VSRS Sklep II Kr 53951/2019
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2020-01-14

Barbara Zobec (preds.), Marjeta Švab Širok (poroč.), mag. Kristina Ožbolt

pripor - podaljšanje pripora s sklepom Vrhovnega sodišča RS - priporni razlog begosumnosti - priporni razlog ponovitvene nevarnost - neogibnost pripora

V posledici izvršitve kaznivih dejanj so bili državljani Kitajske brez osebnih dokumentov pripeljani v države, za katere nimajo dovoljenja, da vanje vstopijo in tudi ne, da v njih bivajo, zaradi nepoznavanja jezika so tudi brez možnosti sporazumevanja, kar vse pomeni, da je s tem njihova varnost v teh državah ogrožena. Iz podatkov spisa tudi izhaja, da so prebežniki za ilegalno pot plačali precejšnje denarne zneske, kar prav tako ogrozi njihovo premoženjsko, lahko pa tudi osebno varnost.

Zoper obdolžene A. A., B. B. in C. C. se pripor iz pripornega razloga po 3. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku podaljša še za en mesec, to je do vključno 16. 2. 2020.

1. Pred Okrožnim sodiščem na Ptuju je zoper uvodoma navedene obdolžence in zoper tri soobdolžence v teku preiskava zaradi kaznivega dejanja prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države po tretjem v zvezi s šestim odstavkom 308. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1). Po zaslišanju obdolženih A. A., B. B. in C. C. je bil zoper njih dne 18. 10. 2019 odrejen pripor s sklepi I Kpd 53951/2019 iz pripornih razlogov po 1. in 3. točki prvega odstavka 201. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP). Pripor je bil vsem trem obdolžencem iz istih pripornih razlogov na predlog državnega tožilca za podaljšanje pripora za dva meseca, podaljšan s sklepoma izvenobravnavnega senata II Ks 53951/2019 z dne 15. 11. 2019 in II Ks 53951/2019 z dne 14. 1. 2020. Pripor je bil obdolžencem tako podaljšan do 16. 1. 2020.

2. Državni tožilec je na podlagi drugega odstavka 205. člena ZKP predlagal, da se obdolžencem iz istih pripornih razlogov pripor podaljša še za en mesec. V predlogu je navedel, da so bili do sedaj tekom preiskave zaslišani obdolženci, med preiskavo je potrebno izvesti še vse predlagane dokaze, zlasti zaslišanje prič. Ocenjuje, da so še zmeraj podane vse okoliščine, ki so narekovale odreditev pripora in da se te niso v ničemer spremenile in so obrazložene v predlogu za odreditev pripora obdolžencem, sklepih o odreditvi pripora z dne 18. 10. 2019 in predlogu za podaljšanje pripora z dne 8. 11. 2019.

3. S predlogom za podaljšanje pripora so bili seznanjeni obdolženci in njihovi zagovorniki. Zagovorniki vseh treh obdolžencev so na predlog za podaljšanje pripora odgovorili in predlagali, da se pripor obdolžencem ne podaljša.

4. Na podlagi drugega odstavka 205. člena ZKP sme senat Vrhovnega sodišča, če zoper obdolžence teče kazenski postopek zaradi kaznivega dejanja, za katerega je po zakonu predpisana kazen nad pet let, podaljšati pripor še za tri mesece. Zoper vse tri obdolžence in zoper soobdolžene je bila s sklepom preiskovalnega sodnika I Kpr 53951/2019 z dne 13. 12. 2019 uvedena preiskava zaradi kaznivega dejanja prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države po šestem v zvezi s tretjim odstavkom 308. člena KZ-1. Za navedeno kaznivo dejanje je predpisana kazen zapora od enega do osmih let. Formalni pogoj za podaljšanje pripora je tako izpolnjen.

5. Odločanje o priporu obsega presojo, ali je podan utemeljen sum, da so obdolženci storili kaznivo dejanje in ali na njihovi strani obstoji kateri od pripornih razlogov iz 1. do 3. točke prvega odstavka 201. člena ZKP, pri čemer je potrebno presoditi tudi, ali je pripor neogibno potreben za potek postopka ali varnost ljudi.

