VSRS Sklep X Ips 317/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-07-05

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Celju) IV U 97/2015

Peter Golob (preds.), dr. Erik Kerševan (poroč.), Marko Prijatelj

dovoljenost revizije - neskladna gradnja - inšpekcijski ukrep - pomembno pravno vprašanje - zelo hude posledice niso izkazane - jasno zakonsko besedilo

Odgovor na izpostavljeno vprašanje o obsegu odstranitve neskladno zgrajenih objektov je jasen že na podlagi branja besedila drugega odstavka 153. člena ZGO-1.3 Ta je v delu, kjer določa, da pristojni gradbeni inšpektor odredi, da se tisti del objekta, ki je bil zgrajen v nasprotju z gradbenim dovoljenjem, na investitorjeve stroške odstrani ter vzpostavi stanje, določeno v gradbenem dovoljenju, povsem razumljiv. Brez vsakega dvoma namreč določa odstranitev le neskladno torej nezakonito zgrajenih delov objekta, to je tistih delov za katere gradbeno dovoljenje ni bilo izdano. Inšpekcijski postopek po 153. členu ZGO-1 se namreč vodi prav zaradi neskladne gradnje in njegov namen je vzpostaviti zakonito stanje, to je stanje, kot ga določa gradbeno dovoljenje. Zato pogoj za dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazan.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo Inšpektorata RS za promet, energetiko in prostor, Območne enote Koper-Nova Gorica, št. 06122-3359/2011-56 z dne 28. 3. 2014. Z navedeno odločbo, izdano zaradi neskladne gradnje, na podlagi 153. člena Zakona o graditvi objektov (v nadaljevanju ZGO-1), je bilo tožeči stranki med drugim naloženo, da v 120 dneh od vročitve odločbe odstrani tam navedene dele kmetijsko-gospodarskega objekta-kompleksa-nove kmetije z dopolnilno turistično dejavnostjo, kot tudi tam navedeno povezovalno pergolo, ter tam navedene oporne zidove, in vzpostavi stanje, določeno v gradbenem dovoljenju, št. 351-141/2006/G-07/1 z dne 18. 1. 2007. Pritožbo tožeče stranke zoper prvostopenjski akt je pritožbeni organ zavrnil z odločbo, št. 0612-307/2012/10(06421125) z dne 3. 4. 2015.

2. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka (v nadaljevanju revidentka) vložila revizijo. Glede njene dovoljenosti se sklicuje na vse tri točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja revizijska razloga iz prvega odstavka 85. člena ZUS-1. Predlaga spremembo izpodbijane sodbe tako, da se izpodbijani akt odpravi. Zahteva plačilo stroškov postopka.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti. Vrhovno sodišče glede na značilnost tega pravnega sredstva ter svoj položaj in temeljno funkcijo v sodnem sistemu svojih odločitev o tem, da revizija ni dovoljena, podrobneje ne razlaga (razlogi za to so pojasnjeni že v sodbi X Ips 420/2014 z dne 2. 12. 2015).

5. Po 1. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločilo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000,00 EUR.

6. V obravnavani zadevi se izpodbija odločba gradbenega inšpektorja, s katero je naložena odstranitev neskladno grajenih delov objekta in vzpostavitev stanja po gradbenem dovoljenju. Ta odločba se ne glasi na denarno vrednost, saj v tem aktu pravica oziroma obveznost stranke ni izražena v denarni vrednosti. Za izraz denarne vrednosti gre namreč le pri pravici do prejema določenega zneska in pri obveznosti plačati določen znesek. Zato pogoj za dovoljenost revizije po citirani določbi ZUS-1 ni izpolnjen.

7. Po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem vprašanju ni enotnosti, Vrhovno sodišče pa o tem še ni odločilo.

8. V okviru citirane določbe revidentka uveljavlja dovoljenost revizije zaradi pomembnega pravnega vprašanja in neenotne sodne prakse sodišča prve stopnje. Kot pomembno navaja vprašanje razlage drugega odstavka 153. člena ZGO-1, točneje razlage besedila "odstrani in vzpostavi stanje določeno v gradbenem dovoljenju". Sprašuje, "ali to pomeni rušitev celotne gradnje, ki ni v skladu z gradbenim dovoljenjem, torej tudi njenega skladnega dela, tudi v primeru, če se lahko stanje, določeno v gradbenem dovoljenju, vzpostavi z uporabo milejšega inšpekcijskega ukrepa, v konkretnem primeru zasutje neskladnega dela objekta - kleti". V nadaljevanju se sklicuje na odločbi I U 1077/2010 in I U 192/2012 in navaja, da je sodišče v teh zavzelo jasno stališče, da mora izrečen inšpekcijski ukrep po drugem odstavku 152. člena ZGO-1 zadostiti načelu sorazmernosti in se lahko odredi le odstranitev tistega dela objekta, ki ni skladen z gradbenim dovoljenjem.

