Sodba III Ips 86/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-03-20

povrnitev škode - odgovornost države - zaseg blaga v carinskem postopku - orožje

Gospodarski spor ni namenjen temu, da se v njem presoja pravilnost odločb, izdanih v upravnem postopku. Sodni preizkus takih odločb se opravi v upravnem sporu.

Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je tožeča stranka (samostojni podjetnik) zahtevala plačilo odškodnine zaradi zasega blaga (200.179,00 EUR), odškodnino za vrednost dobavljenega blaga (43.480,00 EUR) in zaradi izgube dobička (872.850,00 EUR) ter povrnitev pravdnih stroškov. Tožeči stranki je naložilo povrnitev pravdnih stroškov tožene stranke.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in izpodbijano sodbo potrdilo.

3. Tožeča stranka z revizijo uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka „po 1. točki prvega odstavka 370. člena ZPP v zvezi s 14. točko drugega odstavka 339. člena in 3. točko prvega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku in 341. člena Zakona o pravdnem postopku, zaradi napačne in zmotne uporabe materialnega prava.“ Vrhovnemu sodišču predlaga, da samo odloči o zadevi, podredno pa, da razveljavi obe sodbi sodišč nižjih stopenj in zadevo vrne v novo sojenje prvostopenjskemu sodišču.

4. Tožena stranka na revizijo ni odgovorila.

5. Sodišči nižjih stopenj sta ugotovili naslednja relevantna dejstva:

ladja A. je 4. 8. 2001 v Kopru izkrcala štiri zabojnike blaga, ki je bilo v prihodnem carinskem manifestu oziroma v vhodni dispoziciji deklarirano kot „rabljeni stroji in deli“;

pri carinskem pregledu je bilo ugotovljeno, da je v zabojnikih vojaško orožje in oprema;

blago je bilo (prvič) odvzeto v korist Republike Slovenije z odločbo Carinskega urada Koper z dne 9. 11. 2001 in v ponovljenem postopku še dne 3. 7. 2006; pritožbi tožeče stranke (v tej zadevi) in družbe I. d.o.o. zoper zadnjo odločbo sta bili zavrnjeni, prav tako njuni tožbi v upravnem sporu; revizijo tožeče stranke je  Vrhovno sodišče zavrglo;

Carinski urad Koper je z odločbo z dne 12. 12. 2008 zaseženo blago odvzel zaradi uničenja;

upravne postopke za izdajo tranzitnega dovoljenja v zvezi s spornim blagom sta vodili tudi ministrstvi za obrambo in notranje zadeve.

6. Sporno orožje je bilo odvzeto na podlagi določbe 1. točke 57. člena Carinskega zakona (Uradni list RS, št. 1/95, 28/95, 32/99, 40/99 – popr., 13/2001 – ZPPCPEU), po kateri je lahko carinski organ sprejel kateri koli ukrep, vključno z odvzemom blaga in njegovo prodajo, če blago ni smelo biti prepuščeno deklarantu, ker (med drugim) dokumenti, ki bi morali biti predloženi za odobritev izbranega carinskega postopka, niso bili predloženi.

7. Po določbi drugega odstavka 77. člena Zakona o obrambi (Uradni list RS, št. 82/94, 44/97, 87/97, 13/98 – Odl. US, 33/2000 – Odl. US, 87/2001 - ZMatD) je bilo in je še za vsak izvoz, uvoz ali tranzit vojaškega orožja in opreme čez državno ozemlje potrebno predhodno dovoljenje Ministrstva za obrambo RS, če ni drugače določeno z mednarodno pogodbo. Tako dovoljenje niti ob prispetju blaga v Luko Koper niti kasneje ni bilo predloženo.

8. Gospodarski spor ni namenjen temu, da se v njem presoja pravilnost odločb, izdanih v upravnem postopku. Sodni preizkus takih odločb se opravi v upravnem sporu. V predmetni zadevi je bil tak sodni preizkus spornih odločb Carinskega urada Koper in Ministrstva za finance tudi opravljen. Sodni preizkus je pokazal, da je bila odločba o odvzemu spornega blaga (orožja in opreme) izdana po pravilno izpeljanem postopku, sama odločba pa je pravilna in na zakonu utemeljena (prvi odstavek 63. člena ZUS-1).

9. Revident zato ne more uspešno uveljavljati v tem postopku (gospodarskem sporu), da je bil napačno uporabljen 71.e člen Zakona o orožju, ki ob vnosu orožja v Luko Koper še ni veljal, prav tako ne z uveljavljanjem, da sodišči nižjih stopenj nista dovolj argumentirano preizkusili spornih upravnih odločb, saj jima odločb iz zgoraj navedenega razloga sploh ni bilo treba preizkušati v smeri, ki jo uveljavlja revident (npr. glede „jasnosti in določnosti pri izdaji odločb“, glede „identifikacije zaseženega blaga“, ,spornosti kategorizacije spornega blaga“ ali o zatrjevanju tožeče stranke, „da je ukrep zasega blaga nepotreben in nesorazmere“).

10. Glede na dejansko stanje, kot sta ga ugotovili sodišči nižjih stopenj, materialno pravo ni bilo zmotno ugotovljeno.

11. Po povedanem je bilo treba revizijo kot neutemeljeno zavrniti, saj niso podani razlogi, uveljavljani v reviziji in ne razlogi, na katere revizijsko sodišče pazi po uradni dolžnosti (378. člen ZPP).

12. Izrek o revizijskih pravdnih stroških temelji na določbi prvega odstavka 165. člena in prvega odstavka 154. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.