VSRS sodba II Ips 234/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-20

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko, Karmen Iglič Stroligo, Tomaž Pavčnik

Za neupravičeno pridobitev v smislu 190. člena OZ lahko gre le takrat, kadar se premoženje ene od strank obligacijskega razmerja zaradi ravnanja druge stranke poveča.

II. Tožeča stranka je dolžna v 15 dneh povrniti toženi stranki njene stroške revizijskega postopka v znesku 1.820,24 EUR v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek glede plačila 61.169,39 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki ga je tožnica proti toženki uveljavljala na podlagi neupravičene pridobitve. Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožničino pritožbo proti prvostopenjski sodbi. Stališče nižjih sodišč je, da tožnica ni dokazala, da je tožničino vlaganje v sporno nepremičnino prešlo v premoženjsko sfero toženke.

2. Tožnica je vložila revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča zato, ker naj bi sodišče storilo absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 14. in 15. točki drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Obrazložitev sodbe naj bi bila „protispisna in nelogična“, materialnopravne zaključke pa naj bi sodišče podalo, ne da bi pred tem ugotovilo dejansko stanje in ugotovljeno dejansko stanje tudi razlogovalo. Sodišče naj bi tudi zmotno interpretiralo odločbo Vrhovnega sodišča II Ips 268/2012 in spregledalo, da je Vrhovno sodišče v zadevi II DoR 419/2014 dopustilo revizijo v podobnem primeru.

3. Toženka je odgovorila na revizijo in zahtevala povrnitev stroškov revizijskega postopka.

5. Tožnica je oprla svoj tožbeni zahtevek na naslednje trditve:

- A.A. je s prodajno pogodbo 7. 10. 2002 od toženke kupil nepremičnino parc. št. 1885/1 k. o. ..., ki je takrat predstavljala za bivanje neustrezno stanovanjsko stavbo z dvoriščem;

- kupec se je zavezal plačati celotno kupnino v desetih letih od podpisa pogodbe, toženka pa se je kupcu zavezala, da mu bo po plačilu kupnine omogočila vknjižbo lastninske pravice na nepremičnini v zemljiški knjigi;

- tožnica je od leta 1990 do leta 2010 živela v partnerski zvezi z A. in je prispevala k obnovi stanovanjske stavbe (tožnica ocenjuje svoj prispevek na 61.169,39 EUR);

- tožnica se je iz stanovanja odselila leta 2010.

6. Za neupravičeno pridobitev v smislu 190. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ) lahko gre le takrat, kadar se premoženje ene od strank obligacijskega razmerja zaradi ravnanja druge stranke poveča. V pravnem smislu je premoženje skupek premoženjskih pravic določenega pravnega subjekta.(1)  Toženka je prodala sporno nepremičnino A.A. zato, da bi postal njen lastnik(2), le vknjižbo njegove lastninske pravice je odložila do popolnega plačila kupnine. Ob upoštevanju veljavne prodajne pogodbe spada tako v premoženje toženke v zvezi s sporno nepremičnino le terjatev glede popolnega plačila kupnine. V razmerju do tožnice tako toženka ne more biti obogatena. V tej zvezi sta zato že glede na tožbene trditve, nižji sodišči pravilno uporabili materialno pravo.

7. Neutemeljene so revizijske trditve o procesnih kršitvah, ki naj bi jih storilo pritožbeno sodišče. Sodba je glede na opisano nesporno relativno dejansko stanje dovolj obrazložena, odločitvi pa tudi ni mogoče očitati „protispisnosti“.

8. Pravnega položaja toženke ni mogoče primerjati s položajem lastnika stvari v revizijsko izpostavljenih odločbah Vrhovnega sodišča II Ips 268/2012 in II DoR 419/2014, ker je v obeh primerih šlo za pravne subjekte s popolnimi lastninskimi upravičenji.

9. Vrhovno sodišče je zavrnilo revizijo na podlagi določbe 378. člena ZPP. Odločitev o revizijskih stroških ima podlago v določbah 165. in 154. člena ZPP.

(1) Primerjaj Vedriš, Klarić; Građansko pravo, Narodne novine, d. d., Zagreb, 2004, stran 94.

(2) Primerjaj določbo prvega odstavka 435. člena OZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.