9. Kakšne so zahteve za to, da se določeno pravno vprašanje upošteva kot izpolnjevanje pogoja za dovoljenost revizije in kako mora biti izkazana neenotno sodna praksa sodišča prve stopnje izhaja iz ustaljene upravnosodne prakse Vrhovnega sodišča.

10. Odgovor na izpostavljeno vprašanje je namreč jasen že na podlagi branja besedila drugega odstavka 153. člena ZGO-1.

Ta je v delu, kjer določa, da pristojni gradbeni inšpektor odredi, da se tisti del objekta, ki je bil zgrajen v nasprotju z gradbenim dovoljenjem, na investitorjeve stroške odstrani ter vzpostavi stanje, določeno v gradbenem dovoljenju, povsem razumljiv. Brez vsakega dvoma namreč določa odstranitev le neskladno torej nezakonito zgrajenih delov objekta, to je tistih delov za katere gradbeno dovoljenje ni bilo izdano. Inšpekcijski postopek po 153. členu ZGO-1 se namreč vodi prav zaradi neskladne gradnje in njegov namen je vzpostaviti zakonito stanje, to je stanje, kot ga določa gradbeno dovoljenje. Povedano drugače, ker je inšpekcijski postopek voden zaradi neskladne gradnje, se tudi ukrep nanaša le na neskladno zgrajene dele objekta. Če bi namreč inšpektor ugotovil, da uskladitev z gradbenim dovoljenjem ni možna, bi vodil inšpekcijski postopek po 152. členu ZGO-1, to je zaradi nezakonite gradnje, kar pa ni predmet tega spora.

11. Izpostavljeno vprašanje, zaradi jasne zakonske določbe, ni pomembno pravno vprašanje, zaradi katerega bi Vrhovno sodišče revizijo vsebinsko obravnavalo. Revidentka pa tudi ni izkazala neenotne sodne prakse sodišča prve stopnje. Odločbi na kateri se sklicuje namreč ne določata nič drugače oziroma nič drugega kot v tem upravnem sporu izpodbijana odločitev, to je odstranitev le neskladno grajenih delov objekta in vzpostavitev stanja, kot je določeno v gradbenem dovoljenju. Kako bo revidentka neskladne dele odstranila (rušila ali zasula) pa ne samo da ni predmet tega spora, ampak tudi ni pravno, temveč je le dejansko vprašanje izvedbe inšpekcijskega ukrepa.

12. Revidentka tudi ni izkazala izpolnjevanje pogoja za dovoljenost revizije po 3. točki drugega dostavka 83. člena ZUS-1, po kateri je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko.

13. Navedla je, da je v projekt izgradnje turistične kmetije vložila več milijonov eurov, ocenjena vrednost rušitve in ponovne izgradnje pa presega 500.000,00 EUR. Dodala je, da bi ji z izvršitvijo odločbe nastale zelo hude finančne posledice, da projekta ne bi mogla več realizirati, da bi bilo njeno poslovanje okrnjeno in da bi ji nastala nenadomestljiva gospodarska škoda v višini več milijonov evrov.

14. Te splošne navedbe, ki niso subjektivno konkretizirane in izkazane, za dovoljenost revizije, zaradi zelo hudih posledic izpodbijanega akta, ne zadoščajo.

15. Ker pogoji za dovoljenost revizije niso izkazani, jo je Vrhovno sodišče zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

16. Revidentka z revizijo ni uspela, zato sama trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

Enako sklepi Vrhovnega sodišča X Ips 100/2008, X Ips 233/2008, X Ips 115/2009, X Ips 407/2009, X Ips 264/2009, X Ips 494/2009, X Ips 503/2010, X Ips 182/2011 in drugi.

Glej sklepe Vrhovnega sodišča: X Ips 286/2008, X Ips 189/2009, X Ips 423/2012, X Ips 302/2013, X Ips 136/2015 , X Ips 316/2015, X Ips 281/2016 in drugi.

Ta določa: "Investitor gradnje, ki se je izvajala v nasprotju z gradbenim dovoljenjem in je zato pristojni gradbeni inšpektor odredil njeno ustavitev, mora za spremembo gradbenega dovoljenja zaprositi v enem mesecu po izrečenem ukrepu, z gradnjo pa lahko nadaljuje šele po dokončnosti takšnega dovoljenja. Če investitor ne zaprosi za spremembo gradbenega dovoljenja v enem mesecu po izrečenem ukrepu, ali če pristojni upravni organ za gradbene zadeve njegovo zahtevo za spremembo gradbenega dovoljenja pravnomočno zavrne ali zavrže, odredi pristojni gradbeni inšpektor, da se tisti del objekta, ki je bil zgrajen v nasprotju z gradbenim dovoljenjem, na investitorjeve stroške odstrani ter vzpostavi stanje, določeno v gradbenem dovoljenju".

Prim. s sklepi Vrhovnega sodišča X Ips 145/2011, X Ips 146/2014, X Ips 327/2015 in X Ips 373/2016

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 83, 83/2

Zakon o graditvi objektov (2002) - ZGO-1  - člen 153, 153/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.