VSRS Sklep III Ips 72/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-12-11

Vladimir Balažic (preds.), Franc Seljak (poroč.), dr. Mile Dolenc, dr. Miodrag Đorđević, Tomaž Pavčnik

poenostavljena prisilna poravnava - učinek potrjene poenostavljene prisilne poravnave - posodobljen seznam terjatev

V postopku poenostavljene prisilne poravnave glede zamejitve njenih učinkov velja osnovno pravilo iz četrtega odstavka 221.b člena ZFPPIPP. Določbo 18. alineje drugega odstavka 221.b člena ZFPPIPP o smiselni uporabi 212. člena ZFPPIPP v postopku poenostavljene prisilne poravnave je zato treba razlagati tako, da dolžnik pri opredelitvi vsote terjatev posameznega upnika v posodobljenem seznamu terjatev lahko upošteva tudi pravilo iz četrtega odstavka 212. člena ZFPPIPP. Če dolžnik pri sestavi posodobljenega seznama terjatev tega pravila ni upošteval, je s tem izključil učinke poenostavljene prisilne poravnave za stranske terjatve, zapadle do začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave.

Vprašanje teka obresti od glavnice, navedene v posodobljenem seznamu terjatev, od začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave dalje, pa je materialnopravno vprašanje, ki je predmet urejanja v samem postopku prisilne poravnave in mora biti urejeno s sklepom o potrditvi prisilne poravnave (tretja alineja 2. točke prvega odstavka 210. člena v zvezi s 17. alinejo drugega odstavka 221.b člena ZFPPIPP).

I. Zahtevi za varstvo zakonitosti se delno ugodi in se sklep sodišča druge stopnje v prvem odstavki I. točke izreka spremeni tako, da se v 20 alinejah beseda plačila nadomesti z datumom 3. 3. 2015.

II. V preostalem delu se zahteva za varstvo zakonitosti zavrne.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom 18. 9. 2017 na predlog upnika dovolilo izvršbo zoper dolžnika na podlagi dne 5. 5. 2015 pravnomočne sodbe Okrožnega sodišča v Ljubljani XIII Pg 2122/2014 z dne 14. 4. 2015.

2. S Sklepom I 248/2017-14 z dne 29. 11. 2017 je sodišče prve stopnje ugodilo ugovoru dolžnika in sklep o izvršbi v celoti razveljavilo ter predlog upnice za izvršbo zavrnilo (I. točka izreka), upnici pa je naložilo povrnitev ugovornih stroškov dolžnika (II. točka izreka). Svojo odločitev je oprlo na ugotovitev, da je bil nad dolžnikom 3. 3. 2015 začet postopek poenostavljene prisilne poravnave, v katerem je Okrožno sodišče v Ljubljani 9. 7. 2015 izdalo sklep o potrditvi poenostavljene prisilne poravnave, ki je postal pravnomočen 31. 3. 2015 in v skladu s katerim se terjatve upnikov poplačajo v deležu 50 % v roku štirih let ter se od 3. 3. 2015 do poteka roka za njihovo plačilo terjatve upnikov ne obrestujejo. V posodobljeni seznam terjatev pa je bila vključena celotna terjatev upnika, ki je nastala še pred začetkom postopka poenostavljene prisilne poravnave.

3. Sodišče druge stopnje je s sklepom II Ip 7/2018 z dne 6. 4. 2018 delno ugodilo pritožbi upnika in odločitev sodišča prve stopnje v sklepu z dne 29. 11. 2017 spremenilo tako, da je ugovor dolžnika zavrnilo v delu, ki se nanaša na izterjavo zakonskih zamudnih obresti od zapadlosti posameznih zneskov glavnic (ki skupaj znašajo 26.815,60 EUR) do plačila in na izterjavo zneska 55,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 18. 5. 2015 dalje do plačila (prvi odstavek I. točke izreka). V preostalem delu je pritožbo zavrnilo in nespremenjeni del sklepa sodišče prve stopnje potrdilo (drugi odstavek I. točke izreka). Odločitev je oprlo na ugotovitev, da potrjena poenostavljena prisilna poravnava sicer vpliva tudi na sodbo z dne 14. 4. 2015, vendar le v obsegu, v katerem je bila terjatev vključena v posodobljen seznam terjatev. V ta seznam pa je dolžnik vključil zgolj glavnico v višini 26.815,60 EUR, ne pa tudi zakonskih zamudnih obresti od glavnice in tudi ne izvršilnih stroškov. Ugovor dolžnika je zato utemeljen zgolj v delu, ki se nanaša na uveljavljeno izvršbo za znesek glavnice, saj je pravica do uveljavljanja terjatve v enem delu prenehala, v drugem delu pa je preuranjena, ker še ni iztekel rok za izpolnitev pod pogoji potrjene poenostavljene prisilne poravnave.

