VSRS Sodba X Ips 390/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2015-09-10

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) III U 226/2013

Borivoj Rozman (preds.), Brigita Domjan Pavlin (poroč.), Marko Prijatelj

dovoljena revizija - naknadna odmera uvoznih dajatev - pogoji za uporabo zavezujoče tarifne informacije - uvrstitev blaga v tarifno oznako - strokovno mnenje carinskega laboratorija - drugo mnenje - izvedenec v carinskem postopku - napaka carinskega organa - združitev postopkov

Imetnik zavezujoče informacije lahko to informacijo uporablja za neko blago samo, če carinskemu organu zadovoljivo dokaže, da zadevno blago v vseh pogledih ustreza blagu, opisanemu v predloženi informaciji, česar pa revident ni dokazal.

V carinskih postopkih glede na 189. člen ZUP velja, da v postopkih, kjer carinski laboratorij, oziroma laboratorij imenovan s strani Generalnega carinskega urada oziroma OLAF-a, kot v obravnavanih zadevah, izda strokovno mnenje, ni treba postaviti neodvisnega izvedenca, da bi opravil isto strokovno delo kot carinski laboratorij, razen v primeru, če bi carinski zavezanec z dokazi, ki bi jih predložil (na primer primerljiv izvid ali mnenje drugega laboratorija) pri uradni osebi vzbudil utemeljen dvom v pravilnost strokovnega mnenja, oziroma v drugih utemeljenih primerih.

Načeloma lahko samo določene napake, ki se lahko očitajo „aktivnemu ravnanju pristojnih organov“, pripeljejo do tega, da ne pride do naknadne izterjave carine. Po veljavnih predpisih carinski organ, ki je izdal ZTI, ni dolžan že v postopku izdaje ZTI zahtevati vzorca za analizo blaga. ZTI se namreč lahko izda že na podlagi podatkov, ki jih je posredoval revident, če ti podatki za izdajo informacije zadostujejo.

I. Zadeve, ki se pri Vrhovnem sodišču vodijo kot X Ips 390/2014, X Ips 391/2014, X Ips 392/2014, X Ips 398/2014 in X Ips 415/2014, se združijo v skupno obravnavanje in odločanje tako, da postane osnovni spis X Ips 390/2014.

III. Tožeča stranka trpi sama svoje stroške revizijskih postopkov.

1. Z izpodbijanimi sodbami je prvostopenjsko sodišče na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo tožbe tožeče stranke (v nadaljevanju revidenta) zoper več odločb Carinskega urada Koper, s katerimi je prvostopenjski carinski organ blago s trgovskim nazivom „single bulb garlic, 3,5 cm - 5 cm“ oziroma „solo garlic, 3 cm - 5 cm“ po več carinskih deklaracijah, vloženih od maja do avgusta 2010, tarifne oznake 0703 90 00 kombinirane nomenklature s TARIC kodo 80, dokončno razvrstil v tarifno oznako 0703 20 00 kombinirane nomenklature s TARIC kodo 00 ter carinsko stopnjo 9,60 % (1. točka izrekov). Ugotovil je carinsko vrednost blaga in naknadno določil uvozne dajatve v različnih višinah, revidentu in družbi B., naložil plačilo razlike v carini, DDV ter posebno dajatev in pripadajoče obresti z dovoljenim odlogom plačila 30 dni od vročitve odločbe (2. točka izrekov). Odločil je, da pritožba ne zadrži izvršitve ter da se zahteva za povrnitev stroškov zavrne oziroma, da bo o stroških postopka odločeno s posebnim sklepom (3. in 4. točka izrekov). Tožena stranka kot drugostopenjski organ je pritožbe zoper izpodbijane odločbe kot neutemeljene zavrnila.

2. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvah izpodbijanih sodb pritrdilo odločitvi in razlogom carinskih organov, opredelilo pa se je tudi do tožbenih navedb. Ključni razlog za zavrnitev tožb in potrditev pravilnosti ter zakonitosti odločitev carinskih organov je, da revident ni dokazal, da prijavljeno blago v vseh točkah ustreza blagu v Zavezujoči tarifni informaciji (v nadaljevanju ZTI), zato ZTI ni mogoče uporabiti. Predpisi o uvrstitvi blaga niso bili uporabljeni retroaktivno, prav tako pa carinski organi niso naredili napake, zaradi katere naknadna odmera dajatev ne bi bila mogoča.

