TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VSRS Sklep III DoR 36/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-06-04

dr. Mile Dolenc (preds.), Vladimir Balažic (poroč.), dr. Miodrag Đorđević

zavarovalna pogodba - življenjsko zavarovanje - zastaranje - zastaralni roki pri zavarovalnih pogodbah - zastaranje terjatev poslovno nesposobnih oseb - fizična oseba - pravna oseba

Revizija se dopusti glede vprašanja pravilne uporabe drugega odstavka 362. člena OZ o tem, da se ta določba ne uporablja za tek zastaranja poslovno nesposobnih pravnih oseb.

Dopusti se revizija glede vprašanja pravilne uporabe drugega odstavka 362. člena OZ o tem, da se ta določba ne uporablja za tek zastaranja poslovno nesposobnih pravnih oseb.

Vrhovno sodišče je ugotovilo, da obstajajo pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP o vprašanju, navedenem v izreku sklepa, zato je predlogu tožene stranke za dopustitev revizije ugodilo.

OZ člen 362, 362/2. ZPP člen 367a, 367a/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 106/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-09-12

Janez Vlaj (preds.), Anton Frantar (poroč.), Karmen Iglič Stroligo

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Tudi, če bi bilo dejstvo, da je nekaj sodnikov krajevno in stvarno pristojnega sodišča, ki v konkretni zadevi sploh ne sodijo, članov istega društva kot zakonita zastopnica tožnikov, izkazano, tega ne bi bilo moč subsumirati pod pojem „drugega tehtnega razloga“.

1. Tožnika sta pri Okrožnem sodišču v Kopru vložila tožbo za dodelitev otrok v varstvo, vzgojo in oskrbo, plačevanje preživnine in ureditev stikov.

2. Toženec je v odgovoru na tožbo predlagal, da se odločanje o zadevi prestavi na drugo sodišče, kar utemeljuje z navedbami, da je kar nekaj sodnikov Okrožnega sodišča v Kopru (A. A., B. B.) in Okrajnega sodišča v Kopru (C. C., D. D., ki naj bi zakoniti zastopnici tožnikov tudi pomagala napisati tožbo ter ji svetuje v vseh postopkih) bivših ali aktivnih članov društva zakonite zastopnice (ŠD ...).

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

5. Glavni namen prenosa krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče je sicer v skladu s temeljnim načelom ekonomičnosti postopka zagotoviti njegovo večjo smotrnost. Pravni standard „drugih tehtnih razlogov“ pa zajema različne druge okoliščine, ki niso v neposredni zvezi s samim sporom, ampak lahko nanj vplivajo od zunaj in se nanašajo na celotno sodišče. Tehten razlog v pomenu 67. člena ZPP so na primer okoliščine, ki vzbujajo objektivno upravičen strah pred pristranskostjo sodišča, vendar te, ki jih toženec navaja v svojem predlogu, niso takšne, predvsem pa niso z ničimer izkazane. Torej, tudi če bi bilo dejstvo, da je nekaj sodnikov krajevno in stvarno pristojnega sodišča, ki v konkretni zadevi sploh ne sodijo(1), članov istega društva kot zakonita zastopnica tožnikov, izkazano, tega ne bi bilo mogoče subsumirati pod pojem „drugega tehtnega razloga“. Objektivna nepristranskost sodišča, ki se izraža zlasti v percepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča kot nosilca sodne funkcije, v konkretnem primeru po razumnih merilih ne more biti prizadeta, če bo v zadevi odločalo Okrožno sodišče v Kopru. Vrhovno sodišče je zato neutemeljen predlog za delegacijo zavrnilo.

Op. št. (1):      V nasprotnem primeru bi to lahko bila okoliščina za strankin dvom o sodnikovi nepristranskosti, kar pa je lahko samo razlog za njegovo izločitev po 6. točki 70. člena ZPP, ne pa razlog za delegacijo pristojnosti po določbi 67. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 58/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-05-15

Janez Vlaj (preds.), Anton Frantar (poroč.), Karmen Iglič Stroligo

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nezadovoljstvo z delom sodišča

Strankin negativen odnos in nezaupanje do sodnic in sodnikov sodišča, ki ga stranka gradi na nezadovoljstvu s postopanjem sodišča v drugih zadevah, v katerih je bila udeležena, ne pomenita razlogov za delegacijo pristojnosti.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Škofji Loki teče postopek zaradi izselitve iz stanovanja ..., in plačila uporabnine v znesku 650,00 EUR.

