Sodba G 35/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-12

prevzemi - usklajeno delovanje - neizpodbojna zakonska domneva o usklajenem delovanju - dokazovanje - zavrnitev dokaznega predloga

Po prevzemnem pravu obvladovanje odvisne družbe s strani obvladujoče družbe določeno kot opredelilni element usklajenega delovanja, saj se zaradi korporacijske povezanosti avtomatično šteje, da te osebe v bistvenem sodelujejo s prevzemnikom. Ta učinek razmerja odvisnosti torej odstopa od ureditve po pravu gospodarskih družb, saj je logično prilagojen potrebam regulacije prevzemnih ravnanj po ZPre-1.

Zakonodajalec je normiral usklajeno delovanje z uporabo neizpodbojne pravne domneve, s katero je določil, da v določenih razmerjih korporacijske odvisnosti ni mogoče izključiti skupnega delovanja tako povezanih družb. Gre za pravno domnevo, ko se po zakonu brez dokazovanja šteje, da določena dejstva obstojijo (ali ne obstojijo), in sicer zaradi njihove zveze z drugimi dejstvi, katerih obstoj (neobstoj) se dokazuje po splošnih pravilih. Gre za (pravo) neizpodbojno pravno domnevo, v okviru katere velja za resnično tisto, kar na podlagi izkustev velja za resnično, in bi se zato po nepotrebnem oteževal nastop pravnih posledic, če bi bilo treba domnevana dejstva vsakič dokazovati.

Sporna domneva tako predpostavlja dve dejstvi, ki sta v določeni zvezi: dejstvo  usklajenega delovanja, ki se težko dokazuje in katerega obstoj zato zakon (neizpodbojno) domneva, ter dejstvo razmerja odvisnosti obvladujoče in odvisne družbe (ki je po rednem teku stvari ključno razmerje), ki se lažje dokazuje in ki se mora dokazati po splošnih pravilih (ob upoštevanju šestega odstavka                              8. člena ZPre-1). Zato je glede na določbo tretjega odstavka 8. člena ZPre-1 bistvena presoja o usklajenem delovanju vezana prav na ugotavljanje obstoja okoliščin o razmerju odvisnosti oziroma obvladovanja relevantne družbe                    (četrti odstavek 8. člena ZPre-1). Prav s to konstrukcijo je zakonodajalec v ZPre-1 vzpostavil učinkovito pravno varstvo pred izigravanjem obveznosti prevzemnika ter oseb, ki mu pri tem, glede na naravo omenjenih korporacijskih razmerij, sledijo ter končno pomagajo.

Tožeča stranka sama krije svoje stroške postopka.

1. Agencija za trg vrednostnih papirjev (v nadaljevanju Agencija) je z uvodoma navedeno odločbo (prilogo A2) z dnem njene dokončnosti tožeči stranki prepovedala uresničevati glasovalne pravice v ciljni družbi N. d. d. (v nadaljevanju ciljni družbi), in sicer  iz 1.595 delnic z oznako X. oziroma 0,0041-odstotnega deleža delnic izdajateljice N. d. d. z glasovalno pravico, dokler skupaj z Agencijo za upravljanje kapitalskih naložb Republike Slovenije (v nadaljevanju AUKN)(1), P. d. o. o., G. d. o. o., Kapitalsko družbo pokojninskega in invalidskega zavarovanja d. d., Slovensko odškodninsko družbo d. d. in družbo E. d. o. o. ali ena od njih v imenu in za račun vseh ali pa več od njih v imenu in za račun vseh ne dajo prevzemne ponudbe za delnice ciljne družbe, v skladu z Zakonom o prevzemih (v nadaljevanju ZPre-1), ali dokler ne odtujijo delnic z oznako X (v nadaljevanju delnic X), tako da prevzemnega praga več ne dosegajo skupaj ali ena ali pa več od njih (II. točka izreka), medtem ko je ciljni družbi pod enakimi pogoji prepovedala uresničitev glasovalnih pravic tožeče stranke ter  AUKN, P. d. o. o., G. d. o. o., Kapitalske družbe pokojninskega in invalidskega zavarovanja d. d., Slovenske odškodninske družbe d. d. in družbe E. d. o. o., dokler  skupaj z AUKN, P. d. o. o., G. d. o. o., Kapitalsko družbo pokojninskega in invalidskega zavarovanja d. d., Slovensko odškodninsko družbo d. d. in družbo E. d. o. o. ali ena od njih v imenu in za račun vseh ali pa več od njih v imenu in za račun vseh ne dajo prevzemne ponudbe za delnice ciljne družbe, v skladu z ZPre-1, ali dokler ne odtujijo delnic X, tako da prevzemnega praga več ne dosegajo skupaj ali ena ali pa več od njih (III. točka izreka).

