VSRS Sodba X Ips 357/2015, enako tudi X Ips 358/2015, X Ips 359/2015, X Ips 360/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-05

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) II U 396/2014

Peter Golob (preds.), mag. Tatjana Steinman (poroč.), Brigita Domjan Pavlin

JAVNI RAZPISI - UPRAVNI POSTOPEK - UPRAVNI SPOR

sofinanciranje iz javnih sredstev - dovoljena revizija - pomembno pravno vprašanje - predpis - upravna zadeva - druga javnopravna stvar - smiselna in subsidiarna uporaba ZUP - skenirana vloga v elektronski obliki - CD ali DVD - USB ključek - formalna popolnost vloge - časovna lista formalno popolnih vlog - dokumenti

Odločanje o revidentkini vlogi za sofinanciranje iz javnih sredstev ne predstavlja upravne zadeve (2. člen ZUP), temveč drugo javnopravno stvar (4. člen ZUP), zato se pravna pravila ZUP uporabljajo subsidiarno in smiselno.

Poseben postopek, ki nadomesti smiselno uporabo ZUP, je lahko določen zgolj s predpisom, to je z zakonom ali na zakonu temelječim podzakonskim predpisom, ne pa tudi z javnim razpisom ali pozivom. Slednji namreč niso (niti podzakonski) predpisi.

Z Javnim pozivom določen pogoj za formalno popolno vlogo, da mora biti tiskani vlogi priložena skenirana celotna vloga v elektronski obliki na USB ključku, nima pravnega učinka.

Reviziji se ugodi, sodba Upravnega sodišča Republike Slovenije, Oddelka v Mariboru, II U 396/2014-12 z dne 6. 10. 2015, se spremeni tako, da se tožbi ugodi in se sklep Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, št. 4300-349/2013-SVLR/921 z dne 11. 9. 2014, odpravi in zadeva vrne toženi stranki v nov postopek.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper sklep Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, št. 4300-349/2013-SVLR/921 z dne 11. 9. 2014. Z navedenim sklepom je bila vloga tožeče stranke za projekt „Obnova vodooskrbnega sistema ...“ zavrnjena, ker so bila sredstva po „Javnem pozivu za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova prednostne usmeritve „regionalni razvojni programi“ razvojne prioritete „razvoj regij“ operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov 2007-2013 za obdobje 2013-2015“ (v nadaljevanju Javni poziv), upoštevaje časovno listo formalno popolnih vlog ter mesta, ki ga je vloga tožeče stranke zasedla, porabljena.

2. Sodišče prve stopnje se je v obrazložitvi izpodbijane sodbe ukvarjalo z vprašanjem, ali je bila vloga tožeče stranke ob njeni vložitvi formalno popolna, čeprav ni izpolnjevala z Javnim pozivom določenega pogoja za formalno popolno vlogo, da mora biti celotna vloga skenirana v elektronski obliki na USB ključku (26. točka poglavja 12.1 Javnega poziva), saj je skenirano vlogo oddala na CD oziroma DVD. Če bi se štelo, da je bila vloga tožeče stranke popolna že ob njeni vložitvi in ne šele kasneje z njeno dopolnitvijo, bi bila upravičena do sofinanciranja. Sredstva so se namreč do porabe dodeljevala vsebinsko in formalno popolnim vlogam po vrstnem redu oddaje formalno popolnih vlog. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi navedlo, da je sporni pogoj Javnega poziva jasen, nedvoumen ter ne dopušča drugačne razlage, kot izhaja iz samega zapisa. Za določitev konkretnega nosilca za prenos podatkov, to je USB ključek, je imela tožena stranka utemeljen razlog, saj je pojasnila, da je to posledica njene tehnične zmogljivosti, ker nima računalnikov z vgrajenimi čitalci za branje podatkov na drugih nosilcih prenosa, poleg tega sporni pogoj ne more predstavljati ovire za vložitev formalno popolne vloge. Sodišče prve stopnje je še zapisalo, da v postopkih javnih razpisov materialno podlago in postopkovna pravila predstavljajo določbe javnega razpisa oziroma v obravnavanem primeru Javnega poziva ter se določbe Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) uporabljajo le smiselno. V konkretnem primeru je Javni poziv eksplicitno določil, kdaj je vloga formalno popolna in vsebinsko ustrezna kakor tudi postopek v primeru formalno in vsebinsko nepopolnih vlog. To pa pomeni, da ne pride v poštev smiselna uporaba določb ZUP in podzakonskih predpisov v zvezi z razlago popolne vloge. Po navedenem je sodišče prve stopnje zaključilo, da je bil izpodbijani sklep pravilen in zakonit.

