VSRS Sklep X Ips 324/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2016-01-13

Sodba in sklep UPRS (zunanji oddelek v Celju) IV U 182/2014

mag. Nina Betetto (preds.), mag. Tatjana Steinman (poroč.), Brigita Domjan Pavlin

dovoljenost revizije - razlastitev - pomembno pravno vprašanje ni postavljeno - zelo hude posledice niso izkazane - splošne navedbe - potrebni stroški za odgovor na revizijo

Trditveno in dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije je na strani revidenta.

Ker revidentka pomembnega pravnega vprašanja ne (iz)postavlja, temveč zgolj navaja, da je revizija dovoljena, ker gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, ni zadostila standardu natančnosti in konkretnosti opredelitve pravnega vprašanja.

Zgolj s splošnimi navedbami revidentka ni izkazala nastanka zelo hudih posledic, ki jih zanjo ima izpodbijana odločba, saj gre za razlastitev zemljišč po katerih promet že poteka. Revidentka je sicer predlagala dokaze in predložila različne listine, vendar pri tem ni navajala katera dejstva, ki naj bi utemeljevala zelo hude posledice, naj bi z njimi dokazovala.

I. Revizija prve tožeče stranke Z. L. se zavrže.

II. Prva tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

III. Stranka z interesom sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Zoper v uvodu tega sklepa navedeno pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje (I. točka izreka sodbe in sklepa) je prva tožeča stranka Z. L. (v nadaljevanju revidentka) vložila revizijo. Njeno dovoljenosti utemeljuje s sklicevanjem na 2. in 3. točko drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). Priglaša stroške revizijskega postopka.

3. Z izpodbijano sodbo (I. točka izreka sodbe in sklepa) je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 kot neutemeljeno zavrnilo revidentkino tožbo zoper odločbo Republike Slovenije, Upravne enote Slovenske Konjice, št. 352-1/2009-242 z dne 28. 3. 2014. Z njo je bilo odločeno, da se tam navedene razlastitvene zavezance, ki so solastniki tam navedenih zemljišč, razlasti v korist razlastitvene upravičenke Občine Slovenske Konjice (1. točka izreka); da hipoteka ustanovljena na teh nepremičninah še nadalje bremeni spredaj navedene nepremičnine (2. točka izreka); s 3. točko izreka je bila določena dolžnost sklenitve sporazuma o odškodnini oziroma nadomestilu najkasneje v 15 dneh po pravnomočnosti odločbe z navedbo, kaj mora takšen sporazum vsebovati; v 4. točki izreka pa odločeno, da bo o stroških postopka odločeno s posebnim sklepom. Drugostopenjski organ je z določbo, št. 35020-36/2009-MOP-57 z dne 4. 7. 2014, zavrnil revidentkino pritožbo zoper prvostopenjsko upravno odločbo.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti. To stališče je skladno z Ustavo RS (glej npr. odločbe Ustavnega sodišča RS Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, Up-1124/08 z dne 23. 9. 2008, Up-1057/08 z dne 2. 4. 2009, Up-1186/08 z dne 23. 4. 2009 in Up-1808/08 z dne 17. 9. 2009).

5. Po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem pravnem vprašanju ni enotnosti, Vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo.

6. Skladno z ustaljeno upravnosodno prakso Vrhovnega sodišča (npr. X Ips 433/2007 z dne 23. 10. 2008, X Ips 69/2009 z dne 19. 3. 2009, X Ips 592/2007 z dne 21. 5. 2009, X Ips 189/2009 z dne 4. 6. 2009) in z določbo četrtega odstavka 367. b člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) mora revident natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče prve stopnje to vprašanje rešilo nezakonito; zatrjevane kršitve postopka mora opisati natančno in konkretno, na enak način pa mora izkazati tudi obstoj sodne prakse Vrhovnega sodišča, od katere naj bi odločitev odstopala, oziroma neenotnost sodne prakse.

