VSRS Sodba VIII Ips 123/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-03-06

mag. Marijan Debelak (preds.), mag. Irena Žagar (poroč.), Karmen Iglič Stroligo, Marjana Lubinič, Borut Vukovič

preplačilo pokojnine - vračilo preveč izplačane pokojnine

Prvotno priznana pravica iz pokojninskega ali invalidskega zavarovanja, po kateri je zavarovanec upravičen do določenih prejemkov, je po izdaji odločbe o priznanju te pravice varovana in obstaja le, če še naprej po izdaji odločbe o priznanju pravice obstojijo vsi potrebni pogoji za njeno priznanje oziroma izplačevanje. Če se ti spremenijo tako, da zakon uživanja pravice ne dopušča več, je zavarovanec ne sme več uživati. O upravičenosti prejemanja pokojninskih oziroma invalidskih prejemkov v preteklem obdobju tožena stranka odloči v okviru izdaje odločbe o ugotovitvi preplačila. Nastop novonastalih dejanskih in pravnih okoliščin po izdaji prvotne odločbe o priznanju pravice, ki utemeljujejo pravni zaključek o neobstoju pravice do izplačevanja, mora biti ugotovljen v odločbi o ugotovitvi preplačila.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek za odpravo odločb tožene stranke z dne 8. 4. 2013 in 21. 10. 2013, za priznanje pravice do izplačila predčasne pokojnine od 15. 3. 2001 do 22. 3. 2007 in od 1. 12. 2009 dalje in za plačilo 23.959,66 EUR, kar je tožnica zahtevala v primarnem in navideznih podrednih zahtevkih. Zahtevek za plačilo 23.959,66 EUR iz naslova toženi stranki izplačanega vračila preplačila pokojnine je neutemeljen, ker ga je tožnica plačala na podlagi odločbe tožene stranke o preplačilu z dne 7. 11. 2013 (tožnica pa te odločbe ni izpodbijala). Izpodbijani odločbi z dne 8. 4. 2013 in 21. 10. 2013 sta zakonito ugotovili, da tožnica od 15. 3. 2001 do 22. 3. 2007 ni imela pravice do izplačila predčasne pokojnine, od 1. 12. 2009 dalje pa pravice do izplačila starostne pokojnine. V tem obdobju je prejemala slovensko pokojnino kljub temu, da je bila istočasno kot sodnica zaposlena v Federaciji BIH.

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo pritožbi tožnice tako, da je spremenilo prvostopenjsko sodbo in odpravilo odločbi tožene stranke z dne 8. 4. 2013 in 21. 10. 2013. Zavrnilo pa je pritožbo glede odločitve o denarnem zahtevku, ker vračilo neupravičeno izplačane pokojnine temelji na pravnomočni odločbi tožene stranke z dne 7. 11. 2013.

3. Vrhovno sodišče je na predlog tožnice s sklepom VIII DoR 6/2017 z dne 22. 2. 2017 dopustilo revizijo glede vprašanja, ali pravnomočna odločba ZPIZ o preplačilu zavarovancu preprečuje, da zahteva povrnitev plačanega zneska preplačila, če je odločba o pravici do izplačila starostne pokojnine (s katero je ugotovljeno, da zavarovanec v relevantnem obdobju ni imel pravice do izplačila starostne pokojnine) naknadno odpravljena.

4. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožeča stranka vložila dopuščeno revizijo. Navaja, da se odločba tožene stranke z dne 7. 11. 2013 izrecno sklicuje na odločbo tožene stranke z dne 8. 4. 2013. Ta odločba je bila v predhodnem socialnem sporu uspešno izpodbita in odpravljena. Z odpravo te odločbe je odpadla tudi pravna podlaga za odločbo z dne 7. 11. 2013, s tem pa tudi za vračilo izplačane pokojnine.

5. Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji (prvi odstavek 367. člena ZPP). Revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni (prvi odstavek 371. člena ZPP).

