TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS Sklep II DoR 265/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-09-13

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Janez Vlaj

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

dopuščena revizija - povrnitev škode - odškodninska odgovornost - padec na javni površini - subsidiarna odgovornost - tožbeni zahtevek - dokazno breme

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali se tožnici v konkretnih okoliščinah te zadeve ni naložilo nesorazmernega bremena pri odločitvi, kako naj uveljavlja svoj tožbeni zahtevek zoper subsidiarno odgovorno pravno osebo.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali se tožnici v konkretnih okoliščinah te zadeve ni naložilo nesorazmernega bremena pri odločitvi, kako naj uveljavlja svoj tožbeni zahtevek zoper subsidiarno odgovorno pravno osebo?

1. Tožnica se je poškodovala na lesenih stopnicah, ki vodijo do ... gradu in so del občinske javne poti.

2. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbo proti prvi in drugi toženki: proti drugi toženki, ker ni imela sklenjene koncesijske pogodbe s prvo toženko in vzdrževanje stopnic ni bil del njenih pogodbenih zadolžitev, proti prvi toženki pa zato, ker tožnica ni naslovila zahtevka za plačilo na formalnega koncesionarja.

3. Sodišče druge stopnje je tožničino pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

4. Zoper pravnomočno sodbo vlaga tožnica predlog za dopustitev revizije glede naslednjih vprašanj: 1. ali se tožnici ne nalaga nesorazmernega bremena pri odločitvi, na koga naj naslovi svoj tožbeni zahtevek, glede na to, da se lastnik nepremičnin ne more razbremeniti ali prenesti svoje odškodninske odgovornosti? 2. Ali je treba opraviti materialno vodstvo in strankam razkriti svoje stališče v zvezi z možnostjo direktne tožbe oziroma subsidiarne odgovornosti lokalne skupnosti kot prve toženke? Predlagateljica meni, da poziv koncesionarju po 53. členu ZGJS ni nujen za uveljavljanje odškodninske odgovornosti občine. Obvezna gospodarska javna služba ter prenos izvajanja vzdrževanja javnih površin zakonskega titularja lastninske in upravljalske vloge ne razbremenjuje odgovornosti. Ločevanje odgovornosti za te obveznosti med koncedentom in koncesionarjem bi preveč poseglo v predvidljivost pravnega položaja uporabnika javnih površin, saj bi se mu v takem primeru naložilo nesorazmerno breme pri odločitvi, na koga naj naslovi svoj zahtevek. Meni tudi, da sodišče ni izvajalo materialno procesnega vodstva, čeprav bi bilo to dolžno storiti. Sklicuje se na odločbe VSRS II Ips 19/2007, II Ips 597/2009, VSL II Cp 418/2010, VSL II Cpg 1002/2014 in VSM I Cp 1122/2013.

6. Vrhovno sodišče je ocenilo, da je glede v izreku navedenega pravnega vprašana izpolnjen pogoj za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Zato je revizijo na podlagi tretjega odstavka 367.c člena ZPP dopustilo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 207/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-08-23

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), dr. Ana Božič Penko

dopuščena revizija - razvezana zakonca - osebni stečaj - vračanje daril med zakoncema - preklic darila - pravni učinek - razveza pogodbe po samem zakonu - pridobitev lastninske pravice

Revizija se dopusti glede vprašanja pravnih učinkov izjave razvezanega zakonca, naj se mu vrnejo darila (84. člen ZZZDR).

Revizija se dopusti glede vprašanja pravnih učinkov izjave razvezanega zakonca, naj se mu vrnejo darila (84. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih).

1. Pravdni stranki sta razvezana zakonca. Nad toženko je postopek osebnega stečaja. Tožnik (mož) je toženki (ženi) v času trajanja zakonske zveze podaril nepremičnine večje vrednosti. Po razvezi, a pred začetkom stečaja, je podal izjavo o preklicu darilne pogodbe. Tožbo je vložil, ker mu je bila v stečajnem postopku prerekana izločitvena pravica.

2. Sodišče prve stopnje je ugodilo zahtevku za ugotovitev tožnikove lastninske pravice. Presodilo je, da je tožnik z dopisom z dne 14. 11. 2015 pred začetkom stečajnega postopka preklical darilno pogodbo in torej pridobil izločitveno pravico.

