TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS sklep I R 98/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-25

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - sodnik pristojnega sodišča kot stranka v postopku - objektivna nepristranskost sodišča

Tehten razlog za delegacijo pristojnosti lahko predstavlja tudi zahteva po objektivni nepristranskosti določenega sodišča, ki se odraža v tem, da mora biti izključen vsak razumen dvom strank v nepristranskost odločanja določenega sodišča. Tak dvom je nedvomno lahko podan v primeru, ko je ena od pravdnih strank sodnica pristojnega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Grosupljem.

1. Pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani je predlagalo delegacijo pristojnosti sodišča zato, ker je tožnica sodnica pri pristojnem sodišču, tožnik pa je njen mož.

3. Vrhovno sodišče lahko tudi na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku). Drug tehten razlog za delegacijo pristojnosti lahko predstavlja tudi zahteva po objektivni nepristranskosti določenega sodišča, ki se odraža v tem, da mora biti izključen vsak razumen dvom strank v nepristranskost odločanja določenega sodišča. Tak dvom je nedvomno lahko podan v primeru, ko je ena od pravdnih strank sodnica pristojnega sodišča. Zaradi tega je Vrhovno sodišče ugodilo predlogu in določilo pristojnost drugega stvarno pristojnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 74/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-04

Janez Vlaj (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), Karmen Iglič Stroligo

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prebivališče stranke v postopku

Razlog ekonomičnosti je lahko podan tudi takrat, kadar sta stalno prebivališče oziroma sedež strank relativno oddaljena od pristojnega sodišča.

Za sojenje se določi Okrajno sodišče v Kopru.

1. Toženka je v odgovoru na tožbo navedla, da se spor nanaša na njeno koprsko območno enoto in bi bilo tako glede na sedež oziroma stalno prebivališče pravdnih strank, iz razloga ekonomičnosti postopka smiselno, da zadevo obravnava Okrajno sodišče v Kopru. Pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani je toženkin predlog posredovalo Vrhovnemu sodišču, da bi o njem odločilo kot o predlogu za delegacijo pristojnosti.

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek (67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Glavni razlog tovrstne delegacije pristojnosti je razlog ekonomičnosti, ki je lahko podan tudi takrat, kadar sta stalno prebivališče oziroma sedež strank relativno oddaljena od pristojnega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče ugodilo predlogu in določilo pristojnost koprskega okrajnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 96/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-25

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), Aljoša Rupel

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prebivališče stranke v poostpku - kraj škodnega dogodka

Predlog, ki prepisuje abstraktno zakonsko določbo, konkretnih trditev glede nesmotrnosti (razen okoliščine stalnega prebivališča tožnika na območju drugega sodišča) pa ne vsebuje, prenosa pristojnosti ne utemeljuje.

1. Tožnik kot leasingojemalec in po pooblastilu leasingodajalca od toženke iz naslova kasko zavarovanja terja plačilo zavarovalnine za škodo, ki je nastala na avtomobilu ..., ko se je tožnik zaletel v zaščitno ogrado na izhodu iz predora Dekani na avtocesti Koper – Ljubljana. Tožena stranka je na tožbo odgovorila. Tožnik vlaga predlog za prenos pristojnosti v predmetni zadevi na Okrajno sodišče v Kopru, na območju katerega ima tožnik stalno prebivališče, toženka pa poslovno enoto, kar velja tudi za predlagane priče. Prenos pristojnosti bi bil skladen z načelom ekonomičnosti.

3. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek (hitreje in z manjšimi stroški), ali če so za to drugi tehtni razlogi.

4. Tožnik predlog utemeljuje s svojim bivališčem na območju Okrajnega sodišča v Kopru, ob tem pa ne navede nobenih drugih konkretnih okoliščin, iz katerih bi izhajalo, da vodenje postopka v Mariboru zanj predstavlja (ekonomsko ali dejansko) težavo. Tožena stranka je za zastopanje v tem sporu že pooblastila odvetnico v Mariboru, zaslišanje prič pa v tej fazi postopka ni predlagano (predlagani so listinski dokazi in zaslišanje tožnika).