8. Tožnica zahteva vračilo preplačila starostne pokojnine, ki ga je plačala toženi stranki na podlagi odločbe o ugotovitvi o preplačila z dne 7. 11. 2013. Preplačilo se je nanašalo na obdobje od 1. 11. 2010 do 31. 3. 2013. Navedene odločbe tožnica ni izpodbijala, zato je postala dokončna in pravnomočna. Tožena stranka je z odločbama z dne 8. 4. 2013 in 21. 10. 2013 odločila, da tožnica v obdobju od 15. 3. 2001 do 22. 3. 2007 ni imela pravice do izplačila predčasne pokojnine, od 1. 12. 2009 dalje pa ni imela pravice do izplačila starostne pokojnine. Sodišče druge stopnje je na tožničino pritožbo spremenilo sodbo sodišča prve stopnje, ugodilo pritožbi tožnice in odločbi z dne 8. 4. 2013 in 21. 10. 2013 odpravilo. Pravno vprašanje, glede katerega je Vrhovno sodišče dopustilo revizijo, se nanaša na položaj, ko se je tožena stranka v odločbi o ugotovitvi preplačila kot na podlago ugotovitve o preplačilu sklicevala na v sodnem postopku naknadno odpravljeni odločbi tožene stranke z dne 8. 4. 2013 in 21. 10. 2013. Ali je torej tožnica upravičena do vrnitve toženi stranki že vrnjenega preplačila, čeprav je odločba o ugotovitvi preplačila veljavna, vendar nista več veljavni odločbi, na kateri se je odločba o ugotovitvi preplačila sklicevala.

9. Po določbi tretjega odstavka 194. člena ZPIZ-2 zavod izda odločbo o ugotovitvi preplačila, v kateri je določen znesek preplačila in način, po katerem mu bo preplačilo povrnjeno. V skladu s prvim odstavkom 194. člena ZPIZ-2 mora oseba, ki ji je bil na račun zavoda izplačan denarni znesek, do katerega ni imela pravice, vrniti prejeti znesek v skladu z določbami zakona, ki ureja obligacijska razmerja.

10. Tožena stranka ima v določbi 194. člena ZPIZ-2 izrecno pravno podlago za izdajo posebne odločbe o ugotovitvi preplačila. V tej odločbi lahko tožena stranka utemelji, zakaj glede na določeno pravno pomembno dejstvo meni, da upravičenec v določenem časovnem obdobju ni bil več upravičen do pokojninskega oziroma invalidskega prejemka. Materialnopravni vidik je urejen z napotkom za uporabo določb Obligacijskega zakonika (OZ), ki urejajo način vrnitve neupravičeno prejetega, preteklo upravičenost do določene pravice pa je treba preverjati glede na določbe ZPIZ-2. Prvotno priznana pravica iz pokojninskega ali invalidskega zavarovanja, po kateri je zavarovanec upravičen do določenih prejemkov, je po izdaji odločbe o priznanju te pravice varovana in obstaja le, če še naprej po izdaji odločbe o priznanju pravice obstojijo vsi potrebni pogoji za njeno priznanje oziroma izplačevanje. Če se ti spremenijo tako, da zakon uživanja pravice ne dopušča več, je zavarovanec ne sme več uživati. O upravičenosti prejemanja pokojninskih oziroma invalidskih prejemkov v preteklem obdobju tožena stranka odloči v okviru izdaje odločbe o ugotovitvi preplačila. Nastop novonastalih dejanskih in pravnih okoliščin po izdaji prvotne odločbe o priznanju pravice, ki utemeljujejo pravni zaključek o neobstoju pravice do izplačevanja, mora biti ugotovljen v odločbi o ugotovitvi preplačila.

11. Tožena stranka se je resda v odločbi o ugotovitvi preplačila kot na dejansko in pravno podlago za vrnitev preplačila sklicevala na odločbi o ugotovitvi neobstoja pravice do izplačevanja, ki sta bili kasneje v sodnem postopku odpravljeni. Vendar z odpravo teh odločb odločba o ugotovitvi preplačila ni izgubila pravne veljavnosti sama po sebi. Procesno gledano odločba o ugotovitvi preplačila predstavlja samostojen pravni naslov z določeno pravno posledico vrnitve preplačila, ki je kot taka izvršljiva in omogoča tudi morebitno prisilno izvršitev. Institut formalne in materialne pravnomočnost ne glede na dejanske in pravne razloge odločbe o ugotovitvi preplačila preprečuje utemeljenosti neposrednega zahtevka za vračilo, saj gre za pravnomočen in izvršljiv pravni naslov.

12. Glede na navedeno in v skladu s 378. členom ZPP je revizijsko sodišče revizijo zavrnilo kot neutemeljeno.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (2012) - ZPIZ-2  - člen 194, 194/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.