VSRS Sklep II DoR 197/2019
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-06-13

mag. Rudi Štravs (preds.), Karmen Iglič Stroligo (poroč.), dr. Ana Božič Penko

dopuščena revizija - taksa za tožbo - vrnitev sodne takse - višina sodne takse - odločba Ustavnega sodišča Republike Slovenije

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je v konkretnem primeru materialnopravno pravilna odločitev sodišča druge stopnje, da se tožnici ne vrne ob vložitvi tožbe plačano sodno takso za tožbo v ustavnopravno že ugotovljeni bistveno previsoki višini, in ali ima tožnica (ne glede na svoje dejansko plačilo previsoke in neustavne sodne takse) pravico zahtevati, da sodišče to sodno takso odmeri z odločbo.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je v konkretnem primeru materialnopravno pravilna odločitev sodišča druge stopnje, da se tožnici ne vrne ob vložitvi tožbe plačano sodno takso za tožbo v ustavnopravno že ugotovljeni bistveno previsoki višini, in ali ima tožnica (ne glede na svoje dejansko plačilo previsoke in neustavne sodne takse) pravico zahtevati, da sodišče to sodno takso odmeri z odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je tožničin predlog za vračilo dela sodne takse zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je tožničino pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

3. Tožnica v predlogu za dopustitev revizije trdi, da je odločitev sodišča druge stopnje v nasprotju z odločitvijo Ustavnega sodišča v zadevi U-I-46/15-15 z dne 25. 4. 2018. Navaja, da je 26. 2. 2018 za svojo tožbo z dne 6. 3. 2018 plačala sodno takso v znesku 91.995,00 EUR, kar je za 85.470,00 EUR več kot znesek, za katerega je Ustavno sodišče v svoji odločbi U-I-46/15-15 z dne 25. 4. 2018 ugotovilo, da je najvišji znesek sodne takse, ki je še skladen z Ustavo. Zaradi navedenega je tožnica 13. 6. 2018 vložila predlog za vračilo preplačane neustavne sodne takse, podrejeno pa predlagala, da sodišče o višini sporne sodne takse izda ustrezno odločbo. Vendar sodišče prve stopnje o podrejenem tožničinem zahtevku ni odločalo, sodišče druge stopnje pa je zavzelo nevzdržno stališče, da naj bi „zaradi dejanskega postopanja“ šlo za razmerje z enakim učinkom „kot če bi bilo razmerje končano s pravnomočno sodbo“. Zaradi navedenega meni, da so ji bile kršene pravice iz 14., 22., 23., 25. in 33. člena Ustave. Poudarja, da je morala plačati tako enormno sodno takso, ker bi ji sicer tožbeni zahtevek zastaral. Zatrjuje tudi kršitev 2. člena Ustave. Predlaga dopustitev revizije glede vprašanj, (1) ali ima tožnica, ki je ob vložitvi tožbe plačala sodno takso za tožbo v ustavnopravno že ugotovljeni bistveno previsoki višini, pravico zahtevati vrnitev te preveč plačane sodne takse in ali ima pravico takšno neustavno preveč plačano takso dobiti tudi povrnjeno; (2) ali ima tožnica (ne glede na svoje dejansko plačilo previsoke in neustavne sodne takse) pravico zahtevati, da sodišče to sodno takso odmeri, in ali mora sodišče odločiti o takšnem zahtevku; ter (3) ali pravica do povrnitve takse iz 36. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-1) velja tudi za vračilo neustavnih oziroma previsokih sodnih taks (nad vrednostjo spornega predmeta 500.000,00 EUR), ki so jih zavezanci za to plačilo plačali pred uveljavitvijo odločbe Ustavnega sodišča U-I-46/15-15 z dne 25. 4. 2018.

4. Predlog je utemeljen v obsegu, opredeljenem v izreku tega sklepa.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da so glede vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku in je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (tretji odstavek 367.c člena istega zakona).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/3

Zakon o sodnih taksah (2008) - ZST-1  - člen 36, 36/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.