VSRS Sklep VIII R 2/2019
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2019-02-19

mag. Marijan Debelak (preds.), Borut Vukovič (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

spor o pristojnosti - delovni spor - civilni spor - poškodba pri delu - zavarovalnica - sosporništvo

Glede na nesporno ugotovitev, da prva toženka pri drugi toženki ni imela zavarovane svoje civilne odgovornosti za nezgode delavcev pri delu, temveč je pri njej svojo odgovornost imela zavarovana družba G., d. o. o. - v stečaju, ki pa ni bila tožnikov delodajalec, delovno sodišče ne more biti stvarno pristojno za odločanje zoper drugo toženko niti na podlagi 5. člena ZDSS-1, niti na podlagi 191. člena ZPP v povezavi z 49. členom ZPP.

Za odločanje v tem sporu je glede druge toženke pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

1. Tožnik je na Okrajno sodišče v Mariboru vložil tožbo, s katero je zahteval, da mu prva in druga toženka solidarno plačata odškodnino za nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpel zaradi poškodbe pri delu. Pri tem je prva toženka tožnikova delodajalka, druga toženka pa zavarovalnica, pri kateri je imela zavarovano svojo odgovornost družba G., d. o. o., ki je bila glavni izvajalec del na delovišču, na katerem se je tožnik poškodoval pri delu.

2. Okrajno sodišče v Mariboru se je s sklepom I P 1122/2016 z dne 28. 3. 2017 izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tem sporu. Sklenilo je, da se po pravnomočnosti tega sklepa zadeva odstopi stvarno pristojnemu Delovnemu sodišču v Mariboru. Postavilo se je na stališče, da gre v tej zadevi za spor med delavcem (tožnikom) in delodajalcem (prvo toženko), zato je zanj v skladu s točko b. prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) pristojno delovno sodišče, ki je pristojno tudi za drugo toženko, saj gre za materialno sosporništvo v smislu določbe 1. točke prvega odstavka 191. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami). Sodišče šteje, da tožnik svoj zahtevek zoper obe toženki gradi na istem dejanskem stanju (nepravilno ravnanje prve toženke oziroma zavarovanca druge toženke) in za ugoditev zahtevku ponuja isto pravno podlago (odškodninsko odgovornost). Sodišče se je postavilo tudi na stališče, da je v poseben delovni spor dovoljeno pritegniti osebo, za katero bi bil sicer predpisan postopek pred sodiščem splošne pristojnosti, če so izpolnjeni pogoji za sosporništvo. Ni pa dovoljeno obratno, da bi se v splošni postopek pritegnilo delovni spor, saj bi bile s tem negirane posebnosti postopka pred delovnim sodiščem, ki ima status okrožnega sodišča.

3. Delovno sodišče v Mariboru pristojnosti ni sprejelo in je na podlagi 24. in 25. člena ZPP predlagalo Vrhovnemu sodišču, da odloči v sporu o pristojnosti. Navaja, da v razmerju med tožnikom in drugo toženko ne gre za spor o pravicah, obveznostih in odgovornostih iz delovnega razmerja med delavcem in delodajalcem v smislu določbe točke b prvega odstavka 5. člena ZDSS-1. Za delovni spor bi šlo le v primeru, če bi bila drugotoženka zavarovalnica tožnikovega delodajalca, torej prve toženke. Dejansko pa je v tej zadevi tožena zavarovalnica, pri kateri je imel zavarovano odgovornost glavni izvajalec na delovišču, pri katerem pa tožnik ni bil v delovnem razmerju.

4. Za odločanje v sporu med tožnikom in drugo toženko je stvarno pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

5. Okrajno sodišče v Mariboru pristojnost delovnega sodišča za odločanje o tožbenem zahtevku zoper drugo toženko neutemeljeno povezuje z določbo 1. točke prvega odstavka 191. člena ZPP o materialnem sosporništvu. Vsem oblikam sosporništva, torej tudi materialnemu sosporništvu, je skupno to, da je subjektivna kumulacija dopustna le, če je za vsa obravnavana procesna razmerja predpisana ista vrsta postopka

, kar pa v konkretnem primeru ni podano. Tudi z zakonom predpisana izjema iz drugega odstavka 5. člena ZDSS-1, po kateri je v odškodninskem sporu, za katerega je podana pristojnost delovnega sodišča, to sodišče pristojno za odločanje, kadar je kot sospornik tožena zavarovalnica, se nanaša le na zavarovalnico, pri kateri ima delodajalec zavarovano odgovornost, ne pa na zavarovalnico, pri kateri ima odgovornost zavarovano nekdo tretji.

