VSRS Sklep I Up 142/2024
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2024-09-02

ureditvena začasna odredba - stečajni upravitelj - omejitev opravljanja dejavnosti - starostna omejitev - ugotovitvena odločba - učinkovito pravno varstvo - izkazana težko popravljiva škoda - prizadetost javnega interesa - ugoditev pritožbi - izdaja začasne odredbe

Ustavno sodišče je pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti prve točke prvega odstavka 115. člena ZFPPIPP zavrglo, ker je presodilo, da zakonska določba neposredno ne posega v pravice, pravne interese oziroma pravni položaj upravitelja, ki je dopolnil 70 let ter da mora minister za pravosodje v tem primeru izdati deklaratorno upravno odločbo, kot to določa tretji odstavek 106. člena ZFPPIPP. Ker je torej za zavrnitev imenovanja določene osebe za stečajnega upravitelja potrebna odločba, potem mora biti zoper njo zagotovljeno tudi učinkovito sodno varstvo. Učinkovito sodno varstvo pa pomeni tako možnost sodnega izpodbijanja v upravnem sporu, kot tudi izdajo začasne odredbe, če bo sicer sodno varstvo postalo neučinkovito.

Tožnica je z navedbami o tem, da že od 1.11.2023 ni več imenovana za upraviteljico v novih insolventnih zadevah in da odprava te posledice po naravi stavri ne bo več mogoča tudi če v tem upravnem sporu uspe in sodno varstvo ne bo več učinkovito, saj so od 1. 11. 2023 dalje v vseh insolventnih postopkih, v katerih bi moraal biti po vrstnem redu imenovana, imenovani drugi upravitelji, izkazala težko popravljivo škodo.

Navedbe toženke, da je javni interes opredelil že zakonodajalec in da bi izdaja začasne odredbe pomenila pretiran poseg v javno korist, ker bi prepovedala izvajanje določbe 1. točke prvega odstavka 115. člena ZFPPIPP, čeprav njena protiustavnost ni bila ugotovljena, pa po presoji Vrhovnega sodišča ne morejo pretehtati ustavne pravice do učinkovitega sodnega varstva, zato toženka z njimi ni izkazala, da bo z začasnim zadržanjem izvršitve nesorazmerno prizadeta javna korist.

I. Pritožbi se ugodi in se sklep Upravnega sodišča Republike Slovenije I U 764/2024-8 z dne 29. 4. 2024 v I. točki izreka spremeni tako, da se predlogu za izdajo začasne odredbe ugodi tako, da se do pravnomočne sodne odločbe v tem upravnem sporu zadrži pravno učinkovanje odločbe Ministrstva za pravosodje št. 705- 491/2012-2030-13 z dne 25. 3. 2024 in se toženi stranki naloži, da iz splošnega seznama upraviteljev pod zaporedno številko pridobitve dovoljenja tožeče stranke št. 63 vpis pri rubriki " obdobje začasne ustavitve imenovanja" od 7. 11. 2023 do preklica, izbriše.

II. Odločitev o stroških se pridrži za končno odločbo.

1. Tožnica je vložila tožbo zoper odločbo št. 705-491/2012-2030-13 z dne 25. 3. 2024, s katero je toženka ugotovila, da je tožnica dne 17. 9. 2023 dopolnila 70 let ter zato od 1. 11. 2023 dalje obstoji omejitev iz 1. točke prvega odstavka 115. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (v nadaljevanju ZFPPIPP). Hkrati s tožbo je vložila tudi predlog za izdajo začasne odredbe, s katerim je predlagala, naj sodišče zadrži izvrševanje izpodbijane odločbe do pravnomočne odločitve, toženki pa naloži, da iz splošnega seznama upraviteljev pod zaporedno številko pridobitve dovoljenja številka 63 vpis pri rubriki "obdobje začasne ustavitve imenovanja" od 7. 11. 2023 do preklica, izbriše.

2. Sodišče prve stopnje je predlog za izdajo začasne odredbe z izpodbijanim sklepom zavrnilo. V obrazložitvi je navedlo, da tožnica ni izkazala temeljnega pogoja za izdajo začasne odredbe, to je težko popravljive škode. Tožnica namreč ni navedla (še manj pa izkazala), zakaj bi izpodbijana odločba povzročila, da bi se njen status nepovratno spremenil, prav tako pa tudi ne trdi, da ne bo mogla še naprej v času trajanja tega upravnega spora opravljati upraviteljske funkcije v zadevah, v katerih je bila imenovana pred 1. 11. 2023, ali da ne bo mogla biti imenovana v novih zadevah po končanem upravnem sporu, če v njem uspe. Zgolj to, da v času trajanja tega upravnega spora ni imenovana za upraviteljico v novih zadevah, pa samo po sebi ne pomeni škode, ki jo zatrjuje.

