VSRS sodba VIII Ips 196/2015
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-10-27

Miran Blaha (preds.), mag. Ivan Robnik (poroč.), mag. Marijan Debelak, Marjana Lubinič, Borut Vukovič

pravica do invalidske pokojnine - poslabšanje zdravstvenega stanja - ustrezno delo z omejitvami

Ob ugotovitvah, da pri tožniku ni prišlo do sprememb njegovega zdravstvenega stanja in preostale delovne zmožnosti, sodišče ni zmotno uporabilo materialnega prava, ko je tožnikov zahtevek za odpravo odločb tožene stranke in priznanje pravic na podlagi I. kategorije invalidnosti zavrnilo.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek za odpravo odločb tožene stranke št. I-4-128-815 z dne 19. 4. 2011 in št. 2 4 4128815 z dne 5. 11. 2010, s katerima je bilo ugotovljeno, da je pri tožniku še naprej podana III. kategorija invalidnosti, ker od 31. 12. 2002 zaradi sprememb v zdravstvenem stanju ni več zmožen za delo voznika viličarja, s pravico do zaposlitve na drugem ustreznem delovnem mestu brez fizičnih obremenitev, sede in v ugodnih mikroklimatskih pogojih, kot je bilo to ugotovljeno s pravnomočno odločbo tožene stranke z dne 2. 7. 2003. Hkrati je sodišče zavrnilo tožbeni zahtevek za priznanje I. kategorije invalidnosti s pravico do priznanja invalidske pokojnine.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Soglašalo je s presojo sodišča prve stopnje, ki je tudi na podlagi objektiviziranega sodnega izvedeniškega mnenja izvedenskega organa A. ter mnenja sodne izvedenke s področja medicine dela prometa in športa mag. B. B., dr. med., ugotovilo, da pri tožniku po 21. 12. 2002 ni prišlo do poslabšanja zdravstvenega stanja in da je pri njem še naprej podana preostala delovna zmožnost, kot je bila ugotovljena z odločbo tožene stranke z dne 2. 7. 2003.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožnik revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da ne obstaja delovno mesto z navedenimi omejitvami, ki bi ga lahko tožnik, kot nekvalificirana oseba, opravljal osem ur dnevno. S tem v zvezi sodišču očita bistvene kršitve določb pravdnega postopka, ker ni sledilo njegovim dokaznim predlogom za poizvedbe pri Zavodu za zaposlovanje o obstoju takih delovnih mest in za pribavo dodatnega izvedeniškega mnenja, saj izvedenka s področja medicine dela ni podala stališča, katera konkretna dela bi lahko tožnik opravljal. Hkrati sodišče ne soglaša z upoštevanjem izvedeniškega mnenja A., kjer se je pred tem tudi sicer zdravil in je bilo pri tem ugotovljeno, da zaradi zdravstvenih težav ni več delazmožen. Pri tem se tožnik sklicuje tudi na kršitev ustavnih pravic, predvsem pravice do enakosti pred zakonom in pravice do enakega varstva pravic.

5. Na podlagi 371. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Pri tem je vezano na dejanske ugotovitve, ki so bile podlaga za izdajo izpodbijane sodbe, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (tretji odstavek 370. člena ZPP).

6. Sodišče je oceno tožnikove invalidnosti s strani izvedenskega organa tožene stranke, na podlagi katere sta bili izdani sporni odločbi, na tožnikov predlog preverjalo kar z dvema izvedeniškima mnenjema. Pri tem sta prvo izvedeniško mnenje in njegovo dopolnitev podala izvedenca prof. dr. C. C. in doc. dr. D. D., za katera ni bilo ugotovljeno, da bi bila tudi tožnikova lečeča zdravnika, ko je bil pred tem na zdravljenju na A. V obrazložitvi drugega izvedeniškega mnenja s področja medicine dela pa se je izvedenka mag. B. B. v bistvu izjavila tudi o tožnikovih vprašanjih glede možnosti zagotovitve delovnega mesta, na katerem bi bilo mogoče upoštevati delovne omejitve, kot so bile opredeljene ob ugotovitvi njegove III. kategorije invalidnosti (ali prilagoditev delovnega mesta pri delodajalcu ali spremljati razpise o prostih delovnih mestih, na katerih bi se tožnik z ugotovljenimi omejitvami lahko zaposlil). Ob tem, da so izvedenci v obeh izvedeniških mnenjih izhajali iz objektiviziranih rezultatov meritev tožnikovih splošnih življenjskih sposobnosti glede na njegovo sicer stabilizirano zdravstveno stanje, je sodišče tožnikove dokazne predloge za pribavo še dodatnega izvedeniškega mnenja in za splošne poizvedbe, ali za tožnika ustrezno delovno mesto sploh obstaja, utemeljeno zavrnilo.

7. Glede na navedeno revizijske navedbe, da sta nižji sodišči bistveno kršili določbe pravdnega postopka, niso utemeljene. Prav tako ni utemeljeno tožnikovo sklicevanje na kršitev ustavnih pravic, saj je očitno, da je sodišče v postopku ustrezno upoštevalo njegove dokazne predloge in se do njih ustrezno opredelilo ter odgovorilo na njegovo pritožbo. Zgolj nestrinjanje z izidom dokaznega postopka in vsebine spora pa samo na sebi ne more pomeniti kršitve ustavnih pravic.

8. Ob ugotovitvah, da pri tožniku ni prišlo do sprememb njegovega zdravstvenega stanja in preostale delovne zmožnosti, sodišče ni zmotno uporabilo materialnega prava, ko je tožnikov zahtevek za odpravo odločb tožene stranke in priznanje pravic na podlagi I. kategorije invalidnosti zavrnilo.

9. Ker revizijski razlogi niso podani, tožnik z revizijo ni mogel uspeti (378. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.