VSRS Sodba X Ips 49/2020
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2020-09-09

Brigita Domjan Pavlin (preds.), mag. Tatjana Steinman (poroč.), Borivoj Rozman

BREZPLAČNA PRAVNA POMOČ - IZVRŠILNO PRAVO - UPRAVNI SPOR - USTAVNO PRAVO

dopuščena revizija - brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - upravičenost do brezplačne pravne pomoči - izjema od splošnega pravila dodeljevanja BPP - izvršilni postopek - ugovor zoper sklep o izvršbi - sestava in vložitev pritožbe - razlaga zakona - pravica do sodnega varstva - zavrnitev revizije

Po četrti alineji 8. člena ZBPP je mogoče dolžniku v izvršilnem postopku dodeliti BPP ne le za sestavo in vložitev ugovora zoper sklep o izvršbi, temveč tudi za sestavo in vložitev pritožbe zoper odločitev o ugovoru zoper sklep o izvršbi.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Upravno sodišče Republike Slovenije je s sodbo ugodilo tožničini tožbi in odpravilo odločbo Podpredsednice Okrožnega sodišča v Ljubljani, št. Bpp 1985/2019 z dne 2. 8. 2019, in zadevo vrnilo istemu organu v ponovni postopek.

2. Iz obrazložitve sodbe je razvidno, da je tožena stranka z navedeno odločbo na podlagi četrte alineje 8. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP) zavrnila tožničino prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči (v nadaljevanju BPP) za sestavo in vložitev pritožbe zoper sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani I 1242/2018 z dne 2. 7. 2019. Po presoji Upravnega sodišča je tožena stranka zmotno uporabila navedeno določbo ZBPP, ki sicer omejuje pravico prosilcev do BPP v izvršilnih zadevah, vendar ne, če izkažejo obstoj razlogov za ugovor zoper sklep o izvršbi, ki po določbah zakona, ki ureja izvršilni postopek, preprečujejo izvršbo. Po stališču Upravnega sodišča prosilci obstoj razlogov za ugovor lahko izkažejo ne le, ko uveljavljajo BPP za ugovor zoper sklep o izvršbi, temveč tudi, ko prošnjo za BPP vlagajo za vložitev pritožbe zoper odločitev o tem ugovoru.

3. Vrhovno sodišče je s sklepom X DoR 210/2019-3 z dne 22. 1. 2020 dopustilo revizijo glede vprašanja, ali je po določbi četrte alineje 8. člena ZBPP mogoče dolžniku v izvršilnem postopku dodeliti BPP zgolj za sestavo in vložitev ugovora zoper sklep o izvršbi, ali pa je mogoče dodeliti BPP tudi za sestavo in vložitev pritožbe zoper odločitev o ugovoru zoper sklep o izvršbi.

4. Na podlagi navedenega sklepa je tožena stranka (v nadaljevanju revidentka) vložila revizijo, v kateri uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava. Nasprotuje navedenemu stališču Upravnega sodišča, saj meni, da iz besedila četrte alineje 8. člena ZBPP izhaja razlaga, po kateri je BPP možno dodeliti le za vložitev ugovora zoper sklep o izvršbi. Poleg tega se po mnenju tožene stranke presoja verjetnosti izkaza obstoja razlogov za ugovor zoper sklep o izvršbi in s tem pogoja za dodelitev BPP izčrpa z odločitvijo o tem ugovoru, saj naj bi sodišče o utemeljenosti ugovora odločalo ob upoštevanju dokaznega standarda gotovosti. Zato meni, da zakonodajalec ni imel namena omogočiti ponovne presoje verjetnosti ugovornih razlogov za dodelitev BPP za sestavo in vložitev pritožbe zoper odločitev o ugovoru. Po drugi strani meni, da je zakonskemu besedilu mogoče očitati "določeno nedorečenost" in opozarja na neenotno sodno prakso Upravnega sodišča ter na pomen pravice do BPP, s katero se uresničuje ne le pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave temveč tudi pravica do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave. Vrhovnemu sodišču predlaga, naj ugodi reviziji in spremeni izpodbijano sodbo tako, da tožbo zavrne.

