TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS sklep VIII DoR 91/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-12-10

mag. Ivan Robnik (preds.), Marjana Lubinič (poroč.), mag. Marijan Debelak

CIVILNO PROCESNO PRAVO - POKOJNINSKO ZAVAROVANJE

predlog za dopustitev revizije - dopuščena revizija - znižanje pokojnine po 143. členu ZUJF - neustavnost 143. člena ZUJF - odprava posledic neustavnosti - pravica do zakonskih zamudnih obresti

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je tožena stranka uživalcem pokojnine, ki so vložili tožbe zoper odločbe o znižanju pokojnin, dolžna plačati zakonske zamudne obresti od zneskov premalo plačanih pokojnin.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je tožena stranka uživalcem pokojnine, ki so vložili tožbe zoper odločbe o znižanju pokojnin, dolžna plačati zakonske zamudne obresti od zneskov premalo plačanih pokojnin.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo zakonskih zamudnih obresti v znesku 157,82 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 7. 9. 2013 in za plačilo zakonskih zamudnih obresti od zneska 2.330,97 EUR od 29. 6. 2013 dalje. Obrazložilo je, da zakonodajalec v Zakonu o odpravi posledic razveljavitve Zakona za uravnoteženje javnih financ, drugega, tretjega in četrtega odstavka 143. člena (ZOPRZUJF, Ur. l. RS, št. 47/2013), ki je odpravil posledice ugotovitve neskladnosti teh zakonskih določb z Ustavo RS (odločbo Ustavnega sodišča  RS  U-I-186/12-34 z dne 14. 3. 2013), ni predvidel plačila tudi zakonskih zamudnih obresti pri poplačilu razlik, nastalih zaradi neustavne uporabe 143. člena ZUJF pri negativni uskladitvi pokojnin. Zato tožnik ni upravičen do zakonskih zamudnih obrestih, saj jih zakon ne predvideva.

2. Sodišče druge stopnje je potrdilo odločitev prvostopenjskega sodišča.

3. Tožnik je vložil predlog za dopustitev revizije. Navaja, da obstaja razlika med uživalci pokojnin iz 143. člena ZUJF, ki so se pritožili zoper odločbe tožene stranke o negativni uskladitvi pokojnin in sprožili socialni spor, zaradi česar odločbe tožene stranke niso postale pravnomočne, in uživalci pokojnin, ki se niso pritožili in niso sprožili socialnega spora. Te razlike pritožbeno sodišče ni upoštevalo. Sprašuje, ali bi se morala uporabiti določba prvega odstavka 197. člena ZPIZ-2 in postavlja vprašanje, ali je pritožbeno sodišče kršilo določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji), ko je potrdilo zavrnitev zahtevka glede zakonskih zamudnih obresti, glede odločbe o zahtevku za odpravo odločb o negativni uskladitvi pokojnin pa je zadevo vrnilo v novo odločanje.

5. V skladu s prvim odstavkom 367a. člena ZPP Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od odložitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse.

6. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da so glede vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367a. člena ZPP, zato je revizijo dopustilo v tako začrtanem obsegu (tretji odstavek 367c. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep VIII DoR 78/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-10-15

mag. Ivan Robnik (preds.), Miran Blaha (poroč.), Marjana Lubinič

predlog za dopustitev revizije - zavrnitev predloga - mobing

Predlog ni utemeljen, saj ne obstajajo pogoji za dopustitev iz 367a. člena ZPP.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov zahtevek za plačilo odškodnine zaradi mobinga v višini 5.400,00 EUR. Ugotovilo je, da v času po 17. 1. 2013, ko je tožniku prenehala funkcija direktorja pri toženi stranki, do prenehanja delovnega razmerja tožnika pri toženi stranki na podlagi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 18. 3. 2013, pri tožbeno zatrjevanih ravnanjih ni šlo za izvajanje mobinga s strani tožene stranke.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije. V njem izpostavlja predvsem vprašanje, ali je sodišče pravilno presojalo vsako ravnanje tožene stranke posebej, ali bi moralo vsaj ravnanja presojati skupno. Meni, da ravnanja tožene stranke ustrezajo pravnemu standardu mobinga. Navaja, da pri pritožbenem navajanju glede odvzema direktorskega časa ne gre za novoto. Postavlja vprašanje, ali je sodišče prve stopnje naredilo dokazno oceno v skladu z napotki 8. člena ZPP. Meni, da pritožbeno sodišče ni obrazloženo odgovorilo na pritožbeni očitek o napačni dokazni oceni prvostopenjskega sodišča.