2. Toženec je 29. 4. 2013 vložil laično vlogo, naslovljeno „Zahteva za prestavitev obravnave na drugo sodišče v zadevi P 20/2012“, ki jo utemeljuje z dejstvom, da je bila na istem sodišču proti njemu sprejeta tožba v zadevi P 154/2002. Tožba je bila neutemeljena, saj tožeča stranka ni ponudila nobenih dokazov, zaslišana ni bila nobena priča in tudi toženec ne po pravnih normah. Ta tožba, ki je bila izmišljena in obravnavana proti vsem pravnim pravilom, je zaradi napake sodišča izvirni greh in podlaga za vse nadaljnje tožbe proti tožencu. Ker je v tisti zadevi sodeča sodnica sedaj predsednica sodišča, bi bilo obravnavanje konkretne zadeve za toženca le še ena krivica tega sodišča več. Sodišče ne sodi po pravnih normah, zato naj se zadeva preda v obravnavanje drugemu sodišču. Čas je za popravo krivic. Toženec je to vlogo 6. 5. 2013 dopolnil z vlogo, naslovljeno „Zahteva za prestavitev obravnave, ki se vodi pod opr. št. P 20/2012 na drugo sodišče“, in sicer zato, ker bi se vloga, poslana po pošti, lahko izgubila. V njej ponavlja navedbe iz vloge z dne 29. 4. 2013.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Delegacija torej predstavlja izjemen poseg v zakonska pravila o krajevni pristojnosti, zato terja ozko razlago pogojev za njeno utemeljenost.

5. Toženec ne navaja razlogov smotrnosti, ki so primarni razlog za delegacijo pristojnosti, temveč očitno meni, da so za to podani drugi tehtni razlogi. Pri tem izraža nezadovoljstvo z delom sodišča, predvsem njegove sedanje predsednice. Strankin negativen odnos in nezaupanje do sodnic oziroma sodnikov sodišča, ki ga stranka gradi na nezadovoljstvu s postopanjem sodišča v drugih zadevah, v katerih je bila udeležena, ne pomenita razlogov za delegacijo pristojnosti v smislu drugih tehtnih razlogov. Odpravljanju in

ankcioniranju (morebitnih) pravnih napak oziroma kršitev procesnega ali materialnega prava v drugem postopku so namenjena z zakonom predvidena (redna in izredna) pravna sredstva v okviru tistega postopka. Toženec torej v svojem predlogu ne navaja razlogov, ki bi utemeljevali delegacijo pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov, zato ga je Vrhovno sodišče zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep II DoR 282/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-10-24

Anton Frantar (preds.), Karmen Iglič Stroligo (poroč.), mag. Rudi Štravs

predlog za dopustitev revizije - procesne predpostavke - plačilo sodne takse - umik predloga za dopustitev revizije

Predlagatelj takse pa v danem roku po prejemu plačilnega naloga ni plačal. V skladu s tretjim odstavkom 105. člena ZPP se zato šteje, da je predlog za dopustitev revizije umaknil.

1. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje v zvezi s sodbo sodišča prve stopnje v delu, ki se nanaša na plačilo zneska 26.375,29 EUR.

2. Ker ob vložitvi predloga za dopustitev revizije ni bila plačana sodna taksa, je Vrhovno sodišče pozvalo tožečo stranko na plačilo takse s plačilnim nalogom, s katerim ji je določilo rok za plačilo in jo opozorilo na posledice neplačila (prvi in drugi odstavek 105.a člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP).

3. Tožeča stranka je po svojem pooblaščencu plačilni nalog prejela 2. 9. 2013, takse pa v danem roku ni plačala. V skladu s tretjim odstavkom 105. člena ZPP se zato šteje, da je predlog umaknila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 218/2013, enako tudi II DoR 243/2013, II DoR 462/2012, II DoR 159/2013
VSRS sklep I R 140/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-11-21

Anton Frantar (preds.), Karmen Iglič Stroligo (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

izločitev sodnika - določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča - objektivna nepristranskost

Enaki razlogi, kot veljajo za izločitev sodnika,

ne pogojujejo in utemeljujejo predloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

1. Tožeča stranka je vložila tožbo pri Okrajnem sodišču v Gornji Radgoni kot stvarno in krajevno pristojnem sodišču. Naknadno je z vlogo predlagala delegacijo pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), saj meni, da za to obstajajo tehtni razlogi. Sodnik, ki obravnava zadevo, namreč osebno pozna tožečo stranko in njenega brata, z njima pa je tudi v sorodstvu, ker so ti. mali bratranci. Tožnica ni v dobrih odnosih z bratom, medtem ko je njen brat v dobrih odnosih z razpravljajočim sodnikom.  Sodnik je po lastni pobudi in izven uradnih ur sodišča s kolesom naredil ogled kraja in se pogovarjal z obema tožencema. Gre za okoliščine, ki vzbujajo dvom v njegovo nepristranskost, so pa tudi takšne narave, da bi bilo smotrno in lažje opraviti postopek pred drugim stvarno pristojnim sodiščem, tj. Okrajnim sodiščem v Mariboru.