7. Z navedbami v reviziji, da gre za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, ker postopek razlastitve predstavlja hud poseg države ali lokalnih skupnosti v zasebno lastnino in ker je lastninska pravica ustavna kategorija, ki uživa posebno varstvo, ter je zato treba restriktivno in jasno postaviti pogoje, ki dopuščajo posege vanjo, revidentka ni izkazala dovoljenosti revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Z navedenimi trditvami namreč ni zadostila standardu natančnosti in konkretnosti opredelitve pravnega vprašanja, kot je pojasnjen v 6. točki te obrazložitve, saj ni konkretno in jasno navedla, katero je tisto pravno vprašanje v zvezi z lastninsko pravico oziroma razlastitvijo, glede katerega pričakuje odločitev Vrhovnega sodišča. Prav tako ni navedla, katero pravno pravilo naj bi sodišče prve stopnje prekršilo, oziroma ni pojasnila, na kakšen način je sodišče prve stopnje postopalo nezakonito. Zato izpolnjevanje pogoja za dovoljenost revizije iz 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazano.

8. Dovoljenost revizije uveljavlja tudi iz razloga po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, po kateri je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Zelo hude posledice kot pogoj za dovoljenost revizije so pravni standard, katerega izpolnjevanje je treba ugotavljati v vsakem primeru posebej, zato mora revident, upoštevaje pravilo o trditvenem in dokaznem bremenu in ustaljeno upravnosodno prakso (X Ips 535/2007, X Ips 97/2009, X Ips 428/2009, X Ips 477/2009, X Ips 168/2010, X Ips 273/2010), opisane posledice in razloge, zaradi katerih so te posledice zanj zelo hude, tudi izkazati.

9. V obravnavani zadevi revidentka zelo hude posledice utemeljuje z navedbami, da izpodbijana odločitev v upravnem sporu za stranko pomeni poseg v njeno lastninsko pravico, kar je že samo po sebi izjemno hud poseg v ustavno zagotovljeno človekovo pravico do zasebne lastnine. Poleg tega naj bi bil poseg še toliko hujši, ker gre za razlastitev zemljišč, ki se nahajajo na pragu njene stanovanjske hiše, in bi bilo z vzpostavitvijo javne ceste preko teh zemljišč njeno kmetijsko gospodarstvo dejansko presekano na dva dela, ločena z javno cesto. To naj bi znatno otežilo opravljanje kmetijske dejavnosti, zaradi prometa pa bi bila ogrožena tudi njena varnost in varnost ostalih udeležencev v prometu.

10. Zgolj s takšnimi splošnimi navedbami po presoji Vrhovnega sodišča revidentka ni izkazala nastanka zelo hudih posledic, ki jih zanjo ima izpodbijana odločba, saj gre za razlastitev zemljišč, po katerih promet že poteka. Vrhovno sodišče ob tem še poudarja, da je razlastitev dovoljena tako po Ustavi RS kot po Zakonu o urejanju prostora (ZUreP-1) in, v primeru razlastitve zemljišč, po katerih bo potekala javna cesta (kot je to v obravnavanem primeru), tudi po Zakonu o spremembah in določitvah Zakona o javnih cestah (ZJC-B). Oba zakona natančno določata postopek razlastitve in sklenitve sporazuma med razlastitvenim upravičencem in razlaščencem o odškodnini oziroma nadomestilu, torej zaradi odprave posledic, ki bi jih razlaščenec utrpel zaradi razlastitve (prim. sklepe Vrhovnega sodišča X Ips 74/2010 in X Ips 246/2015). Revidentka sicer predlaga dokaze: ogled, svoje zaslišanje in zaslišanje svojega moža, L. L. ter predloži različne listine, vendar ne navaja, katera dejstva, ki naj bi utemeljevala zelo hude posledice, naj bi z njimi dokazovala. Revidentka tako tudi izpolnjenosti pogoja iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazala.

11. Ker revidentka ni izkazala izpolnjenosti uveljavljanih pogojev za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

12. Revidentka z revizijo ni uspela, zato sama trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

13. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo zaradi neizkazanosti pogojev za njeno dovoljenost iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, odgovor stranke z interesom na revizijo pa v zvezi s tem ne vsebuje nobenih navedb, temveč vsebinsko nasprotuje revizijskim razlogom, stroškov tega odgovora ni mogoče šteti kot potrebnih stroškov po 155. členu ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1. Vrhovno sodišče je zato odločilo, da stranka z interesom te stroške krije sama.

ZUS-1 člen 83, 83/2, 83/2-2, 83/2-3.ZPP člen 155, 155/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.