3. Tožeča stranka (v nadaljevanju revidentka) izpodbija sodbo sodišča prve stopnje z revizijo, katere dovoljenost utemeljuje z vsemi točkami drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava, v nadaljevanju pa navaja, da so bila kršena pravna pravila 4. člena in prvega odstavka 66. člena ZUP ter 7. člena Uredbe o dodeljevanju regionalnih spodbud. Sodišču prve stopnje očita, da ni preverilo skladnosti Javnega poziva s predpisi, ki so podlaga za izvedbo konkretnega postopka. Revidentka meni, da se vprašanje formalne popolnosti vloge nanaša na zahtevane dokumente ter se ne more nanašati na stvar, ki ni dokument oziroma v konkretnem primeru na vprašanje, na katerem fizičnem nosilcu elektronskega zapisa podatkov je potrebno predložiti skenirano celotno vlogo kot obvezno sestavino vloge. Pomanjkljiva tehnična opremljenost upravnega organa ne more predstavljati pogoja, na katerega bi organ lahko vezal predpostavke za formalno popolnost vloge. Namen oziroma smisel pravil, ki urejajo sestavine vloge v primeru javnih razpisov, je pridobiti vse podatke, ki so potrebni za vsebinsko odločitev. Če je ta namen dosežen, vendar na drug način, kot je bilo predpisano v Javnem pozivu, tega ne moremo obravnavati v škodo prijavitelja, prav tako pa to ne pomeni diskriminatornega ravnanja v razmerju do drugih prijaviteljev, saj s tem niso njihove pravice v ničemer prizadete. Revidentka Vrhovnemu sodišču predlaga, naj reviziji ugodi, spremeni izpodbijano sodbo tako, da njeni tožbi ugodi, podrejeno pa, naj s sklepom ugodi reviziji in razveljavi izpodbijano sodbo ter zadevo vrne v novo sojenje.

4. Tožena stranka je na revizijo odgovorila in predlagala, naj Vrhovno sodišče revizijo zavrne.

6. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti.

7. V obravnavani zadevi je sodišče prve stopnje presojalo zakonitost sklepa, s katerim je bila zavrnjena revidentkina vloga za odobritev sofinanciranja. Tožena stranka je odločala o zahtevi za pridobitev sredstev oziroma za sofinanciranje, kar pa ni pravica, ki bi bila izražena v denarni vrednosti. Enako stališče je Vrhovno sodišče že sprejelo v več drugih zadevah, ki so se nanašale na kandidiranje za sredstva na javnih razpisih.(1) Na navedeno ne more vplivati navedba višine sredstev, za katera je revidentka kandidirala s svojo vlogo. Pogoj za dovoljenost revizije iz 1. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 zato ni izpolnjen.

8. Revidentka dovoljenosti revizije tudi po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazala, saj ni navedla (niti dokazala), da ima oziroma zakaj ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zanjo zelo hude posledice. Golo sklicevanje na omenjeno pravno podlago brez ustrezne podkrepitve z dejanskimi okoliščinami glede na trditveno in dokazno breme, ki ga nosi, ne zadošča.

9. Obravnavana revizija je dovoljena po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, saj je revidentka v skladu z zahtevami, ki izhajajo iz ustaljene prakse Vrhovnega sodišča, izpostavila pomembna pravna vprašanja, ki so pomembna tako za obravnavano zadevo kot za razvoj prava, Vrhovno sodišče pa o njih še ni sprejelo stališča, in sicer gre za vprašanja: (1) „Ali lahko organ v postopkih javnih razpisov oziroma v objavi javnega poziva in dokumentaciji poziva kot pogoj za formalno popolnost vloge predpiše sestavine vloge ter zahtevano dokumentacijo ne da bi te zahteve imele podlago v predpisih, ki so podlaga javnemu razpisu?“, (2) „Ali je dovoljeno predpisati kot pogoj za formalno popolnost vloge fizično stvar, ki ni v neposredni zvezi z vsebinskim odločanjem organa, ampak se nanaša na njegovo specifično tehnično opremljenost?“ in (3) „Ali se v takšnih primerih smiselno uporabljajo določbe ZUP in predpisi, sprejeti na njegovi podlagi?“

