VSRS Sodba VIII Ips 24/2019
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-06-18

mag. Marijan Debelak (preds.), Borut Vukovič (poroč.), Marjana Lubinič, Samo Puppis, mag. Irena Žagar

vodja notranje organizacijske enote - formacija - dopuščena revizija - položajni dodatek - pripadnik Slovenske vojske

Sodišče druge stopnje je zmotno razlagalo, kaj pomeni določba Uredbe o uvrstitvi formacijskih dolžnosti in nazivov v Slovenski vojski v plačne razrede, da mora biti začasna, bojna ali operativna skupina določena s formacijo na taktični, operativni ali strateški ravni. Izraz formacija ima v Slovenski vojski natančno določen pomen, ki ga ni mogoče samovoljno tolmačiti izven zakonskih okvirov. Tako 12. točka 6. člena Zakona o obrambi (ZObr) določa, kaj ta izraz pomeni. Formacija je seznam funkcionalnih in kadrovskih dolžnosti, pogojev za njihovo opravljanje ter potrebnih materialnih sredstev in opreme za vojaško poveljstvo, enoto ali zavod v stalni, mirodobni in bojni sestavi ter njena kadrovska in materialna popolnitev. Obenem osmi odstavek 40. člena ZObr določa, da minister za obrambo določa specialnosti v rodovih in službah ter formacijo poveljstev, enot in zavodov. Navedeno pomeni, da je formacija akt, z vsebino, kot jo opredeljuje 12. točka 5. člena ZObr, za njegov sprejem pa je pristojen Minister za obrambo. Standardni operativni postopek ne po vsebini ne po izdajatelju ne ustreza opredelitvi formacije v navedenih določbah ZObr.

Tožnik za sporno obdobje ni upravičen do položajnega dodatka, saj posadka C. s formacijo ni bila opredeljena kot delovna, začasna, bojna ali operativna skupina.

I. Reviziji se ugodi in se sodbi sodišč druge in prve stopnje spremenita tako, da se tožbeni zahtevek zavrne.

II. Tožeča stranka mora v 15 dneh od vročitve te sodbe povrniti toženi stranki njene stroške postopka v znesku 1.522,20 EUR, z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku roka za izpolnitev obveznosti določenega v tej točki izreka, do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je toženi stranki naložilo, da tožniku iz naslova neplačanega položajnega dodatka za čas od februarja 2013 do novembra 2016 obračuna v izreku navedene zneske, od njih odvede predpisane davke in prispevke, tožniku pa izplača ustrezne neto zneske z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od vsakega 6. naslednjega meseca za obveznost prejšnjega meseca. Odločitev temelji na ugotovitvi, da tožniku položajni dodatek sicer ne pripada neposredno na podlagi določbe drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi formacijskih dolžnosti in nazivov v Slovenski vojski v plačne razrede (v nadaljevanju Uredba o uvrstitvi, Ur. l. RS, št. 71/08 in nadaljnji), saj posadka, ki jo tožnik vodi kot vodja zrakoplova ni določena kot delovna, začasna bojna ali operativna skupina. Vendar pa je tožnik, ki je razporejen na formacijsko dolžnost častnika prvega pilota v nazivu stotnik, v spornem obdobju izvrševal pooblastila v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela podrejenih. Tožnik je dejansko opravljal delo v delovni in začasni oziroma operativni skupini, ki šteje najmanj tri pripadnike. Standardno posadko letala C. namreč sestavljajo pilot (to je bil vedno tožnik), kopilot in letalec tehnik, lahko pa tudi kabinsko osebje. Tožena stranka ni izkazala upravičenih razlogov za drugačno obravnavo tožnika pri plačilu položajnega dodatka v primerjavi s položajem tistih zaposlenih, ki prav tako kot tožnik izpolnjujejo pogoje iz drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi in položajni dodatek prejemajo zgolj zato, ker je tožena stranka skupino, ki jo vodijo, v formaciji opredelila kot delovno, začasno, bojno ali operativno skupino.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje. Kot zmotno je ocenilo stališče sodišča prve stopnje, da tožniku položajni dodatek ne pripada neposredno na podlagi določbe drugega odstavka Uredbe o uvrstitvi, saj je tožena stranka v Standardnem operativnem postopku ..: delovanje letala C. z dne 21. 10. 2015) (v nadaljevanju SOP) posadko C. opredelila kot delovno oziroma operativno skupino, ki je določena kot formacija.

