VSRS Sklep X DoR 191/2019-3
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2020-05-20

Brigita Domjan Pavlin (preds.), dr. Erik Kerševan (poroč.), Marko Prijatelj

CIVILNO PROCESNO PRAVO - DAVKI - UPRAVNI SPOR

davčni inšpekcijski nadzor - davek na dodano vrednost (DDV) - davek na promet nepremičnin - nakup nepremičnin - finančni leasing - sale and lease back - obračun DDV - odbitek DDV - pravica do odbitka DDV - dajanje računa - sestavine računa - izračun zamudnih obresti - uporaba določb Zakona o davčnem postopku - časovna veljavnost procesnega zakona - pomembno pravno vprašanje izkazano - vprašanje, pomembno za razvoj prava prek sodne prakse

1. Kdaj se dvostranski posel (pogodba) lahko šteje za račun v smislu Zakona o davku na dodano vrednost in Direktive o davku na dodano vrednost?

2. Ali se v davčnih zadevah obresti za čas zamude plačila davka za obdobje pred 1. 1. 2017 obračuna po stopnji obresti, ki je v skladu s 95. členom Zakona o davčnem postopku (ZDavP-2) v zvezi z 71. členom Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davčnem postopku (ZDavP-2J) v veljavi od prej omenjenega datuma dalje?

1. Kdaj se dvostranski posel (pogodba) lahko šteje za račun v smislu Zakona o davku na dodano vrednost in Direktive o davku na dodano vrednost?

2. Ali se v davčnih zadevah obresti za čas zamude plačila davka za obdobje pred1. 1. 2017 obračuna po stopnji obresti, ki je v skladu s 95. členom Zakona o davčnem postopku (ZDavP-2) v zvezi z 71. členom Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davčnem postopku (ZDavP-2J) v veljavi od prej omenjenega datuma dalje?

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbo zoper odločbo Finančne uprave Republike Slovenije (v nadaljevanju FURS), št. DT-0610-5656/2016-27 01322-33 z dne 24. 4. 2017, s katero je bila tožnici v ponovnem postopku davčnega inšpekcijskega nadzora davka na dodano vrednost (v nadaljevanju DDV) dodatno odmerjen DDV za davčno obdobje november 2007 v znesku 44.200,00 EUR (od osnove 221.000,00 EUR po stopnji 20%) in pripadajoče zakonske obresti v znesku 11.841,97 EUR, za davčno obdobje november 2007 v znesku 110.056,86 EUR in pripadajoče zakonske obresti v znesku 50.571,88 EUR ter v obdobju julij 2014 priznana pravica do zmanjšanja obračunanega DDV v znesku 110.056,86 EUR. Tožnica je zoper odločbo vložila pritožbo, ki jo je tožena stranka zavrnila z odločbo št. DT-499-16-89/2017-5 z dne 10. 10. 2017.

2. Iz izpodbijane sodbe izhaja, da je tožnica z družbo R., d. o. o., sklenila pogodbo o finančnem leasingu ter pogodbo o prodaji nepremičnine (sale-and-lease back posel). R., d. o. o., je bila lastnica zemljišča s starim stanovanjskim objektom v ..., ki je na tem mestu je želela zgraditi nov objekt. Da bi pridobila finančna sredstva sta se s Pogodbo št. 2507/07 z dne 19. 11. 2007 (v nadaljevanju Pogodba) stranki dogovorili, da bo tožnica od družbe R., d. o. o., odkupila nepremičnino, ta pa ji bo plačevala obroke leasinga do poplačila v višini vrednosti obstoječih zemljišč in novozgrajenih objektov (1.294.786,56 EUR). V tej Pogodbi je bila izkazana tudi vrednost DDV (110.056,86 EUR). Tožnica sopogodbenici R., d. o. o., na podlagi Pogodbe ni izstavila nobenega računa, DDV pa ni bil s strani tožnice niti obračunan niti plačan. R., d. o. o., je na podlagi te pogodbe uveljavljala pravico do odbitka DDV, kar je vključila v svoj obračun. Ob tem sta družbi, kot dogovorjeno v Pogodbi, tri dni kasneje sklenili Prodajno pogodbo L-K-0070051 z dne 22. 11. 2007 (v nadaljevanju Prodajna pogodba) za zemljišče s starim objektom. Dogovorili sta se za ceno z DDV, družba R., d. o. o., pa je tožnici tudi izstavila račun z DDV. V mesecu novembru 2007 je tožnica uveljavljala pravico do odbitka DDV iz naslova Prodajne pogodbe. Ker R., d. o. o., v predpisanem roku ni izpolnila svojih obveznosti, je bila skoraj štiri leta kasneje, dne 21. 10. 2011, Pogodba sporazumno razvezana. Tožnica je nepremičnino naprej prodala drugemu kupcu po ceni, v katero je bil vključen DDV. Družbi R., d. o. o., je bila 25. 7. 2014 izdana pravnomočna odločba, s katero ji je bila zavrnjena pravica do odbitka DDV po Pogodbi.