5. Delegacija pristojnosti sodišča predstavlja izjemo od splošnih pravil o krajevni pristojnosti in je zato treba razloge zanjo razlagati restriktivno. Predlog, ki prepisuje abstraktno zakonsko določbo, konkretnih trditev glede nesmotrnosti (razen okoliščine stalnega prebivališča tožnika na območju drugega sodišča) pa ne vsebuje, prenosa pristojnosti ne utemeljuje. Zato je Vrhovno sodišče tožnikov predlog zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 105/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-16

Anton Frantar (preds.), Aljoša Rupel (poroč.), mag. Rudi Štravs

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - delavka pristojnega sodišča kot stranka v postopku - manjše sodišče - objektivna nepristranskost sodišča

Zaposlitev toženke na vložišču majhnega (pristojnega) sodišča bi lahko pri javnosti povzročila dvom v korektnost in nepristranskost tega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Ilirski Bistrici.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani, Centralni oddelek za verodostojno listino, je na predlog upnika, sedaj tožeče stranke, izdalo sklep o izvršbi VL 64155/2014 z dne 16. 5. 2014, s katerim je dolžnici, sedaj toženki, naložilo, da v osmih dneh poravna 364,03 EUR z obrestmi in stroški, dovolilo predlagano izvršbo, odmerilo stroške in odločilo, da bo po pravnomočnosti sklepa o izvršbi izvršilni postopek vodilo in o njem odločalo Okrajno sodišče v Postojni.

2. Po ugovoru tožnice zoper sklep o izvršbi je Okrajno sodišče v Ljubljani - Centralni oddelek za verodostojno listino s sklepom VL 64155/2014 z dne            6. 8. 2014 delno ugodilo ugovoru, izvršbo delno ustavilo, v preostalem delu pa je sklep o izvršbi razveljavilo v delu, v katerem je dovoljena izvršba, in sklenilo, da bo o tem delu zahtevka in o stroških v pravdnem postopku odločalo Okrajno sodišče v A.

3. Okrajno sodišče v A. je s predlogom P 66/2014 z dne 6. 10. 2014 predlagalo določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je toženka zaposlena pri Okrajnem sodišču v A. kot delavka v vložišču. Dnevno je v stiku z vsemi zaposlenimi, tako tudi s sodniki, kar bi lahko pri javnosti povzročilo dvom v korektnost vodenja postopka pri tem sodišču.

5. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopka v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to podani drugi tehtni razlogi.

6. V obravnavanem primeru je toženka zaposlena pri pristojnem Okrajnem sodišču v Postojni kot delavka v vložišču. Gre za zelo majhno sodišče, zato je razumljiva službena povezanost toženke s sodniki in ostalimi zaposlenimi oziroma s sodiščem. Navedena okoliščina bi lahko pri javnosti povzročila dvom v korektnost in nepristranskost pristojnega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče po 67. členu ZPP predlogu ugodilo in za odločanje v tej zadevi določilo Okrajno sodišče v Ilirski Bistrici.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VSRS II Ips 163/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-04

Aljoša Rupel (preds.), Janez Vlaj (poroč.), Karmen Iglič Stroligo, dr. Mateja Končina Peternel, mag. Rudi Štravs

dovoljenost revizije - pravniški državni izpit - laična revizija - zavrženje revizije

Toženec ni izkazal, ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit.

1. Sodišče prve stopnje je pod I. točko izreka sodbe zavrnilo tožbeni zahtevek, da je toženec A. A. ml. dolžan „plačati odškodninski zahtevek“ B. B., za prestane čustvene in psihične bolečine, ter povzročeno sramoto v višini 15.000,00 EUR in da sta toženi firmi C., d. o. o.,  in D., d. o. o., dolžni plačati odškodnino B. B. za prestane čustvene in psihične bolečine, ter povzročeno sramoto v višini 15.000,00 EUR; pod II. in III. točko izreka je odločilo o povrnitvi pravdnih stroškov.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnika zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožnik je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložil laično revizijo.

4. Sodišče je tožnikovo revizijo vročilo nasprotnim strankam, ki nanjo niso odgovorile.

6. Revizija spada med izredna pravna sredstva (šestindvajseto poglavje Zakona o pravdnem postopku; v nadaljevanju ZPP). V postopku z njimi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik, razen če ima stranka oziroma njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit (tretji in četrti odstavek 86. člena ZPP). Toženec tega pogoja ni zatrjeval in izkazal.