4. Zoper odločitev sodišča druge stopnje v prvem odstavku I. točke izpodbijanega sklepa je Vrhovno državno tožilstvo Republike Slovenije v zakonskem roku vložilo zahtevo za varstvo zakonitosti. V njej je navedlo, da je od odločitve Vrhovnega sodišča v obravnavani zadevi mogoče pričakovati odgovor na pravno vprašanje, ali se določbo iz četrtega odstavka 212. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (v nadaljevanju ZFPPIPP) o obsegu terjatev, na katere učinkuje potrjena prisilna poravnava, v postopku poenostavljene prisilne poravnave smiselno uporablja tako, da pravnomočno potrjena poenostavljena prisilna poravnava učinkuje (poleg glavnice) tudi na stranske terjatve (obresti in stroške postopka), čeprav niso vsebovane v skupnem znesku terjatve določenega upnika, navedenem v posodobljenem seznamu terjatev iz določbe četrtega odstavka 221.d člena ZFPPIPP v zvezi z drugim in četrtim odstavkom 221.b člena ZFPPIPP. V zahtevi za varstvo zakonitosti je uveljavljena bistvena kršitev določb postopka iz prvega odstavka 339. člena ZPP in zmotna uporaba materialnega prava. Sodišče druge stopnje naj bi nepravilno uporabilo četrti odstavek 212. člena ZFPPIPP v zvezi s četrtim odstavkom 221.b člena in četrtim odstavkom 221.d člena ZFPPIPP. Vlagatelj se v zahtevi za varstvo zakonitosti sklicuje, da je izpolnjen pogoj iz tretjega odstavka 385. člena v zvezi s prvim odstavkom 367. člena ZPP, saj naj bi bila sprejeta odločitev v izpodbijanem sklepu diametralno drugačna kot v primerljivem sklepu istega višjega sodišča v zadevi I Ip 2509/2016 z dne 12. 10. 2016, Vrhovno sodišče pa se o tem pravnem vprašanju še ni izreklo.

5. Dolžnik se je v pisni vlogi (izjavi) v celoti strinjal z vsebino zahteve za varstvo zakonitosti in Vrhovnemu sodišču predlagal, da zahtevi ugodi.

Glede dovoljenosti zahteve za varstvo zakonitosti

6. Vrhovno sodišče pritrjuje vlagatelju zahteve, da se do vprašanja, ki ga zahteva izpostavlja, še ni opredeljevalo, kakor tudi, da podatki iz javno dostopne baze odločb sodišč kažejo, da sodna praksa višjih sodišč glede izpostavljenega vprašanja ni enotna. Glede na število zaključenih postopkov poenostavljene prisilne poravnave je enotna uporaba prava pomemben garant pravne varnosti v številnih pravnih razmerjih, v katerih so udeleženi takšni pravni subjekti. Poenotenje sodne prakse je tudi element zagotavljanja ustavne pravice enakosti pred zakonom (14. člen Ustave RS). Zato je zahteva za varstvo zakonitosti dovoljena.

7. Glede pooblastila Vrhovnega sodišča pri odločanju o zahtevi za varstvo zakonitosti pa je odločilno tudi, da na podlagi prvega odstavka 10. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju

(v nadaljevanju ZIZ) zoper izpodbijani del odločitve sodišča druge stopnje ni bila dovoljena revizija.