2. Tožeča stranka je zoper navedeno odločbo začela postopek sodnega varstva po Zakonu o trgu finančnih instrumentov (v nadaljevanju ZTFI), in sicer s tožbo pri Vrhovnem sodišču.

3. Agencija je na tožbo odgovorila. Podala je svoja pravna naziranja ter predlagala zavrnitev tožbe.

4. Osebe, ki delujejo usklajeno, so osebe, ki na podlagi izrecnega ali tihega, ustno ali pisno sklenjenega sporazuma sodelujejo in katerih cilj je pridobiti ali utrditi kontrolo nad ciljno družbo ali onemogočiti prevzemniku uspešnost prevzemne ponudbe (prvi odstavek 8. člena ZPre-1). Pri tem velja neizpodbitna domneva, da usklajeno delujejo odvisna in obvladujoča oseba (1. točka tretjega odstavka 8. člena ZPre-1) oziroma družbe, ki so odvisne od iste obvladujoče osebe (2. točka tretjega odstavka 8. člena ZPre-1).

5. ZPre-1 v drugem stavku drugega odstavka 75. člena določa, da morajo dati osebe, ki dosegajo ali presegajo prevzemni prag iz 7. člena tega zakona (ki je enak 1/3-emu deležu glasovalnih pravic v ciljni družbi), ne dosegajo ali presegajo pa končnega prevzemnega praga (ki je enak 75-odstotnemu deležu glasovalnih pravic v ciljni družbi), »prevzemno ponudbo v skladu s tem zakonom, če po uveljavitvi tega zakona [11. 8. 2006] nameravajo pridobiti vrednostne papirje ali druge pravice, ki se upoštevajo pri določitvi deleža glasovalnih pravic po 6. členu tega zakona, in če se s tem poveča njihov delež glasovalnih pravic, razen če prevzemnega praga iz 7. člena tega zakona ne dosegajo več«.(2)

6. Agencija je zavrnila dokazni predlog za zaslišanje zakonitega zastopnika tožeče stranke Z. S. kot nepotrebnega, saj je presodila, da njegovo pričevanje ne bi bilo potrebno glede na vsebino že predloženih pisnih izjav strank postopka nadzora (22. stran izpodbijane odločbe). Pri presoji pravilnosti njene odločitve ni nepomembno dejstvo, da tožeča stranka v svoji Izjavi o dejstvih in okoliščinah (501. člen ZTFI) z dne 4. 3. 2011 ter Dopolnitvi izjave z dne 18. 1. 2012 tega dokaznega predloga ni podala. Zato ne drži tožbena navedba, da je tožeča stranka predlagala zaslišanje Z. S. Iz upravnega spisa je namreč razvidno, da so ta dokazni predlog podale ciljna družba (Izjava o dejstvih in okoliščinah N. d. d. z dne 4. 3. 2011) ter preko skupnega pooblaščenca Slovenska odškodninska družba d. d., Kapitalska družba pokojninskega in invalidskega zavarovanja d. d. ter Inštitut ... (Izjava o dejstvih in okoliščinah z dne 3. 3. 2011).  Ker pa je bil v obeh relevantnih Izjavah dokazni predlog vezan na dokazovanje neobstoja namena prevzema ciljne družbe, je bila odločitev Agencije o nepotrebnosti izvedbe tega dokaza pravilna. Njegova izvedba namreč ne bi v ničemer prispevala h končni odločitvi, saj se pri presoji usklajenega delovanja po tretjem odstavku 8. člena ZPre-1 prevzemni namen ne ugotavlja (kot relevantni zakonski znak). Posledično odločitev Agencije, da glede na sicer obsežno izvedeni dokazni postopek ne opravi naroka, ne predstavlja zatrjevane procesne kršitve. Končno pa tožeča stranka v tožbi niti ni navedla v čem, konkretizirano, naj bi ne-izvedba dokaza z zaslišanjem Z. S. vplivala na zatrjevano nezakonitost izpodbijane odločitve Agencije. Zato z zgolj pavšalnim tožbenim očitkom o kršitvi pravice do izjave zaradi ne-izvedbe tega dokaza v postopku sodnega varstva pred Vrhovnim sodiščem ne more uspeti.