3. V postopku davčnega inšpekcijskega nadzora je bilo po presoji sodišča prve stopnje pravilno ugotovljeno, da bi tožnica morala obračunati DDV iz naslova Pogodbe in ne bi smela uveljavljati pravice do odbitka DDV po Prodajni pogodbi. Ker je bila kasneje izdana odločba tožene stranke, s katero je bila družbi R., d. o. o., zavrnjena pravica do odbitka DDV po Pogodbi, je tožnica takrat pridobila pravico do zmanjšanja (popravka) obračuna DDV. Vendar pa je vmes (od 3. 1. 2008 do 25. 7. 2014) teklo obdobje, ko je bila tožnica dolžna obračunati DDV, a tega ni storila. Za tisto obdobje ji je tožena stranka zaračunala obresti o davčnega dolga v višini 50.571,88 EUR.

4. Tožnica (v nadaljevanju predlagateljica) je zoper sodbo sodišča prve stopnje vložila predlog za dopustitev revizije. Pomembnost predlaganih vprašanj utemeljuje z zagotovitvijo pravne varnosti, enotne uporabe prava in tudi z razvojem sodne prakse, saj gre v dani zadevi za pravno vprašanje, glede katerega sodne prakse Vrhovnega sodišča še ni.

6. Vrhovno sodišče je presodilo, da je glede vprašanj, navedenih v izreku tega sklepa, izpolnjen pogoj za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1).

7. Stališča v zvezi z zastavljenima vprašanjema so pomembna, saj se lahko nanašajo na potencialno širok krog davčnih zavezancev in s tem tudi na bodočo davčno upravno in sodno prakso v velikem številu primerov. Tako bo lahko ob nadaljnjem razvoju sodne prakse Vrhovno sodišče oblikovalo celovito stališče glede vprašanja, pod kakšnimi pogoji je mogoče šteti, da je pogodba račun v smislu sistema DDV. V zvezi z vprašanjem obrestovanja na podlagi 95. člena ZDavP-2 v povezavi s prehodno določbo 71. člena ZDavP-2J pa se bo lahko opredelilo do vprašanja pravne narave navedenih obresti ter povezave le-teh z odločbo Ustavnega sodišča št. U-I-356/02 z dne 23. 9. 2004 in v njej vsebovanimi stališči, prav tako pa tudi do vprašanja pravilnega razumevanja razlage, ki jo je glede učinka vsebinsko podobne prehodne določbe iz 418. člena ZDavP-2 v svoji praksi že sprejelo Vrhovno sodišče.

8. Ker sta vprašanji pomembni za enotnost in razvoj sodne prakse, o njih pa Vrhovno sodišče še celovito ni odločalo, je predlogu za dopustitev revizije v obsegu, ki je določen v izreku tega sklepa, ugodilo (tretji odstavek 367.c člena ZPP). Druga predlagana pravna vprašanja niso pomembna pravna vprašanja v smislu 367.a člena ZPP.

Zakon o davčnem postopku (2006) - ZDavP-2  - člen 95, 418

Zakon o davku na dodano vrednost (2006) - ZDDV-1  - člen 39, 39/2, 44, 44-7, 45

Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku (2016) - ZDavP-2J  - člen 71

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.