6. Ni pritrditi zagovorniku obdolženega C. C., ki s sklicevanjem na odločbo Vrhovnega sodišča XI Ips 27115/2010 z dne 23. 8. 2010 zatrjuje, da predlog državnega tožilca za podaljšanje pripora ni obrazložen in mu že zaradi navedenega ni mogoče slediti. Vrhovno sodišče je v citirani odločbi predlog državnega tožilca za podaljšanje pripora, v katerem je bilo navedeno, da se razlogi, ki so bili podani ob odreditvi in podaljšanju pripora niso v ničemer spremenili, zaradi česar se je v izogib ponavljanja tožilstvo sklicevalo na pravnomočne odločbe o odreditvi in podaljšanju pripora, ocenilo, kot predlog, ki ne izkazuje izpolnjenosti vseh vsebinskih pogojev, in ga ni mogoče šteti za obrazložen predlog. Vendar je zaključilo, da obdolžencu ni bila kršena pravica do kontradiktornega postopka. Pojasnilo je, da sta bila obdolženec in obramba seznanjena z vsemi okoliščinami, na podlagi katerih je državno tožilstvo utemeljevalo predlog za podaljšanje pripora, saj so jima bile vročene vse odločbe sodišča o odreditvi in podaljšanju pripora in predlog tožilca za podaljšanje le-tega. S tem je bilo obdolžencu omogočeno, da se pred odločitvijo sodišča vsebinsko izjavi o podanem predlogu za podaljšanje pripora. Enako velja tudi v obravnavanem primeru. Tožilec se je v predlogu za podaljšanje pripora zlasti skliceval na predlog za odreditev pripora, ki ga je podal ob zaslišanju obdolžencev. Iz zapisnikov o zaslišanju obdolžencev izhaja, da je tožilec ob podaji predloga za odreditev pripora za vsakega od obdolžencev izčrpno za vsa kazniva dejanja obrazložil, na podlagi katerih dokazov je podan utemeljen sum izvršitve le-tega, prav tako je za vsakega od obeh pripornih razlogov navedel, na podlagi katerih okoliščin šteje, da sta podana priporna razloga begosumnosti in ponovitvene nevarnosti. Ti razlogi so tudi obsežno obrazloženi v vseh treh sklepih o odreditvi pripora obdolžencev, kakor tudi v sklepu o podaljšanju pripora z dne 15. 11. 2019.

7. Utemeljen sum, da so vsi trije obdolženci kot člani hudodelske združbe v času od 9. 5. 2018 do 27. 6. 2019 sodelovali pri skupno osemnajstih prevozih kitajskih državljanov ob nedovoljenem vstopu v našo državo, kot so dejanja opisana v sklepu o uvedbi preiskave z dne 13. 12. 2019, na način, da je obdolženi A. A. deloval kot organizator prevozov, v enem primeru pa tudi sam opravil prevoz, obdolženi B. B. sodeloval pri šestnajstih od teh prevozov tako, da je vozil kot predhodnica in pregledoval teren, obdolženi C. C. pa sodeloval pri sedemnajstih od teh prevozov kot predhodnica, pri čemer je v nekaterih primerih tudi obveščal soobdolženega A. A. o poteku prevozov, izhaja zlasti iz dokazov, zbranih z izvajanjem tako imenovanih posebnih preiskovalnih ukrepov tekom predkazenskega postopka, kakor tudi na podlagi predhodnih ugotovitev o prehajanjih državne meje obdolženega A. A. in njegovega nahajanja na območjih, kjer so bili zaznani tudi begunci s strani policijskih postaj Gorišnica in Podlehnik. Dokazi zbrani z obvestili, analizami zavarovanih elektronskih podatkov in analizami izpisov prometa zaseženih mobilnih telefonov, tajnim opazovanjem in s prestrezanjem telefonskih pogovorov, kot so podrobno za vsako očitano kaznivo dejanje obrazloženi v sklepu o uvedbi preiskave z dne 13. 12. 2019, pa tudi sklepih o odreditvi pripora z dne 18. 10. 2019 in sklepu o podaljšanju pripora z dne 15. 11. 2019 tudi po oceni Vrhovnega sodišča potrjujejo, da je podan utemeljen sum, da so vsi trije obdolženci kot člani hudodelske združbe v obdobju nekaj več kot enega leta sodelovali pri prepovedanem prehajanju državne meje večjega števila kitajskih državljanov, ki naj bi jih izvrševali kontinuirano in naj bi s tem hudodelska združba pridobila znatno premoženjsko korist, ki so si jo obdolženci med seboj razdelili.