5. Tožnica v odgovoru na revizijo predlaga njeno zavrnitev in zahteva povrnitev stroškov postopka.

7. Revizijsko sodišče v primeru dopuščene revizije preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu in glede tistih konkretnih pravnih vprašanj, glede katerih je bila revizija dopuščena (drugi odstavek 371. člena Zakona o pravdnem postopku v nadaljevanju ZPP). Zato za presojo utemeljenosti revizije niso pravno odločilne navedbe tožeče stranke v odgovoru na revizijo, da bo morala v primeru, da ji BPP za pritožbo ne bo odobren, sama nositi stroške pritožbenega postopka kljub temu, da je močno zadolžena in brez dohodka. Navedbe, da je bil "tožnik v izpodbijanem sklepu Vrhovnega sodišča diskriminiran s vsemi drugimi izvajalci BPP, katerim je v celoti priznana nagrada za BPP, ki priglasijo stroške", in da je "tožnik zaradi svojega poklicnega stanu in ker je šibkejša stranka očitno diskriminiran pri odločanju o pravici do BPP", pa so nerazumljive tako glede dejanskih kot pravnih okoliščin obravnavanega primera. Zato tudi teh navedb ni mogoče upoštevati pri presoji utemeljenosti stališča, na katerem temelji izpodbijana sodba.

8. Upravno sodišče je v obravnavani zadevi tožbi ugodilo na podlagi razlage četrte alineje 8. člena ZBPP, po kateri prosilci obstoj razlogov za ugovor lahko izkažejo ne le, ko uveljavljajo BPP za ugovor zoper sklep o izvršbi, temveč tudi ko uveljavljajo BPP za vložitev pritožbe zoper odločitev o tem ugovoru. Vrhovno sodišče soglaša z revidentko, da glede tega vprašanja obstoji neenotna sodna praksa, saj enako stališče izhaja še iz sodbe I U 1483/2017-6 z dne 29. 8. 2017. Drugačno stališče, tj. stališče, da je prosilcu kot dolžniku v izvršilnem postopku dopustno dodeliti BPP le za ugovor zoper sklep o izvršbi, pa izhaja iz drugih dveh sodb Upravnega sodišča, ki ju navaja revidentka, in sicer iz sodbe IV 151/2018 z dne 12. 10. 2018 in sodbe IV U 60/2016 z dne 2. 6. 2016.

9. Po četrti alineji 8. člena BPP ni mogoče dodeliti v zadevi, v kateri je prosilec za BPP dolžnik v izvršilnem postopku, začetem na podlagi izvršilnega naslova po zakonu, ki ureja izvršbo, razen če verjetno izkaže obstoj razlogov za ugovor zoper sklep o izvršbi, ki po določbah zakona, ki ureja izvršbo, preprečujejo izvršbo. Postopek izvršbe je urejen v Zakonu o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ), ta pa razloge, iz katerih je mogoče vložiti ugovor določa v 55. členu.

10. Besedilo navedene določbe 8. člena ZBPP se torej nanaša na verjeten obstoj razlogov za ugovor zoper sklep o izvršbi, vendar po presoji Vrhovnega sodišča tako opredeljen pogoj za dodelitev BPP sam po sebi še ne izključuje dodelitve BPP dolžniku za pritožbo zoper sklep, s katerim je bilo odločeno o ugovoru zoper sklep o izvršbi.

11. Gre torej za vprašanje pravilne razlage četrte alineje 8. člena ZBPP o omejitvi pravice prosilcev do BPP, s katero se uresničuje pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave. K tej razlagi, pa, kot ugotavlja tudi revidentka, obstoječe zakonodajno gradivo ne pripomore, saj iz njega ni razvidno niti, kakšen je namen te omejitve pravice do BPP. Je pa to določbo 8. člena ZBPP mogoče razlagati v kontekstu ureditve upravičenosti do BPP in v povezavi z drugimi določbami tega zakona. Pri tem je treba upoštevati, da obravnavana določba predstavlja izjemo od splošnih pravil (pogojev in meril) za upravičenost do BPP in da gre za določbo, ki posamezniku oži pravico do BPP, s tem pa lahko tudi pravico do sodnega varstva. Ti dve dejstvi pa po presoji Vrhovnega sodišča pri razlagi glede na namen, ki ga ta določba ima, terjata restriktivnost.

12. Člen 8 ZBPP, ki določa vrste zadev, za katere se BPP po tem zakonu ne odobri, je umeščen med splošne določbe zakona in predstavlja izjemo od splošnega pravila, da se BPP, pod pogoji in v skladu z merili, ki jih določa ta zakon, zagotavlja (med drugim) za vse oblike sodnega varstva pred vsemi sodišči splošne pristojnosti in specializiranimi sodišči v Sloveniji (1., 2., 3. in 7. člen ZBPP).

