TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III Ips 1/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-12

dovoljenost revizije - prepozna revizija - zavrženje revizije - vložitev revizije pri nepristojnem sodišču - očitna pomota vložnika - zavrženje pritožbe

Zoper sklep, s katerim je sodišče druge stopnje zavrglo vloženo pritožbo, je revizija vselej dovoljena.

Odvetnik tožene stranke je revizijo naslovil na Vrhovno sodišče ter jo pri tem sodišču tudi vložil, zato očitna pomota ni podana.

1. Sodišče prve stopnje je sklep o izvršbi z dne 26. 9. 2008 ohranilo v veljavi za znesek glavnice 2.917,86 EUR z zamudnimi obrestmi. V preostalem delu je sklep o izvršbi razveljavilo in tožbeni zahtevek v tem delu zavrnilo. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zoper sodbo sodišča prve stopnje zavrglo.

2. Tožena stranka je zoper sklep sodišča druge stopnje vložila vlogo imenovano „predlog za revizijo“, ki jo Vrhovno sodišče obravnava kot revizijo.

3. Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

5. Zoper sklep, s katerim je sodišče druge stopnje zavrglo vloženo pritožbo, je revizija vselej dovoljena (tretji odstavek 384. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP). Stranke jo lahko vložijo v tridesetih dneh od vročitve prepisa sklepa (prvi odstavek 367. člena ZPP v zvezi s četrtim odstavkom                384. člena ZPP). Revizija se vloži pri sodišču, ki je izreklo sodbo prve stopnje (prvi odstavek 373. člena ZPP).

6. Odvetnik tožene stranke je sklep Višjega sodišča v Ljubljani prejel 23. 3. 2012. Tožena stranka je po odvetniku dne 23. 4. 2012, zadnji dan roka za vložitev revizije, revizijo priporočeno poslala po pošti Vrhovnemu sodišču. To jo je dne 9. 7. 2012 odstopilo pristojnemu Okrožnemu sodišču v Ljubljani, ki jo je prejelo 10. 7. 2012, torej po izteku roka za vložitev revizije.

7. Po določbi osmega odstavka 112. člena ZPP se za vlogo, ki je vezana na rok in je izročena ali poslana nepristojnemu sodišču pred iztekom roka, šteje, da je bila pravočasno vložena, če je mogoče vložitev pri nepristojnem sodišču pripisati nevednosti vložnika, ki nima pooblaščenca iz tretjega odstavka 86. člena oziroma iz tretjega odstavka 87. člena ZPP, ali očitni pomoti vložnika. Odvetnik tožene stranke je revizijo naslovil na Vrhovno sodišče ter jo pri tem sodišču tudi vložil, zato očitna pomota ni podana, revizije pa ni mogoče šteti za pravočasno vloženo.

8. Ker je revizija tožene stranke prepozna, jo je Vrhovno sodišče zavrglo na podlagi 377. člena ZPP.

ZPP člen 112, 112/8, 367, 367/1, 373, 373/1, 377, 384, 384/3,

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 97/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-12

dopuščena revizija - sprememba sodbe pred sodiščem druge stopnje - pomembno pravno vprašanje

Revizija se dopusti glede vprašanja ali so bili v okoliščinah konkretnega primera pred sodiščem druge stopnje izpolnjeni pogoji za spremembo sodbe?

Predlogu se ugodi in se revizija dopusti glede vprašanja:

Ali so bili v okoliščinah konkretnega primera pred sodiščem druge stopnje izpolnjeni pogoji za spremembo sodbe?

1. Tožeča stranka vlaga predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bilo pravnomočno razsojeno, da se sklep o izvršbi, na podlagi katerega je bila tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati 16.439,53 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, razveljavi, ter s katero je bil tožbeni zahtevek zavrnjen.

2. Revizijsko sodišče ugotavlja, da so izpolnjeni pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku sklepa. Revizijo je zato v tem obsegu dopustilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 96/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-12

predlog za dopustitev revizije - zavrženje predloga za dopustitev revizije - nepopoln predlog - obrazložitev predloga

Tožeča stranka v predlogu pretežno utemeljuje, v čem naj bi bila sodba sodišča druge stopnje napačna, in se tako njena vloga po vsebini približuje reviziji, kar samo po sebi ni razlog za njeno dopustitev.

1. Tožeča stranka, ki se je kot izvajalec zavezala opraviti elektroinstalacijska dela, je vtoževala plačilo dodatno porabljenih ur dela in dodatno porabljen material. Sodišče prve stopnje je sklep o izvršbi z dne 11. 2. 2008 razveljavilo tudi v prvem in tretjem odstavku izreka in je tožbeni zahtevek zavrnilo. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Tožeča stranka je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem sodišču očita kršitev določb pravdnega postopka ter zmotno uporabo materialnega prava.

