VSRS Sodba I Ips 52329/2010-140
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-04

Marko Šorli (preds.), mag. Kristina Ožbolt (poroč.), mag. Damijan Florjančič, Maja Tratnik, Barbara Zobec

kršitev kazenskega zakona - pogojna obsodba - preklic pogojne obsodbe zaradi neizpolnitve naloženih obveznosti - roki za preklic pogojne obsodbe

Sodba o preklicu pogojne obsodbe, v kateri je naložen dodaten pogoj, mora tudi postati pravnomočna v roku za preklic pogojne obsodbe.

Zahtevi za varstvo zakonitosti se ugodi in se izpodbijana pravnomočna sodba razveljavi ter postopek za preklic pogojne obsodbe ustavi.

1. Okrajno sodišče v Celju je s sodbo II Kr 52329/2010 z dne 28. 2. 2013 na podlagi določbe četrtega odstavka 506. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) obsojenemu M. S. preklicalo pogojno obsodbo izrečeno s sodbo Okrajnega sodišča v Celju I K 52329/2010 z dne 21. 4. 2011, ki je postala pravnomočna 19. 1. 2012 in mu izreklo kazen tri mesece zapora. Odločilo je še, da je obsojenec na podlagi določila prvega odstavka 95. člena ZKP dolžan plačati sodno takso, ki bo odmerjena po pravnomočnosti te sodbe.

2. Zoper uvodoma navedeno sodbo vlaga zahtevo za varstvo zakonitosti vrhovna državna tožilka zaradi kršitve kazenskega zakona iz 5. točke 372. člena ZKP, v zvezi z drugim odstavkom 62. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1), torej iz razloga 1. točke prvega odstavka 420. člena ZKP. Vrhovnemu sodišču predlaga, da zahtevi za varstvo zakonitosti ugodi, izpodbijano pravnomočno sodbo razveljavi ter postopek za preklic pogojne obsodbe ustavi.

3. Obsojeni M. S., kateremu je bil izvod zahteve za varstvo zakonitosti poslan, na zahtevo ni odgovoril. Iz vročilnice v spisu je razvidno, da pošiljke o kateri je bil obveščen, ni prevzel (listovna številka 313).

4. Zahteva za varstvo zakonitosti je utemeljena.

5. S sodbo Okrajnega sodišča v Celju z dne 21. 4. 2011, ki je postala pravnomočna dne 19. 1. 2012, je bil obsojeni M. S. spoznan za krivega kaznivega

dejanja goljufije po prvem odstavku 217. člena KZ. Izrečena mu je bila pogojna obsodba, v okviru katere mu je bila določena kazen tri mesece zapora s preizkusno dobo enega leta. Poleg splošnega pogoja, da v tem času ne sme storiti novega kaznivega dejanja, mu je bil naložen še dodatni pogoj, da v roku šestih mesecev po pravnomočnosti te sodbe oškodovancu B. G. plača 2.300,00 EUR, sicer mu bo pogojna obsodba preklicana.

6. Oškodovanec je na poziv sodišča z dopisom z dne 2. 8. 2012 sodišču sporočil, da obsojenec ni poravnal svoje obveznosti, zato je sodišče po uradni dolžnosti v

skladu z določili 506. člena ZKP izvedlo postopek preklica pogojne obsodbe in obsojenemu s sodbo II Kr 52329/2010 dne 28. 2. 2013 (v tem postopku izpodbijana pravnomočna sodba), ki je postala pravnomočna 29. 1. 2014, preklicalo pogojno obsodbo ter mu izreklo prej določeno kazen tri mesece zapora.

7. Glede na določilo drugega odstavka 62. člena KZ-1 se sme v primeru, če

obsojenec ne izpolni naloženo mu obveznost, pogojna obsodba preklicati in izreči kazen zapora najpozneje v enem letu po poteku preizkusne dobe. Po ustaljeni sodni praksi Vrhovnega sodišča mora postati sodba o preklicu pogojne obsodbe, v kateri je naložen dodaten pogoj, v roku za preklic pogojne obsodbe tudi pravnomočna (sodba I Ips 7/2008).

8. Sodba sodišča prve stopnje, s katero je bil obsojenec spoznan za krivega storitve kaznivega dejanja goljufije po prvem odstavku 217. člena KZ (I K 52329/2010 z dne 21. 4. 2011), je postala pravnomočna 19. 1. 2012, enoletna preizkusna doba je tako potekla 19. 1. 2013, prvostopenjskemu sodišču pa je sodbo o preklicu pogojne obsodbe (II Kr 52329/2010 z dne 28. 2. 2013) uspelo vročiti obsojencu, ki živi v tujini, dne 13. 1. 2014. Ker mora sodba o preklicu pogojne obsodbe, v kateri je naložen dodatni pogoj, postati tudi pravnomočna v roku za preklic pogojne obsodbe iz drugega odstavka 62. člena KZ-1, zakonski rok za preklic pa je v obravnavanem primeru pretekel 19. 1. 2014, vrhovna državna

tožilka pravilno ugotavlja, da je sodba o preklicu pogojne obsodbe postala

pravnomočna po poteku pritožbenega roka dne 29. 1. 2014, torej po poteku zakonskega roka za preklic pogojne obsodbe.

9. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče ugotovilo, da je podana kršitev kazenskega zakona iz 5. točke 372. člena ZKP v zvezi z drugim odstavkom 62. člena KZ-1. Zahtevi vrhovne državne tožilke za varstvo zakonitosti je zato ugodilo in na podlagi prvega odstavka 426. člena ZKP izpodbijano pravnomočno sodbo razveljavilo ter postopek za preklic pogojne obsodbe ustavilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.