8. Zaslišanje kriminalista S. V. tekom preiskave, ki je povedal, da je bilo identificirano le manjše število prebežnikov, kar izpostavlja zagovornik obdolženega B. B. utemeljenosti suma, da so obdolženi skupaj v osemnajstih primerih sodelovali pri prepovedanem prehodu oseb preko slovenske meje, ne more omajati. Zagovorniku tudi ni pritrditi, da iz razloga, ker priča ni povedal imena tolmača, ki je prevajal spremljane telefonske pogovore, na teh pogovorih ne bi bilo mogoče graditi utemeljenega suma. Sklep o uvedbi preiskave res še ni pravnomočen, vendar navedeno ne pomeni, da se ni dopustno sklicevati na obrazložitev tega sklepa, iz katerih dokazov zbranih tekom predkazenskega postopka, kot so za posamezno kaznivo dejanje obrazloženi v sklepu o uvedbi preiskave, izhaja utemeljen sum izvršitve posameznega v opisu navedenega kaznivega dejanja. Navedb zagovornika, da naj Vrhovno sodišče „pogleda v pritožbo zoper sklep sodišča o uvedbi preiskave ter argumente, ki jih je navajala obramba upošteva pri odločanju o podaljšanju pripora“ ni mogoče presoditi, saj se sodišče lahko opredeli samo do konkretiziranih in obrazloženih navedb, podanih v odgovoru, ne more pa se opredeliti do navedb, podanih v pravnih sredstvih zoper druge odločbe. Enako velja tudi glede navedbe zagovornika obdolženega A. A., da v celoti vztraja pri stališčih, navedenih v zahtevi za varstvo zakonitosti, ki jo je vložil zoper sklep o odreditvi pripora. Navedeni zagovornik in tudi zagovornik obdolženega C. C. utemeljenosti suma tudi ne moreta izpodbiti z obširnim uveljavljanjem, da opis kaznivega dejanja ne vsebuje vseh zakonskih znakov kaznivega dejanja po tretjem in šestem odstavku 308. člena KZ-1. Zakon o kazenskem postopku ne zahteva, da bi bil v sklepu o odreditvi in podaljšanju pripora naveden opis kaznivega dejanja, temveč morajo biti navedeni dokazi, na podlagi katerih je podan utemeljen sum, da je obdolženi izvršil kaznivo dejanje, ki mora biti določno opredeljeno. Opis kaznivega dejanja mora vsebovati zahteva za uvedbo preiskave oziroma neposreden obtožni akt, ki ga je državni tožilec dolžan vložiti v roku 48 ur po odreditvi pripora (četrti odstavek 204. a člena ZKP). Preizkus, ali opis dejanja, ki se očita priprtemu obdolžencu, obsega vse zakonske znake kaznivega dejanja, se tako opravi ob odločanju o uvedbi preiskave oziroma ob vložitvi neposredne obtožnice. Za odločanje o ugovorih zagovornikov glede opisa kaznivega dejanja v sklepu o uvedbi preiskave je tako pristojen izvenobravnavni senat Okrožnega sodišča na Ptuju, ko bo odločal o vloženih pritožbah zoper sklep o uvedbi preiskave, ne pa Vrhovno sodišče ob odločanju o podaljšanju pripora.