10. Med strankama ni sporno, da se je revidentka prijavila na Javni poziv, vendar svoji vlogi ni priložila skenirane celotne vloge v elektronski obliki na USB ključku, kot je to od nje zahteval Javni poziv (v 26. točki poglavja 12.1). To je storila na CD oziroma DVD. Tožena stranka je revidentko pozvala k dopolnitvi vloge, kar je revidentka tudi storila, vendar je bila njena vloga kljub temu zavrnjena. Tožena stranka je namreč v skladu z Javnim pozivom sestavila časovno listo formalno popolnih vlog po vrstnem redu od najprej oddane formalno popolne vloge in revidentkina vloga je zaradi njene kasnejše dopolnitve zasedla šele 19. mesto. To pa pomeni, da ni bila upravičena do sofinanciranja in je bila njena vloga zavrnjena, saj so se sredstva po Javnem pozivu dodeljevala vsebinsko in formalno popolnim vlogam po vrstnem redu oddaje formalno popolnih vlog vse do porabe sredstev. Sredstva so bila porabljena za vloge, ki so si delile 1. in 2. mesto na časovni listi oddaje formalno popolnih vlog.

11. Med strankama je sporno, ali je imel Javni poziv za zahtevo po predložitvi skenirane celotne vloge v elektronski obliki na USB ključku podlago v predpisu, oziroma če takšnega predpisa ni bilo, ali je smel Javni poziv takšno zahtevo kljub temu določiti.

12. Po presoji Vrhovnega sodišča je v obravnavani zadevi v prvi vrsti treba odgovoriti na vprašanje, kakšna je pravna narava postopka po Javnem pozivu, to je ali zanj veljajo pravna pravila ZUP. To pa je po vsebini vprašanje, ki izvira iz pravne opredelitve predmeta odločanja, torej materialnega prava.

13. ZUP v prvem odstavku 1. člena določa, da morajo po tem zakonu postopati upravni in drugi državni organi, organi samoupravnih lokalnih skupnosti in nosilci javnih pooblastil, kadar v upravnih zadevah, neposredno uporabljajoč predpise, odločajo o pravicah, obveznostih ali pravnih koristih posameznikov, pravnih oseb in drugih strank. Pojem upravne zadeve je določen v 2. členu ZUP.

14. Odločanje o revidentkini vlogi po presoji Vrhovnega sodišča ne predstavlja upravne zadeve v smislu 2. člena ZUP. Pridobitev sredstev na podlagi javnih razpisov oziroma pozivov je bodoče negotovo dejstvo, odvisno od izpolnjevanja predpisanih pogojev oziroma meril vseh konkurentov, in ne pravica, ki bi bila kot takšna iztožljiva.(2) Prav tako ni s predpisom določeno, da bi se v tej stvari vodil upravni postopek, odločalo v upravnem postopku ali izdalo upravno odločbo oziroma to zaradi varstva javnega interesa ne izhaja iz narave stvari (drugi odstavek 2. člena ZUP). Narava konkurenčnega postopka za pridobitev javnih sredstev je namreč bistveno drugačna od narave klasične upravne zadeve, kjer je v ospredju nasprotje med posamičnim in javnim interesom, ki ga mora organ s svojo odločitvijo v upravnem postopku razrešiti.(3) Bistvo konkurenčnih postopkov, vključno z obravnavanim, je presoja, kateri izmed kandidatov, katerih interesi si zaradi omejenosti finančnih sredstev nasprotujejo, najbolje izpolnjuje(jo) pogoje oziroma merila za pridobitev teh sredstev. Takšna narava postopkov pa sama po sebi ne terja, da se pri odločanju (v celoti) uporablja ZUP. V določenem pogledu so ti postopki podobni postopkom upravljanja z javnim premoženjem, ki ne pomenijo oblastnega ravnanja (ex iure imperii), temveč ravnanje organa kot vsakega drugega lastnika (ex iure gestionis). Slednji postopki se zaključijo z akti poslovanja, zoper katere ni upravnega spora.(4)

