Sodba VIII Ips 214/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-04-02

začasna nezmožnost za delo - uveljavljanje pravic iz zdravstvenega zavarovanja - sodno varstvo - bolniška odsotnost

Tožena stranka utemeljeno navaja, da je na podlagi 63. člena ZDSS-1 pogoj za uveljavljanje sodnega varstva v socialnem sporu uveljavljanje pravnega varstva (vložitev pritožbe) v predhodnem upravnem postopku. To velja tudi za uveljavljanje nezmožnosti za delo zaradi bolezni. Pri tem pa je obseg uveljavljanja sodnega varstva odvisen od vsebine in načina predhodnega odločanja pri posameznih nosilcih socialnih zavarovanj oziroma organov, pri katerih se socialne pravice uveljavljajo.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožnikovemu tožbenemu zahtevku in odpravilo sklep imenovanega zdravnika tožene stranke z dne 21. 4. 2011, o zavrženju predloga izbrane zdravnice za ugotovitev začasne nezmožnosti tožnika za delo od 16. 4. 2011 dalje, skupaj z odločbo tožene stranke z dne 27. 5. 2011, s katero je bila zavrnjena tožnikova pritožba zoper navedeni sklep. Hkrati je ugotovilo, da je bil tožnik začasno nezmožen za delo zaradi bolezni (okvare hrbtenice) od 16. 5. 2011 do 26. 7. 2011 ter od 27. 9. 2011 do 9. 5. 2012, to je zaključka postopka pred sodiščem prve stopnje. Ugotovilo je, da je tožnik najprej uveljavljal začasno nezmožnost za delo od 16. 5. 2011 do operacije hrbtenice, do katere do zaključka obravnave pred sodiščem prve stopnje brez razlogov na tožnikovi strani še ni prišlo. Med postopkom pa je tožnik umaknil zahtevek za priznanje začasne nezmožnosti za delo za čas od 28. 7. 2011 do 26. 9. 2011, ker mu je bila za ta čas nezmožnost za delo priznana s strani izbranega zdravnika zaradi druge diagnoze (poškodbe desne pete). Ugotovitev nezmožnosti za delo za vso navedeno obdobje je sodišče utemeljevalo z ugotovitvami v sodnem postopku imenovanega izvedenca ortopeda, ki so bile podprte tudi z drugo zdravstveno dokumentacijo o stanju tožnikove hrbtenice.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke, s katero je ta izpodbijala presojo sodišča prve stopnje le glede ugotovitve tožnikove nezmožnosti za delo od 27. 9. 2011 dalje, kot neutemeljeno zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje pri izdaji svoje sodbe ni prekoračilo tožbenega zahtevka.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da v izpodbijani sodbi niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih oziroma so razlogi sodbe nejasni in je ni mogoče preizkusiti. S tem v zvezi sodišču očita bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Vztraja pri očitku prekoračitve tožbenega zahtevka glede začasne nezmožnosti za delo od 27. 9. 2011 dalje, češ da je tožnik ob priznanju, da mu je bila naknadno s strani izbranega pa tudi imenovanega zdravnika priznana nezmožnost za delo od 28. 7. 2011 do 26. 9. 2011, svoj tožbeni zahtevek za nadaljnje priznanje nezmožnosti za delo umaknil. Poleg tega pa bi moralo sodišče upoštevati, da bi lahko tožnik uveljavljal nezmožnost za delo od 27. 9. 2011 dalje le, kolikor bi izpodbijal odločitev imenovanega zdravnika o zaključku naknadno ugotovljene nezmožnosti za delo s 26. 9. 2011. Tega pa tožnik ni storil, tako da pogoji za uveljavljanje nezmožnosti za delo od 27. 9. 211 dalje pred sodiščem v smislu določb 63. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) niso bili podani.

4. Tožnik je podal osebni odgovor na revizijo, ki pa ga sodišče zaradi neizpolnjevanja pogojev iz tretjega in četrtega odstavka 86. člena ZPP ni moglo upoštevati.

6. Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Pri tem je vezano na dejanske ugotovitve, ki so bile podlaga za izdajo izpodbijane sodbe, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (tretji odstavek 370. člena ZPP).

7. Sodišče druge stopnje je ustrezno odgovorilo na pritožbene navedbe tožene stranke, tako da v reviziji očitana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 339. člena ZPP ni podana.

8. Ob ugotovitvi, da je tožnik v prvotnem tožbenem zahtevku uveljavljal priznanje nezmožnosti za delo zaradi bolezni vse do zagotovitve takrat predvidene operacije hrbtenice, da do navedene operacije brez krivde tožnika ni prišlo, vse do zaključka obravnave pred sodiščem prve stopnje in da je tožnik med postopkom odstopil od svojega zahtevka za priznanje nezmožnosti za delo le za čas od 27. 7. 2011 do 26. 9. 2011, ko mu je bila nezmožnost za delo s strani izbranega in imenovanega zdravnika že priznana na podlagi druge diagnoze, revizijsko sodišče soglaša, da ni šlo za prekoračitev tožnikovega tožbenega zahtevka, ko je sodišče ugotovilo tožnikovo nezmožnost za delo zaradi bolezenske okvare hrbtenice tudi za čas od 27. 9. 2011 do 9. 5. 2012.

9. Tožena stranka utemeljeno navaja, da je na podlagi 63. člena ZDSS-1 pogoj za uveljavljanje sodnega varstva v socialnem sporu uveljavljanje pravnega varstva (vložitev pritožbe) v predhodnem upravnem postopku. To velja tudi za uveljavljanje nezmožnosti za delo zaradi bolezni. Pri tem pa je obseg uveljavljanja sodnega varstva odvisen od vsebine in načina predhodnega odločanja pri posameznih nosilcih socialnih zavarovanj oziroma organov, pri katerih se socialne pravice uveljavljajo.

10. V obravnavani zadevi je tožena stranka po imenovanem zdravniku dne 11. 4. 2011 tožniku zaključila nezmožnost za delo zaradi bolezenske okvare hrbtenice s 15. 4. 2011 in je dne 3. 5. 2011 pri taki odločitvi vztrajala tudi na pritožbo tožnika. Dne 21. 4. 2011 je imenovani zdravnik zavrgel predlog izbranega zdravnika za ponovno odprtje nezmožnosti za delo tožnika z obrazložitvijo, da se dejansko stanje okvare hrbtenice ni spremenilo, tako odločitev pa je v pritožbenem postopku dne 27. 5. 2011 tožena stranka potrdila. Navedeni odločitvi sta torej pomenili, da pri tožniku ni podana nezmožnost za delo vse dokler se tožnikovo zdravstveno stanje v zvezi z bolezensko okvaro hrbtenice ne bo bistveno poslabšalo.

11. Tožnik je v sodnem postopku izpodbijal navedeni odločbi imenovanega zdravnika in tožene stranke ter dokazal, da je bolezensko stanje njegove hrbtenice takšno, da ni zmožen za delo. Ob taki ugotovitvi tožena stranka odločitve sodišča o odpravi sklepa imenovanega zdravnika z dne 21. 4. 2011 in odločbe z dne 27. 5. 2011 ni izpodbijala. Hkrati pa je tožnik v zvezi s takimi odločitvami tožene stranke in ugotovitvami sodišča utemeljeno uveljavljal nezmožnost za delo vse do pričakovanega izboljšanja stanja hrbtenice (v posledici predvidene operacije) oziroma do zaključka postopka pred sodiščem prve stopnje, ker dotlej do operacije ni prišlo, stanje okvarjene hrbtenice pa se tudi ni izboljšalo. Če mu je bila v vmesnem obdobju za krajši čas priznana nezmožnost za delo iz drugih zdravstvenih razlogov (na podlagi druge diagnoze – poškodbe pete), to na pravico do uveljavljanja nezmožnosti za delo zaradi okvare hrbtenice v preostalem spornem obdobju ni vplivalo.

12. Glede na navedeno revizijski razlogi niso podani. Zato je sodišče na podlagi 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.