VSRS Sodba I Ips 32547/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-10-03

Branko Masleša (preds.), mag. Kristina Ožbolt (poroč.), Vesna Žalik, Mitja Kozamernik, Marjeta Švab Širok

kršitev kazenskega zakona - obstoj kaznivega dejanja - zakonski znaki - neupravičena proizvodnja prepovedanih drog - lastna uporaba - namen prodaje

Gojenja šestih rastlin konoplje na dvorišču stanovanjske hiše, ob odsotnosti drugih okoliščin, ki bi kazale na to, da je šlo za ukvarjanje s pridelavo prepovedane droge, pri kateri se ustvarjajo presežki, namenjeni širšemu krogu oseb, in ne zgolj obsojenčevi lastni uporabi, v konkretnem primeru ni mogoče opredeliti kot proizvodnje droge v smislu prvega odstavka 186. člena KZ-1.

I. Zahtevi za varstvo zakonitosti se ugodi in se izpodbijana pravnomočna sodba spremeni tako, da se

obdolženega Z. K., sina F. in M., rojenega dne ... v Mariboru, EMŠO: ..., s stalnim prebivališčem ...,

iz razloga po 1. točki 358. člena Zakona o kazenskem postopku

da je neupravičeno, to je v nasprotju s 4. in 7. členom Zakona o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami - ZPPPD (Ur. list RS št. 108/99, 44/00 in 2/04), proizvajal konopljo – rastlino, torej rastlino, ki je na podlagi 2. in 3. člena ZPPPD v zvezi z Uredbo o razvrstitvi prepovedanih drog (Ur. l. RS št. 14/17) v skupini II. pod zaporedno št. 112 razvrščena kot prepovedana droga, ko je dne 2. 9. 2015, v Mariboru, na naslovu ..., na dvorišču stanovanjske hiše gojil 6 sadik konoplje v velikosti od 160 do 210 cm,

s čimer naj bi storil kaznivo dejanje neupravičene proizvodnje s prepovedanimi drogami po prvem odstavku 186. člena Kazenskega zakonika (KZ-1).

II. Po prvem odstavku 96. člena Zakona o kazenskem postopku stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena tega zakona, potrebni izdatki obdolženca ter potrebni izdatki in nagrada njegovega zagovornika obremenjujejo proračun.

1. Okrožno sodišče v Mariboru je s sodbo z dne 11. 6. 2018 v ponovljenem sojenju obsojenega Z. K. spoznalo za krivega storitve kaznivega dejanja neupravičene proizvodnje in prometa s prepovedanimi drogami, nedovoljenimi snovmi v športu in predhodnimi sestavinami za izdelavo prepovedanih drog po prvem odstavku 186. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1). Po 57. členu KZ-1 mu je izreklo pogojno obsodbo, v kateri mu je po prvem odstavku 186. člena istega zakona določilo kazen eno leto zapora, ki ne bo izrečena, če obsojenec v preizkusni dobi enega leta ne bo storil novega kaznivega dejanja. Na podlagi petega odstavka 186. člena KZ-1 mu je odvzelo šest sadik konoplje, PVC zavitek s posušeno snovjo rastlinskega izvora rjave barve, kovinsko škatlico srebrne barve s posušeno snovjo rastlinskega izvora zelene barve in stekleni liter za vlaganje s posušeno snovjo rastlinskega izvora zelene barve. Po prvem odstavku 95. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) je obsojencu naložilo plačilo stroškov kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP in sodno takso, ki bo odmerjena po pravnomočnosti sodbe, medtem ko je potrebne izdatke in nagrado njegovega zagovornika na podlagi prvega odstavka 97. člena ZKP naložilo v breme proračuna. Višje sodišče v Mariboru je s sodbo z dne 25. 9. 2018 ob reševanju pritožbe obsojenčevega zagovornika sodbo sodišča prve stopnje spremenilo v odločbi o kazenski sankciji tako, da je obsojencu v pogojni obsodbi določeno kazen zapora, ob uporabi omilitvenih določil iz 2. alineje 50. člena KZ-1, znižalo na šest mesecev. V ostalem je zagovornikovo pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in v nespremenjem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Zoper pravnomočno sodbo je zahtevo za varstvo zakonitosti vložil obsojenčev zagovornik, kot navaja v njenem uvodu, zaradi kršitve kazenskega zakona, bistvene kršitve določb kazenskega postopka in drugih kršitev določb kazenskega postopka, ki so vplivale na zakonitost sodbe. Vrhovnemu sodišču predlaga, da zahtevi ugodi in pravnomočno sodbo spremeni tako, da obsojenca iz razloga po 1. ali 2. točki 358. člena ZKP oprosti obtožbe, podrejeno pa, da izpodbijani sodbi razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. Vrhovni državni tožilec dr. Zvonko Fišer v odgovoru na zahtevo z dne 27. 2. 2019, podanem na podlagi drugega odstavka 423. člena ZKP, Vrhovnemu sodišču predlaga, naj zahtevi ugodi, izpodbijani sodbi „razveljavi“ in obsojenca iz razloga po 1. točki 358. člena ZKP obtožbe oprosti. Sklicujoč se na sodno prakso Vrhovnega sodišča, navaja, da stališče sodišč prve in druge stopnje, da je v obravnavani zadevi podan zakonski znak „proizvodnje“, ne prepriča.

4. Z odgovorom vrhovnega državnega tožilca sta bila seznanjena obsojenec in njegov zagovornik, ki v izjavi z dne 6. 3. 2019 pritrjuje tožilčevemu odgovoru ter vztraja pri navedbah in predlogu iz zahteve.