2. S sklepom z dne 28. 10. 2013 je bila zahteva za izločitev razpravljajočega sodnika zavrnjena.

4. Po 67. členu ZPP lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tožeča stranka s predlogom za delegacijo pristojnosti ne zasleduje primarnega namena, kateremu je ta institut namenjen (lažje oziroma smotrnejše postopanje v zadevi), temveč meni, da so podani drugi tehtni razlogi za to. Pomembnost instituta delegacije se namreč kaže tudi v zagotavljanju ustavne pravice do nepristranskega sojenja, saj pravni standard „drugih tehtnih razlogov“ zajema različne okoliščine, tudi takšne, ki vzbujajo dvom v objektivno nepristranskost sodišča. Vendar pa v obravnavani zadevi ne gre za tak primer. Tožeča stranka v predlogu za delegacijo izraža zgolj nezaupanje v nepristranskost sodnika, ki zadevo obravnava, in navaja okoliščine, ki naj bi kazale na njegovo nepristranskost, zato je bil glede na vsebino vloge predlog pravilno (najprej) obravnavan kot predlog za izločitev sodnika, ki pa je bil zavrnjen.

Enaki razlogi, kot veljajo za izločitev sodnika,

pa ne pogojujejo in utemeljujejo predloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Ker se okoliščine, s katerimi tožeča stranka utemeljuje svoj predlog, v ničemer ne nanašajo na objektivno nepristranskost, ne morejo predstavljati „drug tehten razlog“ za delegacijo v pomenu določbe 67. člena ZPP.

5. Vrhovno sodišče je tako ocenilo, da predlog tožeče stranke ni utemeljen in ga je zato zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 99/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-09-12

Anton Frantar (preds.), Karmen Iglič Stroligo (poroč.), mag. Rudi Štravs

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - mati stranke v postopku kot uslužbenka pristojnega sodišča - sodnik

Objektivna nepristranskost sodišča bi utegnila biti prizadeta, če bi v sporu sodilo sodišče, na katerem funkcijo sodnice opravlja mati ene od pravdnih strank, ki je poleg tega v postopku predlagana za pričo.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Kranju.

1. Tožeča stranka je zoper toženo vložila tožbo zaradi ugotovitve skupnega premoženja in obsega zapuščine pri Okrožnem sodišču v Ljubljani. Tožena stranka je predlagala prenos pristojnosti na drugo sodišče, ker je tožnik sin sodnice, ki sodi na pravdnem oddelku Okrožnega sodišča v Ljubljani in ki je v tožbi obenem tudi predlagana za pričo. Meni, da bi lahko ta okoliščina imela negativen vpliv na percepcijo javnosti o objektivni nepristranskosti sodišča.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Primarni razlog za prenos pristojnosti je torej smotrnost, pomembnost instituta delegacije pa se kaže tudi v zagotavljanju ustavne pravice do nepristranskega sojenja, saj pravni standard „drugih tehtnih razlogov“ zajema različne okoliščine, med katere sodi tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča, ki se kaže v izključitvi slehernega dvoma, ki bi omajal zaupanje strank v odločanje sodišča. Pri uresničevanju pravice do nepristranskega sojenja zato ni pomembno zgolj to, da je nepristransko sojenje dejansko zagotovljeno, pač pa se mora to odražati tudi navzven. Gre za tako imenovani videz nepristranskosti sojenja. Objektivna nepristranskost, ki se izraža v percepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča kot nosilca sodne funkcije, bi utegnila biti prizadeta, če bi v sporu sodilo sodišče, na katerem funkcijo sodnice opravlja mati ene od pravdnih strank, ki je poleg tega v postopku predlagana za pričo. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v tej zadevi v določilo Okrožno sodišče v Kranju, ki je krajevno najbližje sicer pristojnemu sodišču in tudi prebivališču pravdnih strank.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VSRS sklep I R 128/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-10-17

Anton Frantar (preds.), Karmen Iglič Stroligo (poroč.), dr. Mateja Končina Peternel

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - negativnost pisanja medijev iz kraja sedeža pristojnega sodišča

Zgolj negativno ali žaljivo pisanje časopisov o določeni stranki, ki pred sodiščem nastopa v vlogi pravdne stranke, ne more vplivati na odločanje sodnikov in odločanje sodišča tudi ni odvisno od vpliva (lokalnih) medijev.