7. Revizija, ki jo je tožnik vložil sam in ni izkazal pogojev iz četrtega odstavka 86. člena ZPP, ni dovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Ker je ni zavrgel že sodnik sodišča prve stopnje (prvi odstavek 91. člena ZPP), je to moralo storiti revizijsko sodišče (377. člen ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 91, 91/1, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 128/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-07-24

Anton Frantar (preds.), Janez Vlaj (poroč.), mag. Nina Betetto, dr. Mile Dolenc, dr. Mateja Končina Peternel

ugotovitev očetovstva - dovoljenost revizije - nepremoženjski spor - dopustitev revizije - zavrženje revizije

Spor o ugotovitvi očetovstva je nepremoženjski spor. To pomeni, da gre za spor, pri katerem sporni predmet niti približno ne more imeti denarnega ekvivalenta. Zato je treba v primeru, ko gre za nepremoženjski (in zato neocenljiv) spor (v katerem revizija ni izrecno izključena), uporabiti določbo tretjega odstavka 367. člena ZPP, po kateri je dopustitev revizije predpostavka za vložitev revizije.

1. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je toženec oče A. A., ki ga je dne 7. 11. 2005 rodila B. B. Odločilo je še o stroških postopka.

2. Sodišče druge stopnje je toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo. Odločilo je, da toženec sam krije svoje pritožbene stroške.

3. Toženec vlaga revizijo iz razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlaga, naj revizijsko sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne.

4. Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

6. Revizijsko sodišče ugotavlja, da je bila v obravnavani zadevi sodba, s katero se je postopek pred sodiščem prve stopnje končal, izdana 22. 10. 2013, to je po uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP-D, Ur. l. RS št. 45/2008), ki je začel veljati 1. 10. 2008. V skladu s prvim in drugim odstavkom 130. člena ZPP-D se je postopek 1. 10. 2008 nadaljeval po določbah spremenjenega zakona. Zato novelirane določbe Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) in spremenjena ureditev revizije veljajo tudi v obravnavanem primeru.

7. Po drugem odstavku 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000,00 EUR (dovoljena revizija). Po tretjem odstavku 367. člena ZPP pa je revizija dovoljena, če jo dopusti sodišče (dopuščena revizija).

8. Spor o ugotovitvi očetovstva je nepremoženjski spor. To pomeni, da gre za spor, pri katerem sporni predmet niti približno ne more imeti denarnega ekvivalenta. Zato je treba v primeru, ko gre za nepremoženjski (in zato neocenljiv) spor (v katerem revizija ni izrecno izključena), uporabiti določbo tretjega odstavka 367. člena ZPP, po kateri je dopustitev revizije predpostavka za vložitev revizije.

9. Ker torej v obravnavanem primeru revizija ni neposredno dovoljena že po samem zakonu, revizija pa tudi ni bila dopuščena, jo je revizijsko sodišče kot nedovoljeno zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep II Ips 252/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-23

Anton Frantar (preds.), Janez Vlaj (poroč.), dr. Ana Božič Penko, Vladimir Horvat, Ziba Trampuš

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker revizijska sporna vrednost ne presega 40.000 EUR (drugi odst. 367. člena ZPP) in ker revizija tudi ni bila dopuščena, ni dovoljena.

Tožnik mora toženi stranki povrniti stroške odgovora na revizijo v višini               772,77 EUR v 15-ih dneh od prejema te odločbe, od takrat dalje skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je tožena stranka dolžna plačati tožniku iz naslova prikrajšanja pri plači (točka I. a izreka) in iz naslova znižane pokojnine (točka I. b izreka) v izreku sodbe določene zneske z zakonskimi zamudnimi obrestmi od posameznega prisojenega zneska od določenega datuma dalje ter iz naslova bodočega prikrajšanja pri pokojninah znesek 6.554,77 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 23. 5. 2005 dalje (točka I. c izreka), v preostalem delu je tožbeni zahtevek zavrnilo (točka II. izreka) ter odločilo o stroških postopka, ki jih je tožniku dolžna povrniti tožena stranka (III. točka izreka).

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi obeh pravdnih strank zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožnik je vložil revizijo zoper pravnomočno sodbo zaradi kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava.

4. Sodišče je revizijo vročilo nasprotni stranki, ki je nanjo odgovorila in predlagala njeno zavrženje.

6. Po drugem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000,00 EUR (dovoljena revizija). Po tretjem odstavku 367. člena ZPP je v primeru, če po prejšnjem odstavku revizija ni dovoljena, revizija dovoljena le, če jo v skladu s 367.a členom ZPP dopusti sodišče (dopuščena revizija).

