VSRS sodba VIII Ips 292/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2016-02-09

mag. Marijan Debelak (preds.), mag. Ivan Robnik (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel, Marjana Lubinič, Borut Vukovič

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - odpoved večjemu številu delavcev - presežni delavci - program razreševanja presežnih delavcev - ponudba zaposlitve pod spremenjenimi pogoji - vsebina odpovedi pogodbe o zaposlitvi

Sodišče je upoštevalo določbo 2. alineje 101. člena ZDR-1, da mora delodajalec v programu razreševanja (večjega števila) presežnih delavcev preveriti možnosti nadaljevanja zaposlitve pod spremenjeni pogoji. Pri tem pa je ugotovilo, da je tožena stranka dokazala, da za tožnika takšne možnosti ni bilo. Ni bistveno, da tega v pisni odpovedi pogodbe o zaposlitvi ni izrecno navedla, saj to glede na določbo 87. člena ZDR-1 ni obvezna sestavina pisne odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Bistveno je, da je tožena stranka pred sodiščem dokazala, da je možnost ponudbe nove pogodbe o zaposlitvi tožniku preverjala in ugotovila, da take možnosti ni bilo.

V postopku razreševanja večjega števila presežnih delavcev ZDR-1 v 101. in 102. členu delodajalcu nalaga sprejem in uporabo kriterijev pri izbiri presežnih delavcev. Komu od presežnih delavcev, ki izpolnjujejo pogoje, bo delodajalec ponudil drugo zaposlitev pod spremenjenimi pogoji, je stvar njegove odločitve. Pri tem je vezan zgolj na določbe o prepovedi diskriminacije. Smisel določbe o preveritvi možnosti nadaljevanja zaposlitve pod spremenjenimi pogoji ni v tem, da ohranijo delo prav določeni delavci, temveč v tem, da ohrani delo čim večje število delavcev, ki za razpoložljiva dela sicer izpolnjujejo zahtevane pogoje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev nezakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ki jo je dne 8. 11. 2013 tožniku podala tožena stranka. Hkrati je zavrnilo tudi tožnikov zahtevek za reintegracijo ter podredni zahtevek za plačilo denarnega povračila, v zvezi z delom podredno oblikovanega zahtevka o sodni razvezi pogodbe o zaposlitvi pa je sodišče tožbo zavrglo.

2. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo in sklep sodišča prve stopnje. Ob tem je v obrazložitvi sicer opozorilo na neustreznost postavitve in odločanja o podrednem zahtevku v zvezi s sodno razvezo pogodbe o zaposlitvi. Glede primarnega zahtevka je soglašalo s presojo sodišča prve stopnje, da je bil pri toženi stranki zaradi ukinitve delovnega mesta iz tožnikove pogodbe o zaposlitvi,  oziroma dejansko vseh sedem delovnih mest notranjih kontrolorjev in službe notranje kontrole s 1. 7. 2013, podan utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi tožniku. Hkrati je soglašalo z ugotovitvami, da je tožnik do dneva odpovedi opravljal le posamične zadolžitve na drugem delovnem področju po sprotnih navodilih tožene stranke in da mu v zvezi s sočasnim razreševanjem večjega števila presežnih delavcev tožena stranka ni mogla zagotoviti nadaljevanja zaposlitve pod spremenjenimi pogoji oziroma na drugem delovnem mestu.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožnik revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Graja stališča nižjih sodišč glede odločitve o podrednem zahtevku in uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 8. in 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Navaja, da sodišče ni navedlo razlogov, zakaj njegovo delo, ki ga je opravljal po ukinitvi službe notranje kontrole v sektorju za poslovno analizo, ni bilo več potrebno, da sodišče ni upoštevalo, da tožena stranka v odpovedi ni navedla, da je preverila možnosti tožnikove nadaljnje zaposlitve in se do tega ni opredelilo, čeprav se je število zaposlenih v sektorju za poslovno analizo le zmanjšalo, da je sodišče neutemeljeno zavrnilo dokaz s pribavo pogodb o zaposlitvi sodelavcev, ki so obdržali zaposlitev oziroma se do tega dokaznega predloga ni ustrezno opredelilo in da je tožena stranka nezakonito ponudila nove zaposlitve le nekaterim presežnim delavcem brez ustreznih kriterijev za njihovo izbiro.

4. Tožena stranka je prerekala revizijske navedbe in predlagala zavrnitev revizije.

6. Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Pri tem je vezano na dejanske ugotovitve, ki so bile podlaga za izdajo izpodbijane sodbe, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (tretji odstavek 370. člena ZPP).

