VSRS sodba II Ips 311/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-11-20

Janez Vlaj (preds.), Ziba Trampuš (poroč.), mag. Nina Betetto, Vladimir Horvat, Karmen Iglič Stroligo

pogodba o dosmrtnem preživljanju - razveza pogodbe - izpolnjevanje pogodbenih obveznosti

Zatrjevane neznosne razmere v tej zadevi niso razvezni razlog, ker skupno življenje v pogodbi ni bilo dogovorjeno.

Toženca delno ne izpolnjujeta pogodbenih obveznosti, ker jima to onemogoča tožnica. Njeno nezaupanje glede bodočega izpolnjevanja pogodbenih obveznosti ob konkretno ugotovljenih okoliščinah ni utemeljeno.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za razvezo pogodbe o dosmrtnem preživljanju in za izstavitev listine, sposobne za izbris prepovedi odsvojitve in obremenitve nepremičnin v vl. št. 2402 k.o. ... v korist tožencev. Na podlagi izvedenega dokaznega postopka je ocenilo, da tožnica ni dokazala uveljavljanih razlogov neznosnih razmer in neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožničino pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

3. Tožnica v pravočasni reviziji proti drugostopenjski sodbi uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava. Po njenem mnenju naj bi ugotovljeno dejansko stanje kazalo, da je prišlo do hudega razdora med pravdnimi strankami. Tožnica se zaradi ravnanja tožencev, ki ga dokazujejo postopki o fizičnih in verbalnih napadih nanjo, ne počuti več varno in tožencema tudi ne more več zaupati, da se tako ravnanje ne bo ponovilo ter da bosta zanjo v bodoče primerno skrbela. Zaradi navedenih ravnanj jo je strah za svojo prihodnost, za katero mora poskrbeti na drug način, torej mora brez ovir razpolagati s svojim premoženjem. Pri razvezi pogodbe vztraja, saj je njen smisel odpadel. Toženca po njenem mnenju pogodbe v bodoče ne moreta izvajati, poleg tega pa pogodba ni bila realizirana v času vložitve tožbe, niti kasneje in tudi v bodoče to ni mogoče. Sodna praksa gre v drugi smeri, kot sta odločili sodišči.

4. Revizija je bila vročena tožencema, ki nanjo nista odgovorila.

6. Sodišči sta ugotovili, da so pravdne stranke 6. 7. 2007 sklenile pogodbo o dosmrtnem preživljanju, s katero je tožnica za primer svoje smrti tožencema, svojemu sinu in njegovi izvenzakonski partnerici, izročila nepremičnine v k.o. ..., toženca pa sta se zavezala brezplačno vzdrževati stanovanjsko hišo in tožnici nuditi pogodbeno podrobneje opredeljeno dosmrtno brezplačno oskrbo. Že v sami pogodbi je navedeno, tako pa sta potrdili tudi sodišči, da sta toženca oskrbo že v celoti izvajala tri leta pred sklenitvijo pogodbe, delno pa že preko deset let. Izvajala sta jo tudi kasneje, vse do srede leta 2010, ko je prišlo do spora in v zvezi z njim tudi do nekaj postopkov. Razlog za spor je okoliščina, da si je tožnica takrat premislila in po več letih obnovila stike z drugim sinom, s katerim je bila v dolgoletnem sporu zaradi dediščine po njegovem očetu. Iz podatkov spisa izhaja, da je svoj dolg izterjal v izvršilnem postopku z nakupom nepremičnine v k.o. ... na javni dražbi, torej tiste nepremičnine, ki je tudi bila predmet v sedanji pravdi izpodbijane pogodbe.  Tožnica se je s tem sinom spravila, skregala pa s tožencema, začela odklanjati njuno izpolnjevanje pogodbenih obveznosti, zaklepati vrata v svojo hišo in garažo in jima nato dala jasno vedeti, da njune pomoči ne potrebuje več. Toženca nekatera dela okoli hiše še opravljata, ostale obveznosti pa sta kljub tožničinemu enostranskemu odklanjanju (in prodaji dela izročenega premoženja v izvršilnem postopku) pripravljena opravljati še naprej.

