VSRS Sklep X Ips 64/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2014-09-18

Martina Lippai (preds.), Irena Badovinac-Bjelič (poroč.), Brigita Domjan Pavlin

neskladna gradnja - inšpekcijski ukrep - odstranitev neskladne gradnje - dovoljenost revizije - pravno vprašanje ni pomembno za odločitev v zadevi - neenotnost sodne prakse sodišča prve stopnje - odstop od sodne prakse - posledice, ki jih uveljavlja, niso posledice izpodbijanega akta - zelo hude posledice

Trditveno in dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije je na strani revidenta.

Obseg neskladne gradnje je bil ugotovljen že s pravnomočno inšpekcijsko odločbo, revident pa svoja vprašanja navezuje na obstoj okoliščine (to je, da naj bi bil del dvoetažne kleti zgrajen v skladu z gradbenim dovoljenjem), na katero izpodbijana odločitev, ki temelji na s pravnomočno odločbo že ugotovljenem obsegu neskladne gradnje, ni oprta. Zato ta vprašanja za odločitev v tej zadevi niso pomembna. S tem pa pogoj za dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazan.

Da bi bila izkazana neenotna sodna praksa sodišča prve stopnje oziroma odstop od prakse, bi moral revident v skladu s svojim trditvenim in dokaznim bremenom najprej natančno in konkretno opredeliti pomembno pravno vprašanje po vsebini zadeve in navesti okoliščine, ki utemeljujejo njegovo pomembnost, ter nato opraviti primerjavo pravnega in dejanskega stanja iz izpodbijane odločbe sodišča prve stopnje z odločbami, s katerimi utemeljuje odstop, in zatrjevano odstopanje utemeljiti. Revident tega ni storil, zato tudi ta pogoj za dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazan.

Z izpodbijanim aktom je revidentu naloženo, da vzpostavi zakonito stanje, to je stanje po gradbenem dovoljenju, ki pa ne določa tega, kar revident uveljavlja kot hude posledice. Posledice, ki jih navaja zato niso posledice izpodbijanega akta (lahko nastanejo le kot posledica revidentovega nezakonitega ravnanja). Zato revident uveljavljenega pogoja za dovoljenost revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazal.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Tožeča stranka (v nadaljevanju revident) je vložila revizijo zoper 2. točko izreka v uvodu tega sklepa navedene pravnomočne sodbe sodišča prve stopnje. Dovoljenost revizije utemeljuje s sklicevanjem na 2. in 3. točko drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). Priglaša stroške revizijskega postopka.

2. Revizija je bila vročena toženi stranki, ki na revizijo ni odgovorila.

4. Z izpodbijano 2. točko izreka pravnomočne sodbe je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 kot neutemeljeno zavrnilo revidentovo tožbo zoper 1.b točko izreka odločbe Republike Slovenije, Inšpektorata RS za promet, energetiko in prostor, Območne enote Celje – Novo mesto, št.       P06122-2782/2010-21(24411) z dne 8. 4. 2013. Prvostopenjski organ je z izpodbijano 1.b točko izreka odločbe revidentu naložil da mora na lastne stroške uskladiti neskladno gradnjo zidanega objekta na V. vrhu, na tam navedenem zemljišču, s pogoji gradbenega dovoljenja, št. 351-229/2008-14 z dne 20. 10. 2008, tako, da odstrani dodatno klet v dveh etažah, maksimalnih dimenzij           13 m x 7 m v spodnji etaži in 9,5 m x 9,7 m v zgornji etaži, skupne višine cca 6 m. Odločba je bila izdana na podlagi drugega odstavka 153. člena Zakona o graditvi objektov (v nadaljevanju ZGO-1). V upravnem postopku je bilo ugotovljeno, da revident ni zaprosil za spremembo gradbenega dovoljenja za neskladno gradnjo, katere obseg je bil ugotovljen z odločbo istega organa, št. 06122-2782/2010-6 z dne 22. 11. 2010, kot mu je bilo s to odločbo naloženo. Zato je bil, zaradi uskladitve gradnje z gradbenim dovoljenjem (po katerem je dovoljena gradnja dodatne kleti v izmeri 3,8 m x 5 m, višine 3,46 m) izrečen ukrep odstranitve neskladne gradnje, to je celotne dvoetažne dodatne kleti. Revidentovo pritožbo zoper 1.b točko izreka prvostopenjske odločbe je tožena stranka zavrnila z odločbo, št. 0612-146/2013-2 006421136 z dne 13. 6. 2013.

5. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti. Ustavno sodišče RS je že v več sklepih (npr. Up-858/2008 z dne 3. 6. 2008, Up-1124/2008 z dne 23. 9. 2008, Up-1057/2008 z dne 2. 4. 2009, Up-1186/2008 z dne 23. 4. 2009 in Up-1808/2008 z dne 17. 9. 2009) ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

6. Revident uveljavlja dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, po kateri je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem vprašanju ni enotnosti, Vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo.

7. Revident je navedel, da gre v tej zadevi za pomembna pravna vprašanja, in sicer: ●„ali mu je inšpekcijski organ z odločbo, izdano na podlagi 153. člena ZGO-1, upravičeno naložil odstranitev dodatne kleti v celoti, ali bi lahko na podlagi te določbe odredil samo odstranitev tistega dela dodatne kleti, ki ni zgrajen v skladu s pogoji pravnomočnega gradbenega dovoljenja; ●ali je z vidika drugega odstavka 153. člena ZGO-1 pomembno razlikovanje, ali je dodatna klet del zidanice ali pa samostojen objekt; ●ali je na podlagi drugega odstavka 153. člena ZGO-1 v primeru, da je neskladno grajen samo del objekta, upravičena odstranitev celotnega dela objekta, tudi delov, ki so grajeni po pogojih gradbenega dovoljenja in  ●ali drugi odstavek 153. člena ZGO-1 sploh dovoljuje, da bi se v kateremkoli primeru lahko odredila odstranitev tistih delov objekta ali tistih delov dela objekta, ki niso grajeni v nasprotju s pogoji gradbenega dovoljenja oziroma so grajeni v skladu z dovoljenjem“. Navaja še,“da izpodbijana sodba, ki očitno stoji na stališču, da je na podlagi drugega odstavka 153. člena ZGO-1 mogoča odstranitev delov, ki so grajeni v skladu z gradbenim dovoljenjem, odstopa od sicer ustaljene in enotne sodne prakse“. Sklicuje se na odločbe sodišča prve stopnje I U 192/2012, I U 484/2011 in U 1305/2005, ki jih prilaga.

8. S temi navedbami revident uveljavljanega pogoja za dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazal.

9. Po presoji Vrhovnega sodišča vprašanja, ki jih revident navaja, niso pomembna za odločitev v tej zadevi. Obseg neskladne gradnje je bil namreč ugotovljen že s pravnomočno inšpekcijsko odločbo,  št. 06122-2782/2010-6 z dne 22. 11. 2010. Revident pa svoja vprašanja navezuje na obstoj okoliščine (to je, da naj bi bil del dvoetažne kleti zgrajen v skladu z gradbenim dovoljenjem), na katero izpodbijana odločitev, ki temelji na s pravnomočno odločbo že ugotovljenem obsegu neskladne gradnje, ni oprta.

10