3. Po prvem odstavku 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) sodišče dopusti revizijo, če je od odločitve vrhovnega sodišča mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse. V nadaljevanju zakon postavlja stroge zahteve o obveznih sestavinah predloga za dopustitev revizije. Tako mora stranka v predlogu za dopustitev revizije natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče druge stopnje to vprašanje rešilo nezakonito; zatrjevane kršitve postopka mora opisati natančno in konkretno, na enak način pa mora izkazati tudi obstoj sodne prakse vrhovnega sodišča, od katere naj bi odločitev odstopala, oziroma neenotnost sodne prakse (četrti odstavek 367.b člena ZPP). Če se stranka sklicuje na sodno prakso vrhovnega sodišča, mora navesti opravilne številke zadev, kopije sodnih odločb sodišča druge stopnje, na katere se sklicuje, pa mora predložiti (peti odstavek 367.b člena ZPP).

4. Tem formalnim pogojem tožeča stranka ni zadostila. Tožeča stranka v predlogu pretežno utemeljuje, v čem naj bi bila sodba sodišča druge stopnje napačna, in se tako njena vloga po vsebini približuje reviziji, kar samo po sebi ni razlog za njeno dopustitev. Tožeča stranka pri zatrjevanih kršitvah postopka med drugim izhaja iz izkrivljeno predstavljenih ugotovitev sodišč prve in druge stopnje oziroma omenja stališča sodne prakse, ne da bi pri tem navedla opravilne številke odločb Vrhovnega sodišča ali priložila odločbe sodišč druge stopnje. Pravnega vprašanja in njegove pomembnosti, ki upravičuje odločanje Vrhovnega sodišča, konkretno in natančno ne opredeli. Vrhovno sodišče je zato predlog tožeče stranke na podlagi šestega odstavka 367.b člena ZPP zavrglo.

ZPP člen 367a, 367a/1, 367b, 367b/4, 367b/5, 367b/6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 283/2010, enako tudi II DoR 218/2010
Sklep I R 7/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-01-24

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Delegacija pristojnosti predstavlja izjemo glede na pravila o krajevni pristojnosti sodišč, izjeme pa je treba ozko razlagati.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani je predlagalo delegacijo pristojnosti iz razlogov smotrnosti. Tožniki s tožbo uveljavljajo odškodnino za škodo, ki je nastala njihovemu pravnemu predniku A. A. zaradi prometne nesreče na magistralni cesti Razdrto – Podnanos. Stališče predlagatelja je, da bo v pravdi ključno ugotavljanje stanja vozišča v času nesreče, vozišče pa je „krajevno vezano na sodno območje sodišča v Ajdovščini“. Zato predlaga, da se pristojnost prenese na Okrajno sodišče v Ajdovščini.

3. Vrhovno sodišče lahko tudi na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek.(1) Tovrstna delegacija pristojnosti sodišča pride v poštev predvsem takrat, kadar je utemeljeno pričakovati, da bo pri drugem sodišču postopek enostavnejši in cenejši kot pri sicer pristojnem sodišču. Praviloma bo šlo za primere, ko so v bližini drugega sodišča locirana prebivališča strank, njihovih pooblaščencev in predlaganih prič ali pa gre za prostorsko povezavo z drugimi predlaganimi dokazi. Delegacija pristojnosti predstavlja izjemo glede na pravila o krajevni pristojnosti sodišč, izjeme pa je treba ozko razlagati. Doslej sta stranki predlagali predvsem listinske dokaze in zaslišanje priče B. B. iz Slaša pri Idrijci. Predlagani dokazi ne utemeljujejo delegacije pristojnosti po navedenih kriterijih, prav tako sama po sebi ne predstavlja delegacijskega razloga lokacija sporne prometne nesreče.

Op. št. (1):   Primerjaj 67. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 3/2013, enako tudi I R 124/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-01-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nezadovoljstvo z delom sodišča

Negativen odnos in nezaupanje stranke do sodnic oziroma sodnikov sodišča, ki ga stranka gradi na nezadovoljstvu s postopanjem sodišča v drugih zadevah, v katerih je bila udeležena, ne predstavljata razlogov za delegacijo pristojnosti v smislu drugih tehtnih razlogov. Formalna in materialna pravilnost odločitev sodišča v drugih postopkih se preizkuša v postopku s pravnimi sredstvi, ki so udeležencem na voljo v vsakemu posameznemu postopku; ne predstavljajo pa strankini očitki in občutki utemeljenega razloga za prenos pristojnosti.