4. Predlog ni utemeljen, saj ne obstajajo pogoji za dopustitev iz 367a. člena ZPP. Zato ga je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 367c. člena ZPP kot neutemeljenega zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep VIII DoR 47/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-10-15

mag. Ivan Robnik (preds.), Marjana Lubinič (poroč.), Borut Vukovič

predlog za dopustitev revizije - socialni spor - dovoljenost revizije po zakonu - zavrženje predloga

Ker je revizija v sporu o pravici do starostne pokojnine dovoljena po zakonu, ker gre za socialni spor, je predlog za dopustitev revizije nedovoljen.

1. Sodišče prve stopnje je odpravilo odločbi tožene stranke z dne 27. 8. 2012 in 29. 1. 2013 in ugotovilo, da znaša starostna pokojnina od 1. 6. 2012 dalje 1.051,55 EUR. Toženi stranki je naložilo plačilo tožnikovih stroškov postopka.

2. Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi tožene stranke in razveljavilo prvostopenjsko sodbo in zavrglo tožbo. Odločilo je tudi, da tožnik sam krije svoje stroške postopka.

3. Tožnik je vložil predlog za dopustitev revizije.

5. Na podlagi 4. točke 31. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) je v socialnih sporih o pravicah iz socialnih zavarovanj (razen v sporih o pravici do dodatka za pomoč in postrežbo, pravici do invalidnine za telesno okvaro in pravici do zdraviliškega zdravljenja) revizija že po zakonu dovoljena.

6. Glede na navedeno je spor o pravici do starostne pokojnine in podlagah za odmero  le te socialni spor, v katerem je zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje revizija že po zakonu dovoljena. Zato tožnik za vložitev predloga za dopustitev revizije v smislu določb drugega odstavka 374. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) nima pravnega interesa. V smislu določb prvega odstavka tega člena je zato sodišče tožnikov predlog za dopustitev revizije kot nedovoljen zavrglo.

ZDSS-1 člen 31, 31, 31-4. ZPP člen 374, 374/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII DoR 21/2010-5, enako tudi VS RS VIII DoR 21/2010
VSRS sklep VIII Ips 200/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-10-14

mag. Ivan Robnik (preds.), Miran Blaha (poroč.), mag. Marijan Debelak, dr. Mateja Končina Peternel, Marjana Lubinič

pravice zaradi insolventnosti delodajalca - jamstveni sklad

Navedeno pomeni, da gre v tem sporu za enako situacijo kot v primeru premoženjskih zahtevkov delavca zoper delodajalca. V tovrstnih sporih je po določbi 1. točke 31. člena ZDSS-1 revizija dovoljena po določbah ZPP, torej na podlagi 367. člena ZPP, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000,00 EUR, ali če revizijo dopusti sodišče. V obravnavani zadevi noben od teh pogojev ni izpolnjen.

1. Sodišče prve stopnje je v delovnem sporu zavrnilo tožbeni zahtevek tožnika za odpravo sklepa Jamstvenega, preživninskega in invalidskega sklada  Republike Slovenije z dne 16. 4. 2013 in odločbe Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti z dne 9. 7. 2013, ter za priznanje pravic do izplačila neizplačanih plač za obdobje od 1. 7. 2012 do 3. 8. 2012 in odpravnine. Sodišče je potrdilo odločitev Jamstvenega sklada, da je tožnik zahtevo vložil prepozno.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Strinjalo se je z dejanskimi ugotovitvami in pravno presojo prvostopnega sodišča.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožnik revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zaradi zmotne uporabe materialnega prava.

5. Revizija je vložena v delovnem sporu, v katerem je tožnik zahteval plačilo neizplačanih plač in odpravnine zaradi prenehanja delovnega razmerja. Gre torej za premoženjske zahtevke delavca proti delodajalcu. Za varstvo določenih zahtevkov (in v določeni višini) je bil z ZJSRS za poravnavo obveznosti iz naslova pravic delavcev v primeru insolventnosti delodajalca ustanovljen Javni jamstveni, preživninski in invalidski sklad Republike Slovenije. Vendar možnost uveljavljanja pravic pri Jamstvenem skladu ne spreminja narave terjatev delavca. Njegove terjatve proti delodajalcu oziroma stečajnemu dolžniku le preidejo do višine pravic zagotovljenih po  ZJSRS na sklad z dnem izvršitve odločbe o priznanju pravic (subrogacija). S prehodom terjatve na sklad vstopi sklad v razmerju do delodajalca oziroma do stečajnega dolžnika v položaj delavca kot upnika do višine sredstev izplačanih na podlagi odločbe o priznanju pravic.