(Ne)ustavnost določbe ZPre-1 o neizpodbojni zakonski domnevi o usklajenem delovanju

7. Izpodbijana odločba Agencije materialnopravno temelji na neizpodbojni zakonski domnevi iz tretjega odstavka 8. člena ZPre-1, po kateri velja, da usklajeno delujeta odvisna družba in obvladujoča oseba oziroma družbe, ki so odvisne od iste obvladujoče družbe, pri čemer je po 1. točki četrtega odstavka (v povezavi s petim odstavkom) 8. člena ZPre-1 odvisna družba po ZPre-1 družba, v kateri ima obvladujoča oseba večino glasovalnih pravic. Bistvo določitve te neizpodbojne zakonske domneve je v tem, da Agenciji ob izpolnjevanju pogojev iz tretjega odstavka 8. člena ZPre-1, ni potrebno ugotavljati tudi okoliščin iz prvega odstavka 8. člena ZPre-1.

8. Vrhovno sodišče je že obravnavalo relevanten pomen „korporacijskega“ razmerja odvisnosti oziroma obvladovanja, ki ima več razsežnosti in je normodajno urejeno v več predpisih: v ZPre-1 in ZGD-1, tudi v Zakonu o preprečevanju omejevanja konkurence (v nadaljevanju ZPOmK-1; glej 3. in 4. točko njegovega 3. člena) in ZTFI (glej tretji in četrti odstavek njegovega 104. člena).(3) Gre za razmerje odvisnosti ene družbe od druge oziroma obvladovanje ene družbe s strani druge družbe, ki je pomembno zaradi pravnih posledic. Čeprav so definicije odvisnih in obvladujočih oseb v navedenih predpisih prilagojene potrebam posameznega zakona, pa so nekatere značilnosti obvladujočih oziroma gospodujočih oseb (konkretno večina glasovalnih pravic v drugi osebi) identične. Pojem obvladovanja se namreč opredeljuje kot možnost obvladujoče družbe vplivati na bistvena področja delovanja odvisne družbe (pogoj za razmerje odvisnosti ni dejansko izvajanje obvladovanja odvisne družbe). Čeprav je odvisna družba pravno samostojna družba, se domneva, da obstaja zelo velika verjetnost pozitivnega vpliva na njeno vodenje poslov s strani obvladujoče družbe oziroma osebe. Zato je ZPre-1 določil, da obvladovanje lahko temelji na večini glasovalnih pravic oziroma na drugih taksativno naštetih oblikah pravice do prevladujočega vpliva ali nadzora nad odvisno družbo. Pri tem je bistveno še, da je po prevzemnem pravu obvladovanje odvisne družbe s strani obvladujoče družbe določeno kot opredelilni element usklajenega delovanja, saj se zaradi korporacijske povezanosti avtomatično šteje, da te osebe v bistvenem sodelujejo s prevzemnikom. Ta učinek razmerja odvisnosti torej odstopa od ureditve po pravu gospodarskih družb, saj je logično prilagojen potrebam regulacije prevzemnih ravnanj po ZPre-1.

