VSRS Sklep II DoR 399/2020
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2020-09-18

mag. Rudi Štravs (preds.), Karmen Iglič Stroligo (poroč.), mag. Matej Čujovič

predlog za dopustitev revizije - dedna izjava - izročitev nepremičnin - ugovor zastaranja - subjektivni rok - objektivni rok - nepremagljive ovire - zavrnitev predloga

1. Sodišče prve stopnje je ugotovilo: da je tožnica zakonita dedinja ¼ nepremičnine parc. št. 274/282 k. o. ... (v nadaljevanju sporna nepremičnina) po zapustniku A. A., rojenem ... in umrlem ..., nazadnje stanujočem ... (I. točka izreka); in da je tožnica solastnica sporne nepremičnine do ¼ (II. točka izreka). Toženki je naložilo, da ji solastni delež izroči v last in posest (III. točka izreka) ter izstaviti ustrezno zemljiškoknjižno listino, na podlagi katere bo mogoč prenos lastninske pravice na tožnico, saj bo sicer takšno listino nadomestila ta sodba (IV. točka izreka). Odločilo je tudi o stroških postopka (V. točka izreka).

2. Sodišče druge stopnje je toženkino pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da je toženka dolžna povrniti tožnice njene pritožbene stroške v znesku 186,66 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

3. Predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje vlaga toženka. Predlaga dopustitev revizije zaradi odločitve o pomembnih pravnih vprašanjih: 1) Ali je tožničina tožba, s katero je zahtevala izročitev nepremičnine le v njeno korist in ne v korist vseh dedičev oziroma njihove skupnosti, niti ni preostali dedič B. B. vključen kot (so)tožnik na aktivni strani oziroma zajet na pasivni strani, sklepčna? 2) Ali je ustrezno stališče, kot sta ga zavzeli sodišči, da lahko s tožbo vsak sodedič uveljavlja svojo (v tem primeru celotno) dedno pravico neodvisno od drugih in da dediči niso nujni enotni sosporniki in da kljub več dedičem eden od dedičev uveljavlja celotni dedni delež? 3) Ali bi glede na to, da tožnica ni bila edini dedič po pokoj. A. A., ampak je bil tudi njegov sin B. B., ki se v zapuščinskem postopku ni odpovedal dedovanju, ampak je takrat dediščino sprejel (glede takrat znanega premoženja) in svoj dedni delež odstopil tožnici, moral nastopati kot stranka (bodisi na aktivni, bodisi na pasivni strani) postopka (glede na to, da tožnica zatrjuje, da gre za naknadno najdeno premoženje)? 4) Ali se pisna izjava pod A10 v spisu, ki jo je B. B. dal tekom pravdnega postopka, v kateri je navedel, da se odpoveduje dodatno najdenemu premoženju, šteje kot pravno veljavno podana dedna izjava, sploh ker se v zapuščinskem postopku D 11/00 po pokojnem A. A. dedovanju ni odpovedal oziroma ali se takšne dedne izjave sploh lahko daje izven zapuščinskega postopka? 5) Ali tožnico kot dedinjo za vložitev tožbe veže enoletni subjektivni rok, določen v 141. členu Zakona o dedovanju (v nadaljevanj ZD), odkar je izvedela, da je toženka na podlagi sklepa o dedovanju postala solastnica sporne nepremičnine, ko je že v letu 2016 izvedela za to, tožbo pa je vložila šele v letu 2018? 6) Ali tožnico kot dedinjo za zahtevek, kot je postavljen in o katerem se je odločalo, veže desetletni objektivni rok, določen v 141. členu ZD, in sicer deset let od smrti zapustnika, ki je umrl 24. 12. 1999 (pravilno 14. 12. 1999: opomba Vrhovnega sodišča), tožba pa je bila vložena leta 2018? 7) Ali se v primeru tožnice obdobje od smrti zapustnika 24. 12. 1999 (pravilno 14. 12. 1999: Opomba Vrhovnega sodišča), ki je bil njen mož, do leta 2016, ko je izvedela za to, da je toženka na podlagi sklepa o dedovanju postala solastnica sporne nepremičnine v „Vrbini“ in je tožnica vseskozi ves čas od pokojnikove smrti vedela, da je imel njen mož v „Vrbini“ nepremičnino in je hodil na to nepremičnino, šteje za t. i. nepremagljivo oviro po 360. členu Obligacijskega zakonika in da zastaranje v vsem tem času od leta 1999 do 2016 ni teklo, vezano na 141. člen ZD, ki določa, da desetletni objektivni rok teče od smrti zapustnika dalje? 8) Ali se napake sodišča, ki so se zgodile z izdajo pravnomočnega dodatnega sklepa o dedovanju Okrajnega sodišča v Krškem D 202/1980 z dne 15. 11. 2016 in sklepa zemljiškoknjižnega sodišča Dn 85486/2016 z dne 9. 5. 2018 o vpisu lastninske pravice na toženko, lahko rešujejo v toženkino breme s tožničino tožbo na ugotovitev lastninske pravice in zahtevo po izročitvi ustrezne zemljiškoknjižne listine in to kot dedinje, ki zahteva celotni dedni delež, ne glede na to, da ni edina dedinja? Sklicuje se na odločbo Vrhovnega sodišča II Ips 1118/2008, odločbe Višjega sodišča v Ljubljani II Cp 2397/2017, II Cp 545/2018, II Cp 3317/2010, II Cp 857/2011, I Cp 370/2018, I Cp 2751/2012 in II Cp 797/2018, odločbe Višjega sodišča v Celju Cp 1743/2006, Cp 1080/2009 in Cp 1743/2016 ter odločbi Višjega sodišča v Kopru I Cp 899/2005 in Cp 42/2008.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da glede vprašanj, izpostavljenih v toženkinem predlogu, niso podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Zato je njen predlog zavrnilo (367.c člen ZPP). Toženka, ki s predlogom ni uspela, sama krije svoje stroške postopka za dopustitev revizije (prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP).

6. Vrhovno sodišče je odločalo v senatu, navedenem v uvodu odločbe. Odločitev je sprejelo soglasno (sedmi odstavek 324. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 141

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 360

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.