13. Z besedilom obravnavane določbe ZBPP je zakonodajalec nedvomno kot izjemo od prej navedenega splošnega pravila določil, da se dolžniku v izvršilnem postopku BPP ne dodeli, hkrati pa je določil tudi pogoj za izvzetje iz te izjeme. Določitev pogoja za izvzetje iz izjeme pa sama po sebi ne pomeni nujno tudi določitve obsega BPP v teh zadevah, čeprav je obravnavani pogoj opredeljen z obstojem razlogov za ugovor. Razlaga, po kateri bi bilo mogoče dodeliti BPP le za eno pravno sredstvo, kadar zakon, ki ureja sodni postopek, določa tudi pravico do pravnega sredstva zoper odločitev sodišča o prvem pravnem sredstvu, tudi iz drugih določb ZBPP ne izhaja.

14. Po tretjem odstavku 1. člena ZBPP je BPP opredeljena kot pravica upravičenca do celotne ali delne zagotovitve sredstev za pokritje stroškov za pravno pomoč in oprostitev stroškov sodnega postopka. Ta pa se lahko po 7. členu dodeli za pravno svetovanje, pravno zastopanje in za druge pravne storitve, določene z zakonom, ter za vse oblike sodnega varstva pred vsemi sodišči ter kot oprostitev plačila sodnega postopka. Namen BPP je namreč uresničevanje pravice do sodnega varstva (prvi odstavek 1. člena ZBPP), ki jo zagotavlja 23. člen Ustave. Za sodno varstvo pa se po drugem odstavku 1. člena ZBPP šteje varstvo ne le pravic temveč tudi obveznosti.

15. Razlaga, za kakršno se zavzema revidentka, bi torej pomenila, da je z opredelitvijo izvzetja iz izjeme, določeno, da je dolžniku v izvršilnem postopku BPP mogoče dodeliti le za ugovor, tudi če je po zakonu, ki ureja izvršbo, mogoče vložiti pritožbo kot pravno sredstvo zoper odločitev o ugovoru. Glede na prej navedeno splošno opredelitev pravice do BPP in ker četrta alineja 26. člena določa, da se BPP v isti zadevi lahko dodeli za pravno svetovanje in zastopanje v postopku pred sodišči na prvi in drugi stopnji, je očitno, da razlaga obravnavane določbe, za kakršno se zavzema revidentka, nima opore v drugih določbah ZBPP. Na podlagi prve alineje drugega odstavka 28. člena pristojni organ za BPP sicer lahko določi drugačen obseg posameznih oblik BPP, vendar le, če oceni, da bo tudi s posameznimi oblikami pravne pomoči dosežen pričakovani rezultat.

16. Po presoji Vrhovnega sodišča je neutemeljeno revidentkino stališče, po katerem naj bi se presoja verjetnosti izkaza obstoja razlogov za ugovor in s tem pogoja za dodelitev BPP, izčrpala že z odločitvijo, s katero sodišče odloči o ugovoru zoper sklep o izvršbi. Kot pravilno pojasnjuje Upravno sodišče, gre tudi v postopku s pritožbo še vedno za vprašanje obstoja razlogov za ugovor zoper sklep o izvršbi. Odločitev o zavrnitvi ugovora namreč v primerih, ko je dovoljena pritožba, ne pomeni pravnomočne presoje o neobstoju razlogov za ugovor. Zato za izkazovanje pogoja za dodelitev BPP v teh zadevah ni odločilen dokazni standard, po katerem naj bi prvostopenjsko sodišče odločalo o teh ugovorih. Organ, pristojen za odločanje o BPP, tudi v drugih primerih, ko presoja upravičenost do dodelitve BPP za vložitev pravnega sredstva, z vidika verjetnosti izgledov za uspeh (na podlagi prve alineje prvega odstavka 24. člena ZBPP), te presoje ne more opreti zgolj na nepravnomočno presojo prvostopenjskega sodišča, zoper katero se želi prosilec pritožiti.

17. Odgovor na zastavljeno vprašanje je torej, da je po četrti alineji 8. člena ZBPP mogoče dolžniku v izvršilnem postopku dodeliti BPP ne le za sestavo in vložitev ugovora zoper sklep o izvršbi, temveč tudi za sestavo in vložitev pritožbe zoper odločitev o ugovoru zoper sklep o izvršbi.

18. Glede na navedeno je torej izpodbijana sodba v okviru opravljene revizijske presoje pravilna in zakonita, zato je Vrhovno sodišče revizijo kot neutemeljeno zavrnilo (92. člen ZUS-1).

19. Odgovor tožeče stranke na revizijo k rešitvi te zadeve ni prispeval, zato sama trpi stroške odgovora (prvi odstavek 155. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

20. Senat Vrhovnega sodišča je odločitev sprejel soglasno.

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 23

Zakon o brezplačni pravni pomoči (2001) - ZBPP  - člen 1, 1/1, 1/2, 1/3, 7, 8, 8-4, 24, 24/1, 24/1-1, 26, 26-4, 28, 28/2, 28/2-1

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 55

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.