3. Tožnica (v nadaljevanju pritožnica) je zoper navedeni sklep vložila pritožbo iz razlogov zmotne uporabe materialnega prava in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. V njej sodišču prve stopnje očita, da je zmotno presodilo pravilnost postopka vpisa v seznam upraviteljev v rubriki obdobje začasne ustavitve imenovanja v novih zadevah od 7. 11. 2023 do preklica in posledično zmotno in nepopolno ugotovilo dejansko stanje. Navaja, da ji z izpodbijano odločbo ni bilo odvzeto dovoljenje za opravljanje funkcije upravitelja, odvzeta ji je le možnost imenovanja v novih postopkih zaradi insolventnosti zaradi dopolnitve starosti 70 let, kljub temu da ji veljavno dovoljenje za opravljanje funkcije upravitelja in druge določbe ZFPPIPP to omogočajo. Hujša posledica, ki jo zatrjuje, je odvzem pravice do imenovanja v novih postopkih zaradi insolventnosti, saj tudi v primeru uspeha v tem upravnem sporu vzpostavitev prejšnjega stanja ne bo več mogoča. Zadeve, ki bi ji pripadale po vrstnem redu, bodo namreč pripadle drugim upraviteljem. Vrhovnemu sodišču predlaga, naj pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi oziroma spremeni tako, da predlagani začasni odredbi v celoti ugodi. Zahteva tudi povrnitev stroškov postopka.

4. Tožena stranka v odgovoru na pritožbo predlaga, naj Vrhovno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrne.

6. Na podlagi drugega odstavka 32. člena ZUS-1 sodišče na tožnikov predlog odloži izvršitev izpodbijanega akta do izdaje pravnomočne odločbe, če bi se z izvršitvijo akta tožniku prizadela težko popravljiva škoda; pri odločanju mora sodišče skladno z načelom sorazmernosti upoštevati tudi prizadetost javne koristi ter koristi nasprotnih strank. Po tretjem odstavku istega člena lahko tožnik iz razlogov iz prejšnjega odstavka predlaga tudi izdajo začasne odredbe za začasno ureditev stanja glede na sporno pravno razmerje, če se ta ureditev, zlasti pri trajajočih pravnih razmerjih, kot verjetno izkaže za potrebno.

7. V obravnavani zadevi pritožnica s tožbo izpodbija odločbo toženke, s katero je ta ugotovila, da je pritožnica dne 17. 9. 2023 dopolnila 70 let ter da zato od 1. 11. 2023 dalje obstoji omejitev iz 1. točke prvega odstavka 115. člena ZFPPIPP, to je, da od 1. 11. 2023 ne more biti več imenovana v novih postopkih zaradi insolventnosti. Toženka je navedeno odločbo izdala po sklepu Ustavnega sodišča št. U-I-233/23-9 z dne 29. 2. 2024, s katerim je Ustavno sodišče pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti 1. točke prvega odstavka 115. člena ZFPPIPP zavrglo, ker je presodilo, da zakonska določba neposredno ne posega v pravice, pravne interese oziroma pravni položaj upravitelja, ki je dopolnil 70 let ter da mora minister za pravosodje v tem primeru izdati deklaratorno upravno odločbo, kot to določa tretji odstavek 106. člena ZFPPIPP. Ker je po navedenem stališču Ustavnega sodišča za zavrnitev imenovanja določene osebe za stečajnega upravitelja potrebna odločba, mora biti zoper njo zagotovljeno tudi učinkovito sodno varstvo.

Učinkovito sodno varstvo pa pomeni tako možnost sodnega izpodbijanja v upravnem sporu, kot tudi izdajo začasne odredbe, če bi sicer sodno varstvo postalo neučinkovito.

8. V sodni praksi Vrhovnega sodišča je že preseženo stališče, da učinkov izpodbijanega upravnega akta sploh ni mogoče zadržati v upravnem sporu, če se ne izvršuje v prisilnem postopku upravne izvršbe. Skladno s tem je za odložitev pravnih učinkov izpodbijanega upravnega akta ustaljena sodna praksa take začasne odredbe izdajala kot ureditvene, s katerimi se začasno uredi stanje na način, da se odložijo učinki izpodbijane odločitve tožene stranke.

Tako začasno odredbo pa pritožnica tudi uveljavlja, saj je predlagala, naj se toženki naloži sprememba vpisa v seznam upraviteljev na način, da izpodbijana odločba ne bo več učinkovala, to je onemogočala imenovanja pritožnice za upraviteljico v novih insolventnih postopkih.

9. Bistven pogoj za izdajo ureditvene začasne odredbe

je nastanek težko popravljive škode. Taka pa bo v primeru, ko kljub uspehu v upravnem sporu ne bo mogoče doseči (ali pa le z nesorazmernimi težavami) vzpostavitve prejšnjega stanja. Zato mora tožnik izkazati, da v primeru uspeha s tožbo brez izdane začasne odredbe ne bo dosežen cilj konkretnega upravnega spora oziroma bo uspeh s tožbo zaradi nastale težko popravljive škode zanj ostal brez pomena.