9. Pritrditi je državnemu tožilcu, da se okoliščine, zaradi katerih je bil zoper vse tri obdolžence odrejen pripor iz pripornega razloga po 3. točki prvega odstavka 201. člena ZKP niso spremenile in da je na strani vseh treh obdolžencev še vedno podana realna nevarnost, da bi na prostosti kot člani hudodelske združbe ponavljali kazniva dejanja prepovedanega prehajanja meje ali ozemlja države. Obdolženci so utemeljeno osumljeni, da so v okviru dobro organizirane hudodelske združbe, ki je delovala najmanj še na Hrvaškem, kjer je bil eden od članov združbe tudi prijet, kontinuirano organizirali ilegalne vstope v našo državo prebežnikom, državljanom Kitajske, katere državljani so tudi obdolženci. V časovnem obdobju malo več kot enega leta (9. 5. 2018 do 27. 6. 2019) naj bi na utečen način tako, da naj bi zunaj mejnega prehoda med Hrvaško in Slovenijo državljane Kitajske, ki niso imeli dovoljenja za vstop v našo državo, z avtomobili, katere so spremljala spremljevalna vozila in vozila, ki so pregledovala teren, pripeljali na Ptuj, kjer so se presedli v druga vozila, ki so bila praviloma taksi vozila, s katerimi so bili prebežniki odpeljani v smeri proti Italiji oziroma Avstriji. Naveden dobro organiziran in ustaljen način delovanja hudodelske združbe v povezavi z okoliščino, da naj bi obdolženci kazniva dejanja izvrševali zaradi koristoljubnosti, saj so prebežniki plačali znatne zneske za ilegalni prehod meje, ki naj bi si jih obdolženci neposredno razdelili, kaže na realno nevarnost, da bi obdolženci na prostosti z izvrševanjem kaznivih dejanj v okviru hudodelske združbe nadaljevali. Da so bili obdolženci motivirani za izvrševanje kaznivih dejanj zaradi koristoljubnosti izhaja iz njihovih relativno skromnih dohodkov v naši državi in slabega premoženjskega stanja gospodarskih družb, katerih so lastniki oziroma v katerih so zaposleni. Zaključek o ponovitveni nevarnosti obdolženega A. A., ki naj bi bil organizator prehodov na območje Republike Slovenije, dodatno utemeljuje okoliščina, da je bil zaradi istovrstnega kaznivega dejanja obsojen v Italiji dne 26. 4. 2018 in naj bi tako v roku manj kot enega meseca po izrečeni pogojni obsodbi, v času preizkusne dobe, nadaljeval z izvrševanjem istovrstnih kaznivih dejanj na območju naše države. Zmotno je stališče njegovega zagovornika, da iz razloga, ker navedene sodbe s prevodom v spisu ni, obdolženčeve predkaznovanosti v Italiji ne bi bilo mogoče upoštevati ob odločanju o ponovitveni nevarnosti.

10. Pritrditi je sicer zagovorniku obdolženega C. C., da zahteva za preiskavo obdolžencem za obdobje zadnjih štirih mesecev pred prijetjem (27. 6. 2019 do 16. 10. 2019) ne očita izvršitev nobenega kaznivega dejanja, vendar navedeno samo po sebi ne opravlja ponovitvene nevarnosti. Kot je pojasnil državni tožilec ob podaji predloga za odreditev pripora na naroku, sta bila ob izvršitvi zadnjega kaznivega dejanja dne 27. 6. 2019 s strani hrvaških policistov ustavljeni vozili, ki sta bili predhodnici voziloma, v katerih so bili tujci. Voznik enega od ustavljenih vozil je bil prav obdolženi C. C., ki je bil s strani hrvaških varnostnih organov kaznovan zaradi poskusa nezakonitega prehoda državne meje. Zato so se, kot je razvidno iz prestreženih telefonskih pogovorov, člani združbe odločili, da čez poletje nezakonitih prevozov tujcev ne bodo opravljali. Z dejavnostmi, usmerjenimi v ponovno izvrševanje kaznivih dejanj naj bi obdolženci ponovno pričeli po 9. 10. 2019, ko so se več dni nahajali na območju državne meje, le-to prečkali nezakonito izven mejnega prehoda in organizirali najem vozila. Dejavnost obdolžencev v mesecu oktobru 2019 tik pred njihovim prijetjem 16. 10. 2019 po oceni Vrhovnega sodišča kaže, da je nevarnost, da bi obdolženci na prostosti nadaljevali z izvrševanjem kaznivih dejanj, povsem konkretna. Navedbe zagovornika, da obdolženi C. C. glede na svojo vlogo v hudodelski združbi, to je, da je vozil kot vozilo predhodnica, na prostosti ne bi mogel nadaljevati z izvrševanjem kaznivih dejanj, v kolikor bi ostali člani združbe ostali v priporu, niso upoštevne, saj delovanje hudodelske združbe ni bilo omejeno zgolj na našo državo, temveč najmanj še na Hrvaško, od koder so bili opravljeni prevozi prebežnikov v našo državo, zato bi se obdolženi na prostosti lahko ponovno vključil v delovanje hudodelske združbe.