Določba 49. člena ZPP o atrakciji pristojnosti v primeru materialnega sosporništva se nanaša na atrakcijo krajevne, ne pa stvarne pristojnosti.

6. V skladu s točko b prvega odstavka 5. člena ZDSS-1 je delovno sodišče pristojno za odločanje o pravicah, obveznostih in odgovornostih iz delovnega razmerja med delavcem in delodajalcem oziroma njihovimi pravnimi nasledniki. V skladu z drugim odstavkom 5. člena ZDSS-1 je sodišče iz prejšnjega odstavka pristojno za odločanje tudi, če je v odškodninskem sporu, za katerega je podana pristojnost delovnega sodišča po določbah tega zakona, kot sospornik tožena zavarovalnica.

7. Tožnik je v tem sporu, s katerim od delodajalca zahteva plačilo odškodnine za škodo, ki jo je utrpel zaradi poškodbe pri delu, kot sospornika sicer tožil zavarovalnico, vendar ne gre za zavarovalnico, pri kateri bi imel tožnikov delodajalec zavarovano svojo odgovornost, temveč za zavarovalnico, pri kateri je svojo odgovornost imela zavarovana družba G., d. o. o. - sedaj v stečaju, ki je bila po navedbah tožnika glavni izvajalec del na delovišču, na katerem se je tožnik poškodoval pri delu.

8. Določbe drugega odstavka 5. člena ZDSS-1 ni mogoče razumeti tako, da za opredelitev pristojnosti delovnega sodišča napram zavarovalnici zadošča, da gre za zavarovanje odgovornosti za isti škodni dogodek, za katerega odgovarja delodajalec, ne glede na to, kdo je sklenitelj zavarovanja oziroma v čigavo korist je bilo zavarovanje sklenjeno. Za pristojnost delovnega sodišča bi šlo le v primeru, če bi bila druga toženka zavarovalnica tožnikovega delodajalca, to je prve toženke

9. Glede na nesporno ugotovitev, da prva toženka pri drugi toženki ni imela zavarovane svoje civilne odgovornosti za nezgode delavcev pri delu, temveč je pri njej svojo odgovornost imela zavarovana družba G., d. o. o. - v stečaju, ki pa ni bila tožnikov delodajalec, delovno sodišče ne more biti stvarno pristojno za odločanje zoper drugo toženko niti na podlagi 5. člena ZDSS-1, niti na podlagi 191. člena ZPP v povezavi z 49. členom ZPP.

10. V navedenih okoliščinah bi bilo delovno sodišče glede spora zoper drugo toženko lahko pristojno tudi v primeru, če bi bila družba G., d. o. o., uporabnik, h kateremu je bil tožnik napoten na delo na podlagi dogovora med delodajalcem in uporabnikom in bi tožnik v tem sporu na podlagi točke c. prvega odstavka 5. člena ZDSS-1 tožil tudi uporabnika. Vendar nič od navedenega ni podano, saj tožnik tožbe ni vložil zoper družbo G., d. o. o. in tudi ni zatrjeval, da bi bil k njej napoten na podlagi dogovora med delodajalcem in uporabnikom.

11. Glede na vse navedeno je za odločanje v sporu zoper drugo toženko pristojno sodišče splošne pristojnosti. Glede na vrednost spornega predmeta gre za pristojnost okrajnega sodišča. Glede na določbo 52. člena ZPP o izbirni pristojnosti v odškodninskih sporih je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Mariboru, na katerega je tožnik tudi naslovil tožbo.

12. Na podlagi pooblastila iz drugega odstavka 25. člena ZPP je Vrhovno sodišče odločilo, da je v sporu zoper drugo toženko za odločanje pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Nina Betetto, Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 2. knjiga, GV založba 2005, stran 237.

Marjana Lubinič, Stvarna pristojnost v odškodninskih sporih, Pravosodni bilten 3/2014, stran 216.

Primerjaj sklep VIII R 12/2014 z dne 3. 9. 2014.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 5, 5/1

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 49, 191, 191/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.