VSRS Sodba III Ips 58/2017-3
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-10-16

Vladimir Balažic (preds.), dr. Miodrag Đorđević (poroč.), dr. Mile Dolenc, Franc Seljak, mag. Rudi Štravs

podjemna pogodba (pogodba o delu) - neposredna zahteva podjemnikovih sodelavcev do naročnika - neposredni zahtevek podizvajalca do naročnika - začetek stečajnega postopka nad glavnim izvajalcem - dopuščena revizija

Glede na namen zakonodajalca, da z uzakonitvijo neposrednega zahtevka iz 631. člena OZ zavaruje položaj podjemnikovega sodelavca v primeru, ko ne prejme plačila od podjemnika, bi bila v izrecnem nasprotju s tem namenom razlaga, ki bi podjemniku odrekala takšno zavarovanje (kljub obstoju dejanskih predpostavk 631. člena OZ) v primeru, ko je možnost (celotnega) poplačila s strani podjemnika najbolj ogrožena, to je v primeru, ko je nad podjemnikom začet stečajni postopek.

II. Tožena stranka sama krije stroške revizije.

III. Tožena stranka mora v 15 dneh od vročitve te sodbe tožeči stranki povrniti 2.318,00 EUR stroškov revizijskega odgovora (z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi od 16-ega dne).

1. Tožeča stranka je kot sodelavka podjemnika (stranskega intervenienta na strani tožene stranke) svoj zahtevek na podlagi 631. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ) uperila neposredno zoper naročnico (toženo stranko).

2. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo 113.026,97 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi in za povrnitev stroškov postopka (I. točka izreka) ter tožeči stranki naložilo povrnitev 2.879,44 EUR stroškov postopka tožene stranke in 2.867,00 EUR stroškov postopka stranskega intervenienta na strani slednje, oboje z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi (II. točka izreka).

3. Sodišče druge stopnje je v delu, ki je relevanten za odločitev o reviziji, pritožbi tožeče stranke ugodilo in izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je (tožbenemu zahtevku v pretežnem delu ugodilo in) toženi stranki naložilo plačilo 106.173,80 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 5. 8. 2013 in povrnitev 5.006,40 EUR tožničinih pravdnih stroškov z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi (I. točka izreka). Toženi stranki je naložilo tudi povrnitev 3.974,28 EUR tožničinih pritožbenih stroškov z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi (III. točka izreka).

4. Na predlog tožene stranke je Vrhovno sodišče s sklepom III DoR 27/2017 z dne 17. 5. 2017 dopustilo revizijo glede vprašanja:

„Ali začetek stečajnega postopka nad podjemnikom (izvajalcem) vpliva na utemeljenost oziroma dopustnost neposrednega zahtevka sodelavca (podizvajalca) do naročnika po 631. členu Obligacijskega zakonika (OZ) v primeru, da sodelavec (podizvajalec) neposredni zahtevek na naročnika naslovi po začetku stečajnega postopka nad podjemnikom (izvajalcem)?“

5. Tožena stranka je vložila revizijo iz razloga zmotne uporabe materialnega prava. V njej je prvenstveno predlagala ugoditev reviziji s spremembo sodbe sodišča druge stopnje tako, da se pritožba tožeče stranke zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi, ter s povrnitvijo stroškov pritožbenega in revizijskega postopka z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi. Podrejeno pa je predlagala ugoditev reviziji z razveljavitvijo sodbe sodišča druge stopnje in vrnitvijo zadeve temu sodišču v novo sojenje, pri čemer naj bi se odločitev o stroških pridržala za končno odločbo.

6. Revizija je bila vročena tožeči stranki in stranskemu intervenientu na strani tožene stranke. Nanjo je odgovorila le tožeča stranka. Predlagala je, da revizijsko sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrže ali kot neutemeljeno zavrne, toženi stranki pa naloži povrnitev stroškov revizijskega postopka z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi.

7. Odločba, s katero se je končal postopek pred sodiščem prve stopnje, je bila izdana 4. 11. 2015, kar je pred 14. 9. 2017, ko se je začel uporabljati Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 10/2017; v nadaljevanju ZPP-E). Zato se je postopek pred Vrhovnim sodiščem (na podlagi 125. člena ZPP-E) izpeljal po določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki so se uporabljale do začetka uporabe ZPP-E.

