TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS Sklep II DoR 8/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-06

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), Janez Vlaj

dopuščena revizija - izbris iz registra stalnega prebivalstva - odškodnina - višina odškodnine - uporaba ZPŠOIRSP

Revizija tožene stranke se dopusti glede vprašanja, ali bi bilo treba ob pravilni uporabi materialnega prava v konkretnem primeru uporabiti določbe 11., 12. in 13. člena Zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz Registra stalnega prebivalstva.

Revizija tožene stranke se dopusti glede vprašanja, ali bi bilo treba ob pravilni uporabi materialnega prava v konkretnem primeru uporabiti določbe 11., 12. in 13. člena Zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz Registra stalnega prebivalstva?

1. V obravnavani zadevi je bilo tožniku že v predhodnem postopku pravnomočno prisojenih 20.864,85 EUR odškodnine za nepremoženjsko škodo, in sicer za obdobje po 10. 10. 1997. Po razveljavitvi prejšnje odločbe Vrhovnega sodišča pred Ustavnim sodiščem (Up-1177/12, Up-89/14 z dne 28. 5. 2015) ter po izdani sodbi in razveljavitvenem sklepu Vrhovnega sodišča v zadevi II Ips 173/2015 z dne 7. 1. 2016, je sodišče v ponovljenem postopku odločalo še o preostalih odškodninskih zahtevkih tožnika, povezanih z arbitrarno zavrnitvijo zahteve za državljanstvo in z izbrisom iz Registra stalnega prebivalstva. Sodišče prve stopnje je tožniku prisodilo še 36.711,05 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 22. 4. 2016 dalje.

2. Pritožbeno sodišče, ki je odločalo o pritožbi tožene stranke, je le tej delno ugodilo ter sodbo spremenilo tako, da je na prvi stopnji prisojeni znesek znižalo za 22.325,15 EUR. Z vidika predloga tožene stranke je relevantno stališče v sodbi pritožbenega sodišča, da v obravnavani zadevi ni treba uporabiti določb Zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz Registra stalnega prebivalstva, ker ne uveljavlja le odškodnine zaradi izbrisa, marveč tudi zaradi očitno napačne odločitve o zavrnitvi vloge za državljanstvo. Zoper pravnomočno sodbo vlaga predlog za dopustitev revizije tožena stranka. V njem problematizira neuporabo določb ZPŠOIRSP ter predlaga, naj sodišče dopusti revizijo glede vprašanja, ali je ob pravilni uporabi materialnega prava v konkretnem primeru potrebno pri odmeri odškodnine upoštevati določbe tega zakona o omejitvi odškodnine (12. člen), o rokih plačila (13. člen) in, če je potrebno ugotavljati vse predpostavke odškodninske odgovornosti, na katere nakazuje 11. člen zakona.

4. Vrhovno sodišče je ocenilo, da je glede v izreku navedenih pravnih vprašanj, izpolnjen pogoj za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Zato je revizijo na podlagi tretjega odstavka 367.c člena ZPP dopustilo.

ZPŠOIRSP člen 11, 12, 13. ZPP člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 57/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-06

Anton Frantar (preds.), Janez Vlaj (poroč.), dr. Ana Božič Penko

predlog za dopustitev revizije - povrnitev škode - odškodninska odgovornost države - vračilo predmetov, zaseženih v kazenskem postopku - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367. a člena ZPP niso podani.

1. Sodišče prve stopnje je (tudi v ponovljenem sojenju) zavrnilo tožbeni zahtevek, da je toženka dolžna tožniku plačati znesek 13.750,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Odločilo je še o stroških postopka.

2. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

3. Tožnik v predlogu za dopustitev revizije navaja, da je sodišče v izpodbijani sodbi zmotno uporabilo določbi 224. člena in prvega odstavka 110. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) s tem, ko je sporne zasežene predmete (namesto tožniku, kateremu so bili zaseženi) vrnilo domnevnemu oškodovancu, ki pa lastništva na njih nikoli ni dokazal. Trdi, da izpodbijana odločitev odstopa od sodbe VSL II Cp 1028/2013. Opozarja tudi na določbo drugega odstavka 110. člena ZKP in določbe o pridobitvi lastninske pravice na premičninah brez lastnika (50. in 102. člen Stvarnopravnega zakonika). Ne strinja se z zaključkom sodišča, da mu škoda ni nastala in da ni podana protipravnost (glede slednje se sklicuje na številne judikate Vrhovnega sodišča).

5. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku niso podani, zato je Vrhovno sodišče tožnikov predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena istega zakona).

ZPP člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/3. ZKP člen 224.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep II DoR 1/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-03-02

Anton Frantar (preds.), Janez Vlaj (poroč.), dr. Ana Božič Penko

CIVILNO PROCESNO PRAVO - STVARNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - priposestvovanje - dobra vera - simuliran pravni posel - navidezna pogodba - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367. a člena ZPP niso podani.

1. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je tožnica lastnica nepremičnine z ID znakom 2286-1137/3-0 k. o. ...

2. Sodišče druge stopnje je toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Toženec v predlogu za dopustitev revizije ne sprejema zaključka sodišč prve in druge stopnje, da je bil tožničin pravni prednik dobroverni posestnik sporne parcele. Meni, da je treba v obravnavani zadevi uporabiti pravila Občega državljanskega zakonika (katera obširno povzema), in poudarja, da le-ta za priposestvovanje poleg dobrovernosti v vsakem primeru zahtevajo še, da posest temelji na pravnem naslovu, ki bi zadoščal za pridobitev lastnine (obstoja takšnega pravnega naslova pa tožnica ni zatrjevala niti ga nista ugotovili sodišči prve in druge stopnje). Nikoli namreč ni bilo za učinkovit prenos lastninske pravice dovolj zgolj to, da sta se pogodbenika za prenos lastninske pravice samo ustno dogovorila. V obravnavani zadevi tudi ne vemo, ali je bil (prikrit) ustni dogovor pravnih prednikov pravdnih strank odplačen ali neodplačen. Poleg tega je pri tem poslu sodelovala tudi Kmetijska zadruga A., sodišči prve in druge stopnje pa nista ugotovili, da naj bi bila tudi njena volja zaigrana, temveč samo, da je bila zaigrana volja pravnih prednikov pravdnih strank. Vztraja, da mora biti pravni posel, ki je temelj dobre vere priposestvovalca, veljaven. Za to pa v tu obravnavani zadevi ne gre. Predlaga dopustitev revizije glede vprašanj, ali je sodišče druge stopnje v okoliščinah konkretnega primera pravilno uporabilo pravni standard dobre vere in pravične posesti pri odločitvi, da so izpolnjeni pogoji za priposestvovanje (ob tem se sklicuje na številne judikate Vrhovnega in višjega sodišča); in ali je sodišče druge stopnje kršilo načelo ustnosti in neposrednosti (4. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP), določbi 347. in 355. člena ZPP ter stranki odvzelo pravico do dvostopenjskega odločanja in s tem storilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka, ki je vplivala na pravilnost in zakonitost izpodbijane odločbe, s tem, ko je šele na seji v pritožbenem postopku samo ugotovilo datum začetka in izteka priposestvovalne dobe oziroma ker s tem v zvezi ni prepoznalo kršitve iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, zagrešene pred sodiščem prve stopnje. Zatrjuje tudi kršitev 25. člena Ustave.

5. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani(1), zato je Vrhovno sodišče toženčev predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

(1) Vrhovno sodišče je namreč na predlagano vprašanje glede dobrovernosti odgovorilo že v zadevi II Ips 176/2013.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 36/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-03-30

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), Tomaž Pavčnik

prenos krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - predhodni postopek

Okoliščina, da je pristojno sodišče vodilo postopek, v katerem je tožnik pridobil lastninsko pravico na nepremičnini, s katere od tožencev zahteva odstranitev objekta, ob razumnih merilih ne ustvarja videza njegove pristranskosti oziroma nepoštenosti.

1. Tožnik je vložil tožbo, s katero je zahteval, da toženca odstranita leseno uto z njegove nepremičnine. Toženca v odgovoru na tožbo priznavata tožnikovo lastništvo nepremičnine, ki ga je pridobil v okviru izvršilnega postopka, torej z javno dražbo v njem, ne pa tudi lastništva lesenega objekta, za katerega jima je toženec po njuni oceni dolžan odmeriti funkcionalno zemljišče. Ker je tudi izvršilni postopek tekel pred naslovnim sodiščem, to sodišče po njuni oceni v tej zadevi ne more odločati, ne da bi ga doletel očitek javnosti o nepoštenem ali pristranskem sojenju.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med druge tehtne razloge šteje tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča, ki naj izključi vsak razumen dvom strank in javnosti v nepristranskost sodišča.

