VSRS Sklep I Up 143/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-08-23

Peter Golob (preds.), Brigita Domjan Pavlin (poroč.), dr. Erik Kerševan

pritožba - vrnitev v prejšnje stanje - pogoji - zavrženje - oprava zamujenega dejanja

Predlog za vrnitev v prejšnje stanje je bil pravilno zavržen. Pogoj za dopustnost predloga za vrnitev v prejšnje stanje pri zamudi roka je namreč, da stranka obenem opravi zamujeno procesno dejanje. V nasprotnem primeru je predlog za vrnitev v prejšnje stanje nedopusten in ga je treba zavreči. V zadevi ni sporno, da tožnica dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu predlogu za vrnitev v prejšnje stanje ni priložila oziroma v roku za vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje ni opravila zamujenega dejanja.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožeče stranke za vrnitev v prejšnje stanje. Zavrglo ga je kot nedovoljenega, ker tožnica ob vložitvi predloga ni opravila zamujenega dejanja, saj sodišču ni predložila potrdila oziroma dokazila, da ima opravljen pravniški državni izpit. Tega v predlogu niti ni zatrjevala. Poleg tega pa tožnica v predlogu ni podala trditev, na podlagi katerih bi bilo mogoče ugotoviti njegovo pravočasnost (predlagani dokazi tega ne morejo nadomestiti). Ni navedla, kdaj je prenehal vzrok, zaradi katerega je zamudila rok. Napačno se sklicuje tudi na rok 15 dni po prenehanju razloga za zamudo, saj ZUS-1 določa krajši, to je 8 dnevni rok. Tožnica sicer trdi, da njene zdravstvene težave, ki so bile vzrok za zamudo, še vedno niso prenehale, vendar zaradi tega s svojim predlogom ne more uspeti.

2. Tožnica je zoper navedeni sklep vložila pritožbo. V njej navaja, da je sodišče prve stopnje zavrnilo predlog za vrnitev v prejšnje stanje (pravilno zavrglo), ker naj ne bi opravila zamujenega dejanja. To naziranje je pravno zmotno in pomeni zmotno uporabo materialnega prava. S tem ko je zastopanje tožnice prevzel odvetnik, je bila namreč avtomatsko izpolnjena zahteva po zastopanju z osebo s pravniškim državnim izpitom. Zgolj podredno navaja, da taka razlaga pomeni poseg v pravico do dostopa do sodnega varstva v smislu 22. člena Ustave RS. Ne strinja se s presojo sodišča, da je predlog vložen prepozno, saj ta ocena ne temelji na predloženih dejstvih in dokazih o njenem zdravstvenem stanju. V času vložitve predloga za vrnitev v prejšnje stanje (26. 4. 2017) so njene bolečine oziroma težko zdravstveno stanje še trajali. Če je bil predlog vložen, to še ne pomeni, da so njene težave popolnoma izginile, le intenzivnost je bila nekoliko manjša. Iz predloženih izvidov je razvidno, da je razlog za vrnitev v prejšnje stanje trajal do druge polovice aprila, ko je bil 26. 4. 2017 vložen predlog, torej je to v okviru osemdnevnega roka in približno dva meseca po sklepu z dne 13. 2. 2017. Vrhovnemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in predlog za vrnitev v prejšnje stanje vzame v obravnavo in mu ugodi.