10. Ravno z nastopom te procesne situacije je pritožnica utemeljevala svoj predlog za izdajo začasne odredbe. Navedla je, da izpodbijana odločba učinkuje na način, da že od 1. 11. 2023 dalje ni več imenovana za upraviteljico v novih insolventnih postopkih. Že to dejstvo samo po sebi ji povzroča pravno relevantno prikrajšanje v njenem položaju upraviteljice v insolventnih postopkih. Te posledice niso samo težko popravljive, pač pa celo nepopravljive, ker so v vseh insolventnih postopkih, v katerih bi morala biti po vrstnem redu imenovana, imenovani drugi upravitelji in v njih ne bo nikoli več mogla biti imenovana, tudi če v tem upravnem sporu uspe, kar pomeni, da sodno varstvo ne bo učinkovito. S temi navedbami je pritožnica po presoji Vrhovnega sodišča izkazala težko popravljivo škodo

, ki ji nastaja kot posledica učinkovanja izpodbijane odločbe. Odprava teh posledic po naravi stvari ne bo več mogoča tudi če v tem upravnem sporu uspe in sodno varstvo ne bo več učinkovito, saj so od 1. 11. 2023 dalje v vseh insolventnih postopkih, v katerih bi morala biti po vrstnem redu imenovana, kot rečeno imenovani drugi upravitelji.

11. Po drugem odstavku 32. člena ZUS-1 je dolžno sodišče pri ugotavljanju pogojev za izdajo začasne odredbe skladno z načelom sorazmernosti ugotavljati tudi prizadetost javne koristi in koristi nasprotne stranke. Dejstva, ki bi lahko ustrezno utemeljila prevladujoč javni interes oziroma drugo prizadetost javne koristi, ki bi bila nesorazmerno prizadeta z izdajo začasne odredbe, mora utemeljiti tožena stranka. Vrhovno sodišče poudarja, da sodišče teh dejstev ne sme ugotavljati po uradni dolžnosti.

Toženka v odgovoru na predlog za izdajo začasne odredbe navaja, da bi izdaja začasne odredbe pomenila pretiran poseg v javno korist, ker bi prepovedala izvajanje določbe 1. točke prvega odstavka 115. člena ZFPPIPP, čeprav njena protiustavnost ni bila ugotovljena. Take pavšalne navedbe po presoji Vrhovnega sodišča ne morejo pretehtati ustavne pravice do učinkovitega sodnega varstva. Pravno varovani interes nasprotne stranke pa ni podan, saj v predmetnem postopku stranka z nasprotnim interesom, v korist katere bi izdana začasna odredba lahko posegala, ne sodeluje.

12. Ker je pritožnica izkazala, da ji bo s takojšnjo izvršitvijo izpodbijane odločbe nastala težko popravljiva škoda, toženka pa ne, da bo z začasnim zadržanjem izvršitve nesorazmerno prizadeta javna korist, je Vrhovno sodišče na podlagi 1. točke tretjega odstavka 80. člena ZUS-1 v povezavi z 82. členom ZUS-1 pritožničini pritožbi ugodilo in izdalo začasno odredbo, s katero je do izdaje pravnomočne odločbe v tem upravnem sporu zadržalo pravno učinkovanje izpodbijane odločbe toženke in ji naložilo, da iz splošnega seznama upraviteljev pod zaporedno številko pridobitve dovoljenja tožeče stranke št. 63 izbriše vpis pri rubriki "obdobje začasne ustavitve imenovanja" od 7. 11. 2023 do preklica.

13. Ker so stroški začasne odredbe del stroškov celotnega postopka, je Vrhovno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa (prvi odstavek 151. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

Tako tudi Ustavno sodišče glede izčrpanja pravnih sredstev v citiranem sklepu U-I-233/23-9, ki to predpostavlja.

Tako Ustavno sodišče že v sklepu Up-106/02 z dne 25. 4. 2002.

Glej 8. točko obrazložitve sklepa I Up 3/2024 z dne 22. 1. 2024 in druge.

Isti pogoj velja tudi za izdajo odložitvene začasne odredbe po drugem odstavku 32. člena ZUS-1.

Drugače kot v zadevi I Up 141/2024, kjer je Vrhovno sodišče presojalo samo civilnopravni vidik nastanka težko popravljive škode.

Glej sklepe Vrhovnega sodišča I Up 95/2020 z dne 7. 8. 2020, I Up 109/2022 z dne 8. 6. 2022 in I Up 271/2023 z dne 30. 11. 2023.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 32, 32/3, 80, 80/3, 80/3-1

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 106, 106/3, 115, 115/1, 115/1-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.