Relevantno dejansko stanje v sklepih sodišč prve in druge stopnje

8. 3. 3. 2015 je bil nad dolžnico začet postopek poenostavljene prisilne poravnave.

9. Pred zaključkom navedenega insolvenčnega postopka je 5. 5. 2015 postala pravnomočna sodba, ki je bila podlaga tega izvršilnega postopka in s katero je bilo dolžniku naloženo plačilo glavnice 26.815,60 EUR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi in stroškov postopka.

10. V posodobljeni seznam terjatev, ki ga je dolžnik predložil v postopku poenostavljene prisilne poravnave, je dolžnik navedel terjatev upnika v višini 26.815,60 EUR. Znesek je enak višini glavnice, prisojene s pravnomočno sodbo, brez pripisanih zakonskih zamudnih obresti in prisojenih stroškov postopka.

11. 9. 7. 2015 je bil izdan sklep sodišča o potrditvi poenostavljene prisilne poravnave nad dolžnikom, ki je postal pravnomočen 31. 3. 2016. Na podlagi tega sklepa se terjatve upnikov poplačajo v deležu 50 % v roku štirih let po pravnomočno potrjeni prisilni poravnavi, pri čemer se terjatve od 3. 3. 2015 do poteka roka za njihovo plačilo ne obrestujejo.

Glede pravilne uporabe materialnega prava

12. Ena od glavnih poenostavitev v postopku poenostavljene prisilne poravnave, ki je urejena v oddelku 4.7. četrtega poglavja ZFPPIPP, je glede na splošne določbe, ki v četrtem poglavju urejajo postopek prisilne poravnave, v tem, da v postopku poenostavljene prisilne poravnave upniki ne prijavljajo svojih terjatev in se zato terjatve v tem postopku tudi ne preizkušajo v smislu splošnih določb pododdelka 3.4.2. prvega poglavja ZFPPIPP. Koncept poenostavljene prisilne poravnave temelji na izhodišču, da dolžnik sam sestavi seznam terjatev upnikov. V času, ko je bil začet postopek poenostavljene prisilne poravnave nad dolžnikom (3. 3. 2015), je že veljala določba četrtega odstavka 221.b člena ZFPPIPP

, ki učinek poenostavljene prisilne poravnave omejuje na terjatve, navedene v seznamu terjatev iz četrtega odstavka 221. d člena ZFPPIPP.

13. Opredelitev terjatve v posodobljenem seznamu terjatev, ki ga mora dolžnik sodišču predložiti v enem mesecu po začetku postopka poenostavljene prisilne poravnave, ima zato dvojni pomen. Po eni strani zamejuje materialnopravne učinke poenostavljene prisilne poravnave, ki so opredeljeni v sklepu o njeni potrditvi. Po drugi strani pa opredelitev terjatve v posodobljenem seznamu predstavlja osnovo za ugotovitev deleža glasovalnih pravic upnikov (drugi odstavek 221.e člena ZFPPIPP).

14. V času, ko bil začet postopek poenostavljene prisilne poravnave nad dolžnikom, je četrti odstavek 221.d člena ZFPPIPP nalagal dolžniku, da mora v enem mesecu po začetku postopka poenostavljene prisilne poravnave sodišču predložiti posodobljeni seznam terjatev, za katere učinkuje poenostavljena prisilna poravnava, s podatki iz 3. točke prvega odstavka 142. člena tega zakona, izdelan po stanju na dan začetka postopka prisilne poravnave. Upoštevaje tako opredeljeno podlago je treba razumeti opredelitev zneska v posodobljenem seznamu terjatev kot enoznačno opredeljeno vsoto terjatev upnika do dolžnika po stanju na dan začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave.