1. Toženec je v pritožbi zoper sklep Okrajnega sodišča v Domžalah P 144/2005 z dne 11. 7. 2012 predlagal tudi prenos krajevne pristojnosti. Predlog utemeljuje z ravnanjem sodišča v Domžalah, ki nad njim izvaja nevzdržno stanje in vsesplošno nasilje. Predlagatelj sodnici očita kratenje njegovih ustavnih pravic, sovražno in škodljivo ravnanje ter nestrokovnost. Navaja, da sodnice in njene kolegice vlagajo lažne ovadbe, da se ga bojijo; v resnici pa je ravno obratno in se predlagatelj boji sodnic.

2. Okrajno sodišče je pri CSD Domžalah, skrbniku za posebni primer predlagatelja, ki mu je delno odvzeta poslovna (procesna) sposobnost (sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani N 53/2011 z dne 18. 5. 2012), pridobilo odobritev procesnega dejanja (list. št. 200).

4. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa o zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Obstoj pogojev za uporabo povzete zakonske določbe je treba presojati v vsakem primeru posebej, v okviru okoliščin konkretnega postopka. Negativen odnos in nezaupanje stranke do sodnic oziroma sodnikov sodišča, ki ga stranka gradi na nezadovoljstvu s postopanjem sodišča v drugih zadevah, v katerih je bila udeležena, ne predstavljata razlogov za delegacijo pristojnosti v smislu drugih tehtnih razlogov. Formalna in materialna pravilnost odločitev sodišča v drugih postopkih se preizkuša v postopku s pravnimi sredstvi, ki so udeležencem na voljo v vsakemu posameznemu postopku; ne predstavljajo pa strankini očitki in občutki utemeljenega razloga za prenos pristojnosti. Vrhovno sodišče je zato predlog toženca za delegacijo pristojnosti zavrnilo.

Opr. št: I R 124/2013, ECLI:SI:VSRS:2013:I.R.124.2013

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 6/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-07

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - odvetnik kot stranka v postopku

Okoliščina, da je tožnik v tej pravdi zaradi motenja posesti odvetnik s pisarno na sedežu pristojnega sodišča, ni tehtni razlog za prenos pristojnosti na drugo sodišče.

1. Tožeča stranka je 5. 12. 2012 pri Okrajnem sodišču v Slovenskih Konjicah vložila zoper štiri tožence tožbo zaradi motenja posesti na poslovnem objektu v A.

2. Prvi toženec I. d.o.o. je hkrati z odgovorom na tožbo vložil tudi predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča namesto Okrajnega sodišča v Slovenskih Konjicah. Navedel je, da obstaja velika verjetnost, da ima tožnik precejšen vpliv na sodišče, saj je zelo vpliven odvetnik v Slovenskih Konjicah, ki svoj vpliv zelo uveljavlja, recimo z vlaganjem krivih kazenskih ovadb. Zaradi večjega videza neodvisnosti in nepristranskosti bi bilo primerneje, da zadevo rešuje neko drugo sodišče.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to podani drugi tehtni razlogi.

5. Prvi toženec se ne sklicuje na smotrnost postopka pred drugim sodiščem, temveč utemeljuje predlog za delegacijo s tehtnim razlogom, ki naj bi izhajal iz okoliščine, da je tožnik odvetnik s pisarno na sedežu stvarno in krajevno pristojnega sodišča. Vrhovno sodišče je že večkrat zavzelo stališče, da okoliščina, da je pravdna stranka odvetnik s pisarno na sedežu stvarno in krajevno pristojnega sodišča, sama po sebi ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti na drugo sodišče.(1) Toženec navedeni trditvi v predlogu dodaja, da obstaja velika verjetnost, da ima tožnik precejšen vpliv na sodišče, ki ga zelo uveljavlja, recimo z vlaganjem krivih ovadb. Gre za sklicevanje na verjetnost, ki ni z ničemer izkazana, in na (nekonkretizirano) vlaganje krivih kazenskih ovadb, ki po razumnih merilih ne more pomeniti vpliva odvetnika na sodišče. Trditve torej ne utemeljujejo obstoja objektivne nepristranskosti pristojnega sodišča, zato je Vrhovno sodišče predlog za delegacijo zavrnilo.

Op. št. (1):    Primerjaj na primer sklepe I R 30/2003, I R 138/2009, I R 139/2010.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 1/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-01-10

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - obrazložitev predloga

Presoja dvoma v objektivno nepristranskost sodišča ni mogoča, če predlagatelj okoliščin, na katerih temelji njegovo subjektivno prepričanje o pristranskosti, ne opiše oziroma konkretizira.