9. V tem kontekstu gre razumeti tudi zakonodajalčevo normiranje usklajenega delovanja z uporabo neizpodbojne pravne domneve (praesumtio iuris et de iure), s katero je določil, da v določenih razmerjih korporacijske odvisnosti ni mogoče izključiti skupnega delovanja tako povezanih družb. Gre za pravno domnevo, ko se po zakonu brez dokazovanja šteje, da določena dejstva obstojijo (ali ne obstojijo), in sicer zaradi njihove zveze z drugimi dejstvi, katerih obstoj (neobstoj) se dokazuje po splošnih pravilih. Gre za (pravo) neizpodbojno pravno domnevo, v okviru katere velja za resnično tisto, kar na podlagi izkustev velja za resnično, in bi se zato po nepotrebnem oteževal nastop pravnih posledic, če bi bilo treba domnevana dejstva vsakič dokazovati.

10. Sporna domneva tako predpostavlja dve dejstvi, ki sta v določeni zvezi: dejstvo  usklajenega delovanja, ki se težko dokazuje in katerega obstoj zato zakon (neizpodbojno) domneva, ter dejstvo razmerja odvisnosti obvladujoče in odvisne družbe (ki je po rednem teku stvari ključno razmerje), ki se lažje dokazuje in ki se mora dokazati po splošnih pravilih (ob upoštevanju šestega odstavka 8. člena ZPre-1). Zato je glede na določbo tretjega odstavka 8. člena ZPre-1 bistvena presoja o usklajenem delovanju vezana prav na ugotavljanje obstoja okoliščin o razmerju odvisnosti oziroma obvladovanja relevantne družbe                    (četrti odstavek 8. člena ZPre-1). Dokazovanje „položaja obvladujoče osebe“ je namreč pomembno zaradi upoštevanja oziroma prištevanja tudi tistih pravic, katerih imetniki so druge osebe, v katerih ima ta oseba večinski kapitalski delež ali večino glasovalnih pravic (šesti odstavek 8. člena ZPre-1). Prav s to konstrukcijo je zakonodajalec v ZPre-1 vzpostavil učinkovito pravno varstvo pred izigravanjem obveznosti prevzemnika ter oseb, ki mu pri tem, glede na naravo omenjenih korporacijskih razmerij, sledijo ter končno pomagajo.

11. Iz do-sedaj navedenega jasno sledi, da izpodbijana ureditev, ki temelji na neizpodbojni zakonski domnevi, utemeljeno zasleduje ustavno dopusten cilj, ki je v preprečevanju najhujših zlorab ureditve obvezne (prevzemne) ponudbe.(4) Takšna ureditev pa ne nasprotuje načelu enakega varstva pravic po 22. členu Ustave RS. Tožeča stranka tudi neutemeljeno navaja, da ima v okoliščinah konkretne zadeve sama „položaj manjšinskega delničarja“, saj je zaradi razmerja odvisnosti njen položaj treba presojati preko položaja obvladujoče osebe. Njen položaj je namreč po ZPre-1 relevanten (zgolj) z vidika delovanja celotne skupine kapitalsko povezanih družb, ki jih obvladuje ista obvladujoča oseba – Republika Slovenija. Zato je neutemeljen očitek o kršitvi pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave RS), saj ravno navedena ureditev zagotavlja spoštovanje ustavnih procesnih jamstev.

12. Dejstvo, da v tožbi smiselno zatrjevana izjema od obveznosti oddaje prevzemne ponudbe (v zvezi s portfeljskimi naložbami) ne pride v poštev zaradi določbe o neizpodbojni zakonski domnevi o usklajenem delovanju, pa tudi ne pomeni, da je sporna zakonska določba v nasprotju s splošnim načelom sorazmernosti. Preko neizpodbojne zakonske domneve se učinkovito preprečuje izigravanje prevzemnih pravil oziroma se preprečujejo škodljive posledice, ki lahko nastanejo na področju trga vrednostnih papirjev prav zaradi neustrezno reguliranega usklajenega delovanja povezanih oseb. Končni cilj te ureditve je namreč učinkovita zaščita manjšinskih delničarjev, ki so zunaj kroga kapitalsko povezanih in usklajeno delujočih oseb. Evropski zakonodajalec je s Trinajsto direktivo(5) sicer res harmoniziral institut usklajenega delovanja, vendar pa je pri tem določil minimalne smernice za njegovo nadaljnjo implementacijo s strani držav članic. Domači zakonodajalec se je tako pri normiranju tega instituta odločil za ureditev, ki izrazito ščiti položaj manjšinskih delničarjev. Z vidika obstoja tega ustavno dopustnega cilja pa izpodbijana - četudi stroga ureditev ne more predstavljati nedopustnega posega. Poleg tega pa splošno načelo sorazmernosti niti ni samostojno merilo za presojo ustavnosti, ker je vsebinsko zmeraj vezano na ugotovljeni poseg v posamezno človekovo pravico.(6)