6. Navedeno pomeni, da gre v tem sporu za enako situacijo kot v primeru premoženjskih zahtevkov delavca zoper delodajalca. V tovrstnih sporih je po določbi 1. točke 31. člena ZDSS-1 revizija dovoljena po določbah ZPP, torej na podlagi 367. člena ZPP, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000,00 EUR, ali če revizijo dopusti sodišče. V obravnavani zadevi noben od teh pogojev ni izpolnjen.

7. Glede na navedeno je revizijsko sodišče revizijo tožnika kot nedovoljeno zavrglo (377. člen v zvezi z drugim odstavkom 374. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep VIII R 21/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-11-10

mag. Ivan Robnik (preds.), Marjana Lubinič (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - plačilo za pogodbeno opravljeno delo

Tožeča stranka, ki je sicer tako kot tožena stranka tudi stranka pogodbe o zaposlitvi, toži na podlagi pravnega razmerja, ki nima pravnega temelja v pogodbi o zaposlitvi, torej ne uveljavlja pravice iz delovnega razmerja. Zgolj dejstvo, da sta sicer pravdni stranki tudi v razmerju delavca in delodajalca, ne zadostuje za opredelitev spora kot delovnega.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

1. Tožnik je vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine, in sicer računov z dne 2. 7. 2010 v višini 2.097,87 EUR in z dne 25. 10. 2010 v višini  2.640,62 EUR. Okrajno sodišče v Ljubljani je izdalo sklep o izvršbi z dne 4. 6. 2013, ki je bil po ugovoru tožene stranke dne 20. 8. 2013 razveljavljen v delu, s katerim se dovoljuje izvršba. Zadeva je bila odstopljena Okrožnemu sodišču v Ljubljani, ki je pred Višjim sodiščem v Ljubljani sprožilo spor o pristojnosti. Višje sodišče je kot pristojno sodišče določilo Okrajno sodišče v Ljubljani s sklepom z dne 7. 1. 2014. Okrajno sodišče v Ljubljani je dne 30. 6. 2015 izdalo sklep o  nepristojnosti in zadevo odstopilo Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani. To je sprožilo spor o pristojnosti dne 29. 9. 2015, saj je menilo, da gre med strankama za spor glede neplačanih računov za pogodbena dela, pri čemer ni bistveno, da sta stranki obenem tudi stranki pogodbe o zaposlitvi, saj zatrjevana terjatev ne izhaja iz le-te.

2. Za odločanje v zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

3. Tožnik v svojih navedbah upravičenje do plačila 4.738,47 EUR veže na pogodbeni temelj, ki ga ne utemeljuje s pogodbo o zaposlitvi med njim in toženo stranko, temveč z navadno pogodbo civilnega prava. Tožena stranka v svojih navedbah zanika obstoj pogodbe civilnega prava in s tem zanika utemeljenost tožbenega zahtevka. V skladu z b) alinejo prvega odstavka 5. člena ZDSS-1 je delovno sodišče pristojno za določanje o pravicah, obveznostih in odgovornostih iz delovnega razmerja med delavcem in delodajalcem oziroma njihovimi pravnimi nasledniki. V tem sporu pa ne gre za tak primer, saj tožeča stranka, ki je sicer tako kot tožena stranka tudi stranka pogodbe o zaposlitvi, toži na podlagi pravnega razmerja, ki nima pravnega temelja v pogodbi o zaposlitvi, torej ne uveljavlja pravice iz delovnega razmerja. Zgolj dejstvo, da sta sicer pravdni stranki tudi v razmerju delavca in delodajalca, ne zadostuje za opredelitev spora kot delovnega.

4. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 30. člena ZPP sklenilo, da je za odločanje v tem sporu pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

ZDSS-1 člen 5, 5/1, 5/1-b. ZPP člen 25, 25/2, 30, 30/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep III DoR 102/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-10-13

Vladimir Balažic (preds.), dr. Miodrag Đorđević (poroč.), dr. Mile Dolenc

predlog za dopustitev revizije - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Ker niso izpolnjeni pogoji, ki jih za dopustitev revizije določa 367.a člen ZPP, je Vrhovno sodišče predlog toženke v skladu z drugim odstavkom 367.c  člena ZPP zavrnilo.

