VSRS Sodba VIII Ips 14/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-01-22

mag. Marijan Debelak (preds.), Marjana Lubinič (poroč.), Samo Puppis, Borut Vukovič, mag. Irena Žagar

odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga - reorganizacija - delovne naloge - obseg del - potreba po delu

Poslovni razlog je podan tudi, če naloge, ki jih je delavec opravljal, še obstajajo, pa jih je delodajalec z drugačno organizacijo dela prerazporedil med druge delavce. Zaradi prerazporeditve nalog, delo delavca, ki je te naloge opravljal, pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi ni več potrebno.

II. Tožena stranka krije sama svoje stroške odgovora na revizijo.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek za ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki jo je toženka podala tožnici iz poslovnega razloga 8. 3. 2016. Ugotovilo je, da je zaradi reorganizacije in poenostavitve delovnih procesov delo tožnice pod pogoji iz njene pogodbe o zaposlitvi (poslovna sekretarka) postalo nepotrebno. Obseg tožničinega dela se je zaradi opustitve določenih nalog zmanjšal, preostali del pa so prevzeli drugi zaposleni, pretežno osebe, za katere je naloge pred tem opravljala tožnica.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožničino pritožbo, in z obširnim povzetkom sodbe sodišča prve stopnje pritrdilo dejanskim zaključkom in pravni presoji. Bistvenih kršitev, ki jih je tožnica uveljavljala v pritožbi, ni ugotovilo.

3. Zoper pravnomočno sodbo je tožnica vložila revizijo. Uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Bistveno kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99 in naslednji) očita glede razlogov, iz katerih je mogoče odpovedati pogodbo o zaposlitvi. Navaja, da je poleg nalog iz pogodbe o zaposlitvi opravljala tudi druge, glede na potrebe delovnega procesa, zlasti na kadrovskem področju. V zvezi s tem, kam je spadalo tožničino delo, očita sodišču bistveno kršitev iz 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Sodišči naj bi ne ugotavljali dejanskega obsega njenega dela, temveč le formalno umestitev delovnega mesta OE Vodstvo družbe ter sledili trditvi, da je bilo delovno mesto ukinjeno. Ugotavljati bi morali celoten obseg dela, ki ga je zatrjevala in preveriti, kdo od zaposlenih in novo zaposlenih ga opravlja sedaj. Sodišču druge stopnje nadalje očita bistveno kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi z ugotovitvami glede potrebnosti tožničinega dela po odhodu Š. G. in po prihodu K. K., glede obstoja ekonomskega razloga in glede dejanskega razloga (ki ga je tožnica utemeljevala s trpinčenjem na delovnem mestu in zahtevala odškodnino, sodišče pa je ta del tožbenega zahtevka izločilo v drug spis). Presoja, da odpoved ne temelji na trpinčenju, naj bi bila protispisna. Bistveno kršitev iz 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP očita še glede izpovedi M. Š. o opravljenih analizah, glede navedbe, da priče toženke niso bile pristranske in glede izpovedi Š. G. o trpinčenju; v zvezi z zaključki sodišča, ki temeljijo na njegovi izpovedi, očita tudi bistveno kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

4. Toženka v odgovoru na revizijo predlaga njeno zavrnitev.

6. Revizijsko sodišče na podlagi prvega odstavka 371. člena ZPP preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (tretji odstavek 370. člena ZPP).

7. Tožnica uveljavlja bistveni kršitvi določb pravdnega postopka iz 14. in 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, vendar obe neutemeljeno.

8. Bistvena kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP je podana, kadar ima sodba pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, zlasti pa, če je izrek sodbe nerazumljiv, če nasprotuje samemu sebi ali razlogom sodbe ali če sodba sploh nima razlogov ali v njej niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih ali so ti razlogi nejasni ali med seboj v nasprotju. Izpodbijana sodba nima takih pomanjkljivosti, da je vsebinsko ne bi bilo mogoče preizkusiti. Celo nasprotno. Ima popolnoma jasne razloge o odločilnih dejstvih in med temi razlogi ni nobenega nasprotja. Nestrinjanje s temi razlogi v resnici pomeni nasprotovanje ugotovljenemu dejanskemu stanju oziroma uveljavljanje zmotne uporabe materialnega prava (kar bo obrazloženo v nadaljevanju).