3. Pritožbeno sodišče je ugodilo pritožbi tožene stranke ter tožbeni zahtevek zavrnilo. Tako je storilo, ker naj tožnik s preklicem ne bi pridobil lastninske pravice, marveč le obligacijski (vrnitveni) zahtevek (ki bi ga po presoji pritožbenega sodišča očitno moral uveljavljati v pravdi).

4. Tožnik je vložil predlog za dopustitev revizije glede „pomembnega pravnega vprašanja, ali je darilna pogodba s preklicem po razvezanem zakoncu kot darovalcu, razvezana po samem zakonu in ali je razvezani zakonec pridobil lastninsko pravico na podarjenih nepremičninah z izjavo o preklicu na izviren način.“ Trdi, da prakse Vrhovnega sodišča glede tega vprašanja ni. Zato predlaga dopustitev revizije glede naslednjih treh vprašanj:

– ali je darilna pogodba s preklicem po razvezanem zakoncu kot darovalcu, razvezana po samem zakonu?

– ali je razvezani zakonec, ki je bivši ženi podal izjavo o preklicu darilne pogodbe, pridobil lastninsko pravico na nepremičninah, ki so bile predmet darila, na izviren način?

– ali darovalec - razvezani zakonec s preklicem darilne pogodbe na podlagi 84. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (v nadaljevanju ZZZDR) pridobil vrnitveni zahtevek ali zgolj obligacijski zahtevek?

6. Vrhovno sodišče je ocenilo, da je glede v izreku navedenega pravnega vprašanja izpolnjen pogoj za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Zato je revizijo na podlagi tretjega odstavka 367.c člena ZPP dopustilo.

Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (1976) - ZZZDR  - člen 84

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 22

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 149/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-10-25

mag. Rudi Štravs (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), mag. Nina Betetto

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - objektivna nepristranskost sodišča - odškodninski spor - odškodninska odgovornost države za delo sodnika - sodnik kot stranka v postopku - pristojno sodišče kot stranka v postopku - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Ker stranka zahteva plačilo odškodnine zaradi postopanja pristojnega sodišča in tudi od (nekdanjega in sedanjih) sodnikov pristojnega sodišča, bi bilo lahko z odločanjem o njenem zahtevku pri tem sodišču ogroženo zaupanje strank in zaupanje javnosti v nepristranskost sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Kopru.

1. Tožnik je pri Okrožnem sodišču v Ljubljani vložil tožbo za povračilo škode, ki naj bi mu nastala zaradi protipravnega ravnanja v sodnem postopku. Naperil jo je zoper Republiko Slovenijo in sodnike A. A., B. B. in C. C.

2. Pristojno sodišče je predlagalo prenos pristojnosti, saj so zadnji trije toženci nekdanji ali sedanji dolgoletni sodniki tega sodišča.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Drug tehten razlog v smislu 67. člena ZPP je tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča. Ta mora izključiti vsako okoliščino, ki bi lahko omajala zaupanje strank in javnosti v odločanje sodišča.

5. Okoliščina, da tožnik zahteva povrnitev škode zaradi ravnanja pristojnega sodišča in tudi od (nekdanjih in sedanjih) sodnikov pristojnega sodišča, narekuje sklep, da bi bilo z odločanjem o tožnikovem zahtevku pri pristojnem sodišču lahko ogroženo zaupanje strank in zaupanje javnosti v nepristranskost sodišča, ter predstavlja drug tehten razlog za prenos pristojnosti v smislu 67. člena ZPP. Vrhovno sodišče je zato predlogu za prenos pristojnosti ugodilo in za odločanje v zadevi določilo drugo stvarno pristojno sodišče, to je Okrožno sodišče v Kopru.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 150/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-10-04

mag. Rudi Štravs (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), dr. Ana Božič Penko

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - odvetnik kot stranka postopka - poznanstvo s sodniki pristojnega sodišča

Okoliščina, da so stranke v postopku odvetniki, ki zastopajo stranke v postopkih pred pristojnim sodiščem, ni tehten razlog za prenos pristojnosti na drugo sodišče.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Murski Soboti je v teku pravdna zadeva P 199/2018.

2. V tožbi je tožeča stranka predlagala prenos krajevne pristojnosti, saj je toženec odvetnik, ki že 17 let deluje na območju pristojnega sodišča. Tako je v osebnem poznanstvu s sodniki, ki delajo na Okrajnem in Okrožnem sodišču v Murski Soboti.

3. K temu predlogu se je pridružilo tudi Okrajno sodišče v Murski Soboti ter zadevo nato predložilo v odločanje Vrhovnemu sodišču.

5. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP).

6. „Drugi tehtni razlogi“ so po ustaljeni sodni praksi tudi okoliščine, ki bi lahko vzbujale dvom v nepristranskost sodišča.

7. Okoliščina, ki jo zatrjuje tožeča stranka ter se ji pridružuje tudi sodišče prve stopnje, po ustaljeni sodni praksi Vrhovnega sodišča ni takšna okoliščina.

Ker je tako, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo.

Primerjaj sklepe Vrhovnega sodišča I R 17/2001, I R 6/2013, I R 78/2013.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS Sklep I R 118/2019, enako tudi VSRS Sklep I R 73/2020
VSRS Sklep II DoR 292/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-10-11

mag. Rudi Štravs (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Jan Zobec

umik predloga za dopustitev revizije - neplačilo sodne takse - fikcija umika predloga

V postopku z revizijo ali predlogom za dopustitev revizije veljajo smiselno določbe ZPP o pritožbi zoper sodbo, med drugim tudi določba drugega odstavka 334. člena ZPP (primerjaj 383. člen ZPP), v skladu s katero lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe. Vrhovno sodišče v obravnavani zadevi do umika predloga za dopustitev revizije o njem še ni odločilo, zato je takšno razpolaganje dopustno. Vrhovno sodišče je zato na podlagi navedenih zakonskih določil ugotovilo umik predloga za dopustitev revizije.

Poleg navedenega predlagatelj sodne takse v petnajstdnevnem roku ni plačal, niti ni vložil ugovora zoper plačilni nalog. Vrhovno sodišče je tudi zato moralo šteti, da je predlog za dopustitev revizije umaknjen (tretji odstavek v zvezi s prvim in drugim odstavkom 105.a člena ZPP).

Ugotovi se, da je tožnik umaknil predlog za dopustitev revizije.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da sta toženca nerazdelno dolžna plačati tožniku razliko odškodnine za nepremoženjsko škodo v višini 16.872,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje sodbe sodišča prve stopnje naprej, v presežku pa je tožbeni zahtevek zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je tožnik vložil predlog za dopustitev revizije in postavil štiri vprašanja, in sicer ali sta nižji sodišči pravilno uporabili 174. člen Obligacijskega zakonika, 6. člen Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic, 22. člen Ustave RS ter 14. in 15. točko drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP).

4. Kasneje pa je tožnik že po poteku roka za plačilo sodne takse z vlogo „odstop od zahtevka za revizijo“, ki jo je Vrhovno sodišče prejelo dne 27. 9. 2018, sporočil, da odstopa od predloga za dopustitev revizije in da prosi za odpravo plačilnega naloga za plačilo sodne takse.

6. V postopku z revizijo ali predlogom za dopustitev revizije veljajo smiselno določbe ZPP o pritožbi zoper sodbo, med drugim tudi določba drugega odstavka 334. člena ZPP (primerjaj 383. člen ZPP), v skladu s katero lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe. Vrhovno sodišče v obravnavani zadevi do umika predloga za dopustitev revizije o njem še ni odločilo, zato je takšno razpolaganje dopustno. Vrhovno sodišče je zato na podlagi navedenih zakonskih določil ugotovilo umik predloga za dopustitev revizije.

7. Poleg navedenega predlagatelj sodne takse v petnajstdnevnem roku ni plačal, niti ni vložil ugovora zoper plačilni nalog. Vrhovno sodišče je tudi zato moralo šteti, da je predlog za dopustitev revizije umaknjen (tretji odstavek v zvezi s prvim in drugim odstavkom 105.a člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 105a, 105a/1, 105a/2, 105a/3, 334, 334/2, 383

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 124/2018, enako tudi VSRS Sklep I R 125/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-08-30

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Rudi Štravs

nepravdni postopek - postopek razglasitve pogrešane osebe za mrtvo - mednarodna pristojnost - pristojnost slovenskega sodišča - določitev krajevno pristojnega sodišča

Ker po doslej zbranih podatkih ni mogoče izključiti mednarodne pristojnosti slovenskega sodišča (48. in 78. člen ZMZPP) je Vrhovno sodišče v skladu s petim odstavkom 12. člena ZNP kot krajevno pristojno sodišče določilo Okrajno sodišče v Kopru. Pri tem je upoštevalo, da se je nasprotni udeleženec rodil v R., da se tam nahajajo nepremičnine, pri katerih je vpisan, in da je poleg tega iz R. tudi predlagatelj, ki je predlog tudi vložil na Okrajno sodišče v Kopru.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Kopru.

