VSRS Sodba III Ips 1/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-01-22

dr. Mile Dolenc (preds.), Vladimir Balažic (poroč.), dr. Miodrag Đorđević, Franc Seljak, Jan Zobec

Sodba Vrhovnega sodišča št. III Ips 1/2018 z dne 22. 1. 2019 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cpg 1140/2016 z dne 28. 9. 2017 se razveljavi in zadeva se vrne Višjemu sodišču v Ljubljani v novo odločanje.

z dne 18. 6. 2020 se popravi tako, da se pravilno glasi: "Sodba Vrhovnega sodišča št. III Ips 1/2018 z dne 22. 1. 2019 in sodba Višjega sodišča v Ljubljani št. I Cpg 1140/2016 z dne 28. 9. 2017 se razveljavita in zadeva se vrne Višjemu sodišču v Ljubljani v novo odločanje."

razlaga pogodbe - nejasno pogodbeno določilo - jezikovna razlaga - namenska razlaga - prevod listin v tujem jeziku - depozit - ara - neprimeren dokaz - novote v revizijskem postopku

Besedna zveza „first deposit“, prvi depozit oziroma prvi polog v Prodajni pogodbi, ob presoji vseh okoliščin primera, nima pravnega pomena are v smislu 64. do 66. člena OZ. To pomeni, da ga je dolžna tožena stranka v primeru razveze pogodbe tožeči stranki vrniti (drugi odstavek 111. člena OZ). V dvomu je namreč treba šteti, da ima tako plačilo samo značilnost delne izpolnitve, in ne osrednje funkcije are – instrumenta utrditve pogodbenih obveznosti.

II. Tožena stranka mora v 15 dneh od vročitve te sodbe tožeči stranki povrniti njene stroške revizijskega postopka v višini 4.082,12 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku roka za izpolnitev obveznosti, določenega v tej točki izreka, dalje.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku tožnice za plačilo 368.890,26 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 8. 2012 (I. točka izreka), v preostalem delu, glede zakonskih zamudnih obresti od navedenega zneska od 12. 8. 2012 do 22. 8. 2012 pa je tožbeni zahtevek zavrnilo. Toženki je naložilo povračilo pravdnih stroškov tožnice (III. točka izreka).

2. Sodišče druge stopnje je (v delu, ki se izpodbija z revizijo) zavrnilo toženkino pritožbo in potrdilo izpodbijano sodbo (II. točka izreka) ter odločilo, da mora toženka tožnici povrniti stroške odgovora na pritožbo z zamudnimi obrestmi in da toženka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (III. točka izreka).

3. Toženka je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava (3. točka prvega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP) in bistvenih kršitev določb pravdnega postopka (2. točka prvega odstavka 370. člena ZPP). Predlaga, da revizijsko sodišče izpodbijano sodbo spremeni tako, da v celoti zavrne tožbeni zahtevek tožeče stranke oziroma podrejeno, da sodbi sodišč nižjih stopenj razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje na sodišče prve stopnje, tožeči stranki pa naloži v plačilo stroške postopka tožene stranke.

4. Tožnica je na revizijo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev. Priglasila je stroške revizijskega postopka.

5. Sodišči prve in druge stopnje sta ugotovili naslednja pravnorelevantna dejstva, na katera je Vrhovno sodišče vezano (tretji odstavek 370. člena ZPP):

- Toženka kot prodajalka in tožnica kot kupovalka sta 3. 8. 2012 sklenili Prodajno pogodbo za letalo ... (v nadaljevanju Pogodba).

- Letalo je bilo prodano pod pogoji „videno kupljeno“ za demontažo na letališču A., dogovorjena kupnina je bila 1.600.000,00 USD in 70.000,00 USD za demontažo in naj bi se plačala tako, da se „prvi depozit“ v znesku 480.000,00 USD plača v treh delovnih dneh po sklenitvi pogodbe, drugo plačilo v višini 1.190.000,00 USD pa 20 dni po plačilu prvega obroka. Toženka se je zavezala, da bo po prejemu zneska depozita pričela z deli demontaže, tožnica pa se je kot kupovalka zavezala zagotoviti potrebne zabojnike in vozičke za dele, ki se bodo z letala odstranili.

