VSRS Sklep X Ips 229/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-03-15

Brigita Domjan Pavlin (preds.), mag. Tatjana Steinman (poroč.), dr. Erik Kerševan

dovoljenost revizije - odobritev pravnega posla - pomembno pravno vprašanje - vprašanje ni izpostavljeno - zelo hude posledice niso izkazane

Pravnega vprašanja, glede katerega pričakuje določitev Vrhovnega sodišča in glede katerega uveljavlja odstop od sodne prakse Vrhovnega sodišča, revident ni navedel, zato uveljavljani pogoji za dovoljenost revizije niso izkazani.

Zelo hude posledice, ki so nedoločen pravni pojem, je treba izkazati v vsakem primeru posebej. Upoštevaje pravilo o trditvenem in dokaznem bremenu ter ustaljeno upravnosodno prakso Vrhovnega sodišča mora revident obrazložiti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev, navesti razloge, zakaj so te posledice zanj zelo hude, in to tudi izkazati.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo Upravne enote Domžale, št. 330-14/2015/15 (25831) z dne 15. 4. 2015, s katero je bila zavrnjena odobritev pravnega posla, prodajne pogodbe, ki je zajeta v sodbi in sklepu Okrožnega sodišča v Ljubljani, št. P 986/2012-II z dne 20. 1. 2014, med tam navedenim prodajalcem in tožnikom. Tožena stranka je z odločbo, št. 33008-102/2015-2 z dne 6. 8. 2015, tožnikovo pritožbo zoper prvostopenjski akt zavrnila.

2. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožnik (v nadaljevanju revident) vložil revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje s sklicevanjem na vse tri točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja vse revizijske razloge po prvem odstavku 85. člena ZUS-1. Priglaša stroške revizijskega postopka.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti. Vrhovno sodišče glede na značilnost tega pravnega sredstva ter svoj položaj in temeljno funkcijo v sodnem sistemu svojih odločitev o tem, da revizija ni dovoljena, podrobneje ne obrazlaga (razlogi za to so pojasnjeni že v sodbi X Ips 420/2014 z dne 2. 12. 2015).

5. Po 1. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločilo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000,00 EUR.

6. V obravnavani zadevi se izpodbijani akt ne glasi na denarno vrednost, saj v tem aktu pravica oziroma obveznost stranke ni izražena na ta način. Za izraz denarne vrednosti gre namreč le pri pravici do prejema določenega zneska in pri obveznosti plačati določen znesek (enako Ustavno sodišče v sklepu U-I-117/09, Up-501/09 z dne 28. 1. 2010). Zato pogoj za dovoljenost revizije po citirani določbi ZUS-1 ni izpolnjen.(1)

7. Po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem vprašanju ni enotnosti, Vrhovno sodišče pa o tem še ni odločilo. Kakšne so zahteve za to, da se določeno pravno vprašanje upošteva kot izpolnjevanje pogoja za dovoljenost revizije in kako mora biti izkazan odstop od soden prakse Vrhovnega sodišča izhaja iz ustaljene upravnosodne prakse Vrhovnega sodišča.(2)

8. Revident, ki uveljavlja dovoljenost revizije zaradi pomembnega pravnega vprašanja in zaradi odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča, teh zahtev ni izpolnil. Pravnega vprašanja, glede katerega pričakuje določitev Vrhovnega sodišča in glede katerega uveljavlja odstop od sodne prakse Vrhovnega sodišča, v reviziji sploh ni navedel. Njegovo sklicevanje na sklep Vrhovnega sodišča II Ips 835/2007 in na načelno pravno mnenje z dne 6. 4. 2012, pa glede na to, da ni pojasnil, glede katerega pravnega vprašanja naj bi izpodbijana sodba od tega sklepa oziroma načelnega pravnega mnenja odstopala, za dovoljenost revizije ne zadošča.(3)

9. Revident tudi ni izkazal, da je v tej zadevi izpolnjen pogoj za dovoljenost revizije zaradi zelo hudih posledic izpodbijanega akta (3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1).

10. Zelo hude posledice, ki so nedoločen pravni pojem, je treba izkazati v vsakem primeru posebej. Upoštevaje pravilo o trditvenem in dokaznem bremenu ter ustaljeno upravnosodno prakso Vrhovnega sodišča (npr. X Ips 212/2008 z dne 4. 11. 2010, X Ips 85/2009 z dne 19. 8. 2010 in X Ips 148/2010 z dne 19. 8. 2010) mora revident obrazložiti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev, navesti razloge, zakaj so te posledice zanj zelo hude, in to tudi izkazati.

11. Revident je navedel le, da ima izpodbijana odločitev zanj zelo hude posledice. Katere so te in zakaj so zanj zelo hude pa ni pojasnil in izkazal. Zato tudi ta pogoj za dovoljenost revizije ni izkazan.

12. Ker uveljavljani pogoji za dovoljenost revizije niso izkazani, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

13. Revident z revizijo ni uspel, zato sam trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

(1) Enako npr. sklepi VSRS: X Ips 100/2008, X Ips 233/2008, X Ips 115/2009, X Ips 407/2009, X Ips 264/2009, X Ips 494/2009, X Ips 503/2010, X Ips 182/2011 in X Ips 301/2011.

(2) Primerjaj s sklepi VSRS: X Ips 286/2008, X Ips 189/2009, X Ips 423/2012, X Ips 302/2013, X Ips 360/2013 in X Ips 86/2015.

(3) Vrhovno sodišče je v številnih primerih sprejelo stališče, da navedba revizijskih razlogov brez konkretizacije pravnega vprašanja glede na vsebino obravnavane zadeve za dovoljenost revizije ne zadošča (na primer: X Ips 135/2009, X Ips 359/2010, X Ips 346/2011, X Ips 90/2012, X Ips 92/2013, X Ips 474/2014, X Ips 50/2015, X Ips 158/2015, X Ips 87/2016 in drugi).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.