Sklep I Up 477/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-07-03

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Celju) IV U 188/2013

Martina Lippai (preds.), Milica Štern (poroč.), Irena Badovinac-Bjelič

neplačilo sodne takse za tožbo - vrnitev v prejšnje stanje - zavrženje predloga - sklep nima razlogov o odločilnih dejstvih

V obrazložitvi izpodbijanega sklepa sodišče prve stopnje razlogov za zavrženje predloga za vrnitev v prejšnje stanje kot prepoznega ali nedovoljenega (prvi odstavek 120. člena ZPP) ni navedlo. Razlogi, ki jih je navedlo, se namreč nanašajo na presojo opravičenosti vzroka za zamudo.

Ker je izrek izpodbijanega sklepa v nasprotju z razlogi za odločitev, navedenimi v njegovi obrazložitvi, ima izpodbijani sklep take pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti.

I. Pritožbi se ugodi, sklep Upravnega sodišča Republike Slovenije, Oddelka v Celju, IV U 188/2013-12 z dne 14. 10. 2013, se razveljavi in se zadeva vrne temu sodišču, da opravi nov postopek.

II. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 120. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena in prvim odstavkom 24. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrglo tožničin predlog za vrnitev v prejšnje stanje v zvezi s plačilom sodne takse za tožbo pred sodiščem prve stopnje.

2. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa sodišče prve stopnje povzema besedilo prvega odstavka 24. člena ZUS-1. V nadaljevanju navaja, da ovira v komuniciranju med pooblaščeno odvetnico in tožnico, ki jo ta navaja v predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, ne predstavlja razloga, ki bi opravičeval vrnitev v prejšnje stanje. Z razlogi, ki jih tožnica navaja v predlogu, pa tudi ni mogoče opravičiti opustitve skrbnosti, ki se zahteva od strank v postopku. Opravičen razlog za zamudo roka je lahko le dogodek, ki ga tožnica oziroma odvetnica ni mogla pričakovati, niti se mu izogniti, za kar pa ne gre v obravnavanem primeru. Zato je sodišče prve stopnje predlog za vrnitev v prejšnje stanje na podlagi prvega odstavka 120. člena ZPP zavrglo.

3. V pritožbi tožnica uveljavlja bistveno kršitev določb postopka v upravnem sporu in kršitev 120. člena ZPP. Povzema svoje navedbe v predlogu za vrnitev v prejšnje stanje in navaja, da je obrazložitev izpodbijanega sklepa v nasprotju s temi navedbami in predlogu priloženimi dokazi. Ker v tej zadevi ni podlage za zavrženje predloga po prvem odstavku 120. člena ZPP, saj predlog ni prepozen ali nedovoljen, in ker je sodišče prve stopnje v nasprotju z drugim odstavkom 120. člena ZPP o predlogu odločilo brez naroka, je kršen tudi 120. člen ZPP, njej pa je kršena pravica do izjave. Predlaga, da Vrhovno sodišče izpodbijani sklep sodišča prve stopnje odpravi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Priglaša stroške pritožbenega postopka.

5. Sodišče prve stopnje je o tožničinem predlogu za vrnitev v prejšnje stanje odločalo na podlagi prvega odstavka 24. člena ZUS-1 in na podlagi prvega odstavka 120. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, ki določa, da se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe ZPP.

6. ZUS-1 v prvem odstavku 24. člena določa, da lahko stranka, ki iz opravičenega vzroka zamudi rok iz 23. člena tega zakona ali drug zakoniti rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti, predlaga vrnitev v prejšnje stanje. Prvi odstavek 120. člena ZPP pa določa, da prepozne in nedovoljene predloge za vrnitev v prejšnje stanje zavrže predsednik senata s sklepom. Na podlagi citirane določbe prvega odstavka 120. člena ZPP je sodišče prve stopnje po predsednici senata tožničin predlog za vrnitev v prejšnje stanje zavrglo.

7. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa pa sodišče prve stopnje razlogov za zavrženje predloga kot prepoznega ali nedovoljenega (prvi odstavek 120. člena ZPP) ni navedlo. V obrazložitvi sklepa je v nasprotju z njegovim izrekom navedlo, kot je to povzeto že v 2. točki te obrazložitve, da ovira v komuniciranju med pooblaščeno odvetnico in tožnico ne predstavlja razloga, ki bi opravičeval vrnitev v prejšnje stanje, da z razlogi, ki jih tožnica navaja v predlogu, ni mogoče opravičiti opustitve skrbnosti, ki se zahteva od strank v postopku in da je opravičen razlog lahko le dogodek, ki ga tožnica oziroma pooblaščenka ni mogla pričakovati, niti se mu ni mogla izogniti, za kar pa ne gre v obravnavanem primeru. Ti razlogi, ki jih je v obrazložitvi izpodbijanega sklepa navedlo sodišče prve stopnje, pa se ne nanašajo na izrek tega sklepa in na pravno podlago (120. člen ZPP), na katero je oprt, ampak na njegovo vsebinsko utemeljenost, to je na presojo opravičenosti vzroka za zamudo, kar pa niso razlogi za zavrženje vloge. To pa pomeni, da izrek izpodbijanega sklepa nasprotuje razlogom izpodbijanega sklepa, kar pomeni, da ima izpodbijani sklep pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti.

8. Glede na obrazloženo je izpodbijani sklep obremenjen z bistveno kršitvijo določb postopka v upravnem sporu po tretjem odstavku 75. člena ZUS-1 iz razloga 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Vrhovno sodišče je zato na podlagi 77. člena ZUS-1 izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje, da opravi nov postopek, v katerem bo odpravilo navedene nepravilnosti.

9. Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na tretjem odstavku 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.