VSRS Sklep I R 22/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-03-02

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), Janez Vlaj

določitev krajevne pristojnost po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prenos pristojnosti po predsedniku sodišča

Prenos pristojnosti iz razlogov smotrnosti ne more izničiti prenosa pristojnosti po 105. a členu Zakona o sodiščih.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Šentjurju teče pravdni postopek zaradi izročitve nepremičnin v posest. To sodišče je zadevo prejelo od Okrajnega sodišča v Žalcu na podlagi prenosa pristojnosti v skladu s 105. a členom Zakona o sodiščih (v nadaljevanju ZS).

2. Okrajno sodišče v Šentjurju je najprej sprožilo spor o pristojnosti, potem ko je Višje sodišče v Celju predlog zavrglo, pa predlagalo delegacijo pristojnosti. Navaja, da gre za spor o stvarnih pravicah na nepremičninah in da je podana izključna pristojnost Okrajnega sodišča v Žalcu. Vodenje postopka pred tem sodiščem bi bilo tudi najbolj ekonomično, saj se je dokazni postopek šele začel in bo treba zaslišati še vsaj 4 osebe in opraviti ogled. Dodatna razdalja bo za vse udeležene znašala vsaj 400 km. Prenos pristojnosti nazaj na Okrajno sodišče v Žalcu bi po njegovi oceni optimalno in ekonomsko olajšal izvedbo postopka.  Sklicuje se na zadevo Vrhovnega sodišča I R 66/2000.

3. Pravdni stranki sta se s predlogom za prenos pristojnosti strinjali.

5. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Temeljni namen delegacije pristojnosti je torej smotrnost.

6. Po določilu 105. a člena ZS se lahko pristojnost za sojenje v določenem številu zadev prenese na drugo manj obremenjeno stvarno pristojno sodišče. Namen tega določila je na eni strani razbremenitev sodišč, ki imajo sodne zaostanke, na drugi strani pa pospešitev postopkov, saj se bodo zadeve pred manj obremenjenimi sodišči hitreje obravnavale. Zato je prenos pristojnosti v takem primeru ne le v interesu (preobremenjenih) sodišč in uspešnejšega delovanja sodstva kot celote, temveč tudi v interesu strank in zagotavljanju pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja. Ker uveljavljen sistem krajevnih pristojnosti temelji na personalnem kriteriju tožene stranke (46. in 47. člen ZPP), je z vidika strank praviloma najbolj ekonomično, da postopek vodi krajevno pristojno sodišče, vsaka sprememba pristojnosti pa zato pomeni povečanje stroškov. To je pri sprejemu ZS predvidel tudi zakonodajalec, pa je ocenil, da bo zaradi delegacije pristojnosti zadeva bistveno hitreje rešena, kar pa je brez dvoma velika prednost v primerjavi z nekoliko višjimi stroški (Poročevalec Državnega zbora RS, št. 102/2006). Prenos pristojnosti kljub nekoliko višjim stroškom udeleženih v postopku torej opravičujejo sistemski razlogi, ki za zagotavljanje pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja državi in sodiščem nalagajo ustrezno ukrepe.

7. Zato v primeru, ko je pristojnost za sojenje prenesena na drugo sodišče na podlagi 105. a člena ZS, zgolj dejstvo, da imajo stranke in pooblaščenci ter priče in sodišče dodatno pot in s tem dodatne stroške, ne more biti razlog, ki bi narekoval prenos pristojnosti po 67. členu ZPP in s tem preprečeval prenos pristojnosti po 105. a členu ZS, pač pa morajo biti za prenos pristojnosti podani posebej tehtni razlogi, ki jih Vrhovno sodišče ni našlo.

8. Ker tudi morebitna izključna pristojnost Okrajnega sodišča v Žalcu za sojenje v tej zadevi ne more utemeljiti prenosa pristojnosti, je Vrhovno sodišče predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.