TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS sklep III Ips 98/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-07

Vladimir Balažic (preds.), dr. Miodrag Đorđević (poroč.), dr. Mile Dolenc, Brigita Domjan Pavlin, mag. Rudi Štravs

dovoljenost revizije - gospodarski spor - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe, ki znaša 119.412,11 EUR, ne presega revizijskega praga iz 490. člena ZPP in ker tožeča stranka ni izkazala, da bi bila revizija dopuščena, ta ni dovoljena.

Vsaka stranka nosi sama svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je sklep o izvršbi vzdržalo v veljavi v delu, v katerem je bilo toženi stranki naloženo plačilo 119.412,11 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi (I. točka izreka). V presežku je sklep o izvršbi razveljavilo ter tožbeni zahtevek zavrnilo (II. točka izreka).

2. Sodišče druge stopnje je prvostopenjsko sodbo potrdilo.

3. Zoper del sodbe sodišča druge stopnje, glede katerega ni uspela s pritožbo, tožena stranka vlaga revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da revizijsko sodišče reviziji ugodi ter sodbi sodišč druge in prve stopnje spremeni tako, da sklep o izvršbi razveljavi v celoti in tožbeni zahtevek zavrne; podrejeno pa, da obe sodbi razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

5. Revizija je v gospodarskih sporih dovoljena le, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 200.000,00 EUR (490. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP) ali če jo na predlog stranke dopusti Vrhovno sodišče (tretji odstavek 367. člena ZPP).

6. Ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe, ki znaša 119.412,11 EUR, ne presega revizijskega praga iz 490. člena ZPP in ker tožeča stranka ni izkazala, da bi bila revizija dopuščena, ta ni dovoljena; zato jo je Vrhovno sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo.

7. Na podlagi prvega odstavka 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP je Vrhovno sodišče odločilo, da tožena stranka sama krije stroške revizije; tožeča stranka pa stroške odgovora na revizijo, saj ta v tem sporu ni bil potreben (prvi odstavek 155. člena ZPP).(1)

Tožeča stranka v odgovoru na revizijo zavrženja revizije zaradi nedoseganja vrednosti spornega predmeta za direktno revizijo ni predlagala, temveč je vsebinsko nasprotovala revizijskim očitkom.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep III R 29/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-11-07

Vladimir Balažic (preds.), dr. Mile Dolenc (poroč.), dr. Miodrag Đorđević

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - izvršba - izvršilni naslov - verodostojna listina - izvršnica

Glede na javno določbo 38. člena ZPreZP-1 izvršnice ni mogoče šteti za verodostojno listino.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Kopru.

1. Okrajno sodišče v Kopru se je s sklepom 0284 Ig 32/2014 z dne 11. 6. 2014 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje o upnikovem predlogu za izvršbo, vloženem na podlagi izvršnice. Zadevo je po pravnomočnosti sklepa odstopilo v odločanje Okrajnemu sodišču v Ljubljani (Centralni oddelek za verodostojno listino), kot krajevno pristojnemu sodišču.

2. Okrajno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti z utemeljitvijo, da je izvršnica izvršilni naslov v skladu z zakonom, ki ureja izvršbo (prvi odstavek 38. člena Zakona o preprečevanju zamud pri plačilih, v nadaljevanju ZPreZP-1).

3. Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Kopru.

4. Zakon o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) v drugem odstavku 17. člena določa, da so izvršilni naslovi:

1. izvršljiva sodna odločba in sodna poravnava; 2. izvršljiv notarski zapis; 3. druga izvršljiva odločba ali listina, za katero zakon, ratificirana in objavljena mednarodna pogodba ali pravni akt Evropske unije, ki se v Republiki Sloveniji uporablja neposredno, določa, da je izvršilni naslov.

5. ZPreZP-1 v prvem odstavku 37. člena določa, da je izvršnica listina, ki vsebuje izjavo dolžnika, dano v skladu s tem zakonom, s katero se dolžnik zaveže plačati z izvršnico določen denarni znesek. Nadalje ZPreZP-1 v prvem odstavku 38. člena določa, da je izvršnica izvršilni naslov v skladu z zakonom, ki ureja izvršbo.

6. Glede na jasno določbo ZPreZP-1 tako ni mogoče slediti stališču koprskega sodišča, ki je izvršnico štelo za verodostojno listino.

7. ZIZ v prvem odstavku 35. člena določa, da je za sodišče, ki je pristojno za odločitev o predlogu za izvršbo, pristojno tudi za odločanje o vseh drugih vprašanjih v izvršbi, če zakon ne določa drugače. V drugem odstavku istega člena pa ZIZ določa, da če je upnik predlagal za izvršbo več sredstev ali več predmetov, je krajevno pristojno za odločitev o predlogu tisto sodišče, ki je krajevno pristojno za odločanje po prvo navedenem sredstvu izvršbe.

