VSRS Sklep II DoR 412/2021
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2022-01-12

Civilno-gospodarski oddelek, civilni senat

Karmen Iglič Stroligo (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Vladimir Horvat

OBLIGACIJSKO PRAVO - POGODBENO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE - VARSTVO POTROŠNIKOV

predlog za dopustitev revizije - potrošniška kreditna pogodba - potrošniška hipotekarna kreditna pogodba - posojilo v tuji valuti - dolgoročni kredit v CHF - valutno tveganje - nepošten pogodbeni pogoj - nejasno pogodbeno določilo - znatno neravnotežje v pogodbenih pravicah in obveznostih strank - ničnost pogodbe - pojasnilna dolžnost - informacijska dolžnost banke - dobra vera - slaba vera banke - monetarna politika - tuja sodna praksa - zavrnitev predloga

1. Predmet napada v tožbenem zahtevku je sporna pogodba o kreditu, sklenjena v švicarskih frankih, dne 21. 10. 2005. Anuiteta je bila določena v CHF.

2. Sodišče prve stopnje je z delno sodbo primarni tožbeni zahtevek za ugotovitev ničnosti Pogodbe o dolgoročnem kreditu in Sporazuma o ustanovitvi hipoteke ter za ugotovitev neveljavnosti vknjižbe hipoteke in njen izbris iz zemljiške knjige zavrnilo. Odločitev o podrednem tožbenem zahtevku ter stroških postopka je pridržalo za končno odločbo.

3. Sodišče druge stopnje je pritožbo zavrnilo in izpodbijano delno sodbo potrdilo.

4. Zoper sodbo sodišča druge stopnje tožnika vlagata predlog za dopustitev revizije, v katerem Vrhovnemu sodišču zastavljata naslednja vprašanja:

1) ali se presoja o nedovoljenosti pogodbenega pogoja na podlagi člena 3(1) Direktive Sveta 93/13/EGS, ki se nanaša na določilo potrošniške kreditne pogodbe, da je treba kredit vrniti po tečaju CHF kot tuje valute, opravi po slovenskem pravu tudi v primeru, če so taki pogodbeni pogoji glede glavnega predmeta pogodbe v jasnem in razumljivem jeziku in je kreditna pogodba v tem delu jasna in razumljiva;

2) ali za ugotovitev, da je pogodbeni pogoj nepošten, zadošča obstoj ene od predpostavk iz prvega odstavka 24. člena Zakona o varstvu potrošnikov (v nadaljevanju ZVPoT), ki so v zakonu določene alternativno kot medsebojno samostojne in neodvisne;

3) ali je za presojo znatnega neravnotežja v pogodbenih pravicah in obveznostih strank po členu 3(1) Direktive Sveta 93/13/EGS in slovenskem pravu, ko gre za potrošniške kreditne pogodbe, ki vsebujejo določilo, da je treba kredit vrniti po tečaju tuje valute, bistveno upoštevati strokovno znanje in izkušnje banke glede mogočih sprememb menjalnih tečajev in tveganj pri posojilih v tuji valuti in ali je pri tem ključno napovedovanje tečajnih sprememb, bodisi kratkoročno ali dolgoročno, z večjo ali manjšo natančnostjo;

4) katere so tiste okoliščine, ki so pomembne pri presoji znatnega neravnotežja v pogodbenih pravicah in obveznostih strank pri potrošniški kreditni pogodbi v tuji valuti (CHF), pri čemer tožnika navajata več trditev o obnašanju valute CHF in dolžnosti banke, da bi kreditojemalca o tem poučila; in

5) ali je sodišče druge stopnje storilo kršitvi iz 8. in 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) ter kršilo temeljna procesna jamstva iz 14. in 22. člena Ustave RS, ker ni upoštevalo v predhodnem vprašanju navedenih okoliščin in trditev tožnikov.

6. Ker niso izpolnjeni pogoji, ki jih za dopustitev revizije določa prvi odstavek 367.a člena ZPP, je Vrhovno sodišče zavrnilo predlog v skladu z drugim odstavkom 367.c člena ZPP.

7. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, ki je naveden v uvodu odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 86

Zakon o varstvu potrošnikov (1998) - ZVPot  - člen 24, 24/1

EU - Direktive, Uredbe, Sklepi / Odločbe, Sporazumi, Pravila

Direktiva Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nedovoljenih pogojih v potrošniških pogodbah - člen 3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.