3. Zoper sodbe sodišča prve stopnje vlaga revident revizije in se glede dovoljenosti sklicuje na 1. in 2. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlaga, da Vrhovno sodišče revizijam ugodi ter spremeni sodbe sodišča prve stopnje in ugodi tožbenim zahtevkom oziroma podrejeno, da izpodbijane sodbe razveljavi in zadeve vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Priglaša stroške revizijskih postopkov. Meni, da so bile carinske dajatve nezakonito odmerjene, saj je že pred uvozom blaga zahteval izdajo ZTI, ki pa ji carinski organ  ob vložitvi carinskih deklaracij ni sledil.

4. Tožena stranka predlaga, da se revizije zavrnejo kot neutemeljene.

5. Ker gre v obravnavanih zadevah za več postopkov o istem predmetu, saj revident v vseh primerih z vsebinsko povsem enakimi razlogi izpodbija sodbe, izdane na isti pravni podlagi in ob bistveno enakem dejanskem stanju, in ker sta v vseh primerih isti tudi stranki spora, so izpolnjeni pogoji za združitev postopkov na revizijski stopnji. Zato je Vrhovno sodišče – ob upoštevanju načela pospešitve in ekonomičnosti postopka iz prvega odstavka 11. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 – smiselno uporabilo določbo prvega odstavka 42. člena ZUS-1 in v uvodu navedene zadeve združilo v skupno obravnavanje in odločanje.

7. Revizije v zadevah X Ips 391/2014, X Ips 392/2014 in X Ips 398/2014 so dovoljene na podlagi 1. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, ki določa, da je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločalo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000,00 EUR. Vrednosti izpodbijanih delov dokončnih upravnih aktov namreč presegajo 20.000,00 EUR.

8. Reviziji v zadevah X Ips 390/2014 in X Ips 415/2014 sta dovoljeni po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, po kateri je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede vprašanja, ki je bistveno za odločitev ali če v sodni praksi o tem vprašanju ni enotnosti. Revident namreč glede na dejanske okoliščine primera izpostavlja konkretna pravna vprašanja razlage šestega odstavka 12. člena Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. 10. 1992 o uvedbi Carinskega zakonika skupnosti (UL L 302 z dne 19. 10. 1992 s spremembami, v nadaljevanju CZS), 220. člena CZS in vprašanje (nedopustne) retroaktivne uporabe predpisov. Ker na ta vprašanja z enostavno, jezikovno razlago ni mogoče odgovoriti, odločitev o teh vprašanjih pa je pomembna za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava oziroma za razvoj prava preko sodne prakse, sta reviziji dovoljeni.

9. Revizija je izredno pravno sredstvo proti pravnomočni sodbi sodišča prve stopnje (83. člen ZUS-1). Po prvem odstavku 85. člena ZUS-1 se lahko revizija vloži le zaradi bistvene kršitve določb postopka v upravnem sporu iz drugega in tretjega odstavka 75. člena ZUS-1 ter zaradi zmotne uporabe materialnega prava, za razliko od postopka s pritožbo, kjer se glede na 2. točko prvega odstavka 75. člena ZUS-1 preizkuša tudi pravilnost presoje postopka izdaje upravnega akta. Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, po uradni dolžnosti pa pazi na pravilno uporabo materialnega prava (86. člen ZUS-1). V tem okviru je revizijsko sodišče v obravnavani zadevi tudi opravilo revizijski preizkus.

