VSRS Sklep VIII R 32/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-11-21

mag. Marijan Debelak (preds.), Borut Vukovič (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - stečaj - odpravnina - ločitvena pravica

Za odločanje v tem sporu je glede tistega dela tožbe, ki se nanaša na zahtevek za ugotovitev obstoja terjatve iz naslova odpravnine v višini 2.526,81 EUR, pristojno Delovno sodišče v Kopru, Oddelek v Novi Gorici, glede tistega dela tožbe, ki se nanaša na zahtevek za ugotovitev obstoja ločitvene pravice in zastavne pravice ter pravice do ločenega in prednostnega poplačila za zavarovano terjatev tožnika ter na zahtevek, da se toženi stranki naloži, da tožniku iz vrednosti premoženja, ki je predmet ločitvene pravice, prednostno plača tožnikovo terjatev, in sicer pred plačilom drugih terjatev iz tega toženčevega premoženja oziroma v vrstnem redu drugih morebitnih pravnomočno priznanih ločitvenih pravic, pa je pristojno Okrožno sodišče v Novi Gorici.

I. Za odločanje v tej zadevi je glede zahtevka za ugotovitev obstoja terjatve tožnika do tožene stranke v višini 2.526,81 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 11. 3. 2016 dalje do plačila pristojno Delovno sodišče v Kopru, Oddelek v Novi Gorici.

II. Za odločanje o preostalem zahtevku je pristojno Okrožno sodišče v Novi Gorici.

1. Tožnik je s tožbo, vloženo na Okrožno sodišče v Novi Gorici, zahteval ugotovitev, da obstaja denarna terjatev tožnika do tožene stranke v višini 2.526,81 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 11. 3. 2016 dalje do plačila. Zahteval je tudi ugotovitev obstoja ločitvene pravice in zastavne pravice ter pravice do ločenega in prednostnega poplačila navedene terjatve, in sicer na zarubljenih premičninah, ki so navedene v zahtevku in katerih rubež je vpisan v register zastavnih pravic na premičninah AJPES pod št. 67045.1. Zahteval je tudi, da se toženi stranki naloži, da iz vrednosti premoženja, ki je predmet ločitvene pravice, tožniku prednostno plača terjatev v višini 2.526,81 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od začetka stečajnega postopka, in sicer pred plačilom drugih terjatev iz tega toženčeva premoženja oziroma v vrstnem redu drugih morebitnih pravno močno priznanih ločitvenih pravic.

2. Okrožno sodišče v Novi Gorici je s sklepom I Pg 84/2017 z dne 7. 6. 2017 sklenilo, da ni stvarno pristojno za odločanje o tožbi tožnika in da bo po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo stvarno in krajevno pristojnemu Delovnemu sodišču v Kopru, Oddelek v Novi Gorici. Odločitev je utemeljilo s tem, da tožnik s tožbo uveljavlja ugotovitev obstoja terjatve iz naslova neizplačane odpravnine, kar je obveznost iz delovnega razmerja, za takšne spore pa je v skladu s točko b prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS št. 2/2004 s spremembami) stvarno pristojno delovno sodišče. Enako velja tudi glede odločanja o ugotovitvi obstoja ločitvene pravice, saj je ta vezana na terjatev, ki jo ima tožnik do tožene stranke iz naslova delovnega razmerja. Okoliščina, kako bodo posamezne terjatve poplačane znotraj stečajnega postopka (kot navadne, prednostne ali na podlagi ločitvene pravice), ne spreminja stvarne pristojnosti sodišča.

3. Delovno sodišče v Kopru, Oddelek v Novi Gorici pristojnosti ni sprejelo in je 27. 10. 2017 predlagalo, da Vrhovno sodišče odloči o sporu o pristojnosti. Navedlo je, da tožnik že razpolaga s pravnomočnim izvršilnim naslovom (dajatveni del sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine), zato v tem sporu ni mogoče posegati v učinke že razsojene stvari. Ne gre več za spor o pravicah, odgovornostih in obveznostih iz delovnega razmerja, saj tožena stranka znotraj postopka lahko uveljavlja le ugovore, ki bi jih bilo mogoče uveljavljati tudi v izvršilnem postopku. Če bi tožena stranka lahko podala tudi druge ugovore, bi to pomenilo poseg v že razsojeno stvar. Podredno sodišče meni, da ni stvarno pristojno vsaj glede tistega dela tožbe, ki se nanaša na ugotovitev obstoja ločitvene pravice. V sporu o obstoju ločitvene pravice sodišče odloča, ali je upnik pridobil zastavno pravico na premičnem premoženju, takšna vsebina spora pa je v celoti izven področij, ki jih ZDSS-1 določa kot stvarno pristojnost delovnih sodišč. Opozorilo je tudi, da je v večjem številu istovrstnih sporov višje sodišče razveljavilo sklepe Okrožnega sodišča v Novi Gorici o nepristojnosti in temu sodišču naložilo, da zadevo obravnava po vsebini.