- Pogodba je bila sklenjena v angleškem jeziku. Za prvo plačilo sta stranki v pogodbi uporabili izraz „first deposit“, kar so sodni tolmači Sergej Flere, Primož Žvokelj in Tatjana Andoljšek prevedli (dva) kot „prvi depozit“ oziroma (eden) kot „prvi polog“. Prevode sta v spis vložili stranki sami.

- Tožnica je „prvi depozit“ poravnala z zamudo, toženka pa ni nikoli pričela z demontažo letala. Tožnica tudi ni poravnala drugega dela kupnine v višini 1.190.000,00 USD. Po njenih zatrjevanjih je čakala, da toženka prične z demontažo. Pogodba je bila nato razvezana.

Odločitev sodišč nižjih stopenj in revizijske navedbe

6. Tekom postopka je bilo sporno, ali ima plačilo „prvi depozit“ v znesku 480.000,00 USD, pravno naravo are v smislu 64. do 66. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ), ki jo je tožena stranka v primeru razveze pogodbe po teh določbah upravičena zadržati, ali pa gre le za plačilo prvega dela kupnine, ki jo mora v primeru razveze pogodbe vrniti (drugi odstavek 111. člena OZ).

7. Sodišči nižjih stopenj sta sprejeli stališče, da iz pogodbenega določila ni mogoče razbrati dogovora o ari. V dvomu pa se šteje, da dogovora o ari ni in ima prvo plačilo le značaj delne izpolnitve, ki ga more tožena stranka v primeru razveze pogodbe vrniti.

8. Toženka v reviziji navaja, da sta sodišči nižjih stopenj zmotno uporabili materialno pravo in zagrešili bistvene kršitve določb postopka iz 8. člena ZPP in 8. ter 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Sodišči naj bi zmotno razlagali besedo „deposit“, ki po stališču toženke po citirani praksi pomeni aro oziroma plačilo, ki v primeru kršitve kupca ostane prodajalcu. Zmotno naj bi uporabili 82. člen OZ, po katerem je določbe pogodbe treba uporabiti tako, kot se glasijo, kar pomeni, da drugačnega namena strank ni bilo treba ugotavljati. Meni, da sta sodišči zagrešili bistveno kršitev določb postopka s tem, ko nista izvedli dokaza z izvedencem za angleško pravno terminologijo.

9. Tožnica v odgovoru na revizijo navaja, da besedna zveza „first deposit“ pomeni, da je šlo le za obročno plačilo obveznosti. Ker je v pogodbi določeno, da se za razlago pogodbenih določil uporabi slovensko pravo in so pristojna slovenska sodišča, so tuja sodna praksa in poslovni običaji za razlago pogodbenih določil nerelevantni. Več revizijskih navedb naj bi bile nedovoljene revizijske novote.

11. Vrhovno sodišče pritrjuje stališču sodišč nižjih stopenj, da besedna zveza „first deposit“, prvi depozit oziroma prvi polog v Prodajni pogodbi za letalo ..., ob presoji vseh okoliščin primera, nima pravnega pomena are v smislu 64. do 66. člena OZ. To pomeni, da ga je dolžna tožena stranka v primeru razveze pogodbe tožeči stranki vrniti (drugi odstavek 111. člena OZ).

12. Za presojo določb Pogodbe se uporablja slovensko materialno pravo,(1) zato je pomembna razlaga določb OZ in pomen pogodbenih izrazov v tem zakonu. Prvi odstavek 64. člena OZ določa, da če je ob sklenitvi pogodbe ena stranka dala drugi stranki nek znesek denarja ali neko količino drugih nadomestnih stvari v znamenje, da je pogodba sklenjena (ara), se šteje, da je pogodba sklenjena, ko je ara dana, razen če ni dogovorjeno kaj drugega. Glede are je v zvezi z neizpolnitvijo pogodbe v 65. členu OZ določeno, da če je za neizpolnitev pogodbe odgovorna stranka, ki je dala aro, sme druga stranka po lastni izbiri bodisi zahtevati izpolnitev pogodbe, če je to še mogoče, in povrnitev škode, aro pa všteti v odškodnino ali vrniti, bodisi se zadovoljiti s prejeto aro (prvi odstavek 65. člena OZ). Če je za neizpolnitev pogodbe odgovorna stranka, ki je prejela aro, sme druga stranka po lastni izbiri zahtevati bodisi izpolnitev pogodbe, če je to še mogoče, bodisi povrnitev škode in vrnitev are, bodisi vrnitev dvojne are (drugi odstavek 65. člena OZ). Učinki razvezane pogodbe so sicer določeni v 111. členu OZ. Če je ena stranka popolnoma ali deloma izpolnila pogodbo, ima pravico do vrnitve tistega, kar je dala (drugi odstavek 111. člena OZ).