1. Tožnica je pri Okrajnem sodišču v Mariboru vložila tožbo, s katero do tožencev uveljavlja zahtevke, izvirajoče iz dveh kreditnih pogodb.

2. V predlogu prenos pristojnost na drugo sodišče prvi toženec navaja, da obstaja velika verjetnost, da bo reševanje spora „precej oteženo zaradi psihološke okuženosti sodnikov mariborskega sodišča zaradi večkratnega žaljivega pisanja časnika A. zoper toženo stranko, pisanje katerega je vzpodbujala tudi organizacija, katero sicer zastopa pooblaščenka tožeče stranke.“ Zato naj Vrhovno sodišče za sojenje določi sodišče izven pristojnosti Višjega sodišča v Mariboru.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Primarni razlog za prenos pristojnosti je torej smotrnost, pomembnost instituta delegacije pa se kaže tudi v zagotavljanju ustavne pravice do nepristranskega sojenja, saj pravni standard „drugih tehtnih razlogov“ zajema različne okoliščine. Vendar pa razlogi, ki jih v predlogu navaja prvi toženec ne vzbujajo dvoma v nepristranskost Okrajnega sodišča v Mariboru, pred katerim teče postopek. Zgolj negativno ali žaljivo pisanje časopisov o določeni stranki, ki pred sodiščem nastopa v vlogi pravdne stranke, ne more vplivati na odločanje sodnikov in odločanje sodišča tudi ni odvisno od vpliva (lokalnih) medijev. Sodišče je neodvisna institucija posebne veje oblasti, v ničemer odvisna od konkretnih lokalnih razmer ali širše družbene skupnosti, sodnik pa mora vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe (prvi odstavek 2. člena Zakona o sodniški službi). Sposoben mora biti za objektivno odločanje v vseh sporih, čeprav morebiti stranke pozna in čeprav gre za v (širši) javnosti odmevne zadeve. Zato v predlogu navedena dejstva ne kažejo na obstoj nevarnosti oziroma ogroženosti nepristranskosti sojenja.

5. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče zavrnilo predlog za prenos krajevne pristojnosti kot neutemeljen.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 9/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-18

dovoljenost revizije - postulacijska sposobnost - zavrženje revizije

Revizija mora biti vložena po pooblaščencu, ki je odvetnik, stranka sama pa jo lahko vloži le, če ima opravljen pravniški državni izpit.

1. Sodišče prve stopnje je kot nedovoljeno zavrglo revizijo tožnika zoper odločbo Višjega delovnega in socialnega sodišča Pdp 526/2012 z dne 5. 7. 2012. Revizijo je vložil tožnik sam, ni pa izkazal, da bi imel opravljen pravniški državni izpit. Tožnikovo pritožbo zoper tak sklep je pritožbeno sodišče zavrnilo.

2. Zoper pravnomočni sklep, izdan na drugi stopnji, je tožnik sam vložil revizijo. V laični vlogi navaja, da se mu brez ustavnopravne podlage preprečuje in onemogoča, da sam vloži revizijo. Določba 86. člena je „ustavnopravno nična“ in krši človekove pravice iz 14., 15., 21., 22., 23. in 25. člena Ustave. Ustavno pritožbo lahko vloži vsak in tudi v postopku pred Evropskim sodiščem pravica do pritožbe ni omejena.

4. Po določbi tretjega odstavka 384. člena ZPP je sicer revizija vselej dovoljena zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil potrjen sklep sodišča prve stopnje o zavrženju revizije. Vendar tudi za vložitev take revizije veljajo določbe ZPP o reviziji zoper sodbo (četrti odstavek 384. člena ZPP. To pomeni, da mora biti revizija vložena po pooblaščencu, ki je odvetnik, stranka sama pa jo lahko vloži le, če ima opravljen pravniški državni izpit. Tožnik tudi ob vložitvi obravnavane revizije ni izkazal, da ta pogoj izpolnjuje, zato je Vrhovno sodišče na podlagi prvega odstavka 91. člena in 377. člena ZPP revizijo kot nedovoljeno zavrglo.

5. V zvezi z navedbami revidenta o neustavnosti določbe tretjega odstavka 86. člena ZPP Vrhovno sodišče opozarja na to, da je o skladnosti navedene določbe z Ustavo, Ustavno sodišče že odločilo (sklep U-I-137/00 z dne 10. 7. 2003.