8. V primeru dopuščene revizije Vrhovno sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu in glede tistih konkretnih pravnih vprašanj, glede katerih je bila revizija dopuščena (drugi odstavek 371. člena ZPP). Za presojo utemeljenosti revizije so zato relevantne naslednje dejanske ugotovitve v sodbah sodišč prve in druge stopnje, ki so povezane s pravnim vprašanjem, glede katerega je bila revizija dopuščena:

- tožena stranka je kot naročnica s stranskim intervenientom na svoji strani kot izvajalcem 2. 12. 2009 sklenila gradbeno pogodbo št. 1982/09 za izvedbo del na predoru Markovec;

- tožeča stranka je na podlagi sprejetih ponudb nastopala kot podizvajalka stranskega intervenienta na strani tožene stranke za proizvodnjo cevi po naročilu, predelavo, dodelavo in dostavo cevi ter cevnih sistemov;

- stranski intervenient na strani tožene stranke (izvajalec) je s podpisom obrazca IOP z dne 14. 6. 2013 pripoznal dospelo terjatev tožeče stranke (sodelavke);

- stranski intervenient na strani tožene stranke kot izvajalec je toženi stranki kot naročnici 31. 5. 2013 izdal 38. začasno situacijo za dela, opravljena v mesecu maju 2013, ki jo je tožena stranka potrdila (plačilo pa je zadržala do prejema potrjenih računov oziroma situacij podizvajalcev, ki jih je bil dolžan predložiti izvajalec - stranski intervenient na strani tožene stranke);

- v potrjeni 38. začasni situaciji z zapadlostjo v roku 60 dni od prejema, ki izkazuje tudi dospelost izvajalčeve terjatve do naročnice, je zajeta tudi terjatev tožeče stranke do stranskega intervenienta na strani tožene stranke za dobave v mesecu maju 2013;

- tožena stranka je z dopisom z dne 18. 7. 2013 odstopila od pogodbe s stranskim intervenientom na svoji strani in je od takrat dalje zadrževala nadaljnja plačila izvajalcu;

- nad izvajalcem (stranskim intervenientom na strani tožene stranke) A. GmbH, podružnico v Celju, je bil v Sloveniji 9. 8. 2013 začet stečajni postopek;

- tožeča stranka je na toženo stranko naslovila neposredni zahtevek 30. 8. 2013;

- v stečajnem postopku nad stranskim intervenientom na strani tožene stranke je bila tožeči stranki priznana terjatev v višini in zapadlosti kot izhaja iz obrazca IOP z dne 14. 6. 2013;

- 10. 4. 2014 je bila toženi stranki vročena tožba v tem sporu.

Glede pravne narave neposrednega zahtevka iz 631. člena OZ

9. Za odgovor na dopuščeno revizijsko vprašanje je treba najprej razjasniti pravno naravo upravičenja do neposrednega zahtevka podjemnikovega sodelavca (podizvajalca) do naročnika na podlagi 631. člena OZ.

10. Določba 631. člena OZ predstavlja izjemo od načela, da je na podlagi pogodbe zavezan za plačilo le sopogodbenik in ne tudi tretje osebe. Vzpostavlja namreč direktno razmerje med podizvajalcem in naročnikom del, ki med seboj sicer nista v pogodbenem odnosu.

Vrhovno sodišče s tem v zvezi pritrjuje stališču sodišča druge stopnje, da je pravna narava neposrednega zahtevka podizvajalca na podlagi 631. člena OZ najbližja zakoniti cesiji. Takšno stališče je potrjeno tudi v sodni praksi Vrhovnega sodišča.

Na enak način je bila možnost uveljavljanja direktnega zahtevka podjemnikovih sodelavcev urejena že v 612. členu Zakona o obligacijskih razmerjih (ZOR). Že takrat je teorija določbo razlagala tako, da je želel z njo zakon pomagati tistim, ki so sodelovali pri izvajanju dela, da pridejo do plačila, če ga ne prejmejo od svojega naročnika, podjemnika.

Iz stališča istega avtorja izhaja tudi, da se neposredni zahtevek lahko uveljavlja le ob predpostavki, da podjemnik noče ali ne more plačati likvidne terjatve sodelavca.

11. Iz takšne razlage izhaja, da je namen 631. člena OZ v zavarovanju plačila podjemnikovega sodelavca (podizvajalca). Z uveljavljanjem neposrednega zahtevka do naročnika ne preneha podizvajalčevo upravičenje uveljavljati plačilo od podjemnika. Glede na pogoj koneksnosti podizvajalčeve terjatve do podjemnika s terjatvijo podjemnika do naročnika je podizvajalec po uveljavitvi direktnega zahtevka v položaju, ko ima dva solidarna zavezanca za plačilo iste terjatve. Od podjemnika lahko terja izpolnitev na podlagi podizvajalske pogodbe, od naročnika pa na podlagi 631. člena OZ. Ta prehod terjatve od podjemnika na njegovega sodelavca (podizvajalca) ustreza položaju zakonite cesije. Takšno zavarovanje ima zato po eni strani značilnost osebnega (solidarnega) poroštva, saj za obveznost podjemnika jamči tudi naročnik; po drugi strani pa ima upravičenje iz 631. člena OZ tudi značilnost stvarnega zavarovanja, saj jamstvo podizvajalcu predstavlja podjemnikova terjatev do naročnika.