7. V sporu o zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi je tako odločitev o primarnem zahtevku za reintegracijo delavca, kot odločitev o podrednem zahtevku  o prenehanju pogodbe o zaposlitvi na podlagi sodbe sodišča, odvisna od ugotovitve nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Ker je sodišče zahtevek za ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi zavrnilo, zavrnitev dela podrednega zahtevka iz naslova prenehanja pogodbe o zaposlitvi na podlagi sodbe sodišča oziroma zavrženje tožbe glede dela tega podrednega zahtevka ni moglo predstavljati bistvene kršitve določb pravdnega postopka, saj tak način odločanja ni mogel vplivati na uspešnost uveljavljanja podrednega zahtevka. Odločanje o podrednem tožbenem zahtevku za sodno razvezo pogodbe o zaposlitvi bi prišlo v poštev le v primeru, da bi tožnik uspel z zahtevkom za ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi, zavrnjen pa bi bil njegov zahtevek za reintegracijo.

8. Revizija sodišču neutemeljeno očita bistvene kršitve določb pravdnega postopka v smislu 8. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Glede zavrnitve tožnikovega zahtevka imata sodbi nižjih sodišč skladne in prepričljive razloge in sodbi ne vsebujeta nasprotij, zaradi katerih se ne bi mogli preizkusiti. Ob materialnopravnih izhodiščih, ki bodo navedena v nadaljevanju, je sodišče  dokazni predlog za pribavo pogodb o zaposlitvi delavcev, ki jim je tožena stranka ponudila zaposlitev pod spremenjenimi pogoji, kot nebistven za odločitev utemeljeno zavrnilo.

9. Da je prišlo pri toženi stranki do organizacijskih sprememb, v okviru katerih je prišlo do ukinitve službe notranje kontrole in s tem do ukinitve delovnega mesta notranji kontrolor, za katero je imel tožnik sklenjeno pogodbo o zaposlitvi, med strankama niti ni bilo sporno. Torej je bil podan utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi, saj so zaradi tega potrebe po tožnikovem delu pod pogoji njegove pogodbe o zaposlitvi v smislu določb 1. alineje prvega odstavka 89. člena  Zakona o delovnih razmerjih ZDR-1) prenehale.

10. Po ugotovitvah sodišča po ukiniti službe notranje kontrole s 1. 7. 2013 tožena stranka tožniku ni ponudila v podpis nove pogodbe o zaposlitvi. Ker je v krajšem času pri toženi stranki postalo nepotrebno večje število delavcev, je tožena stranka do sprejema programa razreševanja presežnih delavcev dne 22. 10. 2013 v smislu določb 101. člena ZDR-1, oziroma do podaje sporne odpovedi pogodbe o zaposlitvi po izvedbi tega programa, tožniku odrejala posamezna dela iz sektorja za poslovne analize. Sodišče je upoštevalo določbo 2. alineje 101. člena ZDR-1, da mora delodajalec v programu razreševanja (večjega števila) presežnih delavcev preveriti možnosti nadaljevanja zaposlitve pod spremenjeni pogoji. Pri tem pa je ugotovilo, da je tožena stranka dokazala, da za tožnika takšne možnosti ni bilo. Ni bistveno, da tega v pisni odpovedi pogodbe o zaposlitvi ni izrecno navedla, saj to glede na določbo 87. člena ZDR-1 (1) ni obvezna sestavina pisne odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Bistveno je, da je tožena stranka pred sodiščem dokazala, da je možnost  ponudbe nove pogodbe o zaposlitvi tožniku preverjala in ugotovila, da take možnosti ni bilo.

11. Tožnik v reviziji navaja, da se je v okviru razreševanja večjega števila presežnih delavcev tudi v sektorju za poslovno planiranje število delavcev zmanjšalo, hkrati pa navaja, da so od sedmih notranjih kontrolorjev, katerih delovna mesta so bila ukinjena, zaposlitev pod spremenjeni pogoji obdržali štirje delavci oziroma delavke, od tega vsaj eden, ki ni užival zaščite pred odpovedjo. Ob teh ugotovitvah sodišču očita, da pri svoji presoji ni upoštevalo dejstva, da tožena stranka pri odločanju o tem, kateri od presežnih delavcev bodo obdržali zaposlitev, ni uporabila vnaprej določenih kriterijev.

12. V postopku razreševanja večjega števila presežnih delavcev ZDR-1 v 101. in 102. členu delodajalcu nalaga sprejem in uporabo kriterijev pri izbiri presežnih delavcev. Komu od presežnih delavcev, ki izpolnjujejo pogoje, bo delodajalec ponudil drugo zaposlitev pod spremenjenimi pogoji, je stvar njegove odločitve. Pri tem je vezan zgolj na določbe o prepovedi diskriminacije. Smisel določbe o preveritvi možnosti nadaljevanja zaposlitve pod spremenjenimi pogoji ni v tem, da ohranijo delo prav določeni delavci, temveč v tem, da ohrani delo čim večje število delavcev, ki za razpoložljiva dela sicer izpolnjujejo zahtevane pogoje.

13. Glede na navedeno revizijski razlogi niso podani. Zato je sodišče na podlagi 378. člena ZPP  revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

Op. št. (1): V skladu z drugim odstavkom 87. člena ZDR-1 je obvezna vsebina odpovedi pogodbe o zaposlitvi le pisna obrazložitev odpovednega razloga.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.