VSRS Sklep II DoR 407/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2018-03-08

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), mag. Rudi Štravs

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - povrnitev premoženjske škode - podlage odškodninske odgovornosti - protipravnost - osebnostne pravice - poseg v čast in dobro ime - javna oseba - opravičilo - objava sodbe - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji iz 367. a člena ZPP za dopustitev revizije niso izpolnjeni.

povrnitev nepremoženjske škode - kršitev osebnostnih pravic - duševne bolečine - članek - objava fotografije v tisku - objava sodbe - pomembno pravno vprašanje - pravica do svobode izražanja - pravica do časti in dobrega imena - dovoljenost revizije - dovoljenost predloga za dopustitev revizije - vrednost spornega predmeta - nedenarni tožbeni zahtevek - sprememba sodne prakse

1. Tožnik je zahteval, naj mu toženo časopisno podjetje plača odškodnino v znesku 40.001,00 EUR, objavi sodbo in se ob objavi sodbe tudi opraviči, vse zaradi objave fotografije njegove družine in zaradi primerjave te fotografije s fotografijo, na kateri je A. A. s svojo družino.

2. Sodišče prve stopnje je najprej tožbeni zahtevek zavrnilo. Ocenilo je, da toženka ni ravnala protipravno.

3. Sodišče druge stopnje je tožnikovi pritožbi delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je ugodilo zahtevku za objavo sodbe in opravičila, odločitev o zahtevku za plačilo odškodnine pa je razveljavilo in zadevo v tem delu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

4. Vrhovno sodišče je zoper pravnomočno odločitev sodišča druge stopnje s sklepom II DoR 143/2014 dopustilo revizijo glede vprašanja, ali je treba pri tehtanju med pravico do svobode izražanja na eni strani in pravico do časti in dobrega imena na drugi strani, besedilo člankov in objavljene fotografije obravnavati kot celoto oziroma ali se sme ločiti besedilo člankov od objavljenih fotografij in opraviti ločeno tehtanje med pravico do svobode izražanja in pravico do časti in dobrega imena le glede objave fotografij, pri čemer se ne upošteva širšega in ožjega konteksta objave fotografij. Z odločbo II Ips 97/2015 je odločilo, da je presoja sodišča druge stopnje, da je tožena stranka z objavo primerjave družinskih fotografij nedopustno posegla v tožnikovo čast in dobro ime, pravilna.

5. Ustavno sodišče je z odločbo Up 407/14-25 presoji Vrhovnega sodišča pritrdilo.

6. Sodišče prve stopnje je v ponovljenem delu sojenja delno ugodilo tožbenemu zahtevku v višini 5.000,00 EUR, v preostalem pa ga je zavrnilo. Pritožbeno sodišče je ob obeh pritožbah njegovo odločitev razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. To je odločilo enako, pa tudi o stroških postopka.

7. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo toženkini pritožbi in dosojen znesek znižalo na 3.000,00 EUR, tožnikovi pa glede stroškov postopka. V ostalem je njuni pritožbi zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje v nespremenjenem delu potrdilo.

8. Toženka vlaga predlog za dopustitev revizije in sprašuje, ali je v primeru, ko gre za politika, ki grobo kritizira druge in načrtno izpostavlja svojo družino v medijih za namen dvigovanja priljubljenosti pri volivcih, izdajatelju medija, ki s satirično objavo fotografij kritizira ravnanje politika, poleg opravičila in objave sodbe utemeljeno naložiti še plačilo odškodnine.

Ocenjuje, da takega primera v praksi Vrhovnega sodišča ni. Podrobno pojasnjuje dosedanji potek postopka in vztraja pri oceni, da ni prestopila praga protipravnosti. Izpostavlja predvsem drugi razveljavitveni sklep pritožbenega sodišča, v katerem je sodišče jasno dalo napotke, da mora sodišče prve stopnje presoditi zastavljeno vprašanje, in meni, da je odgovor negativen, saj ima prisojena odškodnina le zastraševalni učinek (t. i. chilling effect). Meni, da je pristop sodišča druge stopnje, ki je zapisalo, da tega ni zatrjevala, napačen, saj ocene ni potrebno vnaprej podati, ob čemer se sklicuje na prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. Nasprotuje tudi odločitvi glede stroškov postopka.

10. Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od njegove odločitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, pomembnem za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse (prvi odstavek 367. a člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP).

11. Vrhovno sodišče je ocenilo, da pogoji iz 367. a člena ZPP za dopustitev revizije niso izpolnjeni, in je toženkin predlog za dopustitev revizije zavrnilo (četrti odstavek 367. c člena ZPP).

12. Odločitev, da toženka sama krije svoje stroške tega postopka, temelji na prvem odstavku 165. člena ZPP in prvem odstavku 154. člena ZPP ter je zajeta z izrekom te odločbe.

Pri tem je uporabilo določbe zakona pred zadnjo spremembo. Po prehodni določbi tretjega odstavka 125. člena novele ZPP - E se postopek, ki se je začel pred začetkom uporabe novele, pred sodiščem druge stopnje in pred Vrhovnim sodiščem nadaljuje po določbah noveliranega zakona le, če je odločba, s katero se postopek pred sodiščem prve stopnje konča, izdana po začetku uporabe tega zakona. Sodišče prve stopnje je odločbo izdalo pred uveljavitvijo novele 14. 9. 2017.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.