3. Vrhovno sodišče je s sklepom VIII DoR 241/2018 z dne 22. 1. 2019 dopustilo revizijo glede vprašanja, ali je tožnik po drugem odstavku 5. člena Uredbe o uvrstitvi upravičen do položajnega dodatka.

4. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožena stranka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je bil tožnik v spornem obdobju razporejen na formacijsko dolžnost prvega pilota v letalsko transportnem oddelku. Tožnik ni bil poveljnik tega oddelka, kar pomeni, da ni vodil notranje organizacijske enote pri toženi stranki. Sodišče druge stopnje je tožniku sporni dodatek priznalo mimo določbe 5. člena Uredbe. Standardi operativni postopek nikoli ne more določiti formacije, kar izhaja tako iz narave tega postopka kot tudi iz pristojnosti za njegovo izdajo. Na podlagi opredelitve posadke C. v SOP ni mogoče zaključiti, da gre za delovno oziroma operativno skupino, ki je določena s formacijo. V formacijah, ki jih je sprejel minister, posadka C. oziroma zrakoplov ni določena kot notranja organizacijska enota oziroma kot skupina. Stališče, ki ga je zavzelo višje sodišče bi pomenilo, da bi lahko poveljniki posegali v organizacijsko strukturo Slovenske vojske.

5. Tožnik je v odgovoru na revizijo prerekal revizijske navedbe in predlagal zavrnitev revizije kot neutemeljene.

7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji (prvi odstavek 367. člena ZPP). Revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu in glede tistih konkretnih pravnih vprašanj, glede katerih je bila revizija dopuščena (371. člen ZPP).

8. Med strankama je sporno, ali tožniku pripada položajni dodatek za sporno obdobje, ko je bil razporejen na formacijsko dolžnost častnika prvega pilota v nazivu stotnika, na kateri je opravljal delo vodje zrakoplova - kapitana letala C., glede na to, da standardno posadko tega letala sestavljajo vodja zrakoplova

in najmanj dva člana posadke (kopilot in letalski tehnik), lahko pa tudi letalsko osebje. V spornem obdobju je pravico do položajnega dodatka za javne uslužbence na splošno določal 24. člen Zakona o sistemu plač v javnem sektorju (ZSPJS, Ur. l. RS, 56/2002 s spremembami). Položajni dodatek je bil opredeljen kot del plače, ki pripada javnemu uslužbencu, ki izvršuje pooblastila v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela kot vodja notranje organizacijske enote, vrednotenje teh nalog pa ni vključeno v osnovno plačo delovnega mesta, naziva ali funkcije. Višina položajnega dodatka je bila opredeljena v razponu od najmanj 5 % do največ 12 % osnovne plače, s tem, da kriterije za določitev višine položajnega dodatka določi Vlada RS z uredbo.

9. Na tej podlagi je Vlada RS sprejela Uredbo o kriterijih za določitev višine položajnega dodatka za javne uslužbence (v nadaljevanju Uredba o kriterijih, Ur. l. RS, 85/2010). Ta v prvem odstavku 3. člena določa, da je položajni dodatek del plače, ki pripada javnemu uslužbencu, ki izvršuje pooblastilo v zvezi z vodenjem, usklajevanjem ali izvajanjem dela kot vodja notranje organizacijske enote, vrednotenje teh nalog pa ni vključeno v osnovno plačo delovnega mesta ali naziva in da se v Slovenski vojski za vodenje, usklajevanje in izvajanje dela štejejo tudi naloge v zvezi s poveljevanjem. V skladu s četrtim odstavkom 3. člena Uredbe o kriterijih položajni dodatek javnemu uslužbencu pripada tudi, če je v notranji organizacijski enoti na sistematiziranih delovnih mestih zaposlenih manj kot pet javnih uslužbencev, vendar ne manj kot trije javni uslužbenci, vključno z javnim uslužbencem, ki izvršuje pooblastila v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela v notranji organizacijski enoti v primerih, ki so v nadaljevanju našteti in se nanašajo na posebnosti oblikovanja teh notranjih organizacijskih enot v Slovenski vojski, Policiji in Slovenski obveščevalno-varnosti agenciji ter v plačni skupini J. Glede Slovenske vojske je določeno, da to velja, kadar se oblikujejo delovne, začasne, bojne in operativne skupine, katerih organizacije in vodenje je določeno v splošnem ali drugem aktu delodajalca. Ta uredba se je začela uporabljati 1. 11. 2010.