1. Sodišče prve stopnje je na podlagi 631. člena Obligacijskega zakonika delno ugodilo tožbenemu zahtevku, in sicer za plačilo 40.000,00 EUR. Presodilo je, da je v tem delu utemeljen neposredni zahtevek tožnice kot podizvajalke do toženke kot naročnice za vtoževano terjatev na podlagi izvedenih del. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke ter potrdilo ugodilni del izpodbijane sodbe.

2. Toženka je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila predlog za dopustitev revizije.

3. Ker niso izpolnjeni pogoji, ki jih za dopustitev revizije določa 367.a člen Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), je Vrhovno sodišče predlog toženke v skladu z drugim odstavkom 367.c  člena ZPP zavrnilo.

ZPP člen 367a, 367c, 367c/2. OZ člen 631.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 162/2009, enako tudi VS RS Sklep II DoR 278/2009

Sklep II DoR 185/2009, enako tudi II DoR 234/2009, II DoR 269/2009, II DoR 4/2010
VSRS sklep III Ips 24/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-04-07

dr. Mile Dolenc (preds.), Vladimir Balažic (poroč.), mag. Marijan Debelak, dr. Miodrag Đorđević, Janez Vlaj

dopuščena revizija - plačilo sodne takse - zamuda s plačilom sodne takse - umik dopuščene revizije

Zaradi neplačila sodne takse se šteje, da je tožena stranka umaknila revizijo.

Šteje se, da je tožena stranka umaknila revizijo.

1. Tožena stranka je po sklepu Vrhovnega sodišča III DoR 121/2014-8 z dne 7. 11. 2014 zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila revizijo.

2. V skladu z določbami Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) mora biti sodna taksa plačana ob vložitvi revizije, najkasneje pa v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za plačilo sodne takse, v katerem stranko tudi opozori na posledice neplačila (prvi in drugi odstavek 105.a člena ZPP). Če sodna taksa v tem roku ni plačana in niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, se šteje, da je vloga umaknjena (tretji odstavek 105.a člena ZPP).(1)

3. V obravnavanem primeru je pooblaščenec tožene stranke plačilni nalog z opozorilom na posledice nepravočasnega plačila sodne takse prejel 8. 12. 2014. Petnajstdnevni rok za plačilo sodne takse se je v skladu z določbo 111. člena ZPP iztekel s potekom 23. 12. 2014. Ker plačilo sodne takse tožene stranke iz evidence Uprave za javne prihodke ni bilo razvidno, je sodišče prve stopnje pooblaščenca tožene stranke 8. 1. 2015 z dopisom pozvalo, da v roku treh dni predloži dokazilo o pravočasnem plačilu sodne takse. Iz predloženih dokazil izhaja, da je bila sodna taksa za postopek z revizijo nato plačana 12. 1. 2015, kar je po poteku roka, določenega v plačilnem nalogu sodišča.

4. Vrhovno sodišče je glede na zgoraj obrazloženo ugotovilo, da je bila sodna taksa plačana po izteku roka za plačilo, hkrati pa niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, zato je v skladu z določbo tretjega odstavka 105.a člena ZPP štelo, da je tožena stranka revizijo umaknila.

Op. št. (1): Tako tudi sodna praksa Vrhovnega sodišča v zadevah III DoR 35/2009 z dne 13. 7. 2010, II DoR 551/2010 z dne 12. 1. 2011, III Ips 97/2010 z dne 8. 3. 2011, II DoR 218/2013 z dne 7. 11. 2013 in III DoR 135/2013 z dne 12. 2. 2014.

ZPP člen 105a, 105a/1, 105a/2, 105a/3, 111.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 288/2010, enako tudi II DoR 296/2010
VSRS Sklep I Kr 21743/2015-6
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-11-26

Marko Šorli (preds.), Barbara Zobec (poroč.), Maja Tratnik

Krajevna pristojnost - prenos krajevne pristojnosti - tehtni razlogi

Tehtni razlog za prenos krajevne pristojnosti je podan takrat, kadar obstojijo okoliščine, ki objektivno ne zagotavljajo nepristranskega (poštenega) sojenja v smislu prvega odstavka 23. člena Ustave RS oziroma prvega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah.

Predlog za prenos krajevne pristojnosti se zavrne.

1. Zasebni tožilec R. Š. je pri Okrajnem sodišču v Domžalah dne 15. 6. 2015 zoper obdolženega B. M. vložil zasebno tožbo zaradi suma storitve kaznivega dejanja razžalitve po drugem v zvezi s prvim odstavkom 158. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1) in kaznivega dejanja obrekovanja po drugem v zvezi s prvim odstavkom 159. člena KZ-1.

