VSRS sklep II Ips 75/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-11-26

Anton Frantar (preds.), Janez Vlaj (poroč.), dr. Ana Božič Penko, Karmen Iglič Stroligo, dr. Mateja Končina Peternel

skupno premoženje zakoncev - samostojni podjetnik posameznik (s. p.) - premoženje samostojnega podjetnika posameznika - obveznosti iz podjetniške dejavnosti zakonca - obveznosti zakoncev - nerazdelna odgovornost zakoncev

V primeru, če je eden od zakoncev (ali oba) samostojni podjetnik posameznik (s. p.), je del skupnega premoženja lahko tudi podjetniško organizirano premoženje, če je pridobljeno z delom v času trajanja zakonske zveze. Podjetnik namreč ni pravna oseba in prav tako ne njegovo podjetje. To pa pomeni, da so tudi obveznosti, nastale v zvezi z opravljanjem podjetniške dejavnosti v okviru s. p.-ja, lahko obveznosti, nastale v zvezi s skupnim premoženjem, za katere odgovarjata zakonca nerazdelno (kot to določa drugi odstavek 56. člena ZZZDR).

Reviziji se ugodi in se sodbi sodišč druge in prve stopnje glede odločitve (po nasprotni tožbi) v zvezi z zahtevkom za povrnitev dolgov iz naslova opravljanja dejavnosti v okviru s. p.-ja (katerega nosilec je bil toženec v času trajanja zakonske zveze s tožnico) razveljavita ter se zadeva v tem delu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o stroških revizijskega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da je toženec dolžan tožnici plačati 4.658,85 EUR z obrestmi, v presežku (za znesek 7.870,78 EUR) je tožbeni zahtevek zavrnilo. Odločilo je tudi, da je tožnica dolžna tožencu po nasprotni tožbi plačati 2.088,91 EUR z obrestmi, v presežku (za znesek 13.487,80 EUR) je tožbeni zahtevek po nasprotni tožbi zavrnilo. Odločilo je še o stroških postopka.

2. Sodišče druge stopnje je toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je toženec vložil predlog za dopustitev revizije, ki mu je Vrhovno sodišče ugodilo, in revizijo s sklepom II DoR 38/2013 dopustilo glede vprašanja, ali je sodišče druge stopnje pravilno uporabilo določilo drugega odstavka 56. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (v nadaljevanju ZZZDR) glede odgovornosti za skupne dolgove pravdnih strank. Na podlagi omenjenega sklepa (dopuščena revizija; tretji odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP) je toženec zoper drugostopenjsko sodbo vložil pravočasno revizijo zaradi revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava. Ne sprejema stališča sodišč prve in druge stopnje, da po nasprotni tožbi vtoževanih dolgov (katerih obstoj tožnica niti ne zanika), ker so nastali iz poslovanja toženčevega podjetja, ni mogoče šteti za skupne dolgove pravdnih strank. Meni, da bi moralo sodišče ob pravilni uporabi ZZZDR in Zakona o gospodarskih družbah (ZGD-1) odločiti, da so skupni dolgovi pravdnih strank tudi dolgovi iz nekdaj toženčevega s. p.-ja, katerega je tožnica v letu 2006 (med trajanjem zakonske zveze) prevzela. Poudarja, da je rezultat poslovanja s. p.-jev obeh pravdnih strank skupno premoženje oziroma skupna obveznost obeh pravdnih strank, za katero sta obe pravdni stranki odgovorni do polovice. Predlaga, naj revizijsko sodišče reviziji ugodi in izpodbijani sodbi ustrezno spremeni.

4. Revizija je bila vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila.

6. Revizijsko sporna je (samo) po nasprotni tožbi zahtevana povrnitev dolgov iz naslova opravljanja dejavnosti v okviru s. p.-ja, katerega nosilec je bil toženec v času trajanja zakonske zveze s tožnico.

7. V obravnavani zadevi je bilo (v zvezi z zahtevkom za povrnitev dolgov iz naslova opravljanja dejavnosti v okviru s. p.-ja, katerega nosilec je bil toženec v času trajanja zakonske zveze s tožnico) ugotovljeno samo, da sta pravdni stranki razvezana zakonca (zakonska zveza je trajala od 9. 8. 1997 do 4. 12. 2007), ki sta imela pred letom 2006 vsak svoj s. p., v letu 2006 pa je tožnica prevzela toženčev s. p., ker je imel on dolgove in se z dolgovi nista mogla prijaviti na razpis.

8. Upoštevajoč navedeno dejansko podlago Vrhovno sodišče opozarja, da je v primeru, če je eden od zakoncev (ali oba) samostojni podjetnik posameznik (s. p.), del skupnega premoženja lahko tudi podjetniško organizirano premoženje, če je pridobljeno z delom v času trajanja zakonske zveze. Podjetnik namreč ni pravna oseba in prav tako ne njegovo podjetje.(1) To pa pomeni, da so tudi obveznosti, nastale v zvezi z opravljanjem podjetniške dejavnosti v okviru s. p.-ja, lahko obveznosti, nastale v zvezi s skupnim premoženjem, za katere odgovarjata zakonca nerazdelno (kot to določa drugi odstavek 56. člena ZZZDR). Vrhovno sodišče je v zadevi II Ips 460/2008 že poudarilo, da okoliščina, da je toženka v listinah v zvezi z nakupom poslovnih prostorov označena kot s. p. in da je to premoženje zavedeno kot last s. p. v njenih bilancah in na AJPES-u, ne spreminja dejstva, da je poslovne prostore kupila kot fizična oseba in kot tožnikova zakonska partnerica. Zato je stališče (zavzeto v sodbi sodišča prve stopnje, potrjeno s strani pritožbenega sodišča), da dolgov, ki so nastali (med trajanjem zakonske zveze) iz poslovanja toženčevega podjetja, ni mogoče šteti za skupne dolgove pravdnih strank, temveč za posebne obveznosti toženca, in da zato ne gre za obveznosti, za katere odgovarjata zakonca nerazdelno tako s skupnim kakor tudi s svojim posebnim premoženjem (kot to določa drugi odstavek 56. člena ZZZDR), materialnopravno zmotno.

9. Ker je zaradi zmotne uporabe materialnega prava dejansko stanje [glede odločitve (po nasprotni tožbi) v zvezi z zahtevkom za povrnitev dolgov iz naslova opravljanja dejavnosti v okviru s. p.-ja, katerega nosilec je bil toženec v času trajanja zakonske zveze s tožnico] ostalo nepopolno ugotovljeno, je Vrhovno sodišče reviziji toženca ugodilo in sodbi sodišč druge in prve stopnje glede odločitve (po nasprotni tožbi) v zvezi z zahtevkom za povrnitev dolgov iz naslova opravljanja dejavnosti v okviru s. p.-ja, katerega nosilec je bil toženec v času trajanja zakonske zveze s tožnico, razveljavilo ter zadevo v tem delu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (drugi odstavek 380. člena ZPP), da bo presodilo, ali je s strani toženca zatrjevane obveznosti v zvezi z opravljanjem njegove dejavnosti v okviru s. p.-ja mogoče šteti za obveznosti, nastale v zvezi s skupnim premoženjem.

10. Odločitev o priglašenih revizijskih stroških se pridrži za končno odločbo (tretji odstavek 165. člena ZPP).

Op. št. (1): J. Hudej, I. Ščernjavič: Sporna materialnopravna vprašanja skupnega premoženja s posebnim poudarkom na novejši sodni praksi, Pravnik, 127 (2010) 11-12, str. 761.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.