VSRS Sklep I Up 310/2016
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2016-11-09

Brigita Domjan Pavlin (preds.), mag. Tatjana Steinman (poroč.), dr. Erik Kerševan

mednarodna zaščita - predaja odgovorni državi članici - začasna odredba

Za primere, ko je oseba vložila prošnjo za mednarodno zaščito pred uveljavitvijo ZMZ-1, se za postopke sodnega varstva po izrecni določbi 125. člena ZMZ-1 uporabljata določbi 74. in 75. člena prej veljavnega ZMZ. Na podlagi petega odstavka 74. člena ZMZ pa je zoper sodbe upravnega sodišča dovoljena pritožba na Vrhovno sodišče, ki jo je pritožnik tudi vložil in je predmet postopka v zadevi I Up 309/2016, do odločitve o njej pa upravni spor ni pravnomočno končan. Zato je odločitev o zavrženju zahteve za izdajo začasne odredbe, ki lahko učinkuje do pravnomočnosti odločbe sodišča, napačna.

Pritožbi se ugodi, sklep Upravnega sodišča Republike Slovenije I U 1376/2016-5 (II. točka izreka) z dne 3. 10. 2016 se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje, da opravi nov postopek.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožnikovo zahtevo za izdajo začasne odredbe, ki jo je vložil skupaj s tožbo zoper sklep Ministrstva za notranje zadeve, da ne bo obravnaval tožnikove prošnje za mednarodno zaščito, ker bo predan Republiki Hrvaški kot odgovorni državi članici EU za vsebinsko obravnavanje te prošnje. Sodišče je tožnikovo tožbo zavrnilo (I. točka sodbe in sklepa), zahtevo za izdajo začasne odredbe pa je zavrglo (II. točka izreka sodbe in sklepa), ker naj bi bil z odločitvijo o tožbi upravni spor končan.

2. Tožnik (v nadaljevanju pritožnik) je vložil pritožbo tako zoper sodbo o zavrnitvi tožbe, ki je predmet pritožbenega postopka v zadevi I Up 309/2016, kot tudi pritožbo zoper sklep o zavrženju zahteve za izdajo začasne odredbe, ki je predmet tega pritožbenega postopka. Odločitev o zavrženju zahteve za izdajo začasne odredbe naj bi bila nepravilna in nezakonita. Ne strinja se s stališčem sodišča prve stopnje, da zoper odločitev o zavrnitvi tožbe ni pritožbe in da je zato upravni spor, v katerem je mogoče izdati začasno odredbo, končan. Navaja, da je prošnjo za mednarodno zaščito vložil 30. 3. 2016 in da je zato pritožba zoper sodbo sodišča prve stopnje, ki jo je tudi vložil, dovoljena na podlagi 74. in 75. člena prej veljavnega Zakona o mednarodni zaščiti (v nadaljevanju ZMZ), ki se na podlagi prehodne določbe 125. člena Zakona o mednarodni zaščiti (v nadaljevanju ZMZ-1) uporabljata za postopke sodnega varstva, če je oseba prošnjo za mednarodno zaščito vložila pred uveljavitvijo ZMZ-1. Meni, da so za izdajo začasne odredbe izpolnjeni tudi vsebinski pogoji, zato in ker po šestem odstavku 32. člena ZUS-1 pritožba zoper sklep o zahtevi za izdajo začasne odredbe ne zadrži izvršitve začasne odredbe, Vrhovnemu sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep spremeni in izda predlagano začasno odredbo, podrejeno pa, naj izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovni postopek.

3. Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

5. Tožnik je sodišču predlagal, naj z začasno odredbo (po drugem odstavku 32. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1) začasno odloži izvajanje izpodbijane odločbe do pravnomočne odločitve o tožbi. V skladu z drugim odstavkom 32. člena ZUS-1 sodišče na tožnikovo zahtevo, in če so za to izpolnjeni predpisani pogoji, odloži izvršitev izpodbijanega akta do izdaje pravnomočne odločbe. V upravnem sporu izdana začasna odredba torej lahko učinkuje le do pravnomočnosti odločbe sodišča. Sodba, zoper katero ni rednega pravnega sredstva (pritožbe), pa postane pravnomočna, kar pomeni, da je v takem primeru pravilna tudi odločitev o zavrženju zahteve za izdajo začasne odredbe.

6. Vendar v obravnavanem primeru pritožnik utemeljeno ugovarja stališču sodišča prve stopnje, da zoper sodbo v tem upravnem sporu ni pritožbe. Kot izhaja iz odločbe tožene stranke, ki jo pritožnik izpodbija v tem upravnem sporu, to pa je navajal tudi pritožnik v tožbi, je pritožnik prošnjo za mednarodno zaščito vložil 30. 3. 2016. Na podlagi 128. člena ZMZ-1 je ta zakon začel veljati trideseti dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. Glede na to, da je bil objavljen v Uradnem listu RS, št. 22/2016 z dne 25. 3. 2016, je jasno, da je bila pritožnikova prošnja vložena pred uveljavitvijo ZMZ-1. Za primere, ko je oseba vložila prošnjo za mednarodno zaščito pred uveljavitvijo tega zakona, se za postopke sodnega varstva po izrecni določbi 125. člena ZMZ-1 uporabljata določbi 74. in 75. člena prej veljavnega ZMZ. Na podlagi petega odstavka 74. člena ZMZ pa je zoper sodbe upravnega sodišča dovoljena pritožba na vrhovno sodišče, ki jo je pritožnik tudi vložil in je predmet postopka v zadevi I Up 309/2016, do odločitve o njej pa upravni spor ni pravnomočno končan.

7. Ker je sodišče prve stopnje glede na navedeno bistveno kršilo določbe postopka v upravnem sporu (drugi odstavek 75. člena ZUS-1), je Vrhovno sodišče na podlagi 77. člena v zvezi z drugim odstavkom 75. člena ZUS-1 ugodilo pritožbi, razveljavilo izpodbijani sklep (II. točko izreka sodbe in sklepa) in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek, v katerem bo moralo sodišče odločiti o zahtevi za izdajo začasne odredbe po vsebini.

8. Vrhovno sodišče ni sledilo pritožnikovemu predlogu, naj izpodbijani sklep spremeni in izda zahtevano začasno odredbo, saj z izpodbijanim sklepom ni bilo odločeno o utemeljenosti ali neutemeljenosti zahteve za izdajo začasne odredbe temveč o procesni predpostavki za njeno vsebinsko obravnavanje. Razlogi, s katerimi pritožnik utemeljuje nujnost izdaje predlagane začasne odredbe, bodo po odločitvi Vrhovnega sodišča predmet vsebinske presoje v novem postopku. Na drugačno odločitev ne more vplivati niti pritožbeno sklicevanje na šesti odstavek 32. člena ZUS-1, ki določa, da pritožba ne zadrži izvršitve izdane začasne odredbe. Ker se ta določba nanaša na primere, ko je začasna odredba izdana, je ta argument v primeru, ko je predmet pritožbenega postopka procesni sklep o zavrženju zahteve za izdajo začasne odredbe, nerelevanten.

ZUS-1 člen 32, 32/2. ZMZ člen 74, 74/5. ZMZ-1 člen 125, 128.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.