TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS Sklep X Ips 386/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-01-11

Peter Golob (preds.), Marko Prijatelj (poroč.), Nataša Smrekar

dovoljenost revizije - zavrnitev zahteve za odpravo odločbe po nadzorstveni pravici - ni vrednostni spor - pogoji za vložitev revizije

Z izpodbijanim dokončnim upravnim aktom ni bilo odločeno v zadevi, v kateri bi bila pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, saj je tožena stranka z njim zavrnila revidentkino zahtevo za uporabo izrednega pravnega sredstva iz 274. člena ZUP.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Z izpodbijano pravnomočno sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo tožeče stranke (v nadaljevanju revidentka) zoper odločbo Ministrstva za finance št. DT-499-10-137/2015 z dne 17. 11. 2015. S to odločbo je bila zavrnjena njena zahteva za odpravo odločbe Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Ljubljana, po nadzorstveni pravici, s katero ji je bilo naloženo plačilo davka na premoženje večje vrednosti.

2. Zoper to sodbo je revidentka vložila revizijo, katere dovoljenost utemeljuje s 1. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja revizijske razloge zmotne uporabe materialnega prava, kršitve Ustave RS in bistvene kršitve določb postopka v upravnem sporu.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden od tam navedenih pogojev. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je trditveno in dokazno breme o izpolnjevanju teh pogojev na strani revidentke, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti.

5. Po 1. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, na katero se sklicuje revidentka, je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločilo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000 EUR. Vendar z izpodbijanim dokončnim upravnim aktom ni bilo odločeno v zadevi, v kateri bi bila pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, saj je tožena stranka z njim zavrnila revidentkino zahtevo za uporabo izrednega pravnega sredstva iz 274. člena Zakona o splošnem upravnem postopku. Revidentka je sicer s svojo zahtevo poskušala doseči razveljavitev odločbe Davčnega urada Ljubljana, ki po njeni oceni za njo pomeni vrednost 24.000,00 EUR, ta odločba pa ni predmet izpodbijanja v tem upravnem sporu. Enako stališče je Vrhovno sodišče sprejelo v zadevah X Ips 170/2015 z dne 27. 8. 2015 in X Ips 46/2016 z dne 5. 7. 2016.

6. Ker uveljavljeni pogoj za dovoljenost revizije ni izkazan, je Vrhovno sodišče na podlagi 89. člena ZUS-1 zavrglo revizijo kot nedovoljeno.

7. Ker revidentka z revizijo ni uspela, sama trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena Zakona o pravdnem postopku in v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep VIII DoR 3/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-03-21

mag. Marijan Debelak (preds.), mag. Irena Žagar (poroč.), Marjana Lubinič

predlog za dopustitev revizije - zavrženje predloga - znižanje plačila vrtca - revizija dovoljena po zakonu

V obravnavani zadevi gre za spor o priznanju pravice do znižanega plačila vrtca. To pa pomeni, da gre za spor, v katerem je revizija dovoljena že po zakonu. Predlog za dopustitev revizije zato ni dovoljen.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da se odpravita odločbi tožene stranke št. 12300-2167/2014/2 z dne 30. 1. 2015 in št. 1231-2983/2013/02/9 z dne 11. 2. 2014 ter da se tožečo stranko uvrsti v nižji dohodkovni razred in se ji določi nižje plačilo za program vrtca. Tožeča stranka meni, da je sporna razlaga prvega odstavka 31. člena Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (ZUPJS, Ur. l. RS, št. 62/2010 s spremembami), ki daje možnost, da se lahko v izjemnih primerih pri določitvi znižanega plačila vrtca določi nižje plačilo za program vrtca kot je določeno v 24. členu tega zakona. Družina tožeče stranke nima rešenega stanovanjskega problema, živi v najetem stanovanju in plačuje najemnino. Po njenem mnenju je neupoštevanje najemnine v neskladju z realnim dejanskim stanjem. S tako rešitvijo je tudi kršeno načelo enakosti, saj se osebam, ki imajo lastno stanovanje, njegova vrednost do vrednosti primernega stanovanja ne šteje v premoženje, ki se upošteva. Zato so  ZUPJS in na njegovi podlagi sprejeti predpisi v neskladju z Ustavo RS.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