7. Tožnik od zavarovalnice povzročitelja prometne nesreče z dne 30. 1. 1997, v kateri se je telesno poškodoval, zahteva plačilo premoženjske škode – izgube zaslužka. Tožnikovemu zahtevku je bilo pravnomočno delno ugodeno, pravnomočno pa je bil zavrnjen tožbeni zahtevek v višini 4.562,85 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega zneska, kot to izhaja iz točke II. izreka sodbe sodišča prve stopnje. Ker revizijsko sporna vrednost ne presega 40.000 EUR (drugi odstavek 367. člena ZPP) in ker revizija tudi ni bila dopuščena, ni dovoljena.

8. Na podlagi 377. člena ZPP je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo.

9. Odločitev o stroških temelji na 154. v povezavi s prvim odstavkom                                 165. člena ZPP, stroškovniku na listovni številki 461 ter Odvetniški tarifi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
VSRS sklep I R 104/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-16

Anton Frantar (preds.), dr. Mateja Končina Peternel (poroč.), Aljoša Rupel

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - prenos pristojnosti na drugo sodišče po ZS - pravica do sojenja v razumnem roku - reševanje sodnih zaostankov

Že na zakonodajni ravni je bilo opravljeno tehtanje med zagotovitvijo pravice do sojenja v razumnem roku na eni strani in spremembo krajevne pristojnosti sodišča po splošnih pravilih na drugi strani v korist prve. Zato predlog, ki ne konkretizira okoliščin, ki bi toženki bistveno oteževale udeležbo v sodnem postopku izven kraja njenega prebivališča, ni utemeljen.

1. Tožnik od toženke zahteva plačilo računa za opravljena dela, toženka pa zahtevku nasprotuje. Pravdni postopek se je po pravilih o splošni krajevni pristojnosti po prebivališču tožene stranke sprva vodil pri Okrajnem sodišču v Kopru. Na podlagi odločbe predsednice Višjega sodišča v Kopru Su 010400/2014-49 z dne 21. 1. 2014 je bil po določbi 105. a člena Zakona o sodiščih (v nadaljevanju ZS) med ostalimi spisi tudi konkretni prenesen na Okrajno sodišče v Ajdovščini. Slednje je manj obremenjeno stvarno pristojno sodišče na območju Višjega sodišča v Kopru.

2. Toženka vlaga predlog za prenos pristojnosti v predmetni zadevi na Okrajno sodišče v Kopru, na območju katerega imata pravdni stranki in priče stalno prebivališče oz. sedež. Navaja, da bi bil prenos pristojnosti skladen z načelom ekonomičnosti, saj zagotavlja večjo smotrnost postopka in manjše stroške.

3. Tožnik toženkinemu predlogu nasprotuje.

5. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek (hitreje in z manjšimi stroški), ali če so za to drugi tehtni razlogi.

6. Toženka v predlogu zgolj prepisuje zakonsko dikcijo in na abstraktni ravni zatrjuje smotrnost delegacije nazaj na Okrajno sodišče v Kopru. Zakonodajna možnost 105. a člena ZS je usmerjena v zagotovitev pravice do sojenja v razumnem roku, ki je ustavno varovana kategorija. Že na zakonodajni ravni je bilo torej opravljeno tehtanje med zagotovitvijo pravice do sojenja v razumnem roku na eni strani in spremembo krajevne pristojnosti sodišča po splošnih pravilih na drugi strani v korist prve. Zato predlog, ki ne konkretizira okoliščin, ki bi toženki bistveno oteževale udeležbo v sodnem postopku izven kraja njenega prebivališča, ni utemeljen in ga je Vrhovno sodišče zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 125/2007, enako tudi I R 79/2007

Sklep I R 57/2004, enako tudi I R 58/2004, I R 59/2004, I R 60/2004, I R 61/2004, I R 62/2004
VSRS sklep I R 118/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-27

Janez Vlaj (preds.), Anton Frantar (poroč.), Aljoša Rupel

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - odvzem poslovne sposobnosti - zdravstveno stanje stranke v postopku

Nasprotni udeleženki zaradi slabega zdravstvenega stanja in bivanja v Novi Gorici prihod na precej oddaljeno sodišče na Jesenice zanesljivo predstavlja veliko breme in relativno visoke stroške.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Novi Gorici.