4. Razlogi za prenos pristojnosti, ki jih navajata toženca, po oceni Vrhovnega sodišča  niso drugi tehtni razlogi v smislu 67. člena ZPP. Okoliščina, da je pristojno sodišče vodilo postopek, v katerem je tožnik pridobil lastninsko pravico na nepremičnini, s katere od tožencev zahteva odstranitev objekta, ob razumnih merilih ne ustvarja videza njegove pristranskosti oziroma nepoštenosti. Zato je Vrhovno sodišče predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 44/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-03-30

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), Tomaž Pavčnik

prenos krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - prenos pristojnosti vseh sodišč iz okrožja - izločitev predsednika okrožnega sodišča

Okoliščina, da so po predlagateljevem mnenju podane okoliščine za izločitev predsednika okrožnega sodišča, ki v konkretnem postopku ni sodil, ob razumnih merilih ne ustvarja videza pristranskosti vsakega okrajnega sodišča, ki spada pod pristojnost tega okrožnega sodišča.

1. Pri Okrajnem sodišču v Gornji Radgoni teče postopek za izterjavo preživnine. Dolžnik je vložil zahtevo za izločitev predsednika Okrožnega sodišča v Murski Soboti, pa tudi predlagal prenos pristojnosti v vseh zadevah okrajnih sodišč, ki spadajo pod njegovo pristojnost.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med druge tehtne razloge šteje tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča, ki naj izključi vsak razumen dvom strank in javnosti v nepristranskost sodišča.

4. Razlogi za prenos pristojnosti, ki jih navaja toženec, po oceni Vrhovnega sodišča  niso drugi tehtni razlogi v smislu 67. člena ZPP. Okoliščina, da so po njegovem mnenju podane okoliščine za izločitev predsednika okrožnega sodišča, ki v konkretnem postopku ni sodil, ob razumnih merilih ne ustvarja videza pristranskosti vsakega okrajnega sodišča, ki spada pod pristojnost tega okrožnega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 46/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-06

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), Janez Vlaj

pristojnost za zapuščinsko obravnavo - stalno prebivališče zapustnika v tujini - obstoj premoženja zapustnika

Tovrstna določitev krajevne pristojnosti (forum ordinatum) je običajno povezana tudi s smotrnostjo postopka, ki narekuje, da se postopek nadaljuje brez nepotrebnih zastojev. Stvarno pristojno Okrajno sodišče v Slovenj Gradcu je že izvedlo večino relevantnih procesnih dejanj in se seznanilo z zadevo. Zato je smotrno, da to sodišče tudi nadaljuje zapuščinski postopek.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Slovenj Gradcu.

1. Okrajno sodišče v Slovenj Gradcu je dne 12. 1. 2017 prejelo prošnjo za izdajo sklepa o dedovanju po pokojnem S. O., ki je bil slovenski državljan, pred smrtjo pa je prebival v Avstraliji. Predlog so podale pokojnikove hčerke D. S., A. F. in M. F. skupaj z odpovedjo dediščini v korist njihove matere N. O.

2. Predlagajoče sodišče je ugotovilo, da je bil S. O. res državljan Republike Slovenije, stalno prebivališče pa je imel pred smrtjo na naslovu ..., Australia. Ugotovilo je tudi, da pokojni v Republiki Sloveniji ni imel nobenega premoženja, ki bi lahko spadalo v zapuščino. Zato je predlagalo, da Vrhovno sodišče določi, katero po zakonu stvarno pristojno sodišče je krajevno pristojno.

4. Za zapuščinsko obravnavo (in torej tudi za izvedbo zapuščinskega postopka) po državljanu Republike Slovenije je načeloma pristojno slovensko sodišče.(1) V primeru, ko slovenski državljan ob smrti v Republiki Sloveniji ni imel niti stalnega niti začasnega prebivališča, v Republiki Sloveniji pa tudi ni nobene zapuščine, določi Vrhovno sodišče, katero po zakonu stvarno pristojno sodišče je krajevno pristojno.(2) Tovrstna določitev krajevne pristojnosti (forum ordinatum) je običajno povezana tudi s smotrnostjo postopka, ki narekuje, da se postopek nadaljuje brez nepotrebnih zastojev. Stvarno pristojno Okrajno sodišče v Slovenj Gradcu je že izvedlo večino relevantnih procesnih dejanj in se seznanilo z zadevo. Zato je smotrno, da to sodišče tudi nadaljuje zapuščinski postopek.