13. Agencija je materialnopravno pravilno v izpodbijani odločbi v ključnem delu ugotovila vse relevantne elemente odvisnosti po ZPre-1 ter pri tem glede                        na imetništvo večine glasovalnih pravic (prva točka četrtega odstavka                    8. člena ZPre-1) pravilno zaključila, da je tožeča stranka v razmerju do Republike Slovenije odvisna družba. Zato je neutemeljen tožbeni očitek, da naj bi Agencija pri izračunu glasovalnih pravic zmotno upoštevala prednostne participativne delnice (Y), ker naj bi le-te ne ustrezale pogoju delnic z glasovalno pravico po 5. členu ZPre-1. Vendar pa, kot navaja že tožeča stranka sama, s Statutom delniške družbe A. d. d. z dne 7. 7. 2010 (v nadaljevanju Statutom) ni določeno, da bi bile prednostne delnice (Y) opredeljene kot prednostne delnice brez glasovalne pravice, saj so v 7. členu Statuta  taksativno naštete situacije, v katerih imajo sporne delnice „polno glasovalno pravico“. Glasovalne pravice pri prednostnih participativnih kosovnih delnicah tako niso izključene pri odločanju na skupščini o spremembah statuta, povečanju in zmanjšanju osnovnega kapitala družbe, imenovanju in odpoklicu članov nadzornega sveta, prenehanju družbe in statusnem preoblikovanju, imenovanju revizorja ter pri spremembi prednostnih participativnih kosovnih delnic z omejeno glasovalno pravico v imenske navadne kosovne delnice. Ker iz statutarne ureditve jasno izhaja, da glasovalne pravice iz delnic Y niso izključene v bistvenih komponentah pravice do udeležbe pri upravljanju družbe oziroma da omogočajo glasovanje pri sprejemanju dejansko vseh ključnih skupščinskih sklepov, je Agencija v izpodbijani odločbi pri izračunu deleža glasovalnih pravic obvladujoče osebe pri tožeči stranki (1. točka četrtega odstavka 8. člena ZPre-1) pravilno sporne prednostne delnice štela kot delnice z glasovalno pravico (5. člen ZPre-1). V zvezi s tem so pravno ne-relevantna tožbena navajanja, da Republika Slovenija nima pravice imenovati ali razrešiti članov organov vodenja in nadzora, saj ima preko prednostnih participativnih kosovnih delnic večino glasovalnih pravic pri imenovanju in odpoklicu članov nadzornega sveta, ki pa je izključno pristojen za imenovanje in odpoklic uprave družbe (22. člen Statuta).