1. Predlagatelj je na Okrajno sodišče v Kopru naslovil predlog zaradi razglasitve pogrešanega za mrtvega.

2. Okrajno sodišče v Kopru (N 53/2018) je Vrhovnemu sodišču zadevo predložilo zaradi določitve krajevno pristojnega sodišča na podlagi petega odstavka 12. člena Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP).

3. Za odločanje v tej nepravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v Kopru.

4. Prebivališče osebe, proti kateri je vložen predlog, je neznano (prvi odstavek 12. člena ZNP). Enako velja glede njenega začasnega prebivališča.

5. Ker po doslej zbranih podatkih ni mogoče izključiti mednarodne pristojnosti slovenskega sodišča (48. in 78. člen Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku) je Vrhovno sodišče v skladu s petim odstavkom 12. člena ZNP kot krajevno pristojno sodišče določilo Okrajno sodišče v Kopru. Pri tem je upoštevalo, da se je nasprotni udeleženec rodil v Rakitovcu, da se tam nahajajo nepremičnine, pri katerih je vpisan, in da je poleg tega iz Rakitovca tudi predlagatelj, ki je predlog tudi vložil na Okrajno sodišče v Kopru.

Zakon o nepravdnem postopku (1986) - ZNP  - člen 12, 12/1

Zakon o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (1999) - ZMZPP  - člen 48, 78

Opr. št: VSRS Sklep I R 125/2018, z dne 30.08.2018, ECLI:SI:VSRS:2018:I.R.125.2018

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 98/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-07-05

Anton Frantar (preds.), dr. Ana Božič Penko (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - sodnik prvostopenjskega sodišča s sedežem v stavbi pristojnega sodišča kot stranka v postopku

Okoliščina, da je ena od pravdnih strank sodnica, ki sodniško funkcijo opravlja na Okrajnem sodišču v Kranju, ki ima poslovne prostore v isti zgradbi kot stvarno pristojno Okrožno sodišče v Kranju, ter da se sodniki obeh sodišč, ki sta manjši, med seboj osebno poznajo, v očeh javnosti in strank lahko vpliva na videz nepristranskosti sodišča in zato pomeni tehten razlog v smislu določbe 67. člena ZPP.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Ljubljani.

1. Za odločanje o tožničinem tožbenem zahtevku je stvarno in krajevno pristojno Okrožno sodišče v Kranju, ki zadevo vodi pod opr. št. I P 442/2017.

2. Tožnica je Vrhovnemu sodišču predlagala, naj za odločanje določi drugo stvarno pristojno sodišče. Predlog je utemeljila s trditvijo, da je četrta toženka sodnica, ki sodniško funkcijo opravlja na Okrajnem sodišču v Kranju. To sodišče ima svoje poslovne prostore v isti zgradbi kot Okrožno sodišče v Kranju; gre za sodišči z manjšim številom sodnikov, ki se med seboj dobro osebno poznajo, kar bi lahko omajalo zaupanje strank v odločitev sodišča in pri tožnici vzbuja dvom o njegovi objektivni nepristranskosti.

3. Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Ljubljani.

4. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Z institutom delegacije pristojnosti se torej poleg smotrnosti postopka zagotavlja tudi ustavna pravica do nepristranskega sojenja; pravni standard „drugih tehtnih razlogov“ namreč zajema različne okoliščine, ki bi utegnile v javnosti ali pri strankah vzbuditi dvom, da bo sojenje pri stvarno pristojnem sodišču pristransko.

5. Okoliščina, da je ena od pravdnih strank sodnica, ki sodniško funkcijo opravlja na Okrajnem sodišču v Kranju, ki ima poslovne prostore v isti zgradbi kot stvarno pristojno Okrožno sodišče v Kranju, ter da se sodniki obeh sodišč, ki sta manjši, med seboj osebno poznajo, v očeh javnosti in strank lahko vpliva na videz nepristranskosti sodišča in zato pomeni tehten razlog v smislu določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku.

6. Vrhovno sodišče je zato tožničinemu predlogu ugodilo in za odločanje v tej zadevi določilo Okrožno sodišče v Ljubljani.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 126/2018
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-09-06

Jan Zobec (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nezaupanje v delo sodišča

V skladu z enotno sodno prakso zgolj dolgotrajnost sodnega postopka in izguba zaupanja stranke v potek postopka, sama po sebi ne predstavljata utemeljenega razloga za določitev drugega pristojnega sodišča.

