VSRS Sklep I R 184/2024
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2024-11-20

dr. Mateja Končina Peternel (preds.), mag. Matej Čujovič (poroč.), Vladimir Horvat

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - videz nepristranskosti - objektivna nepristranskost sodišča - zavrnitev predloga

Konkretizirani očitki predlagatelja so uperjeni v različne procesne odločitve razpravljajočega sodnika v obravnavanem in nekaterih drugih postopkih. Predlog za prenos pristojnosti ni namenjen vsebinskemu preverjanju odločitev sodišč niže stopnje, marveč so temu namenjena predvidena pravna sredstva. Zato tovrstne tožnikove navedbe niso utemeljeni razlogi, zaradi katerih bi sodišče odločanje o zadevi preneslo na neko drugo stvarno pristojno sodišče.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Velenju teče pravdni postopek P 87/2022 zaradi plačila.

2. Tožnik je pri navedenem sodišču vložil predlog za delegacijo pristojnosti ter podredno zahtevo za izločitev razpravljajočega sodnika in predsednice istega sodišča. V predlogu navaja, da so podani drugi tehtni razlogi, ki utemeljujejo delegacijo pristojnosti, saj bi bil lahko omajan videz nepristranskosti sodišča. Poudarja, da je razpravljajoči sodnik edini sodnik, ki izvaja sodno oblast na pravdnem oddelku sodečega sodišča. Nadalje trdi, da sodnik tožnikovemu sinu na izrecno prošnjo na prvem naroku ni dovolil uporabe mobilnega telefona niti prenosnega računalnika, na katerem je imel shranjene relevantne podatke oziroma dokumente za glavno obravnavo. Po drugi strani pa je v drugi zadevi istega tožnika zoper drugo toženo stranko njenemu direktorju to dopustil, čeprav je s sodnim (hišnim) redom to prepovedano. Šele po tožnikovem nasprotovanju je sodnik prosil direktorja tožene stranke, da odnese telefon iz sodne dvorane.

3. Toženka je v odgovoru na predlog poudarila, da je pooblaščenka tožnika na spornem pripravljalnem naroku in prvem naroku za glavno obravnavo dne 26. 3. 2024, ki ga tožnik omenja v predlogu, vložila prvo pripravljalno vlogo, v kateri je šele predlagala zaslišanje tožnikovega sina. Slednji je tega dne nepovabljen pristopil na sodišče. Na naroku torej ni mogel sodelovati kot priča, zato mu sodnik ni mogel odreči uporabe mobilnega telefona oziroma prenosnega računalnika.

4. Razpravljajoči sodnik predlogu za prenos pristojnosti nasprotuje in navaja, da direktorja toženke iz druge zadeve pozna zgolj iz medijev in zanika, da bi ga tikal in nagovarjal z osebnim imenom. bi v primeru, da bi dejansko obstajale okoliščine, ki bi vzbudile dvom v njegovo nepristranskost, sam predlagal lastno izločitev.

6. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku ( ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med druge tehtne razloge sodi tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sojenja, ki se izraža v percepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča. Ta t. i. videz nepristranskosti bi bil lahko prizadet v primeru obstoja okoliščin, zaradi katerih bi se lahko v javnosti, upoštevaje kriterij razumnega opazovalca, ustvaril vtis, da vsi sodniki pristojnega sodišča ne bi mogli prosto odločati po svoji vesti. Ni torej pomembno le to, da je nepristransko sojenje v resnici zagotovljeno, temveč se mora to odražati tudi navzven.

7. Konkretizirani očitki predlagatelja so uperjeni v različne procesne odločitve razpravljajočega sodnika v obravnavanem in nekaterih drugih postopkih. Predlog za prenos pristojnosti ni namenjen vsebinskemu preverjanju odločitev sodišč niže stopnje, marveč so temu namenjena predvidena pravna sredstva. Zato tovrstne tožnikove navedbe niso utemeljeni razlogi, zaradi katerih bi sodišče odločanje o zadevi preneslo na neko drugo stvarno pristojno sodišče. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče njegov predlog zavrnilo.

8. Tožnik, podredno sicer, zahteva izločitev sodnika Franca Lesnika in obenem tudi izločitev predsednice Okrajnega sodišča v Velenju. O slednji odloča predsednik neposredno višjega sodišča. Vrhovno sodišče torej ni pristojno za odločitev o navedenih zahtevah.

Primerjaj I R 163/2024 z dne 6. 11. 2024, v katerem je Vrhovno sodišče v drugi zadevi (istega tožnika zoper drugo toženo stranko), a pred istim sodnikom, odločalo o tožnikovem predlogu za prenos pristojnosti, ki je bil pretežno vsebinsko enak.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.