10. Iz dejanskega stanja, ugotovljenega v carinskih postopkih ter povzetega v izpodbijanih aktih, ki je bilo podlaga za odločanje upravnih organov in sodišča prve stopnje, na katero je Vrhovno sodišče vezano, izhaja, da je revident prek posrednega zastopnika v obdobju od maja do avgusta 2010 z uporabo računalniškega sistema za izmenjavo podatkov vložil pet carinskih deklaracij, s katerimi je zahteval, da se sprosti v prost promet in vnos v domačo porabo blago z opisom (polje 31) „sveža, ohlajena čebulnica - enostročni česen z botaničnim imenom „Allium ampeloprasum“ rožnate barve, z okusom po mešanici pora in česna v tam navedeni količini“, ki ga je uvrstil v tarifno oznako 0703 90 00 KN s taric kodo 80. K carinskim deklaracijam je priložil ZTI. Upravni organ prve stopnje je zaradi dvoma v pravilnost tarifne uvrstitve deklariranega blaga na podlagi 68. člena CZS odredil fizični in dokumentarni pregled uvoženega blaga, o katerem je bil sestavljen zapisnik o odvzemu vzorcev. Sektor za tarifo, vrednost in poreklo pri Generalnem carinskem uradu v Ljubljani je po opravljeni DNA analizi vzetega vzorca, ki jo je opravila družba E. iz Nemčije in ugotovila, da je vzorec navadni česen „Allium Sativum“ in ne enostročni česen „Allium ampeloprasum“, dne 5. 10. 2010 izdal mnenje o uvrstitvi blaga. Po tem mnenju se uvožen svež česen „Allium Sativum“ v obliki glavice premera približno 30 mm, brez ločenih strokov, z lupino rožnate barve, ki se uporablja za prehrano, pakiran pa je v košarice z neto maso 250 g, pravilno uvršča v tarifno oznako 0703 20 00 KN s taric kodo 00. Na podlagi tega je carinski organ prve stopnje blago uvrstil v pravilno tarifno oznako in naknadno odmeril carinske dajatve.

11. V reviziji je sporna pravilnost in zakonitost naknadne odmere uvoznih dajatev. Vprašanje je, ali je bilo sporočilo Evropske Komisije o spremenjenih pojasnjevalnih opombah k tarifni oznaki 0703 20 00 (česen) uporabljeno retroaktivno. Sporno je tudi, ali bi moral carinski organ uporabiti ZTI, ali bi morala carinska organa oziroma sodišče prve stopnje postaviti neodvisnega strokovnjaka, ki bi opravil analizo blaga po drugem postopku in ali se dajatve zaradi napake carinskega organa ne bi smele naknadno vknjižiti.

12. Po mnenju Vrhovnega sodišča predpisi o uvrstitvi uvoženega blaga v pravilno tarifno oznako niso bili uporabljeni retroaktivno, zato so revizijski očitki v vezi s tem neutemeljeni. Kot je pravilno obrazložil že drugostopenjski carinski organ, na mnenje katerega se sklicuje tudi sodišče prve stopnje, Pojasnjevalne opombe kombinirane nomenklature Evropskih skupnosti (Uradni list EU št. C 1¸33 z dne 30. 5. 2008), veljavne na dan 26. 5. 2010 (ko je bila vložena prva deklaracija), pri tarifni oznaki 0703 20 00 (Česen) pojasnjujejo, da ta tarifna oznaka vsebuje vse vrste česna (Allium sativum), ki so primerne za človeško prehrano, medtem ko pri tarifni oznaki 0703 90 00 (Por in druge čebulice) pojasnjujejo, da ta tarifna oznaka zajema navadni užitni por (Allium porrum), zimski luk (Allium fistulosum) in drobnjak (Allium achoenoprasum). V uradnem listu EU C 201 z dne 23. 7. 2010 objavljeno Sporočilo Evropske komisije o spremembi pojasnjevalnih opomb k tarifni oznaki 0703 20 00 (Česen)(1)  pa je zgolj dodalo k prvotnemu odstavku (da ta tarifna oznaka vsebuje vse vrste česna (Allium sativum), ki so primerne za človeško prehrano) nov odstavek: „ta tarifna podštevilka vključuje tudi česen, ki ga sestavlja ena sama glavica, brez ločenih strokov, s približnim premerom 25-50 mm, za katerega se na tržišču uporablja med drugim tudi trgovsko ime „enostročni česen“, „solo garlic“, „pearl garlic“, „single bulb garlish“, „single clove garlic“ ali „monobulb garlic“ (ali drugo podobno tržno ime).“ Pojasnjeno je tudi, da ta podštevilka ne vključuje vrste „Allium ampeloprasum“, ki se uvršča v tarifno številko 0703 90 00.

