VSRS Sklep II DoR 573/2020
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2021-06-16

Civilno-gospodarski oddelek, civilni senat

mag. Nina Betetto (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko

zavarovalna pogodba - zavarovalnina - huda malomarnost - odvzem motornega vozila - potrebna skrbnost - varstvo premoženja

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je tožnikovo ravnanje v konkretnem primeru mogoče opredeliti kot hudo malomarno.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je tožnikovo ravnanje v konkretnem primeru mogoče opredeliti kot hudo malomarno.

1. Predlagatelj je v noči na 15. 8. 2015 v družbi odšel do svojega vozila, iz katerega je vzel ključe stanovanja in nato zaklenil vozilo. Ključe od vozila je shranil v športno torbico. Doma je športno torbico spravil v „bife“ v dnevni sobi (gre za omarico, ki jo je predlagatelj zaprl), kjer so tudi nadaljevali svoje druženje. Pili so alkoholne pijače, predlagatelj pa je tudi užival droge. V jutranjih urah je njegova družba odšla. Tistega dne je nato iskal ključ od avtomobila, vendar ga ni našel. Ob prihodu na parkirišče je ugotovil, da je vozilo odtujeno ter to naznanil PP.

2. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke, s katerim je od tožene stranke zahtevala plačilo 15.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 15. 8. 2015 dalje do plačila.

3. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnika zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Ugotovljeno ravnanje tudi po presoji pritožbenega sodišča pomeni hudo malomarno ravnanje oziroma ravnanje, ki znatno odstopa od ravnanja povprečno skrbnega človeka pri varovanju svojega premoženja (vozila).

4. Zoper sklep sodišča druge stopnje je tožnik vložil predlog za dopustitev revizije in predlagal dopustitev revizije glede vprašanja, ali je tožnikovo ravnanje v konkretnem primeru mogoče opredeliti kot hudo malomarno.

Predlagatelj navaja, da Vrhovno sodišče še ni podrobneje obravnavalo standardov ravnanja v razmerju do varovanja svoje lastnine in tudi še ni podalo stališča, kakšna je vsebina povprečnega in posebej skrbnega samozaščitnega ravnanja v podobnih zadevah. Navaja, da njegovo ravnanje, da je v lokalu in nato doma konzumiral večjo količino alkoholnih pijač, ne pomeni ravnanja, ki bi odstopalo od ravnanja povprečnega človeka njegovega statusa in starosti. Užival je tudi droge, vendar zaradi tega ni izgubil razsodnosti ali zavesti niti ni bilo to zatrjevano. Predlagatelj je ključe avtomobila spravil stran od neposrednega dosega obiskovalcev, zato je moral tisti, ki je ključe odtujil, te poiskati in odpreti omaro. Trdi, da bi torej krajo lahko preprečil le, če bi imel ključe v žepu, kar pa ni nekaj, kar bi storila povprečna oseba, prav tako pa tudi ni imel nobenega razloga, da bi posumil, da bi kdo od povabljenih utegnil storiti kaj nezakonitega, še zlasti ne kraje avtomobila.

6. Vrhovno sodišče je ocenilo, da so pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v obravnavani zadevi podani glede pravnih vprašanj, navedenih v izreku sklepa (tretji odstavek 367.c člena ZPP).

7. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, navedenem v uvodu odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 929, 929/4, 943, 950, 953/1

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367c

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.