13. Ara ima glede na navedeno več funkcij, in sicer dokazno, da je pogodba sklenjena; zavarovalno, kot instrument utrditve obveznosti, ki se kaže v (drugačnih) posledicah neizpolnitve obveznosti ene od strank; in funkcijo delne izpolnitve pogodbene obveznosti (če je predmet are enak predmetu izpolnitve). Kot sta pravilno poudarili že sodišči nižjih stopenj, mora biti dogovor o ari, glede na zgoraj navedene posebne posledice dogovora o ari, jasen in nedvoumen in se ne domneva. Samo na podlagi okoliščine, da je ena stranka drugi ob sklenitvi pogodbe plačala določen denarni znesek (še zlasti, če je njena obveznost, ki je nastala s sklenitvijo pogodbe, denarna obveznost), ni mogoče sklepati, da sta se stranki s tem (konkludentno) dogovorili za aro. V dvomu je zato treba šteti, da ima tako plačilo samo značilnost delne izpolnitve, in ne osrednje funkcije are – instrumenta utrditve pogodbenih obveznosti.(2)

14, Po presoji Vrhovnega sodišča je za obravnavano zadevo pomembno, da je bila Pogodba sklenjena že s podpisom pogodbe in ne šele ob plačilu prvega depozita 480.000,00 USD. Kot izhaja iz zgoraj navedenega 64. člena OZ, pa je ara realen kontrakt in bi morala biti dana že ob sami sklenitvi pogodbe. Že to dejstvo kaže na to, da navedeni znesek ne predstavlja are, ampak le delno plačilo obveznosti.

15. Glede vsebine Pogodbe pa je po presoji Vrhovnega sodišča ključen vsebinski pomen besedne zveze „first deposit“. Kot izhaja iz dejanskega stanja zadeve, so sodni tolmači, katerih prevode sta v skladu z drugim odstavkom 226. člena ZPP zagotovili stranki sami, in sicer Sergej Flere, Primož Žvokelj in Tatjana Andoljšek, to besedno zvezo prevedli (dva) kot „prvi depozit“ oziroma (eden) kot „prvi polog“. Stranki torej nista uporabili termina, ki bi pomenil dogovor o „ari“, kar pomeni, da že jezikovna razlaga Pogodbe govori v prid stališču, da sta se stranki pri plačilu 480.000,00 USD dogovorili le za prvi del plačila enega izmed obrokov, določenih v Pogodbi. Dejstvo, da je bil drugi obrok v Pogodbi poimenovan drugače, kot „second payment“, tega ne spremeni. Po presoji Vrhovnega sodišča pa je ključno tudi, da tožena stranka ni podala nobenih drugih navedb, zakaj bi imelo plačilo tega zneska po Pogodbi pravno naravo are. Breme dokazovanje teh dejstev pa je na strani stranke, ki jih zatrjuje, zato s tega vidika tudi ni podana očitana kršitev pravil o dokaznem bremenu po 7. členu ZPP. Ob odsotnosti kakršnihkoli drugih določb o naravi in posledicah plačila za primer razveze pogodbe zato tudi ni mogoče ugotoviti, da bi bil namen strank drugačen od jezikovnega pomena pogodbenih določb. Če pa je pomen določenih besed v tujem pravu drugačen kot v slovenskem, v primeru spora pa se uporabi slovensko pravo, to pomeni, da bi morali stranki toliko bolj poskrbeti, da natančno določita posledice za primere kršitev pogodb, če bi takšne posledice sploh želeli. S tem sodišči nižjih stopenj tudi nista napačno uporabili 82. člena OZ, ki v prvem odstavku določa, da se določila pogodbe uporabljajo tako, kot se glasijo, v drugem odstavku pa, da se pri razlagi spornih določil ni treba držati dobesednega pomena uporabljenih izrazov, temveč je treba iskati skupen namen pogodbenikov in določilo razumeti tako, kot ustreza načelom obligacijskega prava, ki so določena v tem zakoniku. Jezikovna razlaga, podprta z namensko razlago določb Pogodbe, kot navedeno ne kaže na dogovor o ari. Dodaten argument je tudi dejstvo, da se je tožena stranka začela sklicevati na aro šele, ko sta bili s tožečo stranko že v sporu, to je v dopisu z dne 25. 10. 2012. Po ugotovitvah sodišč nižjih stopenj to pomeni, da je imel dogovor o demontaži letala kvečjemu naravo odložnega pogoja (59. člen OZ).