13. Ključno v teh zadevah je, da je bilo po analizi vzorca blaga ugotovljeno, da gre za navadni česen „Allium sativum“in ne za enostročni „Allium ampeloprasum“, kot je blago v carinski deklaraciji prijavil revident. Navadni česen „Allium sativum“ pa se je, kot navedeno zgoraj, že pred objavo spremembe pojasnjevalnih opomb uvrščal v tarifno oznako 0703 20 00 (Česen). Uvrstitev je bila tako narejena na podlagi pojasnila, veljavnega v času vložitve deklaracij in mnenja Generalnega carinskega urada, sprejetega na podlagi laboratorijske analize.

14. Vrhovno sodišče prav tako meni, da carinski organ v obravnavanih zadevah ni bil dolžan uporabiti ZTI, ki jo je revident pridobil pred uvozom. Iz razlogov prvostopenjskega sodišča in tožene stranke izhaja, da uvrstitev uvoznega blaga v tarifno oznako, ki je bila določena s predloženo ZTI, ni bila upoštevana, ker blago, ki je bilo predmet uvoza, ni enostročni česen „Allium ampeloprasum“, kot je opisano v ZTI, ampak iz analize vzorcev družbe Eurofins iz Nemčije izhaja, da je uvozno blago vrste „Allium sativum“.

15. Iz navedenega tudi po presoji revizijskega sodišča izhaja, da uvozno blago ne ustreza popolnoma blagu, ki je opisano v ZTI. Carinski predpisi pa za uporabo ZTI zahtevajo, da uvozno blago v vseh pogledih ustreza blagu, ki je opisano v ZTI. Tretji odstavek 12. člena CZS določa, da mora biti imetnik takšne informacije sposoben dokazati, da prijavljeno blago v vseh točkah ustreza blagu, opisanemu v potrdilu. Enako izhaja iz tretjega odstavka 10. člena Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe sveta (EGS) št. 2913/92 o Carinskem zakoniku Skupnosti (UL L št. 253 z dne 11. 10. 1993 s spremembami, v nadaljevanju Izvedbena uredba), ki določa, da lahko imetnik zavezujoče informacije to informacijo uporablja za neko blago samo, če carinskemu organu zadovoljivo dokaže, da zadevno blago v vseh pogledih ustreza blagu, opisanemu v predloženi informaciji, česar pa revident ni dokazal. Po presoji revizijskega sodišča je tako drugačna opredelitev blaga lahko razlog za zavrnitev uporabe ZTI in materialno pravo s tem, ko carinski organ ni upošteval tarifne oznake, določene v ZTI, ni bilo kršeno. Enako stališče je Vrhovno sodišče že sprejelo v drugih zadevah, npr. v zadevi X Ips 441/2011 z dne 18. 10. 2012.

16. Sodišče prve stopnje je, enako kot carinska organa organa, sledilo analizi, ki jo je izdelala družba E. iz Nemčije in ki je bila podlaga za mnenje Generalnega carinskega urada o uvrstitvi blaga. Ta laboratorij je izbral Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ki državam članicam zagotavlja pomoč Komisije pri delovanju za zaščito finančnih interesov Evropske skupnosti pred goljufijami. Analiza je pokazala, da se obe omenjeni vrsti česna razlikujeta glede na DNK in tudi glede na velikost glavice („Allium sativum“ sestavlja ena sama glavica brez ločenih strokov s približnim premerom 25 do 60 mm ali več, „Allium ameloprasum“ pa sestavlja ena sama glavica s premerom približno 60 mm ali več in je torej bolj podoben poru, zaradi česar se uvršča pod druge čebulnice).

17. Revident je na to mnenje podal pripombe in ugovarjal predvsem postopku analize ter predlagal postavitev nove neodvisne strokovne institucije. V carinskih postopkih glede na 189. člen Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) velja, da v postopkih, kjer carinski laboratorij, oziroma laboratorij imenovan s strani Generalnega carinskega urada oziroma OLAF-a, kot v obravnavanih zadevah, izda strokovno mnenje, ni treba postaviti neodvisnega izvedenca, da bi opravil isto strokovno delo kot carinski laboratorij, razen v primeru, če bi carinski zavezanec z dokazi, ki bi jih predložil (na primer primerljiv izvid ali mnenje drugega laboratorija) pri uradni osebi vzbudil utemeljen dvom v pravilnost strokovnega mnenja, oziroma v drugih utemeljenih primerih (enako tudi sklep Vrhovnega sodišča X Ips 286/2012 z dne 4. 4. 2013).

