VSRS sodba III Ips 102/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-11-25

dr. Mile Dolenc (preds.), Vladimir Balažic (poroč.), dr. Ana Božič Penko, mag. Marijan Debelak, dr. Miodrag Đorđević

OBLIGACIJSKO PRAVO - POGODBENO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

gradbena pogodba - plačilo opravljenih del - trditveno breme - bistvena kršitev določb pravdnega postopka

Kot je pravilno pojasnilo že sodišče druge stopnje, drugačne razmere še ne pomenijo zelo neugodnih razmer. Da bi bile razmere bistveno bolj neugodne od predvidenih, tako tožeča stranka v postopku pred sodiščem prve stopnje ni konkretno zatrjevala.

Tožeča stranka mora v 15 dneh od vročitve te odločbe povrniti toženi stranki stroške revizijskega postopka v višini 2.570,43 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku roka za izpolnitev obveznosti.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo 785.795,60 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Sodišče druge stopnje je prvostopenjsko sodbo potrdilo.

3. Zoper sodbo in sklep sodišča druge stopnje tožeča stranka vlaga revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da revizijsko sodišče reviziji ugodi in sodbi sodišč prve in druge stopnje razveljavi ter zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v novo sojenje.

4. Revizija je bila vročena toženi stranki, ki v odgovoru na revizijo predlaga njeno zavrnitev.

6. Iz dejanskih ugotovitev sodišč prve in druge stopnje, na katere je revizijsko sodišče vezano (tretji odstavek 370. člena ZPP), izhajajo naslednja pravno relevantna dejstva:

- Pravdni stranki sta 23. 3. 2000 sklenili gradbeno pogodbo za izgradnjo predora A., tožena stranka kot naročnik in tožeča stranka kot izvajalec.

- Iz Projekta za razpis (v nadaljevanju PZR) izhaja, da je v zelo neugodnih razmerah mogoče vgraditi sidra iz steklenih vlaken za zagotovitev stabilnosti čela predora ter da se bodo sidra iz steklenih vlaken vgradila po potrebi. Sicer je bila dogovorjena vgradnja (cenejših) IBO sider.

- V PZR sta pravdni stranki določili, da mora vsako spremembo standardnega sistema podpiranja, ki je pogojena s spremenljivimi geotehničinimi pogoji gradnje, potrditi inženir (točka c) 6.1. člena PZR).

- V čelo predora je tožeča stranka vgrajevala tudi sidra iz steklenih vlaken.

- Inženir ni dal soglasja za vgradnjo sider iz steklenih vlaken. Nasprotno, vgradnji sider iz steklenih vlaken je izrecno nasprotoval.

- Stranki sta se dogovorili, da se sidra iz steklenih vlaken vgradijo le v poskusnem „dokaznem  polju“, dolgem 60 metrov. Dokazno polje je bilo namenjeno temu, da bi tožeča stranka dokazala, da je uporaba sider iz steklenih vlaken primernejša od uporabe IBO sider.

7. Tožeča stranka je v tem postopku med drugim zahtevala plačilo za vgrajena sidra iz steklenih vlaken v čelo predora, ki so dražja od IBO sider, katerih vgradnja je bila sicer dogovorjena za zavarovanje stabilnosti čela predora.

8. Sodišči prve in druge stopnje sta presodili, da tožeča stranka ni trdila niti dokazala, da so obstajale izredno neugodne razmere v smislu PZR, ki bi upravičevale vgradnjo sider iz steklenih vlaken.

9. Revizijske navedbe, da je tožeča stranka trdila, da so bile razmere v predoru izredno neugodne, ne držijo. V pripravljalni vlogi z dne 29. 8. 2005, na katero opozarja v reviziji, je tožeča stranka navedla, da so geotehničine razmere v predoru drugačne od predvidenih. Kot je pravilno pojasnilo že sodišče druge stopnje, pa drugačne razmere še ne pomenijo zelo neugodnih razmer v smislu PZR. Da bi bile razmere bistveno bolj neugodne od predvidenih, tako tožeča stranka v postopku pred sodiščem prve stopnje ni konkretno zatrjevala.