12. Do uveljavitve neposrednega zahtevka se to upravičenje kaže kot enostransko oblikovalno upravičenje podizvajalca. Z uveljavitvijo neposrednega zahtevka se takšno sredstvo zavarovanja aktivira. V nasprotju z namenom zavarovanja položaja podizvajalca bi bila zato razlaga 631. člena OZ, ki jo ponuja revidentka v reviziji, da naj bi z začetkom stečajnega postopka nad podjemnikom podizvajalec izgubil pravico do uveljavljanja neposrednega zahtevka do naročnika. Sodišče druge stopnje je pravilno pojasnilo (v 12. točki obrazložitve svoje sodbe), da lahko začetek stečajnega postopka vpliva le na terjatve upnikov do stečajnega dolžnika, to je na terjatve podizvajalcev do glavnega izvajalca; ne more pa vplivati na terjatve upnikov (tožeče stranke) do tretjih oseb (tožene stranke).

13. Do odgovora glede dopustnosti uveljavljanja neposrednega zahtevka iz 631. člena OZ tudi po začetku stečajnega postopka nad podjemnikom je zato mogoče priti le na podlagi namenske razlage tega instituta. Glede na že pojasnjen namen zakonodajalca, da z uzakonitvijo neposrednega zahtevka iz 631. člena OZ zavaruje položaj podjemnikovega sodelavca v primeru, ko ne prejme plačila od podjemnika, bi bila v izrecnem nasprotju z njim razlaga, ki bi sodelavcu podjemnika odrekala takšno zavarovanje (kljub obstoju dejanskih predpostavk iz 631. člena OZ) v primeru, ko je možnost uveljavitve (celotnega) poplačila od podjemnika najbolj ogrožena, to je v primeru, ko je nad podjemnikom začet stečajni postopek. Stališče revidentke, da naj bi tožeča stranka z začetkom stečajnega postopka nad podjemnikom izgubila možnost uveljavljanja neposrednega zahtevka, je zato materialnopravno zmotno.

14. Zmotno je tudi stališče revidentke, da naj bi pravila Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (v nadaljevanju ZFPPIPP) v razmerju do 631. člena OZ predstavljala lex specialis, kar naj bi posledično pomenilo, da po začetku stečajnega postopka nad podjemnikom neposrednega zahtevka ne bi bilo mogoče več uveljavljati. Nasprotno stališče, kakršnega je v izpodbijani sodbi zavzelo sodišče druge stopnje, poskuša revidentka izpodbiti s primerjavo s položajem iz 282. člena ZFPPIPP, ki ureja možnost zunajsodne uveljavitve ločitvene pravice upnikov, ki so ob začetku stečajnega postopka že imeli ločitveno pravico, po začetku stečajnega postopka. Vendar pa je stičnost obeh položajev le v možnosti posega v premoženje stečajnega dolžnika izven stečajnega postopka. Ta možnost (ki je sicer izjema glede na uveljavljeno načelo koncentracije iz 227. člena) v ZFPPIPP ni urejena zgolj v 282. členu. Podobni učinki nastopijo tudi v primeru izjem iz drugega odstavka 131. člena ZFPPIPP, ki predstavljajo odstop od splošnega pravila o nedopustnosti izvršbe na premoženju stečajnega dolžnika. Zato zgolj iz okoliščine, da 282. člen ZFPPIPP omogoča zunajsodno uveljavljanje (že obstoječih) ločitvenih pravic, ni mogoče sklepati, da je neposredni zahtevek iz 631. člena OZ mogoče uveljavljati samo do začetka stečajnega postopka nad podjemnikom. V primeru, ko je neposredni zahtevek uveljavljen pred začetkom stečajnega postopka, namreč ob začetku le-tega terjatev do naročnika v posledici zakonite cesije ni več v premoženjski sferi podjemnika (stečajnega dolžnika). Zato primerjava s položajem iz 282. člena ZFPPIPP ni utemeljena, saj uveljavljanje neposrednega zahtevka ne posega v premoženjsko sfero stečajnega dolžnika.

