VSRS Sklep II DoR 443/2023
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2024-10-02

dr. Mateja Končina Peternel (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Jan Zobec

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE - VARSTVO POTROŠNIKOV

potrošniška kreditna pogodba - posojilo v tuji valuti - kredit v CHF - hipoteka - valutno tveganje - ničnost pogodbe - nepošten pogodbeni pogoj - pojasnilna dolžnost banke - načelo vestnosti in poštenja - Direktiva Sveta 93/13/EGS - načelo lojalne razlage prava EU - uporaba direktive - slaba vera banke - znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih strank - varstvo potrošnikov - razlaga ZVPot - evropsko pravo

1. Prvi tožnik je bil kreditojemalec in zastavitelj, druga tožnica pa porokinja, plačnica ter zastaviteljica, ki sta s toženo banko dne 24. 1. 2008 sklenila pogodbo o potrošniškem hipotekarnem kreditu v švicarskih frankih. S tožbo sta primarno zahtevala ugotovitev ničnosti notarskega zapisa sporazuma o zavarovanju denarne terjatve upnika in pogodbe o potrošniškem hipotekarnem kreditu, podredno pa njegovo razvezo. Primarno sta zahtevala ugotovitev neveljavnosti vknjižbe hipoteke in njen izbris, podredno pa izstavitev zemljiškoknjižne listine na podlagi katere bi taisto hipoteko lahko izbrisala. Prav tako sta zoper sebe uperila zahtevek v višini 19.491,30 EUR.

2. Sodišče prve stopnje je zavrglo zahtevek, ki sta ga tožnika uperila zoper sebe, primarni zahtevek za ugotovitev ničnosti in ugotovitev neveljavnosti ter izbris hipoteke pa zavrnilo, enako je storilo s podrednim zahtevkom. Drugostopenjsko sodišče je pritožbi tožnikov ugodilo in primarnemu tožbenemu zahtevku za ugotovitev ničnosti ugodilo, enako je ravnalo tudi glede ugotovitve neveljavnosti vknjižbe hipoteke, ki se izbriše.

3. Toženka predlaga dopustitev sledečih revizijskih vprašanj:

1. Ali je pravilna odločitev sodišča druge stopnje, da tožena stranka kot banka ni ustrezno izpolnila svoje pojasnilne dolžnosti?

2. Ali za presojo pojasnilne dolžnosti kreditodajalca zadošča opozorilo na spremenljivost tečajnega razmerja CHF/EUR z nadaljnjimi pojasnili, da spremenljivost tečajnega razmerja CHF/EUR vpliva na spremembo mesečne anutiete in preostale glavnice, oboje preračunano v EUR, na način nazorne in konkretne predstavitve vpliva spremembe tečaja CHF/EUR z 1,6:1 na 1:1 na spremembo višine mesečne anuitete in spremembo višine preostale glavnice, oboje izraženo v EUR, ter prikaza gibanja tečaja LIBOR-ja in gibanje valute CHF/EUR v zadnjih desetih letih pred sklenitvijo kreditne pogodbe?

3. Ali za presojo pojasnilne dolžnosti kreditodajalca zadošča opozorilo iz notarskega zapisa kreditne pogodbe, ki izrecno določa: "Kreditojemalec in porok s podpisom te pogodbe izrecno potrjujeta, da sta seznanjena s tveganjem, ki izhaja iz vsake morebitne spremembe tečaja CHF do EUR in lahko vpliva na njuno zmožnost vračanja tega kredita in to tveganje v celoti prevzemata" ter opozorilo, da spremenljivost tečajnega tečajnega razmerja CHF/EUR vpliva na spremembo mesečne anutiete in preostale glavnice, oboje preračunano v EUR, na način nazorne in konkretne predstavitve vpliva spremembe tečaja CHF/EUR z 1,6:1 na 1:1 na spremembo višine mesečne anuitete in spremembo višine preostale glavnice, oboje izraženo v EUR, ter prikaza gibanja tečaja LIBOR-ja in gibanje valute CHF/EUR v zadnjih desetih letih pred sklenitvijo kreditne pogodbe?

4. Ali iz prava EU ali nacionalne zakonodaje izhaja zahteva po opozorilu, da je valutno tveganje neomejeno?

5. Ali je obveznost lojalne razlage odločb SEU absolutna?

6. Ali je dopustno ZVPoT in ZPotK razlagati retroaktivno v smislu, kot da bi vsebovala zahteve glede pojasnilne dolžnosti, kot izhajajo iz Priporočila ESRB o dajanju posojil v tujih valutah iz leta 2011 ali sodb SEU, ki se sklicujejo na to Priporočilo?

7. Ali je glede na to, da je valutna klavzula dovoljena po slovenskem pravu, tudi po ZPotK podana izključitev uporabe Direktive 93/13 po drugem odstavku 1. člena?

8. Ali je sodišče druge stopnje pravilno uporabilo materialno pravo, ko je ugotavljalo, ali je tožena stranka izpolnila pojasnilno dolžnost, kot jo določa Direktiva 93/13 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah?

5. Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od njegove odločitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, pomembnem za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava prek sodne prakse (prvi odstavek 367.a člena ZPP). Ker v obravnavanem primeru pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

6. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, ki je naveden v uvodu odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

Zakon o varstvu potrošnikov (1998) - ZVPot  - člen 22, 23, 24, 24/1

EU - Direktive, Uredbe, Sklepi / Odločbe, Sporazumi, Pravila

Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah - člen 3, 3/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.