11. Po oceni Vrhovnega sodišča je tako pripor edini ukrep, ki lahko obdolžencem učinkovito prepreči ponavljanje kaznivih dejanj v hudodelski združbi po členu 308. KZ-1, in je je neogibno potreben zaradi zagotovitve varnosti prebežnikov. V posledici izvršitve kaznivih dejanj so bili državljani Kitajske brez osebnih dokumentov pripeljani v države, za katere nimajo dovoljenja, da vanje vstopijo in tudi ne, da v njih bivajo, zaradi nepoznavanja jezika so tudi brez možnosti sporazumevanja, kar vse pomeni, da je s tem njihova varnost v teh državah ogrožena. Iz podatkov spisa tudi izhaja, da so prebežniki za ilegalno pot plačali precejšnje denarne zneske, kar prav tako ogrozi njihovo premoženjsko, lahko pa tudi osebno varnost. Zato so obsežne navedbe zagovornika obdolženega C. C., da s kaznivimi dejanji ni bila varnost ljudi ogrožena, neutemeljene. Prav tako mu ni pritrditi, da sam način opravljanja prevoza, ko naj bi bili v posameznem avtomobilu po štirje tujci, varnosti tujcev ni ogrozil, saj je njihova varnost lahko ogrožena tudi zaradi načina vožnje, zlasti v primeru, da vozila, v katerih so prebežniki, bežijo pred odkritjem s strani policistov. Zmotno je njegovo stališče, da z delovanjem tega obdolženca, ki naj bi vozil zgolj vozilo predhodnico, ni bila ogrožena varnost ljudi. Ravnanje vseh članov hudodelske združbe v okviru izvršitve kaznivega dejanja je potrebno ocenjevati kot celoto, saj je prispevek vsakega izmed njih odločilen za uspeh kaznivega dejanja. Zato je šteti, da je bila s skupnim delovanjem vseh obdolžencev ogrožena varnost prebežnikov.

12. Vrhovno sodišče tako ocenjuje, da je podaljšanje pripora vsem trem obdolžencem zaradi preprečitve ponavljanja kaznivih dejanj, s katerimi neposredno ogrožajo varnost prebežnikov, neogibno potrebno. Podaljšanje pripornega statusa obdolžencem je glede na dosedanje trajanje pripora, stopnjo ogroženosti prebežnikov in velikega števila izvršenih kaznivih dejanj v okviru hudodelske združbe, sorazmerno, tudi ob upoštevanju pravice obdolžencev do osebne svobode. Pripora tudi ni mogoče nadomestiti z milejšim ukrepom, saj je edino z vzdrževanjem pripornega statusa mogoče zagotoviti, da obdolženci na prostosti ne bi ponavljali istovrstnih kaznivih dejanj, zato je zavzemanja zagovornika obdolženega B. B. za nadomestitev pripora s hišnim priporom, brezuspešno.

13. Državni tožilec je predlagal podaljšanje pripora tudi iz pripornega razloga begosumnosti po 1. točki prvega odstavka 201. člena ZKP. Ob podaji predloga za odreditev pripora je državni tožilec priporni razlog begosumnosti utemeljil s tem, da imajo obdolženci v Sloveniji le dovoljenje za stalno prebivanje in na okoliščino, da so po prijetju člana združbe na Hrvaškem dne 20. 3. 2019 obdolženi zaradi strahu pred prijetjem odpotovali na Kitajsko. Glede slednjega je ugotoviti, da je našo državo dejansko zapustil samo obdolženi A. A. o možnosti da odpotuje iz Slovenije se je pogovarjal tudi C. C., vendar naše države ni zapustil. Obdolženi A. A., ki je iz Slovenije odpotoval 22. 3. 2019, se je v našo državo vrnil že po dveh tednih, to je 3. 4. 2019 in nadaljeval s svojo vodilno vlogo na območju Slovenije pri izvrševanju kaznivega dejanja. Okoliščina, da se je obdolženi sam, prostovoljno vrnil v našo državo, ter je kljub temu, da je bil en član hudodelske združbe prijet, nadaljeval z izvrševanjem kaznivih dejanj, ne podpira zaključka, da bi obdolženi na prostosti našo državo zapustil, utrjuje pa zaključek o obstoju pripornega razloga ponovitvene nevarnosti. Pritrditi je zagovornikoma obdolženih A. A. in C. C., da obdolženca že dlje časa prebivata v naši državi skupaj z družinami, kar velja tudi za obdolženega B. B., kar nenazadnje potrjuje dejstvo, da jim je bilo podeljeno dovoljenje za stalno prebivanje. Pogoj za pridobitev tega dovoljenja je, da oseba ni kaznovana in ni v kazenskem postopku, vendar uvedba kazenskega postopka zoper obdolženega, ki ima dovoljenje za stalno prebivanje v naši državi, nima za posledico odvzema tega dovoljenja. Vrhovno sodišče tako ocenjuje, da okoliščine, ki jih je v predlogu navedel državni tožilec, ob upoštevanju, da vsi obdolženci že dlje časa živijo v Sloveniji skupaj z družinami in so v naši državi tudi zaposleni, ne daje podlage za zaključek, da bi na prostosti našo državo zapustili, zlasti ob upoštevanju, da se je obdolženi A. A. po tem, ko je bil krajši čas na Kitajskem, sam vrnil v Slovenijo. Zato predlogu za podaljšanje pripora iz pripornega razloga begosumnosti Vrhovno sodišče ni ugodilo.