4. Po 4. točki 31. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) je v socialnih sporih o pravicah do in iz socialnih zavarovanj in socialnega varstva, razen v sporih o pravici do dodatka za pomoč in postrežbo, pravici do invalidnine za telesno okvaro in pravici do zdraviliškega zdravljenja, revizija vselej dovoljena. Iz 5. točke prvega odstavka 7. člena ZDSS-1 izhaja, da je socialno sodišče med drugim pristojno tudi za odločanje o pravici do socialnih prejemkov iz različnih naslovov, če je njihov namen reševati socialno varnost upravičencev in če je za priznanje pravice do takšnega prejemka odločilen premoženjski cenzus. V obravnavani zadevi gre za spor o priznanju pravice do znižanega plačila vrtca. To pa pomeni, da gre za spor, v katerem je revizija dovoljena že po zakonu. Predlog za dopustitev revizije zato ni dovoljen.

5. Glede na navedeno ni pravne podlage za vložitev predloga za dopustitev revizije v tem socialnem sporu. Zato ga je Vrhovno sodišče zavrglo kot nedovoljenega (374. in 377. člen ZPP).

ZDSS-1 člen 7, 31-4. ZPP člen 367a, 374, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 137/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-01-05

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča

Toženčev predlog za „izločitev“ Okrajnega sodišča v Lendavi in Višjega sodišča v Mariboru vsebinsko izraža dvom v nepristranskost vseh sodnikov navedenih sodišč. Vendar pa zgolj trditev, da na Okrajnem sodišču v Lendavi poteka kazenski postopek proti toženčevi ženi ne predstavlja zadostnega razloga za delegacijo pristojnosti sodišča. Zaradi tega je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo.

1. Toženec je v svoji vlogi predlagal „izločitev“ Okrajnega sodišča v Lendavi in Višjega sodišča v Mariboru, ker naj bi na Okrajnem sodišču potekal kazenski postopek proti toženčevi ženi, sodniki omenjenega sodišča pa se med seboj osebno poznajo tako, da prihaja „do dvoma v verodostojnost dela sodišč, ki sta citirani“. Poleg tega toženec predlaga tudi izločitev sodnika A. A., ki je tudi predsednik sodišča v Lendavi, ker naj bi bila njegova pristranskost „pod vprašajem, saj je v omenjeni zadevi dvakrat različno odločil ob tem, da pa so bila dejstva obakrat ista.“.

3. V skladu s 67. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Osnovni razlog za tovrstno delegacijo pristojnosti je smotrnost sodnega postopka, med „druge tehtne razloge“ pa uvrščamo tudi zahtevo po objektivni nepristranskosti sodišča. Ta zahteva se nanaša na okoliščine, ki so izven sfere posameznega sodnika in bi lahko pri stranki ali javnosti ustvarile utemeljen dvom v nepristranskost vseh sodnikov določenega sodišča. Toženčev predlog za „izločitev“ Okrajnega sodišča v Lendavi in Višjega sodišča v Mariboru vsebinsko izraža dvom v nepristranskost vseh sodnikov navedenih sodišč. Vendar pa zgolj trditev, da na Okrajnem sodišču v Lendavi poteka kazenski postopek proti toženčevi ženi ne predstavlja zadostnega razloga za delegacijo pristojnosti sodišča. Zaradi tega je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 19/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-02-16

Anton Frantar (preds.), dr. Ana Božič Penko (poroč.), Karmen Iglič Stroligo

določitev krajevne pristojnost po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prenos pristojnosti po predsedniku sodišča - zdravstveno stanje stranke v postopku - socialno stanje stranke v postopku - ekonomsko stanje stranke v postopku

Delegacija zadeve, odstopljene po 105.a členu ZS.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Žalcu.

1. Okrajno sodišče v Šentjurju, ki mu je bila uvodoma navedena pravdna zadeva odstopljena v reševanje po določbi 105.a člena Zakona o sodiščih (v nadaljevanju ZS) namesto stvarno in krajevno pristojnega Okrajnega sodišča v Žalcu, je skladno z določbo 67. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) Vrhovnemu sodišču predlagalo, naj iz razlogov ekonomičnosti postopka za odločanje v tej zadevi določi Okrajno sodišče v Žalcu. Pojasnjuje, da bo potrebno v zadevi opraviti predvidoma več narokov za glavno obravnavo, saj bo potrebno poleg toženca in več izvedencev zaslišati tudi večje število prič. Toženec je duševni bolnik izrazito slabega socialnega in premoženjskega stanja in bi mu potovanja v Šentjur - 50 km za vsako obravnavo - povzročila nesorazmerne stroške; enako velja tudi za po njem predlagane priče. Prizadeta bi bila njegova možnost enakovrednega sodelovanja v postopku.