2. Zasebni tožilec predlaga prenos krajevne pristojnosti, ker obdolženec pred Okrajnim sodiščem v Domžalah in Višjim sodiščem v Ljubljani uživa status privilegiranca, saj je z neresnicami in obrekovanji pred Višjim sodiščem v Ljubljani že uspel. Sam je zaradi tega nato popolnoma obubožal in neozdravljivo zbolel ter s tem izgubil dvajset let življenja in pričakovano lepo ter brezskrbno prihodnost.

3. Po prvem odstavku 35. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) lahko skupno neposredno višje sodišče določi za postopek drugo stvarno pristojno sodišče na svojem območju, če je očitno, da se bo tako lažje izvedel postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Institut prenosa krajevne pristojnosti zaradi lažje izvedbe postopka oziroma drugih tehtnih razlogov predstavlja izjemo od splošnih pravil, po katerih se določa krajevna pristojnost sodišča. Kateri so ti tehtni razlogi, zakon ne določa, v sodni praksi pa se je izoblikovalo stališče, da je tehtni razlog za prenos krajevne pristojnosti podan takrat, kadar obstojijo okoliščine, ki objektivno ne zagotavljajo nepristranskega (poštenega) sojenja v smislu prvega odstavka 23. člena Ustave RS oziroma prvega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah.

4. Predlagatelj v svojem predlogu ni navedel okoliščin, ki bi utemeljevale prenos krajevne pristojnosti v obravnavanem primeru. Golo zatrjevanje, da je sodišče v drugih postopkih med njima odločilo v prid obdolženca, še ne pomeni, da je sodišče ravnalo pristransko. Splošne navedbe o pristranskem in nezakonitem delovanju sodišča ne zadostijo standardu obrazloženosti predloga za prenos krajevne pristojnosti. Predlagatelj bi moral v predlogu navesti, katere konkretne okoliščine kažejo na pristransko odločanje sodišča v obravnavanem primeru. Ker pogoji iz prvega odstavka 35. člena ZKP niso izpolnjeni, Vrhovno sodišče predlogu za prenos krajevne pristojnosti ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep II DoR 366/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-12-17

Anton Frantar (preds.), dr. Ana Božič Penko (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

OBLIGACIJSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - poroštvo - izjava o poroštvu - najemna pogodba za določen čas - podaljšanje najemne pogodbe - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Razlogi za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani.

1. Toženka je bila v času sklenitve pogodbe o poslovnem najemu vozila direktorica B. d.o.o. S tožnico (oziroma njeno pravno prednico) je 6. 5. 2011 sklenila pogodbo o poslovnem najemu vozila za določen čas dvanajstih mesecev. Kot fizična oseba pa je dala tudi izjavo o solidarnem poroštvu.

2. Sodišče prve stopnje je razveljavilo sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani VL 201441/2013 z dne 13. 12. 2013 glede dolžnice, sedaj tožene stranke, I. V., tudi v dajatvenem in stroškovnem delu ter tožbeni zahtevek proti njej v celoti zavrnilo.

3. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožnice ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da sklep o izvršbi ostane v veljavi.

4. Zoper odločitev sodišča druge stopnje je toženka vložila predlog za dopustitev revizije. V njem navaja, da se sporno pravno vprašanje nanaša na pravilno uporabo Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ), konkretno določbe 1013. člena OZ v povezavi z uveljavljeno sodno prakso Vrhovnega sodišča, ki določa, da mora pisna izjava, s katero se nekdo zavezuje kot porok, če naj učinkuje, poleg gole zaveze zajemati tudi vse bistvene modalitete obveznosti glavnega dolžnika (zlasti vsebino obveznosti, trenutek njene zapadlosti, pa tudi druge elemente, ki so odločilni za presojo porokovega pravnega položaja). Sklicuje se na judikat Vrhovnega sodišča II Ips 374/2008. Navaja še, da je sodišče razlagalo splošne pogoje oziroma sklenjeno pogodbo v nasprotju s samo vsebino listine, v korist upnika (moralo pa bi jo v korist šibkejše stranke).

6. Vrhovno sodišče je ocenilo, da razlogi za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367a. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, zato je predlog zavrnilo (drugi odstavek 367c. člena ZPP).

OZ člen 1013. ZPP člen 367a/1, 367a, 367c, 367c/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.