9. Bistvena kršitev iz 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP je podana, kadar je o odločilnih dejstvih nasprotje med tem, kar se navaja v razlogih sodbe o vsebini listin, zapisnikov o izvedbi dokazov ali prepisov zvočnih posnetkov, in med samimi temi listinami, zapisniki oziroma prepisi. V razlogih sodbe o vsebini listin in izpovedi ter med listinami in izpovedmi samimi tudi ni nobenih nasprotij. Česa takega se v reviziji sodišču niti ne očita. Tožnica si pomen te bistvene kršitve razlaga popolnoma napačno. V resnici s sklicevanjem nanjo nedovoljeno izpodbija ugotovljeno dejansko stanje, v manjšem delu pa uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava.

10. Tožnica je imela sklenjeno pogodbo o zaposlitvi na delovnem mestu poslovne sekretarke. Trditvi, da je bila „presistemizirana“ v kadrovski oddelek, sodišče ni sledilo, saj je ugotovilo, da je bilo delovno mesto sistemizirano v OE Vodstvo družbe (asistentka direktorja), da pa je veliko dela opravila tudi za kadrovski sektor, konkretno za bivšega direktorja kadrovskega oddelka Š. G. Sodišči sta zavzeli pravilno stališče, da sama umestitev delovnega mesta v organizacijskem smislu ni pomembna in pri preizkusu zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi preverili obstoj potreb ne le po delu tistih nalog, ki so bile v opisu delovnega mesta poslovna sekretarka, pač pa po tožničinem dejanskem delu, torej tudi glede nalog, ki jih je opravljala za kadrovski oddelek. O delih, ki jih je opravljala za kadrovski oddelek, je bil zaslišan Š. G., katerega izpoved je sodišče prve stopnje obširno povzelo, pa tudi nekatere druge priče.

11. Sodišče je vsako od nalog podrobno opisalo: kaj je obsegala, v sodelovanju s kom jo je tožnica opravljala in kako (če) se izvaja ta naloga sedaj. To velja tako za naloge iz opisa delovnega mesta poslovna sekretarka kot tudi za naloge, ki jih je tožnica opravljala za kadrovski sektor, kar pomeni, da je sodišče upoštevalo dejanski obseg njenih del, in sicer:

− spremljanje in usmerjanje strank in poslovnih partnerjev; teh je bilo deset do petnajst mesečno, njena naloga je bila, da jih je pospremila od vratarja do direktorja, jim skuhala kavo. Sedaj poslovne partnerje sprejema vsak sam, kavo pa skuhata J. A. in M. Š.;

− arhiviranje in sprejemanje pošte, razvrščanje in raznašanje po oddelkih. To delo sedaj pretežno opravlja S. D., pogodbe arhivira finančna služba. Arhiviranje se izvaja z vpisom pogodb (letno tri ali štiri) v excel tabelo in vložitev v (računalniški) arhiv. Od konca leta 2015, ko se je pričela uporabljati spletna aplikacija O., arhiviranje izvaja A. S.;

− sprejemanje telefonskih klicev strank; sedaj so preusmerjeni v klicni center;

− izpolnjevanje potnih nalogov; za tujino jih je prevzela A. L., ostale potne naloge, za katere je prej skrbela tožnica, pa izpolnjuje vsak zaposleni sam;

− rezervacija nastanitev in prevozov za tuje poslovne partnerje in za delavce, ki se udeležujejo seminarjev; sedaj potrebne naloge izvajajo zaposleni v kadrovskem sektorju (že prej je rezervacije hotelov za poslovne partnerje občasno delala tudi K. K.), prevozi in rezervacija letalskih kart se naroči pri A. S. Za nastanitve in prevoze udeležencev seminarjev v tujini običajno poskrbi država gostiteljica;

− izvajanje pomoči za potrebe obračuna plač - tožnica je bila udeležena v procesu zbiranja podatkov v zvezi z obračunom plač (zbiranje listkov za dopuste, potrdil o bolniški odsotnosti itd.). Za potrebe plač se dokumentacija sedaj zbira v kadrovski službi, izvajajo pa jo A. L. (ki je to delal tudi prej), S. D. in vodja K. K.;

− občasno razdeljevanje plačilnih list zaposlenim – je naloga A. L., le občasno ji je pomagala tožnica. Sedaj se vročajo po elektronski pošti;

− nabava potrošnega materiala za vodstvo in kadrovski sektor. Pisarniški material je že prej naročala A. S., tožnica pa je naredila le seznam materiala, ki so ga potrebovali zaposleni. Sedaj zaposleni sezname naredijo sami. Pisarniški material sicer naroča oddelek financ;

