VSRS Sklep I Up 98/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-05-10

Peter Golob (preds.), Marko Prijatelj (poroč.), Borivoj Rozman

PRAVO VIZUMOV, AZILA IN PRISELJEVANJA - UPRAVNI SPOR

mednarodna zaščita - pravni interes - nastanitev v azilnem domu - samovoljna zapustitev azilnega doma

Upoštevajoč vsebino dopisa tožene stranke, ki je v sodnem spisu, in iz katerega je razvidno, da se je tožnik pred odločitvijo sodišča prve stopnje sam ponovno zglasil v azilnem domu, ni pravilna presoja sodišča prve stopnje, da je tožnik samovoljno zapustil azilni dom ter se vanj ni vrnil in je s tem kršil svoje obveznosti po ZMZ-1.

Pritožbi se ugodi, sklep Upravnega sodišča Republike Slovenije I U 1836/2016-10 z dne 15. 3. 2017 se razveljavi in se zadeva vrne istemu sodišču, da opravi nov postopek.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi 6. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrglo tožnikovo tožbo zoper odločbo tožene stranke, št. 2142-742/2016/30 (81312-10) z dne 5. 12. 2016, s katero je zavrnila prošnjo tožnika za priznanje mednarodne na podlagi tretje alineje prvega odstavka 49. člena Zakona o mednarodni zaščiti (v nadaljevanju ZMZ-1).

2. V obrazložitvi sodbe je navedlo, da je v obravnavani zadevi nedvomno izkazana okoliščina, da je tožnik brez pojasnila 29. 12. 2016 zapustil dijaški dom in se vanj do 4. 1. 2017 ni vrnil, pri čemer tudi ni izkazal, da je njegovo izginotje posledica okoliščin, na katere ni imel vpliva. Ob sklicevanju na sodno prakso Ustavnega in Vrhovnega sodišča je sodišče prve stopnje zato menilo, da tožnik za tožbo nima več pravnega interesa.

3. Zoper navedeni sklep vlaga tožnik (v nadaljevanju pritožnik) pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. Pojasnjuje, da sodišče ni upoštevalo priloge dopisa njegovega pooblaščenca z dne 31. 1. 2017, iz katere je razvidno, da je tožnik ponovno nastanjen v dijaškem domu v Novi Gorici. Glede na navedeno je sodišče zmotno ugotovilo dejansko stanje, saj tožnik še vedno izkazuje pravni interes za tožbo. Predlaga, naj Vrhovno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču, da opravi nov postopek.

4. Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

6. Iz ZMZ-1 oziroma njegovih posameznih določb izhaja, da ima prosilec za mednarodno zaščito, ko se odloča o njegovi prošnji, poleg pravic tudi dolžnosti in obveznosti. Če jih ne upošteva, so glede njegove prošnje za mednarodno zaščito predvidene določene odločitve procesne narave.

7. Ministrstvo na podlagi 80. člena ZMZ-1 organizira za nastanitev prosilcev za mednarodno zaščito azilni dom, v katerem mora prosilec počakati na odločitev o svoji prošnji za mednarodno zaščito. V nasprotnem primeru, če je iz uradnih evidenc pristojnega organa razvidno, da je prosilec samovoljno zapustil azilni dom ali njegovo izpostavo in se v treh dneh od samovoljne zapustitve ni vrnil v azilni dom ali njegovo izpostavo (druga alineja drugega odstavka 50. člena ZMZ-1), se njegova prošnja šteje za umaknjeno in pristojni organ postopek s sklepom ustavi (šesti odstavek 49. člena ZMZ-1).

8. Iz dopisa tožene stranke z dne 31. 1. 2017 je razvidno,

da se je tožnik 30. 1. 2017 sam ponovno zglasil v azilnem domu in da je bil ponovno nastanjen v Dijaškem domu v Novi Gorici. Zato tožena stranka meni, da tožnik izkazuje pravni interes za tožbo.

9. Upoštevajoč vsebino omenjenega dopisa ni pravilna presoja sodišča prve stopnje, da je tožnik samovoljno zapustil azilni dom ter se vanj ni vrnil in je s tem kršil svoje obveznosti po ZMZ-1.

Pri presoji, ali ima tožnik pravni interes za tožbo, bi sodišče prve stopnje torej moralo upoštevati dopis tožene stranke, ki je že bil v sodnem spisu.

10. Glede na navedeno je po presoji Vrhovnega sodišča utemeljen pritožbeni očitek, nanašajoč se na razloge sodišča prve stopnje v zvezi z obstojem tožnikovega pravnega interesa. S tem pa so bile bistveno kršene določbe postopka v upravnem sporu iz razloga po 15. točki drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, kar je vplivalo na pravilnost in zakonitost sklepa (drugi odstavek 75. člena ZUS-1). Zato je bilo treba sklep sodišča prve stopnje razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje, da opravi nov postopek (77. člen ZUS-1).

11. V novem postopku bo moralo sodišče prve stopnje glede na dopis tožene stranke z dne 31. 1. 2017 ponovno presoditi, ali je za obravnavanje tožbe podan tožnikov pravni interes.

Dopis je v sodnem spisu pod listovno številko 10.

Presoja sodišča prve stopnje temelji na stališču Vrhovnega sodišča, da je tožnik z zapustitvijo azilnega doma s konkludentnim ravnanjem pokazal, da nima interesa za pravnomočno dokončanje postopka v Republiki Sloveniji in s tem tudi, da odločba, ki jo je izpodbijal s tožbo, o kateri je odločilo sodišče prve stopnje, očitno ne posega več v njegove pravice, ki jih je uveljavljal v prošnji za mednarodno zaščito.

Sodišče namreč zavrže tožbo, če upravni akt, ki se izpodbija s tožbo, očitno ne posega v tožnikovo pravico ali v njegovo neposredno, na zakon oprto korist (šesta točka prvega odstavka 36. člena ZUS-1).

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 22, 75, 75/2, 77

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 339, 339/2-15

Zakon o mednarodni zaščiti  - ZMZ-1  - člen 36, 36/1-6, 49, 49/6, 50, 50/2-2, 80

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.