VSRS sodba II Ips 375/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-18

Anton Frantar (preds.), mag. Rudi Štravs (poroč.), dr. Ana Božič Penko, Karmen Iglič Stroligo, Janez Vlaj

dopuščena revizija - zavarovalna pogodba - zavarovanje avtomobilskega kaska - splošni zavarovalni pogoji - zavarovalno kritje - zavarovalni primer - rop

V drugi točki drugega odstavka 4. člena Splošnih pogojev za zavarovanje avtomobilskega kaska PG-aka/05-3 so taksativno našteti riziki, ki jih zavarovanje krije. Opredeljeni so kot pojmi s kazenskopravno vsebino - tatvina,  vlomska in roparska tatvina, rop ter odvzem motornega vozila z namenom uporabe za vožnjo. To pomeni, da škodna ravnanja, ki ne ustrezajo navedenim kazenskopravnim pojmom (npr. kot npr. izsiljevanje, zatajitev, goljufija ipd.), niso zajeta s Splošnimi pogoji kot zavarovalni primeri.

Tožena stranka mora v 15 dneh od vročitve te sodbe povrniti tožeči stranki njene revizijske stroške v znesku 589,90 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku roka za izpolnitev obveznosti, določenega v tej točki izreka, do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženka tožniku plačati 24.000 EUR zavarovalnine z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 10. 1. 2006 do plačila.

2. Sodišče druge stopnje je toženkini pritožbi delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje razveljavilo v delu, ki se nanaša na odločitev o višini tožbenega zahtevka in o pravdnih stroških ter v tem obsegu vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje. V preostalem delu pa je pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje glede odločitve o utemeljenosti tožbenega zahtevka glede na podlago, da je toženka dolžna plačati tožniku zavarovalnino.

3. Vrhovno sodišče je s sklepom II DoR 106/2011 z dne 23. 6. 2011 dopustilo revizijo glede vprašanja, ali Splošni pogoji za zavarovanje avtomobilskega kaska PG-aka/05-3 (v nadaljevanju Splošni pogoji) izključujejo zavarovalno kritje za primer kaznivih dejanj, ki niso taksativno našteta v 2. točki drugega odstavka        4. člena teh splošnih pogojev.

4. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je toženka vložila revizijo na podlagi sklepa o njeni dopustitvi (dopuščena revizija; tretji odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Predlaga spremembo izpodbijane sodbe, tako da se tožbeni zahtevek zavrne. Navaja, da je višje sodišče zmotno odločilo, da je odtujitveni način „izginitev zavarovanih stvari, ki nastane kot posledica presenetljivih, od zavarovančeve volje neodvisnih dogodkov,“ odločilni kriterij za razlikovanje od drugih oblik odtujitve vozil, ki niso krita z zavarovanjem avtomobilskega kaska. Iz sodbe višjega sodišča izhaja, da ni pomembno, da je tretji vozilo vzel zato, ker je prišel izterjat svoj dolg, kar je materialnopravno zmotno in v nasprotju z osnovnim namenom zavarovanja avtomobilskega kaska po K kombinaciji. Osnovni namen zavarovanja avtomobilskega kaska po tej kombinaciji je zavarovati premoženjski interes, ki je z odtujitvijo prizadet, vendar pa pri tem izpolnitveni način odtujitve ni nepomemben. Če bi bilo to nepomembno, toženka v Splošnih pogojih ne bi taksativno naštela zavarovalnih rizikov, pač pa bi za obstoj zavarovalnega kritja zadostovala zgolj navedba rizika odtujitve vozila. Ker pa so v Splošnih pogojih taksativno našteti zavarovalni riziki, ti niso nepomembni za presojo obstoja zavarovalnega kritja. V skladu z določili Obligacijskega zakonika morajo biti v zavarovalni polici navedene nevarnosti, ki jih zajema zavarovanje. To pomeni, da morata stranki v zavarovalni pogodbi izrecno in taksativno določiti vrste zavarovalnih rizikov. Za zavarovalne rizike, ki jih pogodbeni stranki nista določili kot predmet zavarovalnega kritja, za zavarovalnico v primeru nastale škode ne obstoji obveznost plačila zavarovalnine. Kombinacija K delnega avtomobilskega kaska krije škodo tatvine, vlomske in roparske tatvine, ropa in protipravnega odvzema vozila z namenom, da se uporabi za vožnjo. Vse to  so izpolnitveni načini, ki se nanašajo na točno določena kazniva dejanja. Škoda povzročena na drug način, npr. s kaznivim dejanjem izsiljevanja, zatajitve, goljufije, ki niso taksativno našteti v Splošnih pogojih, niso predmet zavarovalne pogodbe. Toženka je z določenim namenom v Splošnih pogojih taksativno naštela le omenjene zavarovalne rizike, ki ustrezajo izpolnitvenim načinom točno določenih kaznivih dejanj. Našteta so kazniva dejanja, ki nastanejo neodvisno od volje zavarovanca, so v odnosu do zavarovanca naključna, brez aktivnega motiva zavarovanca in so usmerjena le v predmet zavarovanja - vozilo. Namen zavarovanja avtomobilskega kaska po K kombinaciji ni zajeti vseh motivov pri odtujitvi vozila, temveč le določene - tiste, ki so v odnosu do zavarovanca povsem naključni in usmerjeni izključno na predmet zavarovanja. V konkretnem primeru je bilo tožnikovo vozilo odtujeno z namenom poplačila dolga. Kot izhaja iz kazenske ovadbe, ki jo je podal tožnik sam, so bile v dejanju izginotja vozila zaobseženi vsi elementi kaznivega dejanja izsiljevanja, ker je M. M. s silo ali resno grožnjo prisilil tožnika, da mu je izročil ključe avtomobila, ki ga je nato odpeljal. Izpolnitveni način odtujitve vozila v konkretnem primeru ne ustreza nobenemu od taksativno naštetih zavarovalnih rizikov iz 2. točke drugega odstavka, zato zavarovalno kritje v tem primeru ni podano.