− vodenje gotovinske blagajne za nakup drobnega inventarja. Ta blagajna je sedaj opuščena;

− sodelovanje v akciji „sadni pozdrav“ (enkrat ali dvakrat mesečno je bilo vsem zaposlenim na razpolago sadje). Pomagala je S. D., ki je bil organizator te aktivnosti. Sedaj vsa dela v zvezi s tem S. D. opravlja sam;

− pomoč T. L. pri marketinški kampanji. Ne gre za delovno nalogo, pač pa za prenos idej - sodelovanje vseh zaposlenih na način, da v prodajo sporočijo, katero podjetje bi bilo zanimivo, ali bi ga bilo treba obiskati. Kot vsi ostali je v tem okviru sodelovala tudi tožnica. Pri mednarodnih kampanjah ni sodelovala;

− sodelovanje pri „božičkovanju“, praznovanju novega leta in petkovih druženjih. Več delavcev je bilo zadolženo za pripravo hrane in pospravljanje, za organizacijo sta skrbeli T. L. in A. L. Tožnica je nudila prostovoljno pomoč pri pogostitvenem delu, tako kot več ostalih delavcev. Še vedno družabne dogodke organizirata in pripravljata T. L. in A. L., pomaga tudi K. K.;

− naloge terminiranja obveznosti; te se ne opravljajo več, sklici sestankov, ki so bile prej naloga tožnice, se izvajajo preko računalnika (npr. obvestila o sestankih opravi vsak vodja zase), prav tako direktor sam pošilja elektronske dopise. Tudi analize in prezentacije za seje kolegija pripravljajo direktorji sami, zabeležke (zapisniki) sestankov se ne pišejo, kolegij skliče direktor sam;

− naloge osebne asistence za direktorja; direktor T. Z. osebne asistentke za posamezna zasebna opravila ne potrebuje več (npr. informacijo, kam naj odnese obleko v čiščenje, naročanje k zdravniku, prinašanje malice itd.), ker jih opravi sam, pomoč glede jezika je odpadla, ker v družbi običajno komunicirajo v angleščini, ostala opravila pa so se precej zmanjšala po tem, ko funkcijo direktorja prodaje prevzela J. A. ter jih tudi opravi sam;

− naloge asistence vodji kadrovskega oddelka; Š. Š. je delovno razmerje prenehalo pred sporno odpovedjo, zato nalog zanj tožnica od tedaj ni več opravljala, K. K. kot vodja kadrovskega sektorja pa je ocenila, da naloge, ki jih je prej tožnica opravljala za kadrovski oddelek oziroma vodjo, lahko razporedi med ostale zaposlene ali jih opravi sama.

Iz navedenega izhaja (kar zaključuje že sodišče prve stopnje), da se dela, ki jih je opravljala tožnica, ne opravljajo več, ali pa so razporejena med ostale zaposlene. Da bi tožnica poleg navedenih opravljala še kakšne druge naloge (in konkretno katere), ki jih sodišče ni upoštevalo, v reviziji ni navedeno.

12. Nadalje je sodišče ugotovilo, da za opravljanje nalog, ki jih je prej opravljala tožnica, toženka ni zaposlila novega delavca. Raziskalo je tudi, katera dela opravlja A. V., in sicer je ugotovilo, da je bila zaposlena zaradi nadomestitve A. S. (ki je bila premeščena v drug oddelek, v katerem so trije delavci odpovedali pogodbo o zaposlitvi) več kot tri mesece po odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožnici, opravlja pa naloge nabave in ne opravlja del niti za vodstvo družbe niti za kadrovsko službo, torej ne opravlja del, ki jih je prej opravljala tožnica.

13. Neutemeljen je očitek bistvene kršitve glede ugotovitve, da naj bi z odhodom Š. G. prenehale vse potrebe po tožničinem delu za kadrovski oddelek. Iz izpodbijane sodbe sploh ne izhaja, da so z odhodom Š. G. prenehale vse potrebe po delu, ki ga je tožnica opravljala za kadrovski oddelek. Izhaja le, da je K. K. ocenila, da naloge, ki jih je tožnica prej opravljala osebno za Š. G. in za kadrovski oddelek, lahko razporedi na ostale zaposlene ali jih opravi sama.