15. Obenem pa ne gre prezreti namena obravnavanega postopka dodeljevanja javnih sredstev, ki je v krepitvi regionalnih razvojnih potencialov, kar v skladu z razvojno oziroma pospeševalno funkcijo uprave predstavlja izrazito javnopravno delovanje oziroma sledenje določenemu javnemu interesu, hkrati pa z vidika stranke pomeni odločanje o njenem pravno varovanem interesu.(5) Navedeno vodi v zaključek, da predstavlja odločanje o revidentkini vlogi drugo javnopravno stvar v smislu 4. člena ZUP, ki določa, da se upravni postopek smiselno uporablja tudi v drugih javnopravnih stvareh, ki nimajo značaja upravne zadeve po 2. členu tega zakona, kolikor ta področja niso urejena s posebnim postopkom. Smiselna (poleg tega, da je tudi subsidiarna) uporaba ZUP ustreza naravi in potrebam konkurenčnega postopka, kot je obravnavani. Konkurenčni postopki terjajo zaradi potencialno velikega števila vlog in obsežne priložene dokumentacije ureditev, ki omogoča bistveno bolj enostaven, hitrejši in na splošno učinkovitejši način obravnavanja. Zato je prav, da se pravna pravila ZUP uporabljajo le, če so ta glede na konkreten postopek mogoča in smotrna.(6)

16. Po ugotovitvi, da spada obravnavana zadeva v okvir 4. člena ZUP, je nadalje pomembno vprašanje, ali je lahko z javnim razpisom (pozivom) zanjo predpisan poseben postopek, ki izključuje (smiselno) uporabo pravil splošnega upravnega postopka. Pri tem gre torej za presojo stališč sodišča prve stopnje glede pravne narave podlag za odločanje v upravnem postopku in ne za (zgolj) presojo pravilnosti izvedbe konkretnega upravnega postopka, saj to ni predmet revizijskega preizkusa (85. člena ZUS-1).

17. Poseben postopek, ki nadomesti smiselno uporabo ZUP, je lahko določen zgolj s predpisom, to je z zakonom ali na zakonu temelječim podzakonskim predpisom,(7) ne pa tudi z javnim razpisom ali pozivom. Slednji namreč, vključno z obravnavnim Javnim pozivom, niso (niti podzakonski) predpisi.(8) Njihova vsebina ni po obliki skladna z ustaljenimi oblikami pravnega normiranja, niti temu ne ustrezajo organi, ki jih sprejemajo oziroma ni ustrezno določen postopek njihovega sprejemanja.(9) Javni razpisi oziroma pozivi so namenjeni obveščanju in ne določanju splošnih in abstraktnih pravnih norm. Navedeno pomeni, da v javnem razpisu oziroma pozivu navedenih postopkovnih pravil, ki nimajo podlage v predpisu, ni mogoče upoštevati in na njihovi podlagi sprejeti odločitve. To izhaja tudi iz četrtega odstavka 153. člena Ustave RS, ki določa, da morajo posamični akti in dejanja državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil temeljiti na zakonu ali na zakonitem predpisu.

18. Obsežna pravna podlaga Javnega poziva, izrecno navedena v uvodu Javnega poziva, med drugim vključuje: Zakon o javnih financah (v nadaljevanju ZJF), Uredbo o izvajanju postopkov pri porabi sredstev evropske kohezijske politike v Republiki Sloveniji v programskem obdobju 2007-2013 (v nadaljevanju Uredba o izvajanju postopkov) in Uredbo o dodeljevanju regionalnih spodbud. Podlaga pa navedene predpise le našteva in se ne sklicuje na njihove posamezne norme.

19. Uredba o izvajanju postopkov določa, da se za javni razpis in za pripravo razpisne dokumentacije uporabljajo določbe predpisa, ki ureja postopke za izvrševanje proračuna (prvi in šesti odstavek 11. člena). Izvrševanje proračuna Republike Slovenije ureja ZJF (1. člen ZJF). Ta določa obvezne sestavine javnega razpisa in sicer je med naštetimi tudi „način in rok za predložitev vlog“ (7. točka drugega odstavka 106i. člena).