8. Upnik je v predlogu za izvršbo kot prvo navedel izvršbo na dolžnikova denarna sredstva pri organizacijah za plačilni promet. ZIZ v tretjem odstavku 100. člena v zvezi s prvim odstavkom istega člena in 136. členom določa, da je za odločitev o predlogu za izvršbo na dolžnikova denarna sredstva pri organizacijah za plačilni promet krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je sedež dolžnika.

9. Ker je sedež dolžnika v Kopru, je za odločanje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Kopru

10. Vrhovno sodišče je zato na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

ZIZ člen 17, 17/2, 35, 35/1, 35/2. ZPreZP-1 člen 37, 37/1, 38, 38/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep Dsp 2/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-28

dr. Aleksej Cvetko (preds.), mag. Ivan Robnik (poroč.), Miran Blaha

Predsednica Višjega delovnega in socialnega sodišča je pravilno ugotovila, da nestrinjanje s pravnimi stališči sodnikov, članov senata, ki so sprejemali odločitve v prejšnjih tožnikovih sporih, ne more biti odklonilni razlog za izločitev sodnikov po 6. točki 70. člena ZPP v novem sporu, v katerem bo imel tožnik zoper pravnomočno odločbo možnost uveljavljati izredna pravna sredstva. Zato tožnik oziroma njegov skrbnik s pritožbo ni mogel uspeti.

1. Predsednica Višjega delovnega in socialnega sodišča je z izpodbijanim sklepom zavrnila zahtevo tožnika, zastopanega po skrbniku, za izločitev višjih sodnikov J. C., E. Š. in E. Š. D. iz odločanja v zadevi Psp 202/2014. Ugotovila je, da niso podani v zahtevi uveljavljani razlogi za izločitev sodnikov v smislu 6. točke 70. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) in drugi izločitveni razlogi.

2. Zoper sklep predsednice Višjega delovnega in socialnega sodišča se pritožuje tožnikov skrbnik in ob sklicevanju na sojenje navedenih višjih sodnikov v zadevah Psp 201/2014 in Psp 727/2008 navaja, da v njihovem delu obstaja celo sum kaznivih dejanj iz 144., 266. in 288. člena Kazenskega zakonika Republike Slovenije (kršitev pravice do pravnega sredstva, kršitev človeškega dostojanstva z zlorabo uradnega položaja in protizakonito, pristransko in krivično sojenje), ker je v navedenih zadevah sodišče zavrglo tožnikovi pritožbi zoper odločitev sodišča prve stopnje, namesto da bi pritožbi vrnilo v popravo, če je pri njuni vložitvi ugotovilo določene napake.

4. Bistvo tožnikovega predloga za izločitev, pa tudi pritožbe njegovega skrbnika, je nestrinjanje z razlogi odločitve sodišča v predhodnih tožnikovih sporih v senatu, v katerem so sodelovali sodniki, katerih izločitev se predlaga.

5. Predsednica Višjega delovnega in socialnega sodišča je pravilno ugotovila, da nestrinjanje s pravnimi stališči sodnikov, članov senata, ki so sprejemali odločitve v prejšnjih tožnikovih sporih, ne more biti odklonilni razlog za izločitev sodnikov po 6. točki 70. člena ZPP v novem sporu, v katerem bo imel tožnik zoper pravnomočno odločbo možnost uveljavljati izredna pravna sredstva. Zato tožnik oziroma njegov skrbnik s pritožbo ni mogel uspeti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep III DoR 102/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-11-07

dr. Mile Dolenc (preds.), Vladimir Balažic (poroč.), dr. Miodrag Đorđević

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - STVARNO PRAVO - POGODBENO PRAVO

dopuščena revizija - komisijska pogodba - prodajna pogodba - odgovornost za pravne napake - vrnitev kupnine - pridobitev lastninske pravice od nelastnika

- Ali v primeru sklenitve prodajne pogodbe v zvezi s komisijsko pogodbo, če je kupec seznanjen z obstojem komisijske pogodbe in posel organizira kupec, za pravne napake stvari odgovarja komisionar kot prodajalec ali odgovarja komitent?

- Kakšne trditve mora podati stranka, da se lahko uporabi 64. člen SPZ?

- Kakšno je razmerje med določbo 64. člena SPZ in 490. člena OZ?

Predlogu se ugodi in se revizija dopusti glede vprašanja:

- Ali v primeru sklenitve prodajne pogodbe v zvezi s komisijsko pogodbo, če je kupec seznanjen z obstojem komisijske pogodbe in posel organizira kupec, za pravne napake stvari odgovarja komisionar kot prodajalec ali odgovarja komitent?

- Kakšne trditve mora podati stranka, da se lahko uporabi 64. člen SPZ?

- Kakšno je razmerje med določbo 64. člena SPZ in 490. člena OZ?

1. Sodišče druge stopnje je pravnomočno toženi stranki naložilo plačilo       18.622,36 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper sklep sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka predlog za dopustitev revizije.

