Sodba II Ips 48/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-04-25

dedovanje - obseg zapuščine - ugotovitev obstoja dodatne zapuščine - skupno premoženje izvenzakonskih partnerjev - bistvena kršitev določb pravdnega postopka - razlogi za revizijo - izpodbijanje dokazne ocene v reviziji - upoštevanje napotkov višjega sodišča - materialno procesno vodstvo - zavrnitev dokaznega predloga - zaslišanje prič v tujini - predložitev naslovov prič

Ni podana revizijsko uveljavljana kršitev 362. člena ZPP, saj je sodišče prve stopnje sledilo napotkom višjega sodišča in v ponovljenem postopku ugotavljalo premoženjsko stanje zunajzakonskih partnerjev.

1. Tožnica (sicer toženčeva hčerka) je s tožbo uveljavljala ugotovitev, da spada v zapuščino po pok. Š. B. (tožničina mati in toženčeva zunajzakonska partnerica) tudi še znesek 118.000,00 EUR. Okrajno sodišče v Grosupljem je v zapuščinski zadevi po pok. Š. B., umrli 4.10.2004, namreč s sklepom D 251/2005 z dne 7. 4. 2006 odločilo, da zapuščina obstoji iz ½ nepremičnin, vpisanih v vl. št. 325 ... (hiša) in da sta dediča obe pravdni stranki, vsaka do ½.

2. Sodišče prve stopnje je (v ponovljenem postopku) ugotovilo, da spada v zapuščino po pok. Š. B. tudi še znesek 118.000,00 EUR. Ugotovilo je, da da so denarna sredstva v višini 236.481,05 EUR, ki so bila na devizni knjižici pri NLB d.d, Ljubljana, odprti na toženčevo ime, skupno premoženje zapustnice in toženca kot zunajzakonskih partnerjev. Presodilo je, da toženec ni dokazal, da denarna sredstva niso njegova last, ker naj bi jih dobil v hrambo od svojih sorodnikov. Navedlo je, da glede na 52. in 54. člen Zakona o zakonski zvezi, in družinskih razmerjih (v nadaljevanju ZZZDR) in sklep o dedovanju z dne 7. 4. 2006 v zapuščino spada ½ (v času sprejetja sklepa) ugotovljenega skupnega premoženja (118.000,00 EUR).  Dodalo je še, da toženčevega dokaznega predloga o zaslišanju šestih sorodnikov, ki živijo v tujini, ni moglo izvesti, ker ni sporočil njihovih naslovov. Sodišče druge stopnje je prvostopenjsko sodbo potrdilo.

3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje toženec vlaga revizijo zaradi bistvenih kršitev določb Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da se reviziji ugodi in da se sodba sodišča druge stopnje spremeni tako, da se njegovi pritožbi ugodi, podrejeno pa, da se drugostopenjska sodba razveljavi ter se zadeva vrne pritožbenemu sodišču v novo sojenje. Navaja, da sodišče prve stopnje ni sledilo napotkom pritožbenega sodišča o ugotavljanju premoženjskega stanja zunajzakonskih partnerjev, ampak je zgolj ponovno zaslišalo obe pravdni stranki. Uveljavlja tudi kršitev postopka, ker ga sodišče prve stopnje na naroku, kjer je bil brez pooblaščenca, ni opozorilo za naslove predlaganih prič (sorodnikov), ki jih je pravočasno predlagal že v odgovoru na tožbo in ki bi potrdili, da je toženec predmetna denarna sredstva dobil v hrambo od njih in torej niso bila njegova last. Dodaja, da je brez izobrazbe (samo dve leti OŠ) in nepismen, zato bi ga sodišče glede naslovov prič moralo opozoriti.

4. Revizija je bila na podlagi 375. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) vročena nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila.

5. Revizija je dovoljena po drugem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku, saj vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe v obravnavani zadevi (118.000,00 EUR) presega 40.000 eurov (dovoljena revizija).

7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, z omejenim obsegom in tudi omejenimi razlogi izpodbijanja v primerjavi s pritožbo kot rednim pravnim sredstvom zoper sodbo sodišča prve stopnje. Z uveljavitvijo novele ZPP-D, ki jo je treba v tej zadevi uporabiti glede na datum izdaje prvostopenjske sodbe (drugi odstavek 130. člena novele), so bila Vrhovnemu sodišču odvzeta vsa pooblastila presojanja pravilnosti ali zakonitosti pravnomočne sodne odločbe po uradni dolžnosti. Po noveliranem prvem odstavku 371. člena ZPP tako revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in tudi samo v mejah razlogov, ki so v njej navedeni.

8. Iz dejanskih ugotovitev nižjih sodišč, na katere je revizijsko sodišče vezano (tretji odstavek 370. člena ZPP), izhaja, da sta bila toženec in zapustnica na dan njene smrti v zunajzakonski zvezi in da so denarna sredstva v višini 236.481,05 EUR, ki so bila na devizni knjižici pri NLB. d.d, Ljubljana, odprti na toženčevo ime, njuno skupno premoženje.

9. Toženec s ponovnimi navedbami, da denarna sredstva na devizni knjižici niso njegova, ampak last njegovih sorodnikov, vsebinsko izpodbija dokazno oceno in ugotovitev dejanskega stanja, ki je bilo ugotovljeno na prvi stopnji ter potrjeno na drugi stopnji, kar pa je nedovoljen revizijski razlog.

10. Ne drži revizijski očitek, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo napotkov pritožbenega sodišča, ker naj ne bi ugotavljalo premoženja zunajzakonskih partnerjev. S temi navedbami revident sicer uveljavlja kršitev 362. člena ZPP, ki pa po presoji Vrhovnega sodišča ni podana. Sodišče prve stopnje je v ponovljenem postopku premoženjsko stanje zunajzakonskih partnerjev ugotavljalo. Ponovno je zaslišalo obe pravdni stranki, prebralo račun za najem sefa, ki ga je najel toženec, in ob upoštevanju dejanskih ugotovitev, da sta toženec in zapustnica poleg uradno zabeleženih prejemkov pridobivala dohodek z delom na črno in da so predmetna denarna sredstva skupno premoženje toženca in zapustnice kot zunajzakonskih partnerjev, ne pa last toženčevih sorodnikov, zaključilo, da spada v zapuščino ½ (v času sprejetja sklepa) ugotovljenega skupnega premoženja (118.000,00 EUR).

11. Revizijski očitek, da naj sodišče prve stopnje ne bi izpolnilo nalog, ki mu jih nalaga materialno procesno vodstvo po 285. členu ZPP, ker pred zavrnitvijo dokaznega predloga o zaslišanju prič revidenta ni pozvalo, da predloži njihove naslove, ni upošteven. Z navedenim očitkom (ki ga v pritožbi ni uveljavljal) revident namreč uveljavlja kršitev določb pravdnega postopka v postopku pred sodiščem prve stopnje, kar pa glede na 370. člen ZPP ni predmet revizijskega preizkusa.

12. Uveljavljani revizijski razlogi niso podani, revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava pa ni bil obrazložen, zato je sodišče na podlagi 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.