15. Sodišče druge stopnje je v izpodbijanem sklepu zavzelo stališče, da določba četrtega odstavka 212. člena ZFPPIPP v primeru poenostavljene prisilne poravnave niti v zvezi z drugim odstavkom 221.b člena ZFPPIPP ni neposredno uporabljiva. Vrhovno sodišče temu stališču pritrjuje z dodatno utemeljitvijo, da v postopku poenostavljene prisilne poravnave glede zamejitve njenih učinkov velja osnovno pravilo iz četrtega odstavka 221.b člena ZFPPIPP. Določbo 18. alineje drugega odstavka 221.b člena ZFPPIPP o smiselni uporabi 212. člena ZFPPIPP v postopku poenostavljene prisilne poravnave je zato treba razlagati tako, da dolžnik pri opredelitvi vsote terjatev posameznega upnika v posodobljenem seznamu terjatev lahko upošteva tudi pravilo iz četrtega odstavka 212. člena ZFPPIPP. Če dolžnik pri sestavi posodobljenega seznama terjatev tega pravila ni upošteval, je s tem izključil učinke poenostavljene prisilne poravnave za stranske terjatve, zapadle do začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave.

16. Posebnost pri stranski terjatvi zamudnih obresti od glavnice pa je v tem, da dospevajo z vsakim dnem zamude. Pravilo iz četrtega odstavka 212. člena v zvezi s četrtim odstavkom 221.d člena ZFPPIPP zato omogoča dolžniku, da zagotovi učinek poenostavljene prisilne poravnave na zamudne obresti, natekle do začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave. Vprašanje teka obresti od glavnice, navedene v posodobljenem seznamu terjatev, od začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave dalje, pa je materialnopravno vprašanje, ki je predmet urejanja v samem postopku prisilne poravnave in mora biti urejeno s sklepom o potrditvi prisilne poravnave (tretja alineja 2. točke prvega odstavka 210. člena v zvezi s 17. alinejo drugega odstavka 221.b člena ZFPPIPP).

17. Iz vsebine sklepa o potrditvi poenostavljene prisilne poravnave nad dolžnikom, kot sta jo povzeli sodišči prve in druge stopnje, izhaja, da se terjatve upnikov od 3. 3. 2015 do poteka s prisilno poravnavo odloženega roka za njihovo plačilo ne obrestujejo.

Odločitev o zahtevi za varstvo zakonitosti.

18. Zato se izkaže kot utemeljena zahteva za varstvo zakonitosti v tistem delu, ki se nanaša na odločitev o dopustnosti izvršbe za zakonske zamudne obresti od glavnice 26.815,60 EUR od 3. 3. 2015 dalje. Glede na vsebino potrjene poenostavljene prisilne poravnave je materialnopravno zmotno sklepanje sodišča druge stopnje, da na ta del stranskih terjatev prisilna poravnava ne vpliva. Ker v skladu s prvim odstavkom 10. člena ZIZ revizija zoper ta del odločitve sodišča druge stopnje ni dovoljena, ima Vrhovno sodišče na podlagi 15. člena ZIZ, prvega odstavka 380. člena v zvezi z drugim in tretjim odstavkom 391. člena ZPP pooblastilo za spremembo odločitve sodišča druge stopnje v delu glede katerega je vložena zahteva za varstvo zakonitosti utemeljena. Zato je izpodbijani sklep spremenilo tako, da se posledično pritožba upnika zoper sklep sodišča prve stopnje zavrne tudi v delu, ki se nanaša na izvršbo za zakonske zamudne obresti od glavnice od 3. 3. 2015 dalje.

19. Iz pojasnjenih materialnopravnih razlogov je Vrhovno sodišče v preostalem delu, to je glede dopustitve izvršbe glede zakonskih zamudnih obresti od glavnice do začetka postopka poenostavljene prisilne poravnave, zahtevo za varstvo zakonitosti zavrnilo (378. člen v zvezi z drugim odstavkom 391. člena ZPP v povezavi s 15. členom ZIZ).

Uradni list RS 51/98 s spremembami, vključno z novelo ZIZ-L, ki je pričela veljati 25. 3. 2018.

Določba je bila uveljavljena z novelo ZFPPIPP-F in se uporablja od 7. 12. 2013.

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 210, 210/1-2, 212, 212/4, 221b, 221b/2-17, 221b/2-18, 221d, 221d/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.