1. Tožnik je predlagal delegacijo sodne pristojnosti, ker ne zaupa več v pravilnost odločanja Okrajnega sodišča v Ormožu, saj naj bi bil podan upravičen in utemeljen sum okuženosti. Od zadnjega naroka je poteklo že devet mesecev, s tem v zvezi pa je tožnik vložil nadzorstveno pritožbo, ki jo je predsednica pristojnega sodišča zavrnila, v zvezi z zavrnitvijo pa je bila vložena pritožba, o kateri še ni bilo odločeno.

3. Vrhovno sodišče lahko tudi na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to podani drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Tožnikovi argumenti v predlogu ne utemeljujejo delegacije pristojnosti zato, ker bi bil morda postopek pri drugem sodišču bolj ekonomičen, kot tudi ne zato, ker bi bili morda podani „drugi tehtni razlogi“ v smislu navedenega zakonskega določila. V skladu z enotno sodno prakso zgolj dolgotrajnost sodnega postopka in izguba zaupanja stranke v potek postopka, sama po sebi ne predstavljata utemeljenega razloga za določitev drugega pristojnega sodišča.

Primerjaj npr. sklepa VS RS I R 119/2018 z dne 9. 8. 2018 in I R 70/2018 z dne 7. 6. 2018.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Dopolnilni sklep II Ips 92/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-09-24

Anton Frantar (preds.), dr. Ana Božič Penko (poroč.), Vladimir Horvat, mag. Rudi Štravs, Janez Vlaj

Skladno z določbo prvega odstavka 165. člena ZPP Vrhovno sodišče, ko zavrne izredno pravno sredstvo, odloči tudi o stroških, ki so nastali v zvezi z njim. Pri odločitvi upošteva kriterij uspeha iz prvega odstavka 154. člena in kriterij potrebnosti oziroma koristnosti stroškov iz prvega odstavka 155. člena istega zakona.

Izrek sodbe Vrhovnega sodišča II Ips 92/2016-11 z dne 22. marca 2018 se dopolni tako, da se mu doda nov odstavek, ki se glasi:

„Tožena stranka je dolžna tožeči stranki v 15 dneh povrniti 1.835,84 EUR stroškov revizijskega postopka.“.

1. V obravnavani zadevi je toženec vložil revizijo zoper sodbo drugostopenjskega sodišča, ki je zavrnilo njegovo pritožbo zoper sodbo sodišča prve stopnje.

2. Na revizijo toženca je tožnik podal obrazložen odgovor: v njem se je vsebinsko opredelil do procesnih in materialnopravnih ugovorov toženca. Zahteval je tudi povrnitev stroškov, ki so mu nastali v zvezi z odgovorom na revizijo.

3. Toženčevo revizijo je Vrhovno sodišče zavrnilo. V revizijskem postopku je torej uspel tožnik.

4. Skladno z določbo prvega odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku Vrhovno sodišče, ko zavrne izredno pravno sredstvo, odloči tudi o stroških, ki so nastali v zvezi z njim. Pri odločitvi upošteva kriterij uspeha iz prvega odstavka 154. člena in kriterij potrebnosti oziroma koristnosti stroškov iz prvega odstavka 155. člena istega zakona. Upoštevaje navedena kriterija je tožnik upravičen do povrnitve stroškov revizijskega postopka, ki jih je utrpel z vložitvijo odgovora na revizijo in zajemajo nagrado pooblaščencu za sestavo reviziji po tarifni številki 3300 Odvetniške tarife v višini 1.472,00 EUR, povečano za 22 % davek na dodano vrednost ter za pavšal za izdatke po tarifni številki 6000 v višini 20,00 EUR in pavšal za poštne stroške po tarifni številki 6002 v višini 20,00 EUR.

5. Ker Vrhovno sodišče o stroških revizijskega postopka s sodbo, s katero je zavrnilo revizijo, ni odločilo, je na predlog tožeče stranke, vložen v petnajstdnevnem roku iz prvega odstavka 352. člena Zakona o pravdnem postopku, to storilo z dopolnilnim sklepom, kot je določeno v četrtem odstavku 326. člena istega zakona.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154/1, 155/2 165/1, 326, 326/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.