10. Iz istega razloga na odločitev ne more vplivati niti sklicevanje na izpovedbe prič in na aneks št. 5, iz katerega naj bi izhajalo, da so razmere v predoru drugačne ter da je potrebno izvesti dodatne podporne ukrepe za zagotovitev stabilnosti predora. Pravilno je namreč stališče sodišča druge stopnje, da dokazi ne morejo nadomestiti pomanjkljivih oziroma ne dovolj jasnih navedb tožeče stranke. Na njej je bilo namreč trditveno breme, da so bile razmere „zelo neugodne“.

11. Tudi sicer pa bi tožeča stranka morala v čelo predora vgraditi IBO sidra. Glede na  točko c) 6.1. člena PZR je moral vsako spremembo standardnega sistema podpiranja potrditi inženir. Ker je ta vgradnji sider iz steklenih vlaken izrecno nasprotoval, tožeča stranka že zato ne more utemeljeno zahtevati plačila za njihovo vgradnjo.

12. Nadalje je neutemeljen očitek o zagrešitvi absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, ker naj bi bili razlogi v sodbi sodišča druge stopnje glede soglasja inženirja k vgradnji sider iz steklenih vlaken sami s seboj v nasprotju. Pritožbeno sodišče je pojasnilo, da tožeča stranka ni imela soglasja inženirja za vgradnjo sider iz steklenih vlaken, razen za vgradnjo na dokaznem polju (19. točka obrazložitve drugostopenjske sodbe). S tem zapisom sodišče druge stopnje ni prišlo samo s seboj v nasprotje, saj iz navedenega jasno izhaja, da je smela tožeča stranka sidra iz steklenih vlaken vgraditi le na dokaznem polju.

13. Revizijske trditve, da plačilo po ceni za IBO sidra ne predstavlja poštenega plačila za vgrajena (dražja) sidra iz steklenih vlaken, na odločitev v tej zadevi ne morejo vplivati. Glede na ugotovitve sodišč prve in druge stopnje, da tožena stranka oziroma inženir nista dala soglasja za vgradnjo dražjih sider iz steklenih vlaken drugje kot na dokaznem polju, zanje tožena stranka ni dolžna plačati višje cene.

14. Tudi z navedbami, da naj tožena stranka ne bi plačala niti sider iz steklenih vlaken, vgrajenih v dokaznem polju, revidentka ne more uspeti. Tožeča stranka v postopku pred sodiščem prve stopnje ni navedla, da naj tožena stranka ne bi plačala vgradnje teh sider. Ni tudi pojasnila, kakšno količino sider iz steklenih vlaken je vgradila v dokazno polje in koliko naj bi ji tožena stranka iz tega naslova dolgovala in ne plačala. Iz njenih trditev v pripravljalni vlogi z dne 5. 12. 2003 izhaja celo nasprotno. Tožeča stranka je v tej vlogi zapisala, da naj bi tožena stranka plačala manjšo količino od vseh vgrajenih sider iz steklenih vlaken, iz česar izhaja zaključek sodišč prve in druge stopnje, da je tožena stranka plačala ravno za sidra, ki so bila vgrajena v dokaznem polju.

15. Zgolj nestrinjanje tožeče stranke z dokaznim zaključkom prvostopenjskega sodišča še ne utemeljuje postavitve novega izvedenca, kot je pravilno pojasnilo že pritožbeno sodišče, zato tudi bistvena kršitev določb ZPP, ker temu dokaznemu predlogu ni bilo ugodeno, ni podana.

16. Z navedbami, da je tožena stranka konkludentno soglašala z vgradnjo sider iz steklenih vlaken pa ob izrecni ugotovitvi sodišč prve in druge stopnje, da je tožena stranka temu nasprotovala, revidentka izpodbija dejansko stanje, kar v revizijskem postopku ni dovoljeno (tretji odstavek 370. člena ZPP).

17. Ker razlogi, zaradi katerih je bila revizija vložena, niso podani (371. člen ZPP), je Vrhovno sodišče revizijo na podlagi 378. člena ZPP kot neutemeljeno zavrnilo.

18. Na podlagi prvega odstavka 154. člena v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP je Vrhovno sodišče odločilo, da tožeča stranka sama krije svoje stroške revizijskega postopka. Toženi stranki je dolžna povrniti 2.065,60 EUR stroškov odgovora na revizijo in 2 % materialnih stroškov v višini 41,31 EUR, z 22 % DDV v višini 463,52 EUR, skupaj torej 2.570,43 EUR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.