VSRS Sodba VIII Ips 211/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2016-11-22

Sodba in sklep o popravi sodbe VDSS Pdp 1027/2015

mag. Marijan Debelak (preds.), mag. Ivan Robnik (poroč.), Marjana Lubinič, Borut Vukovič, mag. Irena Žagar

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - varstvo pred odpovedjo - delavec pred upokojitvijo

Ker je tožnica po ugotovitvah sodišča toženo stranko že v mesecu marcu 2014 seznanila z informacijo zavoda za pokojninsko zavarovanje z dne 28. 2. 2014, da bo pogoje za starostno upokojitev izpolnila že 10. 7. 2019, upoštevaje pri tem ob sicer dopolnjeni starosti 59 let in 6 mesecev tudi znižanje starosti zaradi skrbi za otroka za šest mesecev, ji je ob podaji sporne odpovedi pogodbe o zaposlitvi dne 10. 10. 2014 do izpolnitve pogojev za starostno upokojitev manjkalo manj kot pet let pokojninske dobe. Tako je v času odpovedi že izpolnjevala pogoj za varstvo pred odpovedjo v smislu določb prvega odstavka 114. člena ZDR-1, izključitvenih razlogov iz drugega odstavka tega člena pa tožena stranka ni zatrjevala.

II. Tožena stranka mora tožnici v 15 dneh povrniti stroške odgovora na revizijo v znesku 617,00 EUR v primeru zamude skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od izteka roka za plačilo do dneva plačila.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev nezakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ki jo je tožena stranka podala tožnici dne 10. 10. 2014. Hkrati je zavrnilo zahtevek za ugotovitev, da tožnici delovni razmerje dne 5. 3. 2015 ni prenehalo in zahtevek za priznanje delovnega razmerja ter pravic na njegovi podlagi tudi po tem datumu in zahtevek za vrnitev tožnice na delo. Ugotovilo, da tožnica ob podaji odpovedi še ni dopolnila 55 let starosti, hkrati pa ji je do upokojitve manjkalo še več kot pet let pokojninske dobe, tako da v smislu določb 114. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1) ni bila starejša delavka in ni uživala zaščite pred odpovedjo. Pri tem sodišče ni upoštevalo tožničine možnosti uveljavljanja znižanja starosti v smislu pogoja za starostno upokojitev zaradi skrbi za otroka. Hkrati je ugotovilo, da je bil podan utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnici.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožeče stranke ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je ugodilo tožničinemu tožbenemu zahtevku. Presodilo je, da je tožnica ob sklicevanju na znižanje starostne meje za upokojitev zaradi skrbi za enega otroka izpolnjevala pogoje za varstvo pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, saj ji je ob upoštevanju znižanja starostne meje manjkalo manj kot pet let pokojninske dobe do izpolnitve vseh pogojev za starostno upokojitev v smislu določb Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-2).

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava, pri tem pa se sklicuje tudi na neenotno sodno prakso in nasprotuje stališčem, ki jih je Vrhovno sodišče sprejelo v sklepu VIII Ips 102/2015 z dne 13. 7. 2015. Navaja, da je ZDR-1 v 114. členu dal delodajalcu pravico, da brez sodelovanja delavca ugotovi, ali je delavec glede na starost in pokojninsko dobo zaščiten pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Zato se pri tem ne upošteva subjektivna možnost delavca za uveljavljanje znižanja upokojitvene starosti. Določbo prvega odstavka 114. člena ZDR-1 o izpolnitvi pogojev za starostno upokojitev je v nasprotju s prejšnjo opredelitvijo minimalnih pogojev za starostno upokojitev potrebno razlagati tako, da izpolnitev pogojev temelji na z vidika delodajalca objektivnih okoliščinah. Le na podlagi teh lahko delodajalec ugotovi, ali je delavec varovan pred odpovedjo ali ne. V tem smislu tretji odstavek 114. člena ZDR-1 delodajalca pooblašča, da pridobi podatke iz zbirk Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije. Če bi bil namen zakonodajalca, da bi bila zaščita delavca pred odpovedjo drugačna, bi delavca pooblaščal za posredovanje tovrstnih podatkov. Le na tak način bi imel delodajalec pravilne podatke za odločitev o tem, ali je delavec pred odpovedjo zaščiten. Razlaga sodišča za delodajalca pomeni negotovost in onemogoča pravilne kadrovske odločitve, saj Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ne obvešča, katere bonitete bo delavec ob odločitvi za starostno upokojitev uveljavil. Ni v naravi stvari, da bo delavec sam odločal, ali je zaščitena kategorija ali ne. Drugačna stališča so v nasprotju z ustavnim načelom zakonitosti in pravne varnosti.

4. V odgovoru tožnica prereka revizijske navedbe in navaja, da je glede na novo ureditev zaščite delavcev pred upokojitvijo v 114. členu ZDR-1 sodišče druge stopnje utemeljeno sledilo obrazloženim stališčem Vrhovnega sodišča v zadevi VIII Ips 102/2015. Navaja, da je bila tožena stranka tudi sicer že v mesecu marcu 2014 seznanjena z obvestilom Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije z dne 28. 2. 2014, da bo tožnica z znižanjem starostne meje zaradi skrbi za otroka izpolnila pogoje za upokojitev že 10. 7. 2019 in tega po ugotovitvah sodišča ni nikoli zanikala. Pred sporno odpovedjo tožena stranka drugačne informacije o izpolnitvi pogojev za upokojitev niti ni zahtevala.

6. Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Pri tem je vezano na dejanske ugotovitve, ki so bile podlaga za izdajo izpodbijane sodbe, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (tretji odstavek 370. člena ZPP).

7. Glede na različno opredelitev varstva starejših delavcev oziroma varstva delavcev pred upokojitvijo v zvezi z redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga v prejšnjem Zakonu o delovnih razmerjih (ZDR) in sedanjem ZDR-1 ter glede na nekoliko različno opredelitev pogojev za starostno upokojitev v prej veljavnem Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-1) in sedaj veljavnem ZPIZ-2 je sodišče druge stopnje ustrezno pojasnilo, zakaj ni vezano na pravno prakso, ki se je oblikovala glede zaščite starejših delavcev na podlagi določb ZDR in ZPIZ-1. Pravna podlaga za odločitev je v sedaj veljavnem ZDR-1 in ZPIZ-2.

8. ZDR-1 v prvem odstavku 114. člena določa, da delodajalec ne sme delavcu, ki je dopolnil 58 let starosti (v prehodnem obdobju na podlagi 226. člena ZDR-1 v letu 2014 delavcu, ki je dopolnil 55 let starosti) ali delavcu, ki mu do izpolnitve pogojev za starostno upokojitev manjka do pet let pokojninske dobe, brez njegovega pisnega soglasja odpovedati pogodbo o zaposlitvi iz poslovnega razloga, dokler delavec ne izpolni pogojev za pridobitev pravice do starostne pokojnine. V drugem odstavku so navedene izjeme, v katerih to varstvo ne velja. Pogoje za starostno upokojitev določa ZPIZ-2 v 27. in 28. členu, in sicer tako, da v 27. členu določa postopno zviševanje upokojitvene starosti do 65 let ob hkratnem zviševanjem pokojninske dobe brez dokupa (oziroma do 60 let starosti ob dopolnitvi 40 let pokojninske dobe), v 28. členu pa določa možnost znižanja starostne meje za vsakega rojenega ali posvojenega otroka, za katerega je zavarovanec skrbel v prvem letu njegove starosti in sicer se starostna meja iz 27. člena za enega otroka lahko zniža za šest mesecev, za večje število otrok pa določa ustrezno večjo možnost znižanja starostne meje.

9. Vrhovno sodišče je že v sklepu VIII Ips 102/2015 sprejelo stališče, da je glede na opredelitev zaščite delavca pred upokojitvijo, ki mu do izpolnitve pogojev za starostno upokojitev manjka do pet let pokojninske dobe, v 114. členu ZDR-1 potrebno upoštevati pogoje za starostno upokojitev tako iz 27. kot tudi iz 28. člena ZPIZ-2, kolikor delavec - zavarovanec pogoje iz 28. člena uveljavlja. Res je znižanje starostne meje v smislu določb 28. člena ZPIZ-2 odvisno od uveljavljanja te bonitete s strani delavca - zavarovanca in o tem ne odloča Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, ki mora na podlagi tretjega odstavka 114. člena ZDR-1 delodajalcu na njegovo zahtevo posredovati podatke glede izpolnitve pogojev za starostno upokojitev. Vendar je sodišče že v zadevi VIII Ips 102/2015 ugotovilo, da je glede na to delodajalec pred odločitvijo o odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu iz poslovnega razloga pač vezan na izjavo delavca, ali bo znižanje starostne meje v smislu 28. člena ZPIZ-2 uveljavljal ali ne. Delodajalec je s svojim delavcem v dnevnih kontaktih in pridobitev takšne izjave s strani delavca ni pretirana zahteva pri odločanju o odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Določba tretjega odstavka 114. člena ZDR-1 takšne obveznosti delodajalca ne izključuje, temveč zgolj nalaga zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, da delodajalcu na njegovo zahtevo posreduje tudi vse druge podatke iz svoje matične evidence, ki so pomembni za izpolnitev pogojev za delavčevo starostno upokojitev.

10. Ker je tožnica po ugotovitvah sodišča toženo stranko že v mesecu marcu 2014 seznanila z informacijo zavoda za pokojninsko zavarovanje z dne 28. 2. 2014, da bo pogoje za starostno upokojitev izpolnila že 10. 7. 2019, upoštevaje pri tem ob sicer dopolnjeni starosti 59 let in 6 mesecev tudi znižanje starosti zaradi skrbi za otroka za šest mesecev, ji je ob podaji sporne odpovedi pogodbe o zaposlitvi dne 10. 10. 2014 do izpolnitve pogojev za starostno upokojitev manjkalo manj kot pet let pokojninske dobe. Tako je v času odpovedi že izpolnjevala navedeni pogoj za varstvo pred odpovedjo v smislu določb prvega odstavka 114. člena ZDR-1, izključitvenih razlogov iz drugega odstavka tega člena pa tožena stranka ni zatrjevala.

11. Glede na navedeno sodišče druge stopnje ni zmotno uporabilo materialnega prava, ko je presodilo, da je bila zaradi izpolnjenih pogojev za varstvo pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga sporna odpoved nezakonita in posledično ugodilo tudi drugim tožničinim zahtevkom.

12. Ker v reviziji uveljavljeni razlog ni bil podan je sodišče na podlagi 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

13. Glede na izid revizijskega postopka mora tožena stranka tožnici povrniti stroške njenega odgovora na revizijo, ki jih je sodišče na podlagi Zakona o odvetniški tarifi (Ur. l. RS, št. 67/08) odmerilo na 617,00 EUR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.