VSRS Sklep Dsp 5/2019
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-06-18

mag. Marijan Debelak (preds.), Samo Puppis (poroč.), Borut Vukovič

sklep o popravi sodbe - očitna pisna napaka

Iz obrazložitve sodbe sodišča druge stopnje jasno izhaja, da je sodišče tožnikovi pritožbi v celoti ugodilo in odločilo, da je tožnik upravičen še do zneska 1.052,45 EUR in do zakonskih zamudnih obresti od tega zneska, ki jih je vtoževal, torej od 22. 11. 2008 dalje do plačila. Zahtevka iz naslova zakonskih zamudnih obresti tožena stranka tudi ni substancirano prerekala. Očitno pisno pomoto v izreku glede zapisa leta, od katerega tečejo zakonske zamudne obresti, je sodišče lahko popravilo na podlagi 328. člena ZPP. S tem sklepom o popravi sodišče svoje volje, ki jo je izrazilo v sodbi, ni spreminjalo in ni prišlo do poprave nasprotja med izrekom in obrazložitvijo v smislu 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

1. Sodišče druge stopnje je zaradi očitne pomote v navedbi datuma z izpodbijanim sklepom o popravi popravilo del izreka svoje sodbe v točki I. tako, da se v tem delu pravilno glasi:

„II. Tožena stranka je dolžna tožniku plačati znesek 1.052,45 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 11. 2008 dalje do plačila, v 15. dneh od prejema sodbe, pod izvršbo“.

2. Ta sklep o popravi je bil izdan v povezavi s sodbo sodišča druge stopnje številka Psp 295/2013 z dne 14. 11. 2013. S to sodbo je bilo ugodeno pritožbi tožnika zoper zavrnilni del sodbe Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani VI Ps 687/2011 z dne 18. 2. 2013 tako, da je sodišče druge stopnje toženo stranko zavezalo, da je ta dolžna tožniku plačati še znesek v višini 1.052,45 EUR, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, kakor jih je v tožbi tudi zahteval. Iz 10. točke obrazložitve sodbe sodišča druge stopnje izhaja, da je tožnik upravičen do zakonskih zamudnih obresti od zneska 1.052,45 EUR, ki tečejo od 22. 11. 2008 dalje, v izreku sodbe sodišča druge stopnje pa je bilo navedeno, da je tožena stranka dolžna plačati tožniku znesek 1.052,45 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 11. 2011 dalje. Ker je prišlo v izreku sodbe sodišča druge stopnje do očitne pisne pomote v navedbi leta, od katerega je tožnik upravičen do zakonskih zamudnih obresti, je tožnik predlagal izdajo sklepa o popravi. Temu predlogu je sodišče druge stopnje z izpodbijanim sklepom ugodilo, tako da je v izreku sodbe popravilo navedbo leta, od katerega tečejo zakonske zamudne obresti.

3. Zoper sklep o popravi vlaga pritožbo tožena stranka in sicer zaradi napačne uporabe določbe 328. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.; ZPP). V pritožbi navaja, da se napake, ki se smejo popraviti s popravnim sklepom na podlagi 328. člena ZPP, ne smejo nanašati na napake pri oblikovanju volje sodišča, temveč le na napake, ki so nastale pri pisni izdelavi izdane sodbe oziroma pri sestavljanju prepisa sodbe, torej na napake, ki se nanašajo na „tehniko pisne redakcije“, ne pa na odločanje o utemeljenosti tožbenega zahtevka. S popravnim sklepom predvsem ni dopustno popravljati nasprotij med izrekom in obrazložitvijo sodbe, čeprav so te posledica računskih ali drugih napak. Tovrstno neskladje pomeni bistveno kršitev določb pravdnega postopka (14. točka drugega odstavka 339. člena ZPP), ki je lahko le predmet vloženih pravnih sredstev (sodba Vrhovnega sodišča II Ips 228/2016, sklep Vrhovnega sodišča RS Cp 2/2002).

5. Vrhovno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah uveljavljanega pritožbenega razloga bistvene kršitve določb postopka po prvem odstavku 339. člena ZPP v zvezi z 328. členom ZPP. Ugotovilo je, da sodišče druge stopnje očitane kršitve ni storilo.

6. Sodišče prve stopnje je s sodbo VI Ps 687/2011 z dne 18. 2. 2013 tožbenemu zahtevku tožnika delno ugodilo tako, da mu je iz naslova zakonskih zamudnih obresti od prepozno izplačanega nadomestila za čas čakanja na ustrezno zaposlitev na drugem delu prisodilo 34.541,34 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 23. 11. 2008 dalje do plačila, v preostalem pa je tožnikov tožbeni zahtevek (še za plačilo 1.052,45 EUR skupaj z vtoževanimi zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 11. 2008 do plačila) zavrnilo. Zoper to odločitev je vložil pritožbo tožnik, sodišče druge stopnje pa je njegovi pritožbi s sodbo Psp 295/2013 z dne 14. 11. 2013 v celoti ugodilo. Tožniku je prisodilo še znesek 1.052,45 EUR, pri čemer je v 10. točki obrazložitve izrecno navedlo, da je tožnik vtoževal tudi zakonske zamudne obresti od navedenega zneska. Ker tožena stranka vtoževanih zakonskih zamudnih obresti ni substancirano prerekala, je tožnik do slednjih upravičen tako, kot je zahteval, to je od 22. 11. 2008 dalje. V izreku citirane sodbe pa je sodišče druge stopnje očitno pomotno zapisalo, da je tožena stranka dolžna plačati tožniku znesek 1.052,45 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 11. 2011 (in ne od 22. 11. 2008) dalje do plačila.

7. Iz obrazložitve drugostopenjske sodbe Psp 295/2013 jasno izhaja, da je sodišče druge stopnje tožnikovi pritožbi ugodilo v celoti in odločilo, da je tožnik upravičen do zneska 1.052,45 EUR ter do zakonskih zamudnih obresti od tega zneska, ki jih je vtoževal, torej od 22. 11. 2008 dalje do plačila. Zahtevka iz naslova zakonskih zamudnih obresti tožena stranka tudi ni substancirano prerekala. Očitno pisno pomoto v izreku glede zapisa leta, od katerega tečejo zakonske zamudne obresti, je sodišče druge stopnje lahko popravilo na podlagi 328. člena ZPP. S tem sklepom o popravi sodišče druge stopnje svoje volje, ki jo je izrazilo v sodbi Psp 295/2013 z dne 14. 11. 2013, ni spreminjalo in ni prišlo do poprave nasprotja med izrekom in obrazložitvijo v smislu 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, kot to zatrjuje tožena stranka v pritožbi. Iz tega razloga se tožena stranka neutemeljeno sklicuje tudi na odločbi Vrhovnega sodišča II Ips 228/2016 in Cp 2/2002, saj so stališča Vrhovnega sodišča v teh odločbah temeljila na drugačnih dejanskih situacijah.

8. Glede na obrazloženo je Vrhovno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 328

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.