1. Pred Okrajnim sodiščem na Jesenicah zoper nasprotno udeleženko teče postopek za odvzem poslovne sposobnosti.

2. Nasprotna udeleženka je v vlogi z dne 17. 10. 2014 predlagala, da se ta postopek izvede pred sodiščem v Novi Gorici, saj pot na Jesenice zanjo glede na njene nizke dohodke pomeni visoke stroške in veliko fizično obremenitev, upoštevajoč prestane težke telesne bolezni in ponovno zdravljenje zaradi krvnega strdka. Zaradi dolgoletnega družinskega nasilja se je iz A. preselila v Novo Gorico, kjer ima v najemu sobo (pri čemer opozarja, da ne izpolnjuje pogojev za prijavo začasnega prebivališča).

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP)(1) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Glavni namen prenosa krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče je v skladu s temeljnim načelom ekonomičnosti postopka zagotoviti njegovo večjo smotrnost. V poštev pride predvsem takrat, kadar je utemeljeno pričakovati, da bo pri drugem sodišču postopek enostavnejši in cenejši kot pri sicer pristojnem sodišču.

5. Vrhovno sodišče ocenjuje, da je predlagana delegacija smotrna, zlasti glede na naravo obravnavane zadeve. V konkretnem primeru gre za postopek za odvzem poslovne sposobnosti, v katerem sodišče osebo, zoper katero je ta ukrep predlagan, praviloma zasliši (primerjaj 47. člen ZNP), predviden pa je tudi pregled izvedenca medicinske stroke (primerjaj 48. člen ZNP). Nasprotni udeleženki zaradi slabega zdravstvenega stanja in bivanja v Novi Gorici prihod na precej oddaljeno sodišče na Jesenice zanesljivo predstavlja veliko breme in relativno visoke stroške. Očitno je, da se bo postopek lažje, hitreje in z manjšimi stroški izvedel pred Okrajnim sodiščem v Novi Gorici kot pa pred Okrajnim sodiščem na Jesenicah. Iz teh razlogov je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v tej zadevi določilo Okrajno sodišče v Novi Gorici.

Op. št. (1):    Primerjaj 37. člen Zakona o nepravdnem postopku (v nadaljevanju ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep II DoR 287/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-10-09

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), Janez Vlaj

CIVILNO PROCESNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - uporabnina - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji za dopustitev revizije iz 367.a člena ZPP niso podani.

1. Tožnica in toženec sta solastnika nepremičnine, ki predstavlja tudi večstanovanjsko hišo. Po tožbenih trditvah naj bi se tožnica leta 1993 izselila iz stanovanja v solastni hiši zaradi „nevzdržnih razmer in nerazumljivih ravnanj  s strani toženca“.

2. Sodišče prve stopnje je v celoti zavrnilo tožbeni zahtevek glede plačila uporabnine. Pritožbeno sodišče je sodbo potrdilo. Odločitev bazira na ugotovitvah, da se je tožnica prostovoljno izselila iz hiše, da ji toženec souporabe nikoli ni branil in tožnica souporabe tudi nikoli ni zahtevala.

3. Tožnica v predlogu za dopustitev revizije zastavlja naslednja vprašanja:

- kateri predpisi predstavljajo materialnopravno podlago o presoji zahtevkov za plačilo uporabnine;

- kakšen je pomen dobrovernosti/poštenosti posestnika ob presoji zahtevkov za plačilo uporabnine;

- na kakšen način mora potencialni upravičenec do uporabnine izkazati svoj interes do izvajanja pravic (mora zahtevati posest ali je dovolj zahteva za plačilo uporabnine);

- kakšno mora biti ravnanje tistega, ki uporablja tujo stvar, da se razbremeni obveznosti plačila uporabnine (ali zadošča, da je zgolj pasiven)?

Tožnica v predlogu trdi, da je zastavila pomembna pravna vprašanja glede katerih ni relevantne sodne prakse Vrhovnega sodišča, praksa višjih sodišč pa naj bi bila divergentna.

5. Vrhovno sodišče je zavrnilo predlog za dopustitev revizije, ker niso podani razlogi iz 367.a člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Ožja obrazložitev tega sklepa ima podlago v drugem odstavku 367.c člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.