5. Tožnik je na revizijo odgovoril in predlagal njeno zavrnitev.

7. Bistveni elementi konkretnega dejanskega stanu (ki sta ga ugotovili sodišči prve in druge stopnje, in na katerega je revizijsko sodišče zaradi prepovedi iz tretjega odstavka 370. člena ZPP vezano) so naslednji: Tožnik je s toženko sklenil zavarovanje avtomobilskega kaska po polici št. 4405533168 z dodatno kombinacijo K, katere sestavni del so bili Splošni pogoji. Predmet zavarovanja je bilo vozilo ... Tožniku je bilo vozilo odtujeno v septembru 2005 pred lokalom T. Tretji mu je s silo (udaril ga je v obraz) odvzel ključe vozila (in nato vozilo) zato, ker mu je bil tožnik dolžan 6.000 EUR.

8. V 4. členu Splošnih pogojev je bilo urejeno zavarovanje nevarnosti delnega avtomobilskega kaska, ki ga je v sklopu police sklenil tožnik. V drugem odstavku tega člena je bilo določeno, da delno zavarovanje avtomobilskega kaska „kjerkoli“ krije škodo zaradi uničenja, poškodovanja ali izginitve zavarovanih stvari, ki nastane kot posledica presenetljivih, od zavarovančeve ali voznikove volje neodvisnih dogodkov, razvrščenih v skupine oziroma kombinacije, na podlagi katerih se ob sklenitvi zavarovanja določi obseg zavarovalnega kritja. Tožnik je izbral kombinacijo K (2. točka drugega odstavka 4. člena Splošnih pogojev), ki obsega tatvine, vlomske in roparske tatvine, rop ter protipraven odvzem vozila z namenom, da se uporabi za vožnjo. Sodišče druge stopnje je pri presoji, ali je v konkretnem primeru prišlo do zavarovalnega primera, izhajalo iz stališča, da ni pomembna kazenskopravna kvalifikacija upoštevnega dejanskega stanja, saj Splošni pogoji ne napotujejo na uporabo izrazov Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ oziroma KZ-1). Konkretni izpolnitveni način odtujitve vozila pa je zaobsežen v pojmu tatvine. Pritrditi je revidentki, da je takšno razlogovanje sodišče druge stopnje materialnopravno zmotno. V drugi točki drugega odstavka 4. člena Splošnih pogojev so taksativno našteti riziki, ki jih zavarovanje krije. Opredeljeni so kot pojmi s kazenskopravno vsebino - tatvina,  vlomska in roparska tatvina, rop ter odvzem motornega vozila z namenom uporabe za vožnjo.(1) To pomeni, da škodna ravnanja, ki ne ustrezajo navedenim kazenskopravnim pojmom (npr. kot npr. izsiljevanje, zatajitev, goljufija ipd.), niso zajeta s Splošnimi pogoji kot zavarovalni primeri.

9. Vendar pa konkretnega dejanskega stana ni mogoče subsumirati pod kazenskopravni pojem izsiljevanja(2), kot trdi revidentka, temveč ropa(3). Ugotovljeno je namreč bilo, da je storilec tožniku s silo (udaril ga je v obraz) odvzel ključe vozila in se odpeljal. S silo je bila torej ustvarjena takšna situacija, ki je omogočala odvzem premične stvari.(4) Ravno ta neposrednost (torej, ko storilec oškodovancu tujo premično stvar neposredno vzame ali ga prisili, da mu jo sam neposredno preda ali pusti na kraju samem) pa je ključni razlikovalni element, ki rop ločuje od izsiljevanja.(5) Ker relevantni dejanski okvir v obravnavani zadevi ustreza kazenskopravnem pojmu ropa, le-ta pa v Splošnih pogojih toženke kot zavarovalni primer ni izključen, toženka neupravičeno trdi, da tožbeni zahtevek glede podlage ni utemeljen.

10. Glede na navedeno je revizijsko sodišče ugotovilo, da ob upoštevanju meja, določenim s pravnim vprašanjem, glede katerega je bila revizija dopuščena,(6) niso podani razlogi, zaradi katerih je bila revizija vložena. Zato je revizijo zavrnilo (378. člen ZPP).

11. Odločitev o stroških postopka temelji na določilih prvega odstavka 165. člena in prvega odstavka 154. člena ZPP. Znesek 589,90 EUR predstavlja stroške, ki jih je imel tožnik z zastopanjem pri vložitvi odgovora na revizijo, odmerjene skladno z odvetniško tarifo.

Op. št. (1):    Prim. sodbo Vrhovnega sodišča III Ips 87/2009 z dne 23. 10. 2012.

Op. št. (2):    Prim. 218. člen KZ oz. 213. člen KZ-1.

Op. št. (3):    Prim. 213. člen KZ oz. 206. člen KZ-1.

Op. št. (4):    Prim. sodbi Vrhovnega sodišča I Ips 520/2008 z dne 9. 7. 2008 in I Ips 68/2007 z dne 19. 4. 2007.

Op. št. (5):    Prim. M. Deisinger, Kazenski zakonik s komentarjem, posebni del, GV založba, Ljubljana 2002, str. 389.

Op. št. (6):    Prim. drugi odstavek 371. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.