3. Po določbi 67. člena ZPP lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okoliščine, ki jih v predlogu poudarja Okrajno sodišče v Šentjurju, po prepričanju Vrhovnega sodišča utemeljujejo sklep, da se bo, upoštevaje položaj toženca z njegovega zdravstvenega, socialnega in ekonomskega vidika, postopek, v katerem bo imel zagotovljene enake možnosti obravnavanja (22. člen Ustave RS) laže opravil na Okrajnem sodišču v Žalcu. Zato je odločilo, da bo v zadevi razsodilo to sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 15/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-02-16

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), Tomaž Pavčnik

določitev krajevne pristojnost po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - sprememba stalnega bivališča

Vsak prenos pristojnosti, še toliko bolj, ko je razpravljajoča sodnica že vsebinsko obravnavala zadevo in izvajala dokaze, že po naravi stvari povzroči tudi časovni zastoj v postopku in ima lahko ravno nasprotne učinke od tistih, ki jih skuša zagotoviti določba 67. člena ZPP.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Šentjurju teče pravdni postopek zaradi izpodbijanja dolžnikovih pravnih dejanj. To sodišče podaja predlog za prenos pristojnosti. Navaja, da mld. toženka živi pri materi in da sta se preselili v Vipavo, vodenje postopka pred naslovnim sodiščem pa bi grobo poseglo v njeno ustavno zagotovljeno pravico do enakovrednega sodelovanja v postopku in skrbi za otroke. Tožnica je namreč pravna oseba z izrazito boljšim gmotnim položajem, zaradi spremembe zahtevka v smeri stečajne mase bo zaradi preprečitve kolizije interesov treba zagotoviti zastopanje po materi, stroške prevoza (122 EUR za en narok) pa je neprimerno prevaliti na mld. tožnico oziroma njeno zakonito zastopnico. Meni, da ji je treba omogočiti vodenje postopka pred sodiščem, kamor bo lahko pristopila in bila na njem korektno zastopana. Sklicuje se na zadevo Vrhovnega sodišča I R 65/2014.

2. Pravdni stranki se o predlogu sodišča nista izrecno izrekli.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Temeljni namen delegacije pristojnosti je torej smotrnost.

5. Razlogi, ki jih podaja sodišče, po oceni Vrhovnega sodišča ne narekujejo prenosa pristojnosti. Predhodno je razpravljajoča sodnica zadevo že vsebinsko obravnavala, tudi izvajala dokaze. Pri tem je po svojih zastopnikih sodelovala tudi mld. toženka, ki sicer sedaj živi na območju drugega sodišča. Smotrnost prenosa ni odvisna zgolj od stroškov, ki bi jih imela stranka, pač pa tudi od faze, v kateri se postopek nahaja. Vsak prenos pristojnosti namreč že po naravi stvari povzroči tudi časovni zastoj v postopku in ima lahko ravno nasprotne učinke od tistih, ki jih skuša zagotoviti določba 67. člena ZPP.

6. Vrhovno sodišče je zato predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 3/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-02-02

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko

izvršilni postopek - določitev krajevne pristojnost po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča

Zgolj trditev, da se v izvršilnem postopku terja plačilo izmišljenega dolga in posplošene navedbe, „da bi moralo v zadevi odločati sodišče oziroma sodniki, ki ne delajo skupaj z odvetnikom na obravnavah oziroma niso zaposleni na istem sodišču kot njegovi bližnji“ ne zadoščajo za odločitev, da se pristojnost prenese na drugo sodišče.