16. Kot že navedeno, se za razlago določb Pogodbe uporablja slovensko materialno pravo. Zato niso relevantne revizijske navedbe, da besedo „deposit“ drugače tolmačijo mednarodni pravni slovarji, sodna praksa tujih sodišč, strokovna literatura in trditev, da ima ta pojem drugačen pomen v poslovnih običajih in v letalski panogi. Toženka niti ne trdi, da bi se stranki v Pogodbi sklicevali na vzorčno pogodbo Mednarodnega združenja za zračni transport. Tudi opredelitev po Slovenskem terminološkem slovarju, na katerega se v reviziji sklicuje toženka, po katerem „depozit“ (podobno za „polog“) pomeni izročitev česa v hrambo v zameno za določeno pravico, na drugačno odločitev Vrhovnega sodišča ne vpliva.

17. Sodišči nižjih stopenj tudi nista zagrešili bistvenih kršitev določb postopka, ko nista izvedli še dokaza z izvedencem za angleško pravno terminologijo. Prevod, ki sta ga s sodnimi tolmači zagotovili stranki sami, zanju ni sporen, sporen je pomen prevoda. Za ta pomen pa je, kot že navedeno, ključna razlaga na podlagi določb OZ in ne pomen izrazov v tujini in tuji stroki. Takšno pravno razlago pa sprejmejo sodišča in ne izvedenci angleške pravne terminologije.

18. Kot sta pravilno zaključili že sodišči nižjih stopenj, ima glede na take okoliščine zadeve tožnica pravico do vrnitve tistega, kar je dala na podlagi razvezane pogodbe (drugi odstavek 111. člena OZ), saj stranki pogodbe nista uresničili interesa, zaradi katerega je bila pogodba sklenjena. Glede na take zakonske določbe pa tudi ni relevantno, po krivdi katere stranke je prišlo do razveze pogodbe. To pomeni, da so tudi revizijski ugovori glede očitanih bistvenih kršitev določb postopka, ker se naj sodišče druge stopnje ne bi opredelilo do pritožbenih očitkov o odgovornosti strank, neutemeljeni.

19. Toženka v reviziji navaja še, da je dejstvo, katera od strank je kršila pogodbo, relevantno tudi z vidika obračunavanja zamudnih obresti. Ta ugovor pa je prvič podala šele v reviziji, zato gre po presoji Vrhovnega sodišča za nedovoljeno revizijsko novoto. V 372. členu ZPP je namreč določeno, da smejo stranke navajati v reviziji nova dejstva in predlagati nove dokaze samo tedaj, če se nanašajo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, zaradi katerih se lahko vloži revizija.

20. S tem je Vrhovno sodišče odgovorilo na bistvene revizijske navedbe. Ker razlogi, zaradi katerih je bila vložena revizija, niso podani, je Vrhovno sodišče revizijo kot neutemeljeno zavrnilo (378. člen ZPP).

21. Odločitev o stroških revizijskega postopka temelji na prvem odstavku 154. člena in prvem odstavku 165. člena ZPP. Toženka, ki z revizijo ni uspela, je dolžna tožnici, ki je vložila obrazloženi odgovor na revizijo, povrniti potrebne stroške revizijskega postopka skladno z Zakonom o odvetniški tarifi (v nadaljevanju ZOdvT). Kot potrebne stroške je Vrhovno sodišče priznalo nagrado za postopek z revizijo (tar. št. 3300) v znesku 3326,00 EUR in materialne stroške (tar. št. 6002) v višini 20 EUR, oboje povečano za 22 % DDV. Skupaj torej 4.082,12 EUR stroškov revizijskega postopka.

(1) Po navedbah strank je tako dogovorjeno v Pogodbi.

(2) Enako. N. Plavšak v N. Plavšak in M. Juhart, Obligacijski zakonik s komentarjem, GV Založba, Ljubljana 2003, 1. knjiga, str. 391.

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 59, 64, 64/1, 65, 82, 82/1, 82/2, 83, 111

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 226, 226/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.