18. Carinska organa, na mnenje katerih se sklicuje sodišče prve stopnje, sta ocenila, da revident ni uspel izpodbiti verodostojnosti analize družbe E. iz Nemčije, saj ne obstajajo pomanjkljivosti in nepravilnosti in ne obstaja dvom v njeno pravilnost. Sodišče prve stopnje je (tudi) s sklicevanjem na razloge carinskih organov obrazloženo zavrnilo revidentov predlog za postavitev nove strokovne institucije. Ključno je, da je revident verodostojnost omenjene analize želel izpodbiti z mnenjema drugih laboratorijev, ki ju je predložil, laboratorija pri Universita ... in strokovnega laboratorija iz Belgije. Ugotovljeno pa je bilo, da sta se ti analizi nanašali na drugo, četudi po videzu podobno blago. Kot je natančno pojasnil že drugostopenjski carinski organ, pa se ti analizi niti ne nanašata na določitev rastlinske vrste, ampak na vsebnost alicina.

19. Ker sodišče prve stopnje, enako kot carinska organa, dvoma o pravilnosti analize družbe E. ni ugotovilo, ni bilo dolžno postaviti nove strokovne institucije. Očitek o obstoju procesne kršitve sodišča prve stopnje zato ni utemeljen. Revizijsko sodišče pa je na dokazno oceno sodišča prve stopnje glede podanega strokovnega mnenja vezano in eventualnih pomislekov glede dokazne ocene z revizijo ni dopustno uveljavljati (drugi odstavek 85. člena ZUS-1). Kadar sodišče ne postavi (novega izvedenca oziroma v tem primeru) strokovnjaka, ker meni, da mnenje ni nepopolno, pa gre lahko samo za zmotno ugotovitev dejanskega stanja(2) (enako Vrhovno sodišče v sodbah X Ips 44/2014 z dne 13. 5. 2015, II Ips 154/2011 z dne 19. 9. 2013, II Ips 231/2012 z dne 26. 11. 2014 in drugih).

20. Vrhovno sodišče meni, da tudi ni prišlo do napake carinskih organov, ki bi preprečevala naknadno vknjižbo uvoznih dajatev po b) točki drugega odstavka 220. člena CZS oziroma omogočala odpust dajatev po drugi alineji prvega odstavka 239. člena CZS. V b) točki drugega odstavka 220. člena CZS je določeno, da se uvozne ali izvozne dajatve ne vknjižijo naknadno, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: 1. vknjižbe ni bilo zaradi napake carinskih organov samih, 2. carinski dolžnik te napake ni mogel razumno odkriti, 3. carinski dolžnik je glede carinske deklaracije upošteval vse določbe iz veljavnih predpisov, 4. carinski dolžnik je deloval v dobri veri(3). Po 239. členu CZS se lahko uvozne dajatve povrnejo ali odpustijo v posebnih okoliščinah, ko zadevni stranki ne moremo pripisati prevare ali očitne malomarnosti.

21. Namen določbe b) točke drugega odstavka 220. člena CZS je varovati legitimno pričakovanje zavezancev glede utemeljenosti vseh dejavnikov, ki se upoštevajo pri odločitvi, ali se carine lahko naknadno izterjajo ali ne. Vendar pa ta določba varuje legitimno pričakovanje zavezanca le, če so pristojni organi „sami“ ustvarili podlago za pričakovanje zavezanca(4). Načeloma lahko samo določene napake, ki se lahko očitajo „aktivnemu ravnanju pristojnih organov“, pripeljejo do tega, da ne pride do naknadne izterjave carine. Izjemoma pa se lahko napaka v smislu b) točke drugega odstavka 220. člena CZS povzroči tudi z določenim „pasivnim“ delovanjem carinskega organa, vendar v obravnavani zadevi (glede na sodno prakso Sodišča Evropske unije) za tak izjemen primer glede na že opisano ne gre.(5)