1. Dolžnica A. A. je v svoji vlogi z dne 20. 12. 2016 med drugim predlagala tudi „izločitev“ vseh murskosoboških sodnikov v konkretni izvršilni zadevi. Predlagateljica poudarja, da se ji že „od začetka dogaja krivica in terja dolg, ki je izmišljen. O zadevi bi moralo odločati sodišče oziroma sodniki, ki ne delajo skupaj z odvetnikom na obravnavah oziroma niso zaposleni na istem sodišču kot njegovi bližnji.“

3. Vrhovno sodišče lahko tudi na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi.(1) Drug tehten razlog v smislu navedenega zakonskega določila, je lahko povezan tudi z zahtevo po objektivni nepristranskosti določenega sodišča. Takšen razlog za delegacijo pristojnosti bo podan predvsem v primerih, ko je razmerje ene od strank do vseh sodnikov določenega sodišča takšno, da lahko nastane resen dvom druge stranke v nepristranskost sodnikov tega sodišča, ali pa so podani resni razlogi za dvom javnosti v nepristranskost sojenja pri določenem sodišču. Pri tem je treba tudi upoštevati, da predstavlja institut delegacije pristojnosti izjemo od splošnih pravil o krajevni pristojnosti sodišč, razloge za izjeme pa je treba ozko razlagati.

4. Zgolj trditev, da se v izvršilnem postopku terja plačilo izmišljenega dolga in posplošene navedbe, „da bi moralo v zadevi odločati sodišče oziroma sodniki, ki ne delajo skupaj z odvetnikom na obravnavah oziroma niso zaposleni na istem sodišču kot njegovi bližnji“ ob navedenih kriterijih odločanja, ne zadoščajo za odločitev, da se pristojnost prenese na drugo sodišče. Vrhovno sodišče je zato dolžničin predlog zavrnilo.

(1) Primerjaj določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in 15. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 10/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-02-02

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko

določitev krajevne pristojnost po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - uslužbenka pristojnega soDišča kot stranka v postopku - manjše sodišče - objektivna nepristranskost sodišča

Okoliščina, da je dolžnica sodniška pomočnica na izvršilnem oddelku manjšega sodišča je lahko tehten razlog, zaradi katerega bi lahko nastal relevanten dvom v nepristranskost doslej pristojnega sodišča.

Določi se pristojnost Okrajnega sodišča v Mariboru.

1. V predlogu Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici je navedeno, da je dolžnica pravnica in zaposlena kot sodniška pomočnica na izvršilnem oddelku predlagajočega sodišča. To sodišče ima manjše število zaposlenih, ti pa pokrivajo različna pravna področja, saj se med seboj nadomeščajo. Z določitvijo pristojnosti drugega sodišča bi bil tako izključen vsak dvom, ki bi omajal zaupanje strank v odločitev in postopanje sodišča.

2. V skladu z določbo 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) lahko Vrhovno sodišče tudi na predlog pristojnega sodišča določi pristojnost drugega sodišča za odločanje v zadevi, če bi se tako laže izvedel postopek ali če so podani drugi tehtni razlogi.(1) Drug tehten razlog v smislu navedene zakonske določbe je lahko povezan tudi z zahtevo po objektivni nepristranskosti vseh sodnikov določenega sodišča. Takšen razlog je podan predvsem v primerih kadar je razmerje (ene od) strank do vseh sodnikov pristojnega sodišča takšno, da bi lahko nastal resen dvom javnosti ali strank v nepristranskost sojenja pri pristojnem sodišču.

3. Vrhovno sodišče ocenjuje, da je zaradi okoliščine, da je dolžnica sodniška pomočnica na izvršilnem oddelku manjšega sodišča lahko tehten razlog, zaradi katerega bi lahko nastal relevanten dvom v nepristranskost doslej pristojnega sodišča. Vrhovno sodišče je zato določilo pristojnost Okrajnega sodišča v Mariboru.

(1) Navedena zakonska določba se v skladu s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) uporablja tudi v izvršilnem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 136/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-01-05

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Rudi Štravs

določitev krajevne pristojnost po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - združitev pravd - sodišča različne stvarne pristojnosti

Razlog za delegacijo je sicer lahko tudi predvidena združitev več pravd, ki tečejo pred različnimi sodišči, a še to le izjemoma. Vendar to velja lahko le v primeru, če so ta različna sodišča hkrati sodišča iste stvarne pristojnosti.

1. Tožeča stranka je na Okrajno sodišče v Ljubljani vložila tožbo zaradi nedopustnosti izvršbe.

2. Tožena stranka je po prejemu tožbe sodišču predlagala, naj Vrhovnemu sodišču predloži predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, in sicer Okrožnega sodišča v Ljubljani. Predlog je utemeljila s tem, da Okrožno sodišče v Ljubljani že vodi enako pravdo med istima strankama. Ker gre za identični zadevi, bi ju okrajno sodišče verjetno samo združevalo, če v drugi zadevi vrednost spornega predmeta ne bi bila zvišana in odstopljena Okrožnemu sodišču v Ljubljani. Zato bi bilo smotrno, da bi bila tudi ta zadeva odstopljena Okrožnemu sodišču v Ljubljani, ki bi tako obe pravdi lahko združilo.

4. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Razlog za delegacijo je sicer lahko tudi predvidena združitev več pravd, ki tečejo pred različnimi sodišči, a še to le izjemoma.(1) Vendar to velja lahko le v primeru, če so ta različna sodišča hkrati sodišča iste stvarne pristojnosti.(2) „Predmet delegacije iz razlogov smotrnosti je prenos krajevne, ne pa stvarne pristojnosti v konkretni zadevi.“(3)

5. Ker torej zadeve iz Okrajnega sodišča v Ljubljani ni mogoče delegirati na Okrožno sodišče v Ljubljani, je Vrhovno sodišče predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

(3) Tako N. Betetto v: Pravdni postopek, I. knjiga, Ljubljana 2005, str. 289.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep I R 16/2017
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2017-02-16

Anton Frantar (preds.), Tomaž Pavčnik (poroč.), mag. Rudi Štravs

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - izločitev sodnika

Predlagatelj navaja razloge, s katerimi utemeljuje izločitveni razlog konkretne sodnice. To pa po ustaljeni sodni praksi ne predstavlja razloga za prenos pristojnosti po 67. členu ZPP.

1. Pred Okrožnim sodišče v Ljubljani je v teku pravdna zadeva P 991/2012, na podlagi tožbe za plačilo odškodnine.

2. Tožeča stranka je podala zahtevo za izločitev sodnice A. A. ter hkrati zahtevala tudi prenos zadeve na drugo stvarno pristojno sodišče. Predlagatelj podaja razloge, s katerimi utemeljuje zahtevo za izločitev konkretne sodnice, ki ji hkrati očita tudi ravnanja, za katera meni, da ustrezajo zakonskim znakom kaznivega dejanja. Obenem navaja, da si je sodnica svoje mnenje o pritožniku ustvarila tudi iz neformalnih pogovorov s kolegico sodnico tega sodišča, ki je vodila razvezni postopek. Na sodišče naslavlja še očitke, da je angažiralo lažnive sodne izvedence. Zaključuje, da „Glede na vse navedeno in na predložene dokaze, naslovno sodišče zaradi sodelovanja pri prikrivanju oziroma neukrepanju glede nezakonitosti vpisnika, sodnikov in sodnih izvedencev (sodnik bi po funkciji moral sam prijaviti lažnivega sodnega izvedenca) ne more več biti krajevno pristojno za odločitev o podani zahtevi, prav tako pa tudi ne Višje sodišče v Ljubljani, ki je bilo z vsemi navedenimi nepravilnostmi, ponarejanji, lažmi, … seznanjeno, pa ni ukrepalo oziroma se v pritožbeni sodbi o njih ni želelo izreči, temveč pritožnika, kot tudi spremljevalca mld. B. še celo dodatno blatilo.“

3. Okrožno sodišče v Ljubljani je predlog za prenos pristojnosti predložilo Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije.

5. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP).

6. Predlagatelj navaja razloge, s katerimi utemeljuje izločitveni razlog konkretne sodnice. To pa po ustaljeni sodni praksi ne predstavlja razloga za prenos pristojnosti po 67. členu ZPP.(1)

7. Objektivne nepristranskosti ne omajajo niti dodatne navedbe, ki se raztezajo na sodnico, ki naj bi sodila v razvezni pravdi. Tudi, če bi bili (na tej točki zgolj hipotetično) podani razlogi za izločitev tudi te sodnice, to še vedno ne bi utemeljevalo predloga za prenos pristojnosti.

8. Predlagateljeve trditve o nepravilnosti pri izvedbi dokaza z izvedencem ravno tako ne predstavljajo podlage za prenos pristojnosti po 67. členu ZPP. Trditve o nepravilnosti ravnanja sodne uprave pa so nekonkretizirane do te mere, da nanje vsebinsko ni mogoče odgovarjati.

9. Neutemeljen predlog za prenos pristojnosti je zato Vrhovno sodišče zavrnilo.

(1) Glej npr. sklep VS RS I R 98/2016 z dne 22. 9. 2016.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.