VSRS Sklep I Up 233/2024
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2024-09-24

pravočasnost tožbe - začetek teka roka - vročitev s fikcijo - nedovoljena pritožbena novota - zavrnitev pritožbe

Zgolj z ugibanji, kdaj naj bi do odpreme poštne pošiljke prišlo, ni mogoče izpodobiti pravilnosti izpolnjene vročilnice, ki je javna listina in dokazuje resničnost tistega, kar se v njej potrjuje.

Vrhovno sodišče pritožnikovih navedb, da je bila vročitev opravljena na napačen naslov, ni upoštevalo, ker gre za nedovoljeno pritožbeno novoto.Pritožnik je imel možnost, da vse okoliščine v zvezi s pravočasnostjo tožbe navede že v odgovoru na dopis sodišča prve stopnje z dne 13. 5. 2024. Ker v pritožbi ni pojasnil razlogov za zamudo z navajanjem tega dejstva, ga Vrhovno sodišče ni upoštevalo.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot prepozno zavrglo tožnikovo tožbo, vloženo zoper gradbeno dovoljenje Upravne enote Radovljica, št. 351-736/2022-6239-27 z dne 30. 6. 2023, s katerim je bilo investitorju A. A. dano gradbeno dovoljenje za gradnjo objekta za kratkotrajno namestitev - gostišča s posegom na delu zemljišč s parc. št.... vse k .o. ..., pod tam navedenimi pogoji.

2. Tožnik (v nadaljevanju pritožnik) je zoper navedeni sklep vložil pritožbo, po lastnih navedbah iz vseh pritožbenih razlogov. Vrhovnemu sodišču predlaga, naj pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. Zahteva tudi povrnitev stroškov pritožbenega postopka.

3. Toženka in stranka z interesom na pritožbo nista odgovorili.

5. V skladu s prvim odstavkom 23. člena ZUS-1 prične teči rok za tožbo z vročitvijo upravnega akta stranki. Kadar ima stranka pooblaščenca, se po izrecni določbi prvega odstavka 88. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) upravna pisanja vročajo njemu. Tožbo je treba vložiti v tridesetih dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil postopek končan (prvi odstavek 28. člena ZUS-1).

6. Sodišče prve stopnje je stališče, da je pritožnikova tožba z dne 1. 3. 2024 prepozna, oprlo na podatek o vročitvi, ki izhaja iz obvestila o prispelem pismu, ki se nahaja v upravnem spisu. Ugotovilo je, da je vročevalec 15. 1. 2024 poskušal opraviti vročitev odločbe organa druge stopnje pritožnikovi pooblaščenki v upravnem postopku, B. B. Ker se osebna vročitev tega dne ni dala opraviti, je bilo v njenem hišnem predalčniku puščeno obvestilo o prispelem pismu, v katerem je bilo navedeno, da lahko pismo osebno prevzame na pošti, v roku 15 dni. Pooblaščenka pisma v navedenem roku ni prevzela, zato je bila navedena odločba v sredo, 31. 1. 2024, vložena v njen predalčnik.

7. Po podatkih, ki izhajajo iz obvestila, je bila torej odločba drugostopenjskega organa pooblaščenki vročena s fikcijo na podlagi 87. člena ZUP in sicer v torek, 30. 1. 2024, kar je po presoji sodišča prve stopnje pomenilo, da je tridesetdnevni rok za vložitev tožbe, ki ga določa prvi odstavek 28. člena ZUS-1, začel teči naslednji dan, tj. v sredo 31. 1. 2024, in se iztekel v četrtek, 29. 2. 2024. Ker je tožnik tožbo priporočeno po pošti oddal šele dan za tem, to je 1. 3. 2024, je ta prepozna.

8. Sodišče prve stopnje je tožnika o svojih ugotovitvah glede vročitve izpodbijane odločbe in vložitve tožbe ter s svojim stališčem, da te ugotovitve kažejo, da je bila tožba vložena prepozno, seznanilo z dopisom z dne 13. 5. 2024. Tožnik je nanj v postavljenem roku odgovoril (vloga z dne 27. 5. 2024) in navedel, da je bil dopis, ki mu je bila priložena odločba organa druge stopnje, podpisan z elektronskim podpisom v petek, 12. 1. 2024 ob 10.11, kar naj bi pomenilo, da tega dne ni mogel biti odposlan, temveč se je to zgodilo šele v ponedeljek. Zato meni, da vročitev ni mogla biti opravljena pred 31. 1. 2024. Navedel je še, da tudi če bi bilo obvestilo puščeno v predalčniku 15. 1. 2024, bi rok za prevzem začel teči naslednji dan 16. 1. 2024 in bi se iztekel 31. 1. 2024.

9. Po presoji Vrhovnega sodišča je vse pritožnikove navedbe glede pravočasnosti vložene tožbe, ki jih v pritožbi ponavlja, pravilno zavrnilo že sodišče prve stopnje v 16. in 17. točki obrazložitve izpodbijanega sklepa. Zgolj z ugibanji, kdaj naj bi do odpreme poštne pošiljke prišlo, namreč ni mogoče izpodobiti pravilnosti izpolnjene vročilnice, ki je javna listina in dokazuje resničnost tistega, kar se v njej potrjuje (prvi odstavek 224. člena Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP) in iz katere v obravnavanem primeru izhaja, da je bila njegova pooblaščenka o prispeli poštni pošiljki obveščena 15. 1. 2024.

Petnajstdnevni rok za prevzem pisma je tako začel teči 16. 1. 2024, iztekel pa se je 30. 1. 2024 in ne 31. 1. 2024, kot zmotno meni pritožnik. Na ta dan je nastopila fikcija vročitve. Naslednji dan po preteku tega roka (31. 1. 2024) je vročevalec dokument vložil v pooblaščenkin hišni predalčnik, rok za vložitev tožbe je takrat že tekel in se je iztekel 29. 2. 2024 (leto 2024 je prestopno leto). Zato je pravilno sklepanje sodišča prve stopnje, da je tožba, ki je bila priporočeno po pošti vložena 1. 3. 2024, prepozna.

10. Vrhovno sodišče pritožnikovih navedb, da je bila vročitev opravljena na napačen naslov, ni upoštevalo, ker gre za nedovoljeno pritožbeno novoto. Prvi odstavek 74. člena ZUS-1 namreč določa, da sme pritožnik v pritožbi navajati nova dejstva in dokaze le, če izkaže za verjetno, da jih brez svoje krivde ni mogel navesti oziroma predložiti do konca glavne obravnave, če je postopek tekel brez glavne obravnave, pa do konca postopka na prvi stopnji. Pritožnik je imel možnost, da vse okoliščine v zvezi s pravočasnostjo tožbe navede že v odgovoru na dopis sodišča prve stopnje z dne 13. 5. 2024. Ker v pritožbi ni pojasnil razlogov za zamudo z navajanjem tega dejstva, ga Vrhovno sodišče ni upoštevalo.

11. Glede na navedeno in ker v zadevi prav tako niso podani razlogi, na katere mora sodišče v pritožbenem postopku paziti po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena ZUS-1 v povezavi z 82. členom istega zakona pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep.

12. Pritožnik s pritožbo ni uspel, zato sam trpi svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

Ugotovitvi sodišča, da je iz žiga in podpisa uradne osebe na dopisu, ki se nahaja v upravnem spisu, razvidno, da je do odpreme pošiljke prišlo 12. 1. 2024 pritožnik v pritožbi niti ne oporeka.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 23, 23/1, 28, 28/1

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 87, 224, 224/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.