22. Po veljavnih predpisih carinski organ, ki je izdal ZTI, ni dolžan že v postopku izdaje ZTI zahtevati vzorca za analizo blaga. ZTI se namreč lahko izda že na podlagi podatkov, ki jih je posredoval revident, če ti podatki za izdajo informacije zadostujejo. Revident je na podlagi izpolnjenega obrazca zahteval uvrstitev blaga „Allium ampeloprasum, fresh elephant garlic, kitajski čebulček“, in uvrstitev tega blaga spada pravilno v oznako, ki jo je navedel Generalni carinski urad. Kot navedeno pa je revident posredoval napačne podatke o blagu, saj ni uvažal te vrste česna. Ugovori, da tudi sam brez DNK analize ni mogel vedeti, da blago, ki ga je uvažal, ni „Allium ampeloprasum“, na tak zaključek ne vplivajo. Pomembno je namreč, da je revident tisti, ki mora v postopku izdaje ZTI in v nadaljnjem carinskem postopku zagotoviti vse potrebne informacije za pravilno uvrstitev blaga, primeroma določene v 6. členu Izvedbene uredbe in Priloge 1B k tej uredbi.

23. Po mnenju Vrhovnega sodišča torej v okoliščinah obravnavanih primerov, ko je revident posredoval napačne informacije v postopku izdaje ZTI in je bilo nato deklarirano drugo blago, kot je bilo dejansko uvoženo, ni mogoče govoriti o aktivni napaki carinskih organov ali o tem, da so carinski organi sami ustvarili podlago za pričakovanje zavezanca. Prav tako ni mogoče govoriti o „posebnem primeru“, na podlagi katerega se lahko dolg odpusti v skladu z 239. členom CZS(6).

24. S tem je Vrhovno sodišče odgovorilo na revizijske navedbe, ki so odločilnega pomena (prvi odstavek 360. člena v zvezi s 383. členom ZPP in prvi odstavek ZUS-1). Drugi revizijski ugovori so nerelevantni, pavšalni ali pa se nanašajo na kršitve postopka izdaje upravnega akta, ki v reviziji ne morejo biti predmet presoje (npr. ugovor, da je imel revident s kupci sklenjene pogodbe na podlagi izdane ZTI, da bi morali DNK analizo opraviti v slovenskem laboratoriju, da je potrebno več časa za pridobitev pravilnih podatkov o blagu ipd.).

25. Ker niso podani razlogi, ki jih uveljavljajo revizije, in ne razlogi na katere pazi sodišče po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče na podlagi 92. člena ZUS-1 revizije kot neutemeljene zavrnilo.

26. Ker revident z revizijami ni uspel, v skladu s prvim odstavkom 154. člena in prvim odstavkom 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sam trpi svoje stroške revizijskih postopkov.

(1) Pri čemer pojasnjevalne opombe, ki jih v zvezi s KN sestavi Komisija Evropskih skupnosti pomembno prispevajo k razlagi obsega različnih tarifnih številk, ne da bi imele obvezno pravno moč (sodba Sodišča Evropske unije C-250/05 z dne 26. oktobra 2006, točka 16).

(2) Glej Zobec, J., Pravdni postopek, zakon s komentarjem, 2. knjiga, opomba 1537, str. 501.

(3) Informativni dokument o uporabi členov 220(2)(b) in 239 CZS, Evropska komisija, stran 4; SEU, zadeva C-173/06, Agrover Srl proti Agenzii Dognane Ciroscrizione Doganale de Genova, z dne 18. oktobra 2007, točka 30.

(4) Enako stališče je sprejelo tudi SEU, zadeva C-173/06, Agrover Srl proti Agenzii Dognane Ciroscrizione Doganale de Genova, z dne 18. oktobra 2007, točka 31.

(5) Glej tudi Informativni dokument o uporabi členov 220(2)(b) in 239 CZS, Evropska komisija.

(6) Glej tudi Informativni dokument o uporabi členov 220(2)(b) in 239 CZS, Evropska komisija, str. 16 in nadaljnje.

Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. 10. 1992 o uvedbi Carinskega zakonika skupnosti člen 12, 12/3, 12/6, 220, 220/2-b, 239, 239/1-2. Uredba Komisije (ESG) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe sveta (EGS) št. 2913/92 o Carinskem zakoniku Skupnosti člen 6, 10, 10/3. ZUP člen 189. ZUS-1 člen 42, 42/1. ZPP člen 11.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba X Ips 441/2011, enako tudi X Ips 407/2011