5. Zagovornik v zahtevi za varstvo zakonitosti med ostalim zatrjuje, da dejanje, opisano v izreku sodbe, ni kaznivo dejanje, s čimer uveljavlja kršitev kazenskega zakona iz 1. točke 372. člena ZKP. Kršitev utemeljuje z navedbami, da iz izreka sodbe ni razviden zakonski znak proizvodnje prepovedane droge. Gojenja šestih rastlin konoplje, ob odsotnosti drugih okoliščin, ki bi kazale na to, da je bila konoplja namenjena širšemu krogu ljudi, po njegovi oceni ni mogoče šteti za proizvodnjo v smislu prvega odstavka 186. člena KZ-1.

6. Kaznivo dejanje po prvem odstavku 186. člena KZ-1 stori, kdor neupravičeno proizvaja, predeluje, prodaja ali ponuja naprodaj ali zaradi prodaje ali dajanja v promet kupuje, hrani ali prenaša ali posreduje pri prodaji ali nakupu ali kako drugače neupravičeno daje v promet rastline, ali substance, ki so razvrščene kot prepovedane droge ali nedovoljene snovi v športu, ali predhodne sestavine, ki se uporabljajo za izdelavo prepovedanih drog. Kaznivo dejanje je uvrščeno med kazniva dejanja zoper človekovo zdravje, kar pomeni, da je smisel in namen teh kaznivih dejanj varovanje potencialnih oškodovancev - pri obravnavanem kaznivem dejanju uporabnikov prepovedanih substanc. V zvezi z izvršitveno obliko proizvodnje prepovedane droge je Vrhovno sodišče že v sodbi I Ips 17128/2010 z dne 31. 1. 2013 navedlo, da zgolj neupravičeno gojenje konoplje vselej še ne bo zadostovalo za zaključek, da je storilec konopljo tudi proizvajal. V sodbi I Ips 41353/2013 z dne 20. 12. 2018 je pojasnilo, da beseda „proizvodnja„ že sama vključuje izdelovanje, gojenje v večjem obsegu za nadaljnjo prodajo, saj že, če izhajamo iz Slovarja slovenskega knjižnega jezika (SSKJ), beseda „proizvajati“ pomeni producirati velike količine. Po sodni praksi Vrhovnega sodišča

zakonski znak „proizvodnja“ tako pomeni izdelovanje oziroma gojenje večje količine prepovedanih drog oziroma storilčevo ukvarjanje s pridelavo, kar je praviloma namenjeno širšemu krogu ljudi in ne samo enemu uporabniku. Takšna razlaga tega zakonskega znaka je tudi ekvivalentna z ostalimi alternativnimi izvršitvenimi oblikami pri tem kaznivem dejanju in hkrati skladna z namenom inkriminacije, ki je v zaščiti zdravja uporabnikov oziroma kupcev mamila.

V primerih, ko se obdolžencu očita gojenje relativno majhnega števila rastlin konoplje, je po stališču Vrhovnega sodišča za kaznivost takšnega dejanja treba ugotoviti tudi obstoj drugih okoliščin, ki kažejo na to, da pridelava konoplje ni (bila) namenjena samo obdolženčevi lastni uporabi.

7. Kazenskopravni očitek obsojenemu Z. K., kot ga je mogoče povzeti iz izreka sodbe sodišča prve stopnje, je, da je dne 2. 9. 2015 na dvorišču stanovanjske hiše gojil šest sadik konoplje v velikosti od 160 do 210 cm. Zahteva za varstvo zakonitosti utemeljeno zatrjuje, da tako opisano dejanje ne izpolnjuje zakonskih znakov kaznivega dejanja iz prvega odstavka 186. člena KZ-1. Majhna količina konoplje (šest sadik), ki jo je obsojenec gojil, sama po sebi nedvomno ne kaže na to, da jo je gojil z namenom nadaljnje prodaje ali da je bila namenjena širšemu krogu oseb. V izreku sodbe pa tudi ni navedena nobena druga okoliščina, iz katere bi izhajalo, da je gojenje tako majhnega števila sadik konoplje pomenilo proizvodnjo prepovedane droge v zgoraj navedenem smislu (6. točka obrazložitve te sodbe). Po presoji Vrhovnega sodišča zato gojenja šestih rastlin konoplje na dvorišču stanovanjske hiše, ob odsotnosti drugih okoliščin, ki bi kazale na to, da je šlo za ukvarjanje s pridelavo prepovedane droge, pri kateri se ustvarjajo presežki, namenjeni širšemu krogu oseb, in ne zgolj obsojenčevi lastni uporabi, v konkretnem primeru ni mogoče opredeliti kot proizvodnje droge v smislu prvega odstavka 186. člena KZ-1.

8. Glede na navedeno Vrhovno sodišče zaključuje, da obsojenčevo dejanje, opisano v izreku sodbe, ne izpolnjuje zakonskih znakov očitanega mu kaznivega dejanja, zato je izpodbijano pravnomočno sodbo spremenilo tako, da je obsojenca iz razloga po 1. točki 372. člena ZKP v zvezi s 1. točko 358. člena ZKP obtožbe oprostilo ter s stroški postopka obremenilo proračun (prvi odstavek 96. člena ZKP).

9. Zaradi ugotovljene kršitve kazenskega zakona iz 1. točke 372. člena ZKP se Vrhovno sodišče ni opredeljevalo do ostalih očitkov zahteve.

Odločbe I Ips 13427/2012, I Ips 17128/2010, I Ips 53346/2012, XI Ips 47924/2012, I Ips 41353/2013.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 358, 358-1, 372, 372-1

Kazenski zakonik (2008) - KZ-1  - člen 186, 186/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.