1. Toženca sta Okrajnemu sodišču v Sevnici, pred katerim teče v uvodu tega sklepa naveden pravdni postopek, predlagala, naj se zadeva (in še dve drugi) „preloži“ na Okrajno sodišče v Krškem. Pojasnjujeta, da sta se za tak predlog odločila na podlagi pogovora z Varuhom človekovih pravic, vendar razloga zaradi lastnega dostojanstva ne želita navesti, pač pa zapišeta lahko le, da je „zadeva že na prvih dveh obravnavah pri samem začetku potekala popolnoma pristransko oziroma enostransko“, kar se je dogajalo tudi že v prejšnjih zadevah.

2. Drugo pristojno sodišče za postopanje v zadevi lahko določi na predlog stranke ali pristojnega sodišča Vrhovno sodišče, in sicer, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku). Zato je Okrajno sodišče v Sevnici predlog za delegacijo odstopilo v reševanje stvarno pristojnemu Vrhovnemu sodišču.

3. Po oceni Vrhovnega sodišča je predlog neutemeljen. Eden od razlogov za delegacijo pristojnosti je načeloma tudi resen dvom v objektivno nepristranskost sodišča. Ali je dvom res takšen, je stvar presoje Vrhovnega sodišča. Ta presoja ni mogoča, če predlagatelj okoliščin, na katerih temelji njegovo subjektivno prepričanje o pristranskosti, ne opiše oziroma konkretizira. In toženca tega, kot je razvidno iz zgoraj povzete vsebine njunega predloga, nista storila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 11/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-01-31

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - izvršba - uslužbenec pristojnega sodišča kot zakonec stranke v postopku - manjše sodišče

Okoliščina, da je žena dolžnika zaposlena pri stvarno in krajevno pristojnem okrajnem sodišču, bi lahko imela negativen vpliv na percepcijo javnosti o objektivni nepristranskosti sodišča, zlasti ker gre za majhen kolektiv.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Šentjurju.

1. Okrajno sodišče v Šmarju pri Jelšah, ki je stvarno in krajevno pristojno za odločanje v tej izvršilni zadevi, predlaga Vrhovnemu sodišču delegacijo pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu navaja, da je žena dolžnika zaposlena na tamkajšnjem sodišču kot sodna zapisnikarica. Razporejena je predvsem na zadeve izvršbe. Ker so Šmarje pri Jelšah relativno majhen kraj, kjer se ljudje medsebojno poznajo, je po oceni sodišča podana okoliščina, ki bi v očeh javnosti lahko vzbudila dvom v nepristranskost odločanja sodišča.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so podani drugi tehtni razlogi. Z delegacijo pristojnosti se zagotavlja tudi ustavna pravica do nepristranskega sojenja, ki obsega tako nepristransko sojenje sodnika v konkretni zadevi, kot tudi varovanje videza nepristranskosti sojenja, ki ohranja zaupanje javnosti v nepristranskost sodišč nasploh.

4. Okoliščina, da je žena dolžnika zaposlena na Okrajnem sodišču v Šmarju pri Jelšah kot stvarno in krajevno pristojnem sodišču v tej zadevi, bi lahko imela negativen vpliv na percepcijo javnosti o objektivni nepristranskosti sodišča, zlasti ker gre za majhen kolektiv. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v zadevi določilo krajevno najbližje stvarno pristojno sodišče, to je Okrajno sodišče v Šentjurju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep Cp 1/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-01-24

žalitev sodišča v vlogi - kaznovanje stranke v postopku - denarna kazen

Pavšalni očitki nepoštenosti, koruptivnosti in malomarnosti sodnici in njenemu sodniškemu kolegu, nimajo nikakršne racionalne zveze z relevantno vsebino pritožbe, v kateri so bile žalitve zapisane.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Z izpodbijanim sklepom je Višje sodišče v Ljubljani kaznovalo toženca z denarno kaznijo 300 EUR zaradi žalitve sodišča. Izrek o denarni kazni je utemeljilo s povzetkom žaljivih navedb.

2. Toženec je proti sklepu drugostopenjskega sodišč vložil pritožbo. Svojim navedbam ni dal takšnega pomena, kot mu ga je pripisalo Višje sodišče, ki naj bi namenoma predrugačilo pomen njegovih navedb v pritožbi. V pritožbi je pojasnil nezakonito postopanje sodnikov. Sprašuje, če bo Vrhovno sodišče kaznovalo sodnike Višjega sodišča za žalitev pritožnika. Sodišče naj bi pojem korupcije tolmačilo preozko. Sodišče naj bi spregledalo, da R. V. nima opravljenega PDI, pa mu je kljub temu priznalo odvetniške stroške.