14. Kot izhaja iz predloga državnega tožilca in navedb preiskovalnega sodnika, preiskava ni mogla biti zaključena iz razloga, ker je potrebno zaslišati še tri priče in od NLB pridobiti podatke, katerih pridobitev je bila odrejena po 156. členu ZKP. Po oceni Vrhovnega sodišča je zaradi oprave procesnih dejanj in zato, da bo državni tožilec po končani preiskavi lahko proučil zbrane dokaze in odločil ali bo vložil obtožnico, predlog utemeljen. Za odločitev o podaljšanju pripornega statusa iz razloga, ker preiskava ni zaključena, je odločilna presoja, ali preiskava iz objektivnih razlogov ni mogla biti zaključena, čemur je v konkretnem primeru pritrditi. Po izdaji sklepa o uvedbi preiskave, je sodišče izdalo odredbe za pridobitev bančnih podatkov po 156. členu ZKP in opravilo zaslišanje prič, vendar je bilo naknadno predlagano zaslišanje dodatnih prič, ena od prič pa se zaslišanja, razpisanega za 6. 1. 2020, ni udeležila. Preiskava je uvedena zaradi številnih kaznivih dejanj, tudi z mednarodnim elementom. Da razlog za to, da preiskava ni mogla biti končana v roku treh mesecev, ni na strani obdolžencev oziroma njihovega ravnanja med preiskavo, kar izpostavljajo zagovorniki vseh treh obdolžencev, ni relevantno. Pripor mora res trajati najkrajši potrebni čas, vendar je dosedanje trajanje preiskave, ki je v teku zaradi obsežnega in dolgotrajnega izvrševanja kaznivih dejanj, pri čemer je potrebno procesna dejanja in zlasti odločbe sodišča prevajati, po oceni Vrhovnega sodišča razumno. Ni pritrditi zagovorniku obdolženega B. B. da preiskava še ni v teku, ker naj bi se le-ta začela s pravnomočnostjo sklepa o preiskavi. Preiskava se začne z izdajo sklepa o uvedbi preiskave, od takrat naprej preiskovalni sodnik lahko opravlja preiskovalna dejanja, saj pritožba zoper sklep o uvedbi preiskave ne zadrži izvršitve sklepa o uvedbi preiskave (šesti odstavek 169. člena ZKP). Njegove navedbe, da preiskave ne bo mogoče zaključiti niti v nadaljnjih treh mesecih, ni z ničemer potrjena in obrazložena, ter je v nasprotju z izjavo preiskovalnega sodnika o tem, katera procesna dejanja je še potrebno opraviti. Vrhovno sodišče tako ocenjuje, da je predlog za podaljšanje pripora še za en mesec razumen in da s tem pravica obdolžencev do sojenja brez nepotrebnega odlašanja ne bo kršena, zato je predlogu ugodilo in pripor podaljšalo do vključno 16. 2. 2020.

Zakon o kazenskem postopku (1994) - ZKP  - člen 201, 201/1-1, 201/1-3, 205, 205/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.