10. S 1. 11. 2010 je pričela veljati tudi Uredba o spremembi Uredbe o uvrstitvi formacijskih dolžnosti in nazivov v Slovenski vojski v plačne razrede (Ur. l. RS, št. 85/2010). V skladu s prvim stavkom drugega odstavka 5. člena navedene Uredbe se pripadnikom Slovenske vojske, ki niso določeni v prejšnjem odstavku

in ki izvršujejo pooblastila v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela v notranji organizacijski enoti poveljstva oziroma enote, vrednotenje teh nalog pa ni vključeno v osnovno plačo, višina položajnega dodatka določi v skladu z Uredbo, ki ureja kriterije za določitev višine položajnega dodatka za javne uslužbence. Drugi stavek drugega odstavka istega člena nadalje določa, da pripadniki Slovenske vojske, ki opravljajo dela iz prejšnjega stavka v delovni, začasni, bojni ali operativni skupini, ki šteje najmanj tri pripadnike in je določena s formacijo na taktični, operativni ali strateški ravni, vrednotenje teh nalog pa ni vključeno v osnovno plačo, pripada položajni dodatek v višini 5 % osnovne plače v skladu z Uredbo, ki ureja kriterije za dotočitev višine položajnega dodatka za javne uslužbence.

11. Najprej se zastavlja vprašanje, kakšen je glede pravice do položajnega dodatka odnos med Uredbo o kriterijih in Uredbo o uvrstitvi. Obe Uredbi sta bili v citiranem delu sprejeti na isti seji Vlade RS, pri čemer je očitno, da je Uredba o uvrstitvi v delu, ki se nanaša na položajni dodatek, specialni predpis glede na Uredbo o kriterijih. Slednja se nanaša na vse javne uslužbence, določba 5. člena Uredbe o uvrstitvi pa samo na pripadnike Slovenske vojske. Odnos specialnosti je razviden tudi iz določbe prvega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi o tem, koliko znaša, ne glede na uredbo o kriterijih, višina položajnega dodatka za pripadnike Slovenske vojske, razporejene na položajne dolžnosti, ki so naštete v tem odstavku. Specialnost Uredbe o uvrstitvi je nadalje razvidna tudi iz tega, da drugi odstavek 5. člena, ki opredeljuje nadaljnje skupine pripadnikov Slovenske vojske, ki so upravičeni do položajnega dodatka, glede višine tega dodatka pa kot referenčni predpis navaja Uredbo o kriterijih. Navedeno pomeni, da je tožnikovo upravičenje do položajnega dodatka v spornem obdobju treba presojati glede na določbe 5. člena Uredbe o uvrstitvi.

12. Pravica do položajnega dodatka je v 5. členu Uredbe o uvrstitvi urejena v treh sklopih.

13. Prvi sklop se nanaša na pripadnike Slovenske vojske, ki so razporejeni na položajne oziroma formacijske dolžnosti, ki so naštete v prvem odstavku 5. člena Uredbe o uvrstitvi. Tožnik ni bil razporejen na nobeno od teh dolžnosti, zato na tej podlagi ne more biti upravičen do položajnega dodatka.

14. Drugi sklop, urejen v prvem stavku drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi, se nanaša na pripadnike Slovenske vojske, ki niso določeni v prejšnjem odstavku in ki izvršujejo pooblastila v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela v notranji organizacijski enoti poveljstva oziroma enote, vrednotenje teh nalog pa ni vključeno v osnovno plačo. Notranja organizacijska enota, v katero je bil razporejen tožnik, je bila letalsko transportni oddelek v ... Tožnik ni imel pooblastil v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela v tej notranji organizacijski enoti in kaj takšnega niti ni trdil. Vodja te notranje organizacijske enote je bil A.A., ki je zato tudi prejemal položajni dodatek. Navedeno pomeni, da tožnik do položajnega dodatka ne more biti upravičen niti na tej podlagi.