4. Izrazi, s katerimi je toženec v pritožbi označil razpravljajočo sodnico in tudi drugega sodnika, ki sicer v tej zadevi ni odločal, in so podrobneje opredeljeni v 19. točki obrazložitve izpodbijanega sklepa, vsekakor predstavljajo žalitev sodišča v smislu prvega odstavka 109. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS št. 73/2007). Pavšalni očitki nepoštenosti, nevestnosti, koruptivnosti in malomarnosti sodnici in njenemu sodniškemu kolegu, nimajo nikakršne racionalne zveze z relevantno vsebino pritožbe, v kateri so bile žalitve zapisane. Zato izrečena kazen ne more predstavljati nikakršnega „utišanja“ stranke, ki bi bilo v nasprotju z načeli procesne zakonodaje. Sodišče je tudi pravilno odmerilo višino kazni.

5. Ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni, v postopku pa tudi ni prišlo do uradno upoštevnih procesnih kršitev, je Vrhovno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP zavrnilo pritožbo in potrdilo izpodbijani sklep o denarni kazni.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 311/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-09-12

Anton Frantar (preds.), dr. Ana Božič Penko (poroč.), Karmen Iglič Stroligo, mag. Rudi Štravs, Janez Vlaj

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - gospodarski spor - zavrženje revizije

Ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega mejne vrednosti iz 490. člena ZPP, revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo primarni zahtevek na ugotovitev, da je tožeča stranka solastnica do ½ zemljišča parc. št. 2269, k.o. ..., in da je tožena stranka oziroma njena pravna prednica dolžna izstaviti zemljiškoknjižno dovolilo, na podlagi katere se bo tožeča stranka na spornem zemljišču vknjižila kot solastnica do ½. Zavrnilo je tudi podredni zahtevek za plačilo 58.000 EUR.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožeča stranka vlaga revizijo zoper odločitev o zavrnitvi podrednega zahtevka za plačilo 58.000 EUR zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da se sodbi sodišč druge in prve stopnje glede odločitve o podrednem zahtevku razveljavita in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

4. Revizija je bila po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) vročena nasprotni stranki in stranskim udeležencem, ki nanjo niso odgovorili.

6. Glede na to, da je bila sodba sodišča prve stopnje izdana po začetku veljavnosti Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP-D), je za presojo dovoljenosti revizije potrebno uporabiti novo ureditev (drugi odstavek 130. člena ZPP-D). Tožeča stranka vlaga revizijo zoper odločitev sodišč o podrednem zahtevku – plačilu odškodnine v višini vrednosti zemljišča – 58.000 EUR. Ker je tožeča stranka kot krajevna skupnost, ki je ožji del občine (prvi odstavek 18. člena Zakona o lokalni samoupravi), oblika samoupravne lokalne skupnosti, tožena stranka pa zadruga, spor o podrednem zahtevku pa ni stvarnopravni spor, je treba dovoljenost revizije obravnavati po določbah ZPP, ki veljajo za gospodarske spore (prim. prvo točko prvega odstavka 481. člena ZPP). Dejstvo, da je bil sicer postopek do pravnomočnosti sodbe voden po pravilih rednega pravdnega postopka, za presojo dovoljenosti revizije ni pomembno, saj se revizija vedno presoja po kriterijih, ki jih določa ZPP.

7. V skladu z 490. členom ZPP je revizija v gospodarskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 200.000 EUR. Ker torej vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe (56.000 EUR) ne presega revizijskega praga iz 490. člena ZPP, je revizijsko sodišče revizijo po 377. členu ZPP zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 365/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-01-10

dopuščena revizija - bistvena kršitev določb pravdnega postopka - vročanje - fikcija vročitve

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je v konkretni zadevi podana kršitev po 8. tč. drugega odstavka 339. člena ZPP.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je v konkretni zadevi podana kršitev po 8. tč. II. odst. 339. člena Zakona o pravdnem postopku.

1. Sodišče prve stopnje je z zamudno sodbo razsodilo, da je toženec dolžan tožniku plačati 20.000 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 11.11.2008 dalje do plačila.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo toženca zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Toženec  je vložil predlog za dopustitev revizije.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da so glede vprašanja, izpostavljenega v dovoljenem predlogu toženca in opredeljenega v izreku tega sklepa, podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP in je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (tretji odstavek 367. c člena istega zakona).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.