4. Za odločanje v tem sporu je glede tistega dela tožbe, ki se nanaša na zahtevek za ugotovitev obstoja terjatve iz naslova odpravnine v višini 2.526,81 EUR, pristojno Delovno sodišče v Kopru, Oddelek v Novi Gorici, glede tistega dela tožbe, ki se nanaša na zahtevek za ugotovitev obstoja ločitvene pravice in zastavne pravice ter pravice do ločenega in prednostnega poplačila za zavarovano terjatev tožnika ter na zahtevek, da se toženi stranki naloži, da tožniku iz vrednosti premoženja, ki je predmet ločitvene pravice, prednostno plača tožnikovo terjatev, in sicer pred plačilom drugih terjatev iz tega toženčevega premoženja oziroma v vrstnem redu drugih morebitnih pravnomočno priznanih ločitvenih pravic, pa je pristojno Okrožno sodišče v Novi Gorici.

5. Delovno sodišče je kot specializirano sodišče pristojno za odločanje samo v tistih sporih, za katere tako določa zakon. V skladu s točko b. prvega odstavka 5. člena ZDSS-1 so delovna sodišča pristojna za odločanje o pravicah, obveznostih in odgovornostih iz delovnega razmerja med delavcem in delodajalcem oziroma njihovimi pravnimi nasledniki. Tožnik zahteva ugotovitev obstoja terjatve iz naslova odpravnine, ki mu jo tožena stranka dolguje na podlagi 108. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS št. 21/2013). Spor za ugotovitev takšne terjatve je nedvomno spor o pravici iz delovnega razmerja, zato je zanj v skladu s točko b. prvega odstavka 5. člena ZDSS-1 pristojno delovno sodišče.

6. S stališča vprašanja stvarne pristojnosti ni bistveno, da je tožnik glede te terjatve že razpolagal s pravnomočnim izvršilnim naslovom (dajatveni del sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine) in tudi ne, da je stečajna upraviteljica to terjatev po višini v celoti priznala kot prednostno terjatev

. Slednje je lahko razlog za zavrženje tožbe v delu, s katerim se zahteva ugotovitev v stečajnem postopku priznane terjatve, ne vpliva pa na naravo te terjatve (še vedno gre za terjatev v zvezi s pravico iz delovnega razmerja) in s tem tudi na vprašanje stvarne pristojnosti za obravnavo takšne tožbe.

7. Pač pa delovno sodišče utemeljeno ugovarja svoji pristojnosti glede preostalega dela tožbenega zahtevka. Zmotno je stališče Okrožnega sodišča v Novi Gorici, da je zaradi pristojnosti delovnega sodišča za spor o obstoju terjatve iz delovnega razmerja to sodišče pristojno tudi za odločanje v sporu o obstoju ločitvene pravice na nepremičninah, ki so bile toženi stranki zarubljene na podlagi sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine. Takšnega spora ni možno opredeliti za individualni delovni spor po nobeni od točk a. do g prvega odstavka 5. člena ZDSS-1. Prav tako ga kot individualni delovni spor ne določa noben drug zakon (točka h prvega odstavka 5. člena ZDSS-1). V nobeni določbi ZPP in tudi iz kakšnega drugega predpisa ni podlage za takšno atrakcijo pristojnosti, za kakršno se v sklepu z dne 7. 6. 2017 zavzema Okrožno sodišče v Novi Gorici.

8. Glede na to, da za spor o priznanju ločitvene pravice v stečajnem postopku ni pristojno specializirano sodišče, je zanj lahko pristojno le sodišče splošne pristojnosti. V skladu z 8. točko drugega odstavka 32. člena ZPP so okrožna sodišča, ne glede na vrednost spora, pristojna, da sodijo v sporih, ki nastanejo v zvezi s stečajnim postopkom. V takšnih sporih pa v skladu s 6. točko 483. člena ZPP veljajo pravila o postopku v gospodarskih sporih.

9. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP sklenilo, kot je navedeno v izreku tega sklepa.

Prerekala je le prijavljeno ločitveno pravico tožnika.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 5, 5/1, 5/1-b

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 32, 32/2, 32/2-8, 483

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.