15. Tretji sklop, urejen v drugem stavku drugega odstavka Uredbe o uvrstitvi, se nanaša na pripadnike Slovenske vojske, ki opravljajo dela v zvezi z vodenjem, usklajevanjem in izvajanjem dela v delovni, začasni, bojni ali operativni skupini, ki šteje najmanj tri pripadnike in je določeno s formacijo na taktični operativni ali strateški ravni. To je tudi podlaga, na kateri temelji tožbeni zahtevek.

16. Sodišče druge stopnje je zmotno uporabilo materialno pravo, ko je štelo, da je tožnik na podlagi drugega stavka drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi upravičen do položajnega dodatka za sporno obdobje, ker je tožena stranka v SOP opredelila posadko C. kot delovno oziroma operativno skupino, ki je določena kot formacija (določeno je število članov posadke, njihovo vlogo pa je tožena stranka deloma izpostavila tudi v ostalih notranjih organizacijskih aktih), ne glede na to, da s striktno določenimi besedami tega ni zapisala. Sodišče druge stopnje je zmotno razlagalo, kaj pomeni določba Uredbe o uvrstitvi, da mora biti začasna, bojna ali operativna skupina določena s formacijo na taktični, operativni ali strateški ravni. Izraz formacija ima v Slovenski vojski natančno določen pomen, ki ga ni mogoče samovoljno tolmačiti izven zakonskih okvirov. Tako 12. točka 6. člena Zakona o obrambi (ZObr, Ur. l. RS, 82/94 s spremembami) določa, kaj ta izraz pomeni. Formacija je seznam funkcionalnih in kadrovskih dolžnosti, pogojev za njihovo opravljanje ter potrebnih materialnih sredstev in opreme za vojaško poveljstvo, enoto ali zavod v stalni, mirodobni in bojni sestavi ter njena kadrovska in materialna popolnitev. Obenem osmi odstavek 40. člena ZObr določa, da minister za obrambo določa specialnosti v rodovih in službah ter formacijo poveljstev, enot in zavodov. Navedeno pomeni, da je formacija akt, z vsebino, kot jo opredeljuje 12. točka 5. člena ZObr, za njegov sprejem pa je pristojen Minister za obrambo. SOP ne po vsebini ne po izdajatelju (poveljnik ...) ne ustreza opredelitvi formacije v navedenih določbah ZObr.

17. V skladu s petim odstavkom 29. člena Zakona o službi v slovenski vojski (ZSSloV, Ur. l. RS, št. 68/2007) je standardni operativni postopek akt poveljevanja, s katerim poveljnik predpisuje način izvedbe dejavnosti pri nalogah, ki se pogosto pojavljajo. Z njim se določa postopke običajnih opravil ali postopke pri izvedbi bojnih in drugih nalog, s katerimi si želi zagotoviti usklajenost izvedbe nalog v podrejenih enotah. Formacije ni mogoče določiti z aktom poveljevanja, kakršen je standardni operativni postopek. Tudi sicer SOP po svoji dejanski vsebini v celoti ustreza opredelitvi iz petega odstavka 29. člena ZSSloV, ne pa opredelitvi formacije iz 12. točke 6. člena ZObr.

18. Navedeno pomeni, da tožnik za sporno obdobje ni upravičen do položajnega dodatka, saj posadka C. s formacijo ni bila opredeljena kot delovna, začasna, bojna ali operativna skupina. Sodišče druge stopnje je zmotno uporabilo materialno pravo, ko je štelo, da je za priznanje pravice do položajnega dodatka na podlagi drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi, glede na vsebino SOP, izpolnjen tudi pogoj določenosti delovne, začasne, bojne ali operativne skupine s formacijo.