20. Uredba o dodeljevanju regionalnih spodbud, ki kot podzakonski predpis natančneje ureja postopek dodeljevanja javnih sredstev na podlagi javnega poziva k oddaji vlog za dodelitev regionalnih spodbud, določa, da morajo biti v dokumentaciji poziva navedeni vsi potrebni podatki, ki bodo omogočili prejemniku izdelati popolno vlogo. Uporabnik mora v dokumentaciji poziva navesti vse pogoje, ki jih mora izpolnjevati prejemnik, in sestavine vloge ter zahtevano dokumentacijo, ki so potrebne, da se vloga šteje za popolno (šesti in sedmi odstavek 6. člena). Na odpiranju komisija ugotavlja popolnost vlog glede na to, ali so bili predloženi vsi zahtevani dokumenti (formalna popolnost). Komisija v osmih dneh po odpiranju vlog pisno pozove vlagatelje, katerih vloge niso bile popolne, da jih dopolnijo. Rok za dopolnitev ne sme biti daljši od 15 dni. Nepopolna vloga, ki je vlagatelj v roku iz prejšnjega odstavka ne dopolni, se zavrže s sklepom, ki se pošlje vlagatelju. Komisija strokovno pregleda popolne vloge in oceni izpolnjevanje pogojev, ki so bili navedeni v pozivu in dokumentaciji poziva. Komisija mora o strokovnem pregledu popolnih vlog in o njihovi oceni izpolnjevanja pogojev voditi zapisnik. Uporabnik mora v roku, navedenem v objavi poziva, vse vlagatelje popolnih vlog s sklepom o izbiri obvestiti o odločitvi glede dodelitve regionalnih spodbud. V obrazložitvi sklepa mora navesti razloge za svojo odločitev (šesti, sedmi, osmi, deveti in trinajsti odstavek 7. člena).

21. Prvi odstavek 66. člena ZUP določa, da mora biti vloga razumljiva in mora obsegati vse, kar je treba, da se lahko obravnava. Predvsem mora obsegati: navedbo organa, kateremu se pošilja, zadevo, katere se tiče, zahtevek oziroma predlog, navedbo o tem, kdo je morebitni zastopnik ali pooblaščenec, osebno ime, firmo oziroma osebno ime vlagatelja, prebivališče (naslov) oziroma sedež vložnika oziroma njegovega zastopnika ali pooblaščenca. Organ lahko na obrazcu vloge, ob sprejemu vloge ali z dopisom za dopolnitev vloge zahteva od stranke, da navede svojo uradno dodeljeno identifikacijsko številko, če je to potrebno zaradi identifikacije stranke ali zaradi pridobivanja podatkov iz uradnih evidenc. Glede formalne popolnosti vloge pa nadalje določa (drugi odstavek 66. člena ZUP), da mora vloga vsebovati tudi druge sestavine, ki jih določa zakon ali drug predpis.

22. V zvezi s tem Uredba o dodeljevanju regionalnih spodbud na splošno določa, da morajo biti za formalno popolnost vloge predloženi vsi zahtevani dokumenti (6. in 7. člen), vendar pa ne določa, da je eden izmed teh dokumentov prav skenirana celotna vloga v elektronski obliki na USB ključku niti ni mogoče predložitve vloge v dodatni (skenirani) obliki sploh šteti za „dokument“ v smislu te Uredbe.(10) Prav tako je nesporno, da je bila vloga vložena oziroma predložena v predpisani (fizični) obliki, ne ZJF in ne citirane uredbe pa niso določale, da vloge, ki ni vložena tudi v elektronski skenirani obliki na določenem nosilcu (USB ključku) sploh ni mogoče obravnavati. Razumevanje, da pomeni navedba takšnega pogoja v Javnem pozivu določitev izjeme od smiselne uporabe pravil upravnega postopka (4. člen ZUP) glede načina vložitve vlog (63. člen ZUP) ter njihove popolnosti (66. člen ZUP), ni pravilno, saj glede na stališče, da Javni poziv ni predpis, navedba takšnega pogoja nima pravnega učinka.

23. Glede na navedeno je neizogiben zaključek, da je tožena stranka, ki je zgolj na določbah Javnega poziva utemeljila svojo odločitev, ravnala nezakonito. Revidentkina vloga je bila že ob oddaji formalno popolna, kar bi morala tožena stranka upoštevati pri uvrstitvi njene vloge na časovno listo.