14. V zvezi z očitkom bistvene kršitve glede obstoja ekonomskega razloga je revizija nejasna, saj med drugačno organizacijo dela, kot jo je ugotovilo sodišče in med menagerskimi bonusi, ki jih je toženka izplačala, ne obstaja povezava, zaradi katere bi bilo mogoče ugotoviti nezakonitost odpovednega razloga. Revizija je nejasna tudi glede ekonomsko odvisnih oseb, ki naj bi za toženko opravljale različna dela. Če z navedbami nasprotuje obstoju ekonomskega razloga, to za odločitev ni relevantno, saj kot je pravilno pojasnilo že sodišče druge stopnje, ob ugotovitvi organizacijskega razloga ni pomembno, ali je podan tudi ekonomski razlog.

15. Revizija neutemeljeno graja odločitev sodišča, da zahtevek v zvezi z odškodnino za trpinčenje na delovnem mestu izloči v nov spis. Splošna navedba, da mora sodišče pri presoji razloga za odpoved z vidika njegove utemeljenosti presojati pravi, resnični razlog za odpoved in ne morebiti navideznega, deklariranega razloga, ne zadošča. V reviziji ni navedeno, iz katerih žaljivih, očitno negativnih in graje vrednih ravnanj toženke naj bi izhajalo, da je bila odpoved eno od njih. Iz dejanskih ugotovitev, ki izhajajo iz izpodbijanih sodb, je narejen pravilen zaključek, da je bila odpoved posledica poslovnega razloga, konkretno drugačne organizacije dela, in ne trpinčenja na delovnem mestu. Zgolj dejstvo, da je bila odpoved pogodbe o zaposlitvi podana na tožničin rojstni dan (7. marec) in vročena na 8. marec, dan žena (to sta edini navedbi v reviziji, ki ju tožnica navaja kot dokaz trpinčenja) ne utemeljujeta zaključka, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi podana iz navideznega razloga.

16. Neutemeljen je revizijski očitek bistvene kršitve iz 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP glede presoje, da trpinčenje tožnice s strani direktorja ni bilo razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi, ker naj bi bilo to v nasprotju z izpovedjo Š. G., da je bila tožnica deležna trpinčenja na delovnem mestu in da je bila izpodbijana odpoved pogodbe o zaposlitvi podana zaradi jeze, ega in ljubosumja direktorja tožene stranke. Navedena bistvena kršitev se uveljavlja povsem zgrešeno, saj tožnica s sklicevanjem nanjo v resnici izpodbija dokazno oceno sodišča, kar je v nasprotju s tretjim odstavkom 370. člena ZPP. Neutemeljen je tudi očitek bistvene kršitve iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP s tem v zvezi. Iz izpodbijane sodbe jasno izhaja, kaj je bil razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi in na podlagi katerih dokazov je sodišče prišlo do tega zaključka. Sicer pa tožnica tudi s sklicevanjem na to bistveno kršitev pretežno izpodbija dokazne zaključke sodišč nižjih stopenj, kar v reviziji ni dovoljeno.

17. Materialno pravo ni zmotno uporabljeno.

18. Poslovni razlog iz prve alineje prvega odstavka 89. člena ZDR-1 je podan, če preneha potreba po opravljanju dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca. Poslovni razlog je podan med drugim tudi, če naloge, ki jih je delavec opravljal, še obstajajo, pa jih je delodajalec z drugačno organizacijo dela prerazporedil med druge delavce. Zaradi prerazporeditve nalog delo delavca, ki je te naloge opravljal, pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi ni več potrebno.

19. Ugotovljeno je bilo, da so se naloge, ki jih je tožnica kot poslovna sekretarka dejansko opravljala za vodstvo družbe in za kadrovski oddelek, deloma opustile, deloma pa prenesle na druge zaposlene, ki jih opravljajo poleg dotedanjega dela (kako so se razporedile, je opisano v 11. točki obrazložitve). Utemeljen je zato zaključek, da je prenehala potreba po tem, da se delo, ki ga je opravljala tožnica, še naprej opravlja v okviru samostojnega delovnega mesta, to je pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi. Gre za tipičen organizacijski razlog, ki utemeljuje odpoved iz poslovnega razloga.

20. Ker niso podani za revizijo uveljavljeni razlogi, jo je Vrhovno sodišče na podlagi 378. člena ZPP zavrnilo. Zavrnitev revizije zajema tudi njen stroškovni del.

21. Toženka na podlagi petega odstavka 41. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS št. 2/2004) krije sama svoje stroške odgovora na revizijo.

Zakon o delovnih razmerjih (2013) - ZDR-1  - člen 89, 89/1, 89/1-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.