3. Revizijsko sodišče ugotavlja, da so izpolnjeni pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku glede pravnih vprašanj, opredeljenih v izreku sklepa. Revizijo je zato v tem obsegu dopustilo.

ZPP člen 367a, 367a/1. OZ člen 490. SPZ člen 64.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS Sklep X Ips 476/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-04-16

Martina Lippai (preds.), Brigita Domjan Pavlin (poroč.), Peter Golob

davek na dodano vrednost - leasing - prekinitev postopka do odločitve SEU - predlog za predhodno odločanje Sodišča Evropske unije

Ker je revizijsko sodišče za razlago Direktive zaprosilo Sodišče Evropske unije, je na podlagi določbe tretjega odstavka 113.a člena Zakona o sodiščih postopek prekinilo do odločitve Sodišča Evropske unije.

I. Sodišču Evropske unije se predlaga sprejem predhodne odločbe o razlagi člena 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost.

II. Postopek se prekine do odločitve Sodišča Evropske unije.

1. Med postopkom odločanja o reviziji tožeče stranke je revizijsko sodišče ugotovilo, da je pred njegovo odločitvijo o sporu treba zaprositi Sodišče Evropske unije za razlago člena 90(1) Direktive Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljevanju Direktiva).

2. Ker je revizijsko sodišče za navedeno razlago Direktive zaprosilo Sodišče Evropske unije, je na podlagi določbe tretjega odstavka 113.a člena Zakona o sodiščih postopek prekinilo do odločitve Sodišča Evropske unije.

ZS člen 113a, 113a/3. Direktiva Sveta 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost člen 90, 90/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep VIII DoR 44/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-03

dr. Aleksej Cvetko (preds.), mag. Marijan Debelak (poroč.), Marjana Lubinič

CIVILNO PROCESNO PRAVO - DELOVNO PRAVO - JAVNI USLUŽBENCI

predlog za dopustitev revizije - dopuščena revizija - pridobitev naziva - uvrstitev v plačni razred - pogodba o zaposlitvi za določen čas

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali se četrti odstavek 84. člena ZJU uporablja tudi za javne uslužbence, ki sklenejo delovno razmerje za določen čas brez javnega natečaja.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali se četrti odstavek 84. člena ZJU uporablja tudi za javne uslužbence, ki sklenejo delovno razmerje za določen čas brez javnega natečaja.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo ugodilo zahtevku tožnice za razveljavitev sklepa Komisije za pritožbe iz delovnega razmerja pri Državnem zboru RS z dne            20. 7. 2010 in razveljavitev odločb z dne 30. 8. 2010 in 20. 12. 2010, naložilo toženi stranki, da tožnici povrne stroške postopka in zavrnilo zahtevek tožene stranke za povrnitev separatnih stroškov. V razlogih sodbe je navedlo, da je določba prvega odstavka 73. člena Zakona o javnih uslužbencih (v nadaljevanju ZJU) jasna, da v konkretnem primeru (tožnica za zaposlitev za določen čas na delovnem mestu svetovalca I. ni bila izbrana na javnem natečaju) omogoča večjo fleksibilnost pri zaposlovanju (oziroma omogoča več nazivov v okviru istega delovnega mesta) ter izključuje uporabo četrtega odstavka 84. člena ZJU.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožene stranke ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je zahtevke tožnice zavrnilo in ji naložilo, da toženi stranki povrne stroške postopka, zavrnilo pa pritožbo glede odločitve sodišča prve stopnje o separatnih stroških. Izhajalo je iz tega, da 73. člen ZJU določa smiselno uporabo določb zakona o pravicah in obveznostih javnih uslužbencev, ki sklenejo delovno razmerje za nedoločen čas, torej tudi uporabo določbe 84. člena ZJU. Drugačna razlaga bi vodila  do neupravičenih razlikovanj med javnimi uslužbenci, zaposlenimi za določen in nedoločen čas (razen v primerih, ki jih izrecno ureja zakon), kar ni namen zakona. Na drugačno razlago ne vpliva dejstvo, da tožnica ni bila izbrana na javnem natečaju.

3. V predlogu za dopustitev revizije tožnica predlaga dopustitev revizije glede vprašanja, ali se četrti odstavek 84. člena ZJU smiselno uporablja tudi za javne uslužbence, ki sklenejo delovno razmerje za določen čas (in niso izbrani na javnem natečaju), oziroma ali se mora uradnika, s katerim se sklene delovno razmerje za določen čas, imenovati v najnižji naziv, v katerem se opravlja delo na uradniškem delovnem mestu, za katero bo sklenil pogodbo o zaposlitvi.  Nadalje navaja, da sodne prakse ni, gre pa za pomembno pravno vprašanje za zagotovitev pravne varnosti.

4. Predlog je utemeljen glede vprašanja, ki izhaja iz izreka sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.