ZPP člen 86, 86/3, 91, 91/1, 384, 384/3, 384/4, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep Dsp 2/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-03-05

zavrženje pritožbe - pritožba zoper sklep sodišča druge stopnje

Sedaj veljavna procesna ureditev zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje o zavrženju tožbe v delovnih in socialnih sporih in zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje o sodni taksi oziroma v zvezi s temi pravnomočnimi sklepi pritožbe stranke na Vrhovno sodišče več ne dopušča.

1. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje z dne 6. 6. 2012, s katerim je bila zavržena tožnikova nepopolna tožba z dne 3. 4. 2012, ki je na poziv sodišča tožnik dne 17. 4. 2012 ni ustrezno popravil, ter potrdilo sklep sodišča prve stopnje z dne 18. 9. 2012 o ugotovitvi, da ni bila plačana sodna taksa.

2. Zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje je tožnik na Vrhovno sodišče vložil pritožbo, v kateri se sklicuje na določbe tretjega odstavka 32. člena Zakona o delovnih socialnih sodiščih (v nadaljevanju ZDSS-1) in na določbe Ustave RS v zvezi s pravico do sodnega varstva.

4. ZDSS-1 je v tretjem odstavku 32. člena določal pravico stranke do pritožbe na Vrhovno sodišče zoper sklep sodišča druge stopnje o nedopustitvi revizije. Celotni 32. člen ZDSS-1 je bil z uveljavitvijo Sprememb in dopolnitev Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP-D, Ur. l. RS, št. 45/2008) razveljavljen, ker je bila z novelo ZPP-D dopustitev revizije tudi v delovnih in socialnih sporih na novo urejena. Tako sedaj veljavna procesna ureditev zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje o zavrženju tožbe v delovnih in socialnih sporih in zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje o sodni taksi oziroma v zvezi s temi pravnomočnimi sklepi pritožbe stranke na Vrhovno sodišče več ne dopušča.

5. Glede na navedeno je sodišče v smislu določb 377. člena ZPP pritožbo kot nedovoljeno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 256/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-18

dovoljenost revizije - zavrženje revizije - nepopolna vloga - nepodpisana revizija

V obravnavani zadevi revizije ni podpisal nihče, zato revizija ni popolna.

Tožena stranka sama krije svoje stroške za odgovor na revizijo.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbene zahtevke za ugotovitev nezakonitosti izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi in za reintegracijo. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo ter potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Tožeča stranka je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila revizijo, tožena stranka pa je nanjo odgovorila.

4. Iz določbe 335. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 383. členom ZPP izhajata minimalni zahtevi, ki jih mora izpolnjevati vsaka revizija, da se sploh lahko obravnava. To sta navedba sodbe, zoper katero se vlaga, in podpis revidenta oziroma njegovega pooblaščenca. Revizija brez katere koli od navedenih sestavin je nepopolna. Določbe ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev se v postopku z revizijo ne uporabljajo (336. člen ZPP v zvezi s 383. členom ZPP).

5. V obravnavani zadevi revizije ni podpisal nihče, zato revizija ni popolna.

6. Vrhovno sodišče je nepopolno revizijo zavrglo na podlagi 377. člena ZPP, ker tega v mejah svojih pravic ni storilo že sodišče prve stopnje.

7. Izrek o stroških revizijskega odgovora je v skladu s petim odstavkom 41. člena ZDSS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII DoR 4/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-02-26

spor o prenehanju delovnega razmerja - predlog za dopustitev revizije - nedovoljen predlog - zavrženje predloga

Na podlagi 2. točke 31. člena ZDSS-1 je v individualnem delovnem sporu glede obstoja ali prenehanja delovnega razmerja, kamor se uvrščajo tudi spori o zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi, revizija že po zakonu dovoljena. Glede na to tožena stranka nima pravnega interesa za vložitev predloga za dopustitev revizije.

1. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, s katero je bilo ugotovljeno, da sta redni odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki ju je tožnikoma dne 11. 2. 2010 podala prva tožena stranka, nezakoniti in da ju je zato prva tožena stranka dolžna pozvati na delo ter jima do vrnitve na delo zagotoviti pravice iz delovnega razmerja, vključno s plačilom plače z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Tožena stranka predlaga, da se zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje dopusti revizija.

4. Na podlagi 2. točke 31. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju ZDSS-1) je v individualnem delovnem sporu glede obstoja ali prenehanja delovnega razmerja, kamor se uvrščajo tudi spori o zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi, revizija že po zakonu dovoljena. Glede na to tožena stranka nima pravnega interesa za vložitev predloga za dopustitev revizije.

5. Glede na navedeno je sodišče o smiselni uporabi določb prvega in drugega odstavka 374. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) predlog za dopustitev revizije kot nedovoljen zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.