4. Vrhovno sodišče uvodoma ugotavlja, da je v obravnavani zadevi sporno vprašanje vrnitve v prejšnje stanje v zvezi s pozivom na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu z dne 13. 2. 2017. Tožnica je namreč 3. 2. 2017 vložila predlog za vrnitev v prejšnje stanje in pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča z dne 4. 1. 2017, s katerim je njeno tožbo zavrglo (kot prepozno). Glede na to, da lahko pritožbo v upravnem sporu stranka vloži le po osebi, ki ima opravljen pravniški državni izpit oziroma sama, če ima opravljen ta izpit, jo je sodišče pozvalo na predložitev dokazil o opravljenem pravniškem državnem izpitu. Tožnica teh dokazil v roku iz poziva ni predložila, zato je Upravno sodišče odločalo o njeni pritožbi in predlogu za vrnitev v prejšnje stanje ter s sklepom z dne 17. 3. 2017 odločilo, da se predlog za vrnitev v prejšnje stanje zavrže kot prepozen in da se pritožba zavrže kot nedovoljena, ker tožnica ni izkazala, da ima pravniški državni izpit. Dne 26. 4. 2017 je tožnica vložila po odvetniku predlog za vrnitev v prejšnje stanje v zvezi s pozivom na predložitev dokazil o opravljenem pravniškem državnem izpitu, o katerem je Upravno sodišče odločilo s sedaj izpodbijanim sklepom z dne 17. 5. 2017 in sicer je predlog za vrnitev v prejšnje stanje kot nedovoljen zavrglo, ker tožnica ob vložitvi predloga ni opravila še zamujenega dejanja, to je, ni predložila dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu. Navedlo je še, da tudi ni izkazala pravočasnosti vložitve predloga.

5. ZUS-1 v 24. členu določa, da če stranka iz opravičenega vzroka zamudi rok iz 23. člena tega zakona ali drug zakoniti rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti, lahko predlaga vrnitev v prejšnje stanje. V tretjem odstavku tega člena pa je določeno, da mora okoliščine za utemeljitev predloga verjetno izkazati ob vložitvi predloga, v roku za vložitev predloga pa mora opraviti tudi zamujeno dejanje.

6. Iz navedene jasne določbe torej izhaja, da mora stranka v roku za vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje opraviti tudi zamujeno dejanje, torej v obravnavani zadevi predložiti Upravnemu sodišču dokazilo o opravljenem pravniškem državnem izpitu, na kar jo je sodišče pozvalo z dopisom z dne 13. 2. 2017 (tega namreč v roku iz poziva ni storila in zaradi tega predlagala vrnitev v prejšnje stanje).

7. Po presoji Vrhovnega sodišča je bil predlog za vrnitev v prejšnje stanje pravilno zavržen. Pogoj za dopustnost predloga za vrnitev v prejšnje stanje pri zamudi roka je namreč, da stranka obenem opravi zamujeno procesno dejanje. V nasprotnem primeru je predlog za vrnitev v prejšnje stanje nedopusten in ga je treba zavreči

. Če torej stranka pri zamudi roka ne opravi zamujenega dejanja, predlog za vrnitev v prejšnje stanje ni dovoljen.

8. V zadevi ni sporno, da tožnica dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu predlogu za vrnitev v prejšnje stanje ni priložila oziroma v roku za vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje ni opravila zamujenega dejanja. Tega ne navaja niti v obravnavani pritožbi. Tega pa ne more sanirati s sicer neutemeljenimi pritožbenimi navedbami, da je s tem, ko je kasneje njeno zastopanje prevzel odvetnik, bila avtomatsko izpolnjena zahteva po zastopanju z osebo z opravljenim pravniškim državnim izpitom. To, da jo je kasneje začel zastopati odvetnik oziroma, da je kasneje za zastopanje pooblastila odvetnika (pooblastilo odvetniku z dne 25. 4. 2017), ne vpliva na dejstvo, da je pritožbo z dne 3. 2. 2017 vložila sama in da kasneje ni izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit. In ker torej ni opravila zamujenega dejanja in je bil to razlog za zavrženje predloga za vrnitev v prejšnje stanje, na odločitev pritožbeni ugovori glede zdravstvenega stanja ne vplivajo.

9. Ker pritožbene navedbe niso utemeljene in niso podani razlogi, na katere mora sodišče paziti po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena ZUS-1 v zvezi z 82. členom ZUS-1 pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep.

O tem A. Galič, Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 1. knjiga, Uradni list RS, GV Založba, Ljubljana 2005, str. 498.

Tako Vrhovno sodišče tudi v sklepu X Ips 529/2009 z dne 18. 6. 2010.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 24, 24/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.