14. Neutemeljen je nadaljnji tožbeni očitek o zmotni uporabi 1. točke                           četrtega odstavka 8. člena ZPre-1, ker naj bi Agencija v izpodbijani odločbi ne upoštevala specifične vloge AUKN, ki naj bi bila prav v „izločitvi vpliva Republike Slovenije na upravljanje družb v njeni lasti“. Vrhovno sodišče je o pomenu relevantnega 28. člena Zakona o upravljanju kapitalskih naložb Republike Slovenije (v nadaljevanju ZUKN) z vidika prevzemne zakonodaje že zavzelo stališče, in sicer, da je AUKN (zgolj) izvajala pravice delničarja, po predhodni pridobitvi soglasja vlade, kot to izhaja iz tretjega odstavka 28. člena ZUKN v povezavi s prvim odstavkom 28. člena ZUKN.(7) Pri tem je bistveno, da je bila AUKN pri izvrševanju pravic iz kapitalskih naložb Republike Slovenije v bistvenem vezana tako na uresničevanje strategije upravljanja kapitalskih naložb (7. člen ZUKN) kot tudi na letni načrt upravljanja kapitalskih naložb                             (9. člen ZUKN). Prav tako je bil relevanten način imenovanja članov uprave in sveta AUKN, saj so bili vsi na podlagi predloga vlade imenovani z večino vseh poslancev s strani državnega zbora (18. člen ZUKN). Glede lastniške udeležbe Republike Slovenije v tožeči stranki sicer drži tožbena navedba, da lastninska udeležba obvladujoče osebe v odvisni družbi sama po sebi še ne pomeni nujno, da so s tem izpolnjeni pogoji iz četrtega odstavka 8. člena ZPre-1, čeprav pa je večinski kapitalski delež praviloma zelo pomemben pri presoji razmerja odvisnosti (prim. šesti odstavek 8. člena ZPre-1). Ključno je namreč uresničevanje tistih pravic, ki so tako ali drugače vezane na pravico do izvajanja prevladujočega vpliva ali nadzora. Zato je za odločitev v tej zadevi bistveno, da se je obvladovanje po relevantni 1. točki  četrtega odstavka 8. člena ZPre-1 ugotavljalo prav preko imetništva večine glasovalnih pravic, ki jih ima Republika Slovenija z imetništvom delnic Š in Y (šesti odstavek 8. člena ZPre-1). Način (tedanjega) uresničevanja glasovalnih pravic preko zakonskega pooblastila, danega AUKN, zatorej ne spremeni dejstva, da je Republika Slovenija obvladujoča oseba tožeče stranke kot odvisne družbe.

15. Agencija je na podlagi zaključka o obstoju elementov razmerja odvisnosti pravilno uporabila neizpodbojno zakonsko domnevo iz tretjega odstavka 8. člena ZPre-1. Pri tem ne drži očitek, da bi morala Agencija preizkusiti tudi pogoje usklajenega delovanja iz prvega odstavka 8. člena ZPre-1, saj je namen neizpodbojne zakonske domneve ravno v izognitvi zamudnemu in težavnemu dokazovanju usklajenega delovanja po generalni klavzuli iz prvega odstavka 8. člena ZPre-1.

16. Ker je podana neizpodbojna domneva o usklajenem delovanju, se Vrhovnemu sodišču ni bilo treba opredeliti do ostalih očitkov tožeče stranke (o portfeljski naložbi v delnice ciljne družbe preko poslovanja borznoposredniške družbe, o neobstoju namena pridobitve delnic ciljne družbe zaradi povečanja glasovalnih pravic v njej ter o zanemarljivem številu pridobljenih delnic ciljne družbe).

17. Določba drugega stavka drugega odstavka 75. člena ZPre-1 varuje zatečeno stanje ob uveljavitvi ZPre-1. Gre za izjemo (oprostitev obveznosti dati prevzemno ponudbo). Po uveljavitvi ZPre-1 je namreč tudi za osebe, ki so ob uveljavitvi ZPre-1 dosegale ali presegale (1/3) prevzemni prag, niso pa dosegale ali presegale (75-odstotnega) končnega prevzemnega praga, veljala prepoved iz prvega odstavka 12. člena ZPre-1 (prepoved nadaljnjega pridobivanja delnic, razen na podlagi prevzemne ponudbe), s civilno sankcijo iz 63. člena ZPre-1 (mirovanjem glasovalnih pravic). Iz izpodbijane odločbe (na njeni 11. strani) izhaja, da je bilo z nakupom 203 delnic X dne 18. 12. 2007 s strani tožeče stranke izpolnjeno dejansko stanje iz drugega stavka drugega odstavka 75. člena ZPre-1. Z nakupom teh delnic se je namreč povečal delež glasovalnih pravic oseb, za katere je bilo ugotovljeno, da delujejo usklajeno. Zato takšen (voljno spremenjeni) pravni položaj ne more biti predmet varovanja.(8)