7. Tožnica je svoj zahtevek utemeljevala z določbama drugega in tretjega odstavka 561. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ), vendar po presoji sodišč nobeden od navedenih razlogov ni podan. Sodišče prve stopnje je presodilo, da ne gre za tako stopnjo porušenih razmer, da bi bila upravičena razveza pogodbe, sodišče druge stopnje pa je pravilno (sicer le) pripomnilo, da skupno življenje v pogodbi sploh ni bilo dogovorjeno. Glede zatrjevanega neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti pa sta obe sodišči ugotovili, da gre za razlog na tožničini strani, saj tožnica s svojim ravnanjem onemogoča nemoteno izpolnjevane (pretežne večine) pogodbenih obveznosti tožencev. Pri tem sta opozorili na uveljavljeno stališče v sodni praksi, da razveza pogodbe o dosmrtnem preživljanju ni mogoča v primeru, ko eden od pogodbenikov drugemu brez objektivno opravičljivih razlogov onemogoča izpolnjevanje njegovih obveznosti, pri čemer pa je treba upoštevati tudi vse okoliščine konkretnega primera.

8. Revizijsko sodišče pritrjuje pravkar povzetim razlogom obeh sodišč. Tožnica v reviziji ne vztraja več pri trditvi, da so razlog za zahtevano razvezo neznosne razmere, tudi glede izpolnjevanja pogodbenih obveznosti zatrjuje le, da pogodba v času vložitve tožbe in kasneje „ni bila realizirana“ iz razlogov na strani obeh tožencev. To slednje je v nasprotju z dejanskimi ugotovitvami obeh sodišč, ki jih tožnica v revizijski fazi postopka ne more izpodbijati (prepoved iz tretjega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Tožnica podobno kot v pritožbi vztraja predvsem pri zatrjevani nemožnosti bodočega izpolnjevanja zaradi svojega nezaupanja, ali bosta toženca res primerno skrbela zanjo in zaradi strahu, da ne bo ponovno prišlo do dogodkov, kot so bili tisti v letu 2000 ob nastanku spora. Na podobne pritožbene trditve je pritožbeno sodišče že odgovorilo. Med strankami je res prišlo do nekaj prepirov in prerivanj, zaradi česar je posredovala policija, vendar se nobeden od prekrškovnih ali kazenskih postopkov ni končal z obsodilno sodbo. V enem od primerov je bila kazenska ovadba zavržena in do uvedbe kazenskega postopka niti ni prišlo, ker se je spor rešil na drug, miren način (razlogi pritožbene sodbe v točki 7). V taki situaciji se izkaže tožničino nezaupanje do tožencev glede njunega bodočega izpolnjevanja pogodbe za neutemeljeno. Podobno velja tudi za strah pred možnimi bodočimi verbalnimi ali celo fizičnimi obračunavanji, saj je tožnica sama na enem mestu v svoji pritožbi navedla, da ni mogoče trditi, da bosta toženca s kaznivimi dejanji in prekrški na škodo tožnice nadaljevala.

9. Tožnica v reviziji zatrjuje še, da gre sodna praksa v takih zadevah v drugi smeri. Sklicuje se na sedem konkretnih zadev, v katerih je bilo zahtevkom za razvezo tovrstnih pogodb ugodeno. Pri tem prezre, da je šlo pri večini navedenih zadev predvsem za primer neznosnih razmer ob dogovorjenem skupnem bivanju, torej za druge razloge. Ne glede na to pa že sama zahteva, da je treba v sporih za razvezo pogodbe o dosmrtnem preživljanju ali njej sorodnih pogodb glede vprašanja možnosti bodočega izvrševanja pogodbe upoštevati vse okoliščine konkretnega primera, kaže na raznolikost vsakokratnih življenjskih situacij in potrebno skrbno tehtanje ugotovljenih okoliščin. Zato je kljub navidezni podobnosti končna odločitev lahko različna. Ali z drugimi besedami: enake so lahko le splošne zahteve, različne konkretne življenjske okoliščine pa lahko narekujejo tudi različne odločitve.

10. Ker sta obe sodišči z zavrnitvijo tožbenega zahtevka oziroma pritožbe pravilno uporabili materialno pravo iz drugega in tretjega odstavka 561. člena OZ, je revizijsko sodišče na podlagi 378. člena ZPP tožničino neutemeljeno revizijo zavrnilo z njenimi priglašenimi revizijskimi stroški vred.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.