24. Ker se je (tudi) sodišče prve stopnje zmotno sklicevalo na določbe Javnega poziva, ker je izhajalo iz stališča, da te v danem primeru predstavljajo pravno podlago za odločanje, je napačno uporabilo materialno pravo. Vrhovno sodišče je zato na podlagi prvega odstavka 94. člena ZUS-1 reviziji ugodilo in spremenilo izpodbijano sodbo tako, da je na podlagi 4. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1 tožbi ugodilo in odpravilo sklep Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, št. 4300-349/2013-SVLR/921 z dne 11. 9. 2014, in zadevo vrnilo toženi stranki v nov postopek.

25. V ponovljenem postopku bo morala tožena stranka upoštevaje stališče, da je bila z vidika upoštevnih pravnih podlag revidentkina vloga formalno popolna že v času njene oddaje in ne šele kasneje z dopolnitvijo, ponovno sestaviti časovno listo formalno popolnih vlog po vrstnem redu od najprej oddane formalno popolne vloge in za tem preveriti upravičenost revidentkine zahteve za sofinanciranje.

(1) Sklepi Vrhovnega sodišča X Ips 299/2014 z dne 18. 9. 2014, X Ips 184/2015 z dne 3. 6. 2015 in X Ips 350/2016 z dne 16. 11. 2016.

(2) Glej sklepa Vrhovnega sodišča X Ips 171/2012 z dne 18. 9. 2013 in I Up 229/2015 z dne 15. 10. 2015.

(3) Jerovšek, T., Trpin, G.: Zakon o splošnem upravnem postopku s komentarjem, Nebra, Ljubljana, 2004, stran 46.

(4) Glej na primer sklep Vrhovnega sodišča I Up 153/2014 z dne 11. 11. 2015.

(5) V tem smislu Kerševan, E.: Samostojnost podzakonskega pravnega urejanja, Odprta vprašanja zakonodajne dejavnosti, SAZU, Ljubljana, 2016, str. 66-67.

(6) Breznik, J. in drugi: Zakon o splošnem upravnem postopku s komentarjem, GV Založba, Ljubljana, 2008, str. 54.

(7) Takšno je tudi stališče pravne teorije. Glej: Jerovšek, T., Trpin, G.: Zakon o splošnem upravnem postopku s komentarjem, Nebra, Ljubljana, 2004, stran 54 in 55; Androjna, V., Kerševan, E.: Upravno procesno pravo, GV Založba, Ljubljana 2006, stran 31.

(8) Enako stališče je sprejelo Ustavno sodišče v odločbi št. U-I-98/99 z dne 16. 7. 1999, ki ji je sledilo Vrhovno sodišče s sklepom X Ips 361/2009 z dne 30. 12. 2010, vendar na področju javnih razpisov za podelitev koncesij.

(9) Kerševan, E.: Samostojnost podtzakonskega pravnega urejanja, Odprta vprašanja zakonodajne dejavnosti, SAZU, Ljubčjana 2016, str. 66-67.

(10) Citirani sedmi odstavek 6. člena Uredbe o dodeljevanju regionalnih spodbud ločuje med "sestavinami vloge" ter "zahtevano dokumnetacijo", kar vse je potrebno, da se vloga šteje za popolno. Same vloge se torej ne vključuje med zahtevano dokumentacijo, ki mora biti vlogi priložena.

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 1, 2, 4, 66

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 83, 83/2-2, 85

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 153, 153/4

Zakon o javnih financah (1999) - ZJF  - člen 106i, 106i/2-7

Uredba o izvajanju postopkov pri porabi sredstev evropske kohezijske politike v Republiki Sloveniji v programskem obdobju 2007-2013 (2007) - člen 11, 11/1, 11/6

Uredba o dodeljevanju regionalnih spodbud (2009) - člen 6, 6/7, 7, 7/6, 7/8, 7/9, 7/13

Opr. št: X Ips 358/2015, ECLI:SI:VSRS:2015:X.IPS.358.2015

Opr. št: X Ips 359/2015, ECLI:SI:VSRS:2015:X.IPS.359.2015

Opr. št: X Ips 360/2015, ECLI:SI:VSRS:2015:X.IPS.360.2015

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

UPRS sodba II U 395/2014, enako tudi II U 394/2014, II U 396/2014