VSRS Sklep II DoR 558/2020
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2020-12-18

mag. Rudi Štravs (preds.), mag. Nina Betetto (poroč.), dr. Ana Božič Penko

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - POGODBENO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - poslovno sodelovanje - mandatno razmerje - obveznost prizadevanja - edicijska dolžnost - povrnitev stroškov - substanciranje dokaznega predloga - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso izpolnjeni.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je toženka dolžna plačati tožniku 2.896,93 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 27. 5. 2019 dalje do plačila (I. točka izreka). Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo (II. točka izreka). Odločilo je tudi o stroških postopka (III. točka izreka).

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo toženke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (I. točka izreka). Odločilo je še, da toženka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (II. točka izreka).

3. Zoper sodbo pritožbenega sodišča vlaga toženka predlog za dopustitev revizije. Predlaga dopustitev revizije glede vprašanj:

1) Ali bi sodišči prve in druge stopnje morali obrazložiti obstoj in višino škode iz naslova mandata tožnika in toženke v okviru dokaznega bremena tožnika kot mandatarja po določbi 131. v zvezi z 766. členom Obligacijskega zakonika?

2) Ali bi sodišči prve in druge stopnje morali obrazložiti zavrnitev dokaznega predloga po predložitvi listin tožnika zaradi konkurenčne prepovedi in konkurenčne klavzule pri njegovem delodajalcu, družbi I.  d. o. o., zaradi poslovnih interesov toženke s to družbo in družbo N., d. d., ki izključuje poslovno sodelovanje toženke s tožnikom kot zaposlenim v tej družbi?

3) Ali sta sodišči prve in druge stopnje pravilno zaključevali, da je tožnik zadostil standardu obrazloženosti svojih dokaznih predlogov in povezovanju trditvenega in dokaznega bremena s tem, ko je obširno elektronsko komunikacijo iz točke I. tožbenega temelja z dne 30. 8., 7. 7., 21. 2., 9. 5., 27. 6., 8. 3., 23. 5., 21. 9., 3. 6., 7. 9., 21. 9., 19. 10., 12. 9., 22. 12. 2017 in 27. 4. 2018, pavšalno povezoval le z obvestilom z dne 27. 4. 2018 o ukinitvi elektronskega naslova in z delom od doma, sodišče prve stopnje pa je povezovalo neobstoječa dejstva iz tožbe s posamezno elektronsko komunikacijo, ki bi naj utemeljevala obstoj in obseg poslovnega sodelovanja pravdnih strank, kot se to razlaga pod točkami 16., 17., 18. in 19. obrazložitve sodbe, sodišče druge stopnje pa je v točki 10. obrazložitve zgolj navedlo, da gre za dokaze, navedene pod točko I. tožbe, ki kot taki dokazujejo navedbe iz te točke?

4. V utemeljitvi predloga navaja, da je v pritožbi določno navedla, da bi moral tožnik izkazati vse elemente škode iz poslovne obligacije. Sodišče ne more preskočiti elementa obstoja škode, ki ni z ničemer izkazana, in govoriti o tem, da so neizkazani stroški potrebni. Toženka je nadalje trdila, da ni mogla poslovno sodelovati s tožnikom, ker je bil ta vodilni delavec povezane družbe N., d. d., s katero posluje sama, saj je bil direktor družbe I., d. o. o. Sodišče razlaga obratno, da tožnik ni imel zaveze po predložitvi pogodb o zaposlitvi, ker bi lahko fizično sodeloval s toženko. Navedeno ne podaja argumentiranega razloga v zvezi s poslovnim interesom toženke za to sodelovanje, ki ji družba N., d. d., pomeni enega vodilnih poslovnih partnerjev. Glede tretjega vprašanja pa trdi, da je tožnik v tožbi navedel le, da je 27. 4. 2018 prejel po elektronski pošti obvestilo o ukinitvi elektronskega naslova in ugotovil, da je toženka prekinila pogodbeno razmerje z njim. Ne glede na to je kot dokaz predložil elektronsko komunikacijo bistveno širšega obsega, ki je sploh ni povezal s trditveno podlago, in ta zanjo ne obstaja. Sodišče prve stopnje jo je samo nadomestilo z obširno obrazložitvijo, pri čemer je povezovalo poslovne dogodke s posamezno elektronsko komunikacijo in vsebino njenih sporočil. Sodišče druge stopnje pavšalno navaja, da je tožnik zadostil standardu obrazloženosti dokaznih predlogov iz obširne elektronske dokumentacije s tem, ko jih je navedel pod točko I. tožbe. Kljub temu, da je toženka opozorila, da se o teh dokazih ne more izjasniti, ker tožnik ni povezal trditvenega in dokaznega bremena o tem, kaj naj bi posamezna elektronska dokumentacija dokazovala, je sodišče samo izvedlo povezavo neobstoječih dejstev s temi dokazi. S tem je zagrešilo absolutno bistveno kršitev določb postopka po 8. in 14. točki drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Zgolj navedba sodišča, da naj bi bili dokazi namenjeni dokazovanju dejstev iz posameznega sklopa navedb, ne pove ničesar o substanciranju teh dokaznih predlogov. Dokazi so namenjeni preverjanju resničnosti konkretnih trditev strank, ne pa njihovemu nadomeščanju (prim. odločbe Vrhovnega sodišča II Ips 678/2007, II Ips 721/2005 in II Ips 713/2003).

6. Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od njegove odločitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, pomembnem za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse (prvi odstavek 367. a člena ZPP).

7. Vrhovno sodišče je ocenilo, da pogoji iz 367. a člena ZPP za dopustitev revizije niso izpolnjeni, zato je predlog za dopustitev revizije zavrnilo (drugi odstavek 367. c člena ZPP).

8. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, ki je naveden v uvodu tega sklepa. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 227, 227/1, 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 131, 131/1, 776

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.