19. Sodišče prve stopnje je sicer pravilno ugotovilo, da posadka C. ni bila v nobeni formaciji določena kot delovna, začasna, bojna ali operativna skupina, zahtevku pa je kljub temu ugodilo z utemeljitvijo, da je treba izhajati iz narave tega dodatka, da je bil opis tožnikovih del in nalog v formacij pomanjkljiv in da bi šlo za kršitev prepovedi diskriminacije, če tožnik ne bi bil upravičen do položajnega dodatka zgolj zato, ker tožena stranka skupine, ki jo vodi v formaciji ni opredelila kot delovne, začasne ali operativne. S stališča uporabe materialnega prava navedeni razlogi pomenijo, da sodišče prve stopnje šteje, da določbe drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi, v delu, ki se nanaša na pogoj, da je delovna, začasna, bojna ali operativna skupina določena s formacijo na taktični, operativni ali strateški ravni, ni mogoče uporabiti že zaradi načela exceptio illegalis. Vendar pa ni prav nič diskriminatorno in tudi ne v nasprotju z Ustavo ali zakoni, če Uredba o uvrstitvi pravico do položajnega dodatka veže bodisi na razporeditev na položajno ali formacijsko dolžnost (prvi odstavek 5. člena), bodisi na izvajanje določenih nalog v notranji organizacijski enoti (prvi stavek drugega odstavka 5. člena), bodisi na določitev delovne, začasne, bojne ali operativne skupine s formacijo (drugi stavek drugega odstavka 5. člena). Tudi sicer sodišče povsem zgrešeno razlaga, kdaj gre za prepoved kršitve diskriminacije v času trajanja delovnega razmerja. V skladu s prvim odstavkom 6. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013 s spremembami) oziroma 6. člena prej veljavnega Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002 s spremembami) je prepovedano različno obravnavanje glede na katerokoli osebno okoliščino, kamor pa ne sodi vprašanje, ali je posadka C. v formaciji opredeljena kot delovna, začasna, bojna ali operativna skupina in ali je posledično tožnik upravičen do položajnega dodatka.

20. Odgovor na dopuščeno vprašanje se tako glasi, da tožnik po določbi drugega odstavka 5. člena Uredbe o uvrstitvi ni upravičen do položajnega dodatka. Navedeno obenem pomeni, da sta sodišči druge in prve stopnje zmotno uporabili materialno pravo, ko sta ugodili tožbenemu zahtevku in tožniku dosodili vtoževane zneske iz naslova položajnega dodatka za sporno obdobje.

21. Vrhovno sodišče je na podlagi prvega odstavka 380. člena ZPP reviziji ugodilo in sodbi sodišč druge in prve stopinje spremenilo tako, da je tožbeni zahtevek zavrnilo.

22. Če sodišče spremeni odločbo, zoper katero je bilo vloženo pravno sredstvo, ali če to odločbo razveljavi in tožbo zavrže, odloči o stroških vsega postopka (drugi odstavek 165. člena ZPP). Tožnik s svojim zahtevkom ni uspel, zato mora v skladu z načelom odgovornosti za uspeh, kot ga določa prvi odstavek 154. člena ZPP toženi stranki povrniti njene stroške celotnega postopka, ki skupaj znašajo 1.522,10 EUR. Utemeljeno priglašena nagrada za zastopanje na prvi stopnji znaša 1.650 točk (odgovor na tožbo 400 točk, pripravljalna vloga 300 točk, zastopanje na prvem naroku za glavno obravnavo 400 točk, 200 točk za zastopanje na vsakem od nadaljnjih dveh narokov za glavno obravnavo, urnina 150 točk), kar ob vrednosti točke 0,459 EUR znaša 757,35 EUR, k temu pa je treba prišteti še 2 % pavšal za materialne stroške v znesku 15,15 EUR oziroma skupno 772,50 EUR. Utemeljeno priglašeni pritožbeni stroški znašajo 229,50 EUR (nagrada za pritožbo 500 točk x 0,459 EUR). Utemeljeno priglašeni stroški tožene stranke na revizijski stopnji, ob upoštevanju vrednosti točke 0,60 EUR, znašajo 520,20 EUR (nagrada za predlog za dopustitev revizije 500 točk, nagrada za revizijo ob upoštevanju 50 % vračunanju nagrade za predlog 350 točk, to je skupno 850 točk oziroma 510,00 EUR, 2 % pavšal za materialne stroške 10,20 EUR).

Kadar je bilo tožniku odrejeno letenje s C., je bil vedno določen za vodjo zrakoplova.

Ta se nanaša na poveljnike oddelka, voda, čete, bataljona, vojaško teritorialnega poveljstva, samostojnega bataljona, brigade ali njim primerljive enote, poveljnika poveljstva ali njemu primerljivega poveljstva in namestnike poveljnika, čete, njej primerljive ali višje enote ali poveljstva.

Zakon o obrambi (1994) - ZObr  - člen 6, 6-12, 40, 40/8

Uredba o spremembi Uredbe o uvrstitvi formacijskih dolžnosti in nazivov v Slovenski vojski v plačne razrede (2010) - člen 5, 5/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.