VSRS Sklep II DoR 179/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-11-16

Anton Frantar (preds.), dr. Ana Božič Penko (poroč.), Tomaž Pavčnik

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO

dopuščena revizija - kršitev pogodbe - procesni pobotni ugovor - nasprotna tožba - litispendenca - zavrženje nasprotne tožbe

Revizija se dopusti glede vprašanja pravilnosti presoje sodišča druge stopnje, da je nasprotna tožba v delu, ki se nanaša na zahtevek toženca v višini 35.000 EUR, zaradi litispendence nedopustna.

Revizija se dopusti glede vprašanja pravilnosti presoje sodišča druge stopnje, da je nasprotna tožba v delu, ki se nanaša na zahtevek toženca v višini 35.000,00 EUR, zaradi litispendence nedopustna.

1. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da obstaja terjatev tožnika do toženca v višini 35.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi, ugotovilo je, da ne obstaja terjatev toženca do tožnika, in tožencu naložilo povrnitev pravdnih stroškov tožnika (I. točka izreka sodbe). Zavrnilo je zahtevek po nasprotni tožbi za plačilo 35.899,95 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi tožencu (po nasprotni tožbi tožniku, v nadaljevanje toženec) (II. točka izreka sodbe). Tožencu je naložilo povračilo pravdnih stroškov tožnika (III. točka izreka sodbe).

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi toženca ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje v I. in III. točki razveljavilo v celoti, v II. točki pa v delu, ki se nanaša na plačilo 899,95 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, in zadevo v tem delu vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje, v preostalem delu II. točke (to je za plačilo 35.000,00 EUR) pa je sodbo razveljavilo in nasprotno tožbo v tem delu zavrglo. Odločitev o pritožbenih stroških je pridržalo za končno odločbo.

3. Toženec je zoper pravnomočen sklep o zavrženju nasprotne tožbe za plačilo 35.000,00 EUR vložil predlog za dopustitev revizije. Navaja, da ga vlaga zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, zmotne uporabe materialnega prava in ker gre obenem za vprašanja, glede katerih odločitev drugostopenjskega sodišča odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča, in ker gre za kršitve ustavnih pravic in Evropske konvencije o človekovih pravicah (v nadaljevanju EKČP). V izpodbijanem sklepu je protispisna trditev, da je tožnik na isti dejanski in pravni podlagi kot pobotni ugovor vložil še nasprotno tožbo za plačilo zneska 35.899,95 EUR, da gre torej za uveljavljanje istega zahtevka na dva procesna načina. Toženec je uveljavljal skupno 70.899,95 EUR, kar je zelo jasno opisal. Za odločanje o tem predlogu je relevanten le podredni predlog tožnika, saj je sodišče štelo, da ni šlo za aro. V tej fazi postopka bo govora le o odškodninskem zahtevku tožnika, saj je toženec nasprotoval zahtevku iz tožbe na dveh dejanskih in pravnih podlagah, to je na podlagi pravice prejeto aro zadržati in pravice do povračila škode, v obeh primerih zaradi neizpolnitve pogodbe iz razlogov, ki so na strani tožnika. Odškodninski zahtevek pa znaša 70.899,95 EUR in ne 35.899,95 EUR, kot je navedlo drugostopenjsko sodišče. Tožnik je jasno navedel, da vlaga pobotni ugovor do višine celotnega tožbenega zahtevka iz naslova odškodnine zaradi neizpolnitve pogodbe. Za presežek svoje odškodninske terjatve pa je tožnik vložil nasprotno tožbo in zahteval, da mu tožnik plača 35.899,00 EUR s pripadki. Zanimivo je, da drugostopenjsko sodišče že ob prvem odločanju ni zavrglo zahtevka po nasprotni tožbi zaradi litispendence ali pa na to vsaj opozorilo. Tako je toženec plačeval sodne takse in po petih letih pravdanja prišel le do zavrženja nasprotne tožbe zaradi domnevne litispendence. Torej je bila storjena bistvena kršitev določb pravdnega postopka v postopku pred sodiščem druge stopnje. Poleg tega je drugostopenjsko sodišče storilo tudi bistveno kršitev določb postopka iz prvega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) s tem, ko je prvostopenjsko odločitev spremenilo v škodo toženca, čeprav se je pritožil le on (kršitev 359. člena ZPP), kar je vplivalo na zakonitost in pravilnost izpodbijanega sklepa. S tem je tožencu odvzelo tudi pravico do pritožbe (kršitev 25. člena Ustave). Zoper pravnomočno odločitev o zavrženju njegove nasprotne tožbe toženec nima pravnega sredstva. Slednje pa pomeni tudi kršitev pravice do poštenega sojenja iz 6. člena EKČP in kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva iz 13. člena EKČP. Drugostopenjsko sodišče je namreč tožniku odreklo sodno varstvo. Tudi ob predpostavki, da tožnik uveljavlja isti zahtevek oziroma terjatev v pobot in hkrati z nasprotno tožbo, je drugostopenjsko sodišče s svojo odločitvijo o pravnem vprašanju pobotnega ugovora in nasprotne tožbe odstopilo od sodne prakse Vrhovnega sodišča. Iz judikatov III Ips 99/2013 in II Ips 78/99, tudi iz sodbe Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 1176/2016 izhaja, da je procesni pobotni ugovor obrambno sredstvo zoper tožbo, nasprotna tožba pa je samostojna tožba. Stališče sodne prakse je, da je mogoče s procesnim ugovorom zaradi pobotanja uveljavljati tudi terjatev, o kateri je bilo že pravnomočno odločeno, torej toliko bolj tudi terjatev, o kateri teče pravda. Pravica do sodnega varstva in pravica do pritožbe spadata med najpomembnejše človekove pravice, zagotavljata pravno varnost v demokratični državi. Zato je dopustitev v konkretni zadevi zelo pomembna. Predlaga, da Vrhovno sodišče dopusti revizijo glede vprašanj:

◦ kakšen in kolikšen je celotni zahtevek tožnika, ki ga je uveljavljal v pobot in ki ga je uveljavljal z nasprotno tožbo;

◦ vprašanja litispendence v primeru procesnega pobotnega ugovora in nasprotne tožbe;

◦ vprašanja spremembe prvostopenjske sodbe na slabše za pritožnika in s tem prikrajšanja za pravno sredstvo ter odreka pravnega varstva.

5. Vrhovno sodišče je ocenilo, da so glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, pogoji za dopustitev revizije izpolnjeni (prvi odstavek 367.a člena ZPP), zato je revizijo v tem obsegu dopustilo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen  274, 367a, 367a/1,367c, 367c/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.