15. Odgovoriti je treba še na revidentkino zatrjevanje, da naj bi dopustitev uveljavljanja neposrednega zahtevka podjemnikovega sodelavca do naročnika tudi po začetku stečajnega postopka nad podjemnikom nedopustno posegala v morebitne (ločitvene) pravice tretjih upnikov na isti terjatvi stečajnega dolžnika (podjemnika) do naročnika, in sicer, da bi glede na učinke neposrednega zahtevka iz 631. člena OZ kot zakonite cesije morebitna upravičenja tretjih na terjatvah podjemnika do naročnika lahko predstavljala le podlago za ugovor po drugem odstavku 421. člena OZ. Vendar pa tožena stranka tovrstnih ugovorov ni uveljavljala pred sodiščema prve in druge stopnje. Zato ne more uspeti z revizijskim sklicevanjem na hipotetično možnost posega v položaj imetnika ločitvene pravice na terjatvi podjemnika do tožene stranke.

16. Neutemeljen je tudi revizijski očitek, da naj bi dopustitev uveljavljanja neposrednega zahtevka tudi po začetku stečajnega postopka nad podjemnikom kršila načelo enakega obravnavanja upnikov (iz 46. člena ZFPPIPP), ker naj bi bila tožeča stranka neupravičeno privilegirana glede na ostale upnike podjemnika. 46. člen ZFPPIPP namreč nalaga, da je treba v postopku insolventnosti enako obravnavati upnike, ki so v razmerju do insolventnega dolžnika v enakem položaju. Vendar pa upravičenec do neposrednega zahtevka na podlagi 631. člena OZ ni v enakem položaju do podjemnika kot drugi upniki, katerim zakon ne daje takšne oblike zavarovanja njihovih terjatev do podjemnika.

17. Revidentka ne more uspeti niti s sklicevanjem na neenakopraven položaj podizvajalca v primerjavi s položajem dobavitelja (verjetno je mišljen položaj prodajalca iz kupoprodajne pogodbe). Že sama revidentka namreč pravilno povzema, da se pravilo iz 631. člena OZ ne more uporabljati za druga pogodbena razmerja. To pa zato, ker je zakon zagotovil močnejše varstvo le sodelavcem podjemnika iz podjemne pogodbe. Namen posebne zaščite (le) tega segmenta udeležencev pri izvajanju podjemne (in s tem tudi gradbene) pogodbe pa je razviden tudi iz drugih splošnih predpisov.

18. Ker različen (drugačen) položaj tožeče stranke temelji na razlikovanju, ki ima podlago v zakonu, torej ne gre za kršitev načela enakega obravnavanja upnikov iz 46. člena ZFPPIPP.

19. Glede na navedene materialnopravne razloge je odgovor na dopuščeno revizijsko vprašanje negativen. Ker enostransko oblikovalno upravičenje podizvajalca ne preneha z začetkom stečajnega postopka nad podjemnikom, je z uveljavitvijo neposrednega zahtevka naročnik ob izpolnjenih dejanskih predpostavkah iz 631. člena OZ dolžan izpolniti svojo obveznost podizvajalcu. Zato je Vrhovno sodišče revizijo kot neutemeljeno zavrnilo (378. člen ZPP).

Odločitev o stroških revizijskega postopka

20. Ker revidentka z revizijo ni uspela, v skladu s prvim odstavkom 165. člena ZPP in v povezavi s prvim odstavkom 154. člena ZPP sama krije njene stroške (II. točka izreka).

21. Ker revidentka z revizijo ni uspela, mora v skladu s 155. členom ZPP respondentki povrniti 2.318,00 EUR stroškov revizijskega odgovora (III. točka izreka), ki jih sestavlja 1.880,00 EUR nagrade za postopek z revizijo, 20,00 EUR pavšalnega zneska za izdatke za stranko in 418,00 EUR priglašenega 22 % davka na dodano vrednost, z morebitnimi zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Sodba VS RS III Ips 18/2015 z dne 31. 8. 2016.

Sodbi III Ips 96/2016 z dne 25. 7. 2017 in III Ips 1/2017 z dne 19. 9. 2017, s katerima je bilo odgovorjeno na enako dopuščeno revizijsko vprašanje kot je dopuščeno v tej zadevi.

S. Cigoj, Komentar obligacijskih razmerij, ČZ Uradni list SR Slovenije, 1985, knjiga 3, stran 1788.

N. Plavšak, ZFPPIPP z novelami ZFPPIPP-A do ZFPPIPP-D, Uvodna pojasnila, GV Založba, Ljubljana, 2011, str. 110.

Na primer iz Zakona o javnih naročilih in na njegovi podlagi sprejete Uredbe o neposrednih plačilih podizvajalcu pri nastopanju ponudnika s podizvajalcem pri javnem naročanju (Ur. l. RS, št. 66/2007, 19/2010, 19/2010).

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 631, 631/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.