18. Ker je predmet varovanja le pravni položaj teh oseb ob uveljavitvi ZPre-1, do prve pridobitve dodatnih delnic, ki je imela za posledico nastanek obveznosti dati prevzemno ponudbo, ne pa njihov kasnejši pravni položaj (po morebitni naknadni odsvojitvi dodatno pridobljenih delnic, četudi pred izdajo odločbe Agencije po 2. točki tretjega odstavka 64. člena ZPre-1), tudi ni pravno pomembno sklicevanje tožeče stranke, da so bile delnice Xkasneje prodane, tako da na dan izdaje izpodbijane odločbe družbe skupaj niso več dosegale enake višine prevzemnega praga (51,0892 %) kot so jo imele ob uveljavitvi ZPre-1 dne 10. 12. 2007  (51,9014 %).

19. Zaradi jasnega pravila iz 15. člena ZPre-1 o solidarni odgovornosti usklajeno delujočih oseb, pa je neutemeljen tudi tožbeni očitek, da tožeča stranka zaradi svojega zanemarljivega (0,0041-odstotnega) deleža delnic ciljne družbe niti ne more sama ali skupaj z ostalimi družbami dati prevzemne ponudbe. Kot že navedeno, se namreč pri uporabi pravil o obvezni prevzemni ponudbi osebe, ki delujejo usklajeno, obravnavajo kot kot en pravni subjekt ter zato za vsako od njih nastane obveznost dati prevzemno ponudbo.

20. S tem je Vrhovno sodišče odgovorilo na tiste tožbene navedbe, ki so bile po njegovi pravni presoji bistvene za odločitev,(9) oziroma na tiste, ki niso bile očitno neutemeljene ali nerelevantne.(10) Če na katere od njih ni odgovorilo izrecno, pa je odgovor razviden iz konteksta celotne obrazložitve.

21. Ker je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen in ker je odločba na zakonu utemeljena, je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka                         506. člena ZTFI v povezavi s prvim odstavkom 63. člena ZUS-1 tožbo kot neutemeljen zavrnilo (I. točka izreka).

22. Ker je Vrhovno sodišče tožbo zavrnilo, tožeča stranka skladno s                              četrtim odstavkom 25. člena ZUS-1 sama trpi svoje stroške postopka (II. točka izreka).

Op. št. (1):    Po podatkih Poslovnega registra Slovenije je bila AUKN izbrisana dne 14. 1. 2013 glede na zakonsko določbo o njenem prenehanju iz 38. člena Zakona o Slovenskem državnem holdingu (Ur. l. RS št. 105/2012).

Op. št. (2):    Navedena določba varuje zatečeno stanje ob uveljavitvi ZPre-1. Gre za izjemo (oprostitev obveznosti dati prevzemno ponudbo).

Op. št. (3):    Glej sodbo in sklep Vrhovnega sodišča RS G 6/2011 z dne 28. 5. 2012.

Op. št. (4):    Predlog zakona o prevzemih (ZPre-1), Poročevalec Državnega zbora, št. 49/06 z dne  20. 4. 2006.

Op. št. (5):    Direktiva 2004/25/EC  z dne 21. aprila 2004 o ponudbah za prevzem (Trinajsta direktiva),  UL L 142, 30. 4. 2004, str. 12 – 23.

Op. št. (6):     Odločbi Ustavnega sodišča RS U-I-219/03-25 z dne 1. 12. 2005 in U-I-123/11-14 z dne 8. 3. 2012.

Op. št. (7):    Glej sodbo in sklep Vrhovnega sodišča RS G 6/2011 z dne 28. 5. 2012.

Op. št. (8):    Glej sodbo in sklep Vrhovnega sodišča RS G 6/2011 z dne 28. 5. 2012.

Op. št. (9):    Glej sklep Ustavnega sodišča Up-429/01-5 z dne 24. 6. 2003 (2. točko njegove obrazložitve).

Op. št. (10):    Glej odločbo Ustavnega sodišča Up-373/97-15 z dne 22. 2. 2001 (11. točko njene obrazložitve).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.