(1) Primerjaj določbo 176. člena Zakona o dedovanju (v nadaljevanju ZD).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 17/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-02-16

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), Janez Vlaj

prenos krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - nekdanji sodnik pristojnega sodišča kot stranka v postopku

Po presoji Vrhovnega sodišča je okoliščina, da je bil dolžnik dolga leta sodnik na sodišču, ki je v isti stavbi kot Višje sodišče v Celju ter da so se sodniki Višjega sodišča v Celju z njim srečevali in bili njegovi sodelavci, takšna okoliščina, ki utemeljuje ugoditev predlogu za prenos pristojnosti po 67. členu ZPP.

Za odločanje o pritožbi se določi pristojnost Višjega sodišča v Mariboru.

1. Višje sodišče v Celju je predlagalo delegacijo pristojnosti v zvezi z odločanjem o dolžnikovi pritožbi zoper sklep Okrajnega sodišča v Celju 0052 IN 1/2016. Dolžnik je bil dolgoletni sodnik, sprva Temeljnega sodišča v Celju, nato Okrožnega sodišča v Celju, vsi sodniki Višjega sodišča v Celju pa so se z njim dnevno srečevali ali pa bili pred tem njegovi sodelavci na sodišču prve stopnje. V isti izvršilni zadevi je Vrhovo sodišče glede odločanja o drugem pravnem sredstvu dolžnika, že določilo pristojnost Višjega sodišča v Mariboru.

3. V 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče tudi na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Po ustaljeni sodni praksi predstavlja tak razlog tudi okoliščina zaradi katere bi lahko bila prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki se izraža v percepciji javnosti o objektivnosti in neodvisnosti sodišča. Po presoji Vrhovnega sodišča je okoliščina, da je bil dolžnik dolga leta sodnik na sodišču, ki je v isti stavbi kot Višje sodišče v Celju ter da so se sodniki Višjega sodišča v Celju z njim srečevali in bili njegovi sodelavci, takšna okoliščina, ki utemeljuje ugoditev predlogu za prenos pristojnosti po 67. členu ZPP. Zato je Vrhovno sodišče za odločanje v tej pritožbeni zadevi določilo pristojnost Višjega sodišča v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 53/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-20

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Rudi Štravs

prenos krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - uslužbenka pristojnega sodišča kot stranka v postopku

„Drugi tehtni razlogi“ so po ustaljeni sodni praksi tudi okoliščine,

Okoliščina, da je tožnica zaposlena na sodišču, pred katerim je v teku konkretna pravdna zadeva, je po prepričanju Vrhovnega sodišča okoliščina, ki lahko vzbuja dvom v nepristranskost sodišča oziroma ustvarja videz, da sodišče ne bo odločilo nepristransko.

Za odločanje v  tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Celju.

1. Pred Okrožnim sodiščem v Slovenj Gradcu je v teku pravdna zadeva IV P 181/2016.

2. Toženec je v odgovoru na tožbo hkrati zahteval izločitev razpravljajoče sodnice in podal tudi „predlog za izločitev sodišča“. Navaja, da je tožnica zaposlena pri naslovnem sodišču, zaradi česar so po njegovem mnenju podane okoliščine, ki vzbujajo dvom o nepristranskosti sodišča. Poleg tega je bila sodnica, ki vodi postopek, sošolka tožeče stranke.

3. Predsednica Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu je predlogu za izločitev okrožne sodnice ugodila. Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu je nato zadevo predložilo Vrhovnemu sodišču, da odloči o predlogu za delegacijo pristojnosti.

5. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

6. „Drugi tehtni razlogi“ so po ustaljeni sodni praksi tudi okoliščine, ki lahko vzbujajo dvom v nepristranskost sodišča oziroma ustvarjajo videz, da sodišče ne bo odločilo nepristransko.

7. Okoliščina, da je tožnica zaposlena na sodišču, pred katerim je v teku konkretna pravdna zadeva, je po prepričanju Vrhovnega sodišča takšna okoliščina. Vrhovno sodišče je zato predlogu za prenos pristojnosti ugodilo ter za odločanje v tej zadevi določilo Okrožno sodišče v Celju (67. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 135/2009, enako tudi I R 71/2010
VSRS Sklep I R 45/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-06

Janez Vlaj (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Rudi Štravs

prenos krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - ponoven predlog za prenos pristojnosti - nedovoljen predlog - zloraba procesnih pravic - zavrženje predloga za prenos pristojnosti

Tudi tokrat stranka vlaga predlog za delegacijo iz bistveno enakih razlogov - torej takšnih, ki zatrjujejo pristranskost zakonite sodnice. Predlog dejansko sicer ni identičen, je pa v pravno bistvenih prvinah enak - pravna identiteta je torej podana.

Ker mora sodišče po drugem odstavku 319. člena ZPP ves čas po uradni dolžnosti paziti, ali je stvar pravnomočno razsojena, okoliščina, da je tako, predstavlja oviro za novo sojenje o pravno identični vlogi.

1. Pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani je v teku pravdna zadeva P 427/2013-III. Okrožno sodišče v Ljubljani je Vrhovnemu sodišču predložilo tožnikov predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

2. Bistvo obširnega predloga je, da je okrnjen videz nepristranskosti Okrožnega sodišča v Ljubljani, ker naj bi bila sodnica A. A. pristranska.

4. Obravnavan predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča je že tretji tožnikov predlog v tej zadevi. Tožniku je bilo tako že v sklepu I R 101/2014 pojasnjeno, da njegovo prepričanje o pristranskosti sodnice ne more biti utemeljen razlog za delegacijo pristojnosti (67. člen Zakona o pravdnem postopku). Če je ta utemeljen, je to kvečjemu razlog za izločitev sodnice. Kljub temu je tožnik vložil ponoven predlog za delegacijo. V sklepu I R 80/2015 mu je bilo prej navedeno stališče ponovno pojasnjeno.

5. Tudi tokrat vlaga predlog za delegacijo iz bistveno enakih razlogov - torej takšnih, ki zatrjujejo pristranskost zakonite sodnice. Predlog dejansko sicer ni identičen, je pa v pravno bistvenih prvinah enak - pravna identiteta je torej podana.

6. Ker mora sodišče po drugem odstavku 319. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) ves čas po uradni dolžnosti paziti, ali je stvar pravnomočno razsojena, okoliščina, da je tako, predstavlja oviro za novo sojenje o pravno identični vlogi(1).

7. Takšno vlogo je bilo zato treba zavreči. Enako posledico utemeljuje tudi obveznost sodišča, da onemogoči zlorabo pravic, ki jih imajo stranke v postopku ter da si prizadeva, da se opravi postopek brez zavlačevanja (prvi odstavek 11. člena ZPP). Večkratno vlaganje bistveno enakih predlogov za delegacijo ustreza pojmu zlorabe pravice.

(1) Tako je presodilo Vrhovno sodišče že večkrat. Glej npr. sklep I R 132/2010 z dne 16. 9. 2010 in I R 83/2005 z dne 13. 7. 2005.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep X Ips 52/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-04-19

Peter Golob (preds.), Brigita Domjan Pavlin (poroč.), dr. Erik Kerševan

Revidenti, ki se zastopajo sami, reviziji niso predložili dokazil, da imajo opravljen pravniški državni izpit.

II. Tožeče stranke same trpijo svoje stroške revizijskega postopka.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo tožbo tožnikov (v nadaljevanju revidenti) zoper toženkina sklep in odločbo št. 12007-38/2014/16 z dne 21. 7. 2015, s katerima je ta združila pritožbene postopke revidentov zoper odločbo Centra za socialno delo Vrhnika št. 1221-49/2014-09/1 z dne 20. 1. 2015 v en postopek in pritožbe zavrgla. Revidenti so sami vložili vlogo, za katero so po pozivu sodišča prve stopnje navedli, da naj se šteje kot revizija. V vlogi navajajo razloge, zaradi katerih menijo, da je izpodbijana sodba napačna.

3. Revidenti, ki se zastopajo sami, reviziji niso predložili dokazil, da imajo opravljen pravniški državni izpit.

4. V upravnem sporu se sodno varstvo pravic in pravnih koristi zagotavlja na način in po postopku, ki ga določa ZUS-1. Po drugem odstavka 22. člena tega zakona lahko stranka dejanja v postopku s pritožbo in z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Po četrtem odstavku 86. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama, če ima opravljen pravniški državni izpit. Po 367. č členu ZPP se revizija zavrže, če ji ni priložen dokaz, da ima stranka, ki se zastopa sama, opravljen tak izpit. Formalna zahteva po predložitvi dokaza o opravljenem pravniškem državnem izpitu je posledica instituta obveznega zastopanja po pravnem strokovnjaku kot strokovno usposobljenem pooblaščencu.

5. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi 367. č člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 revizijo zavrglo kot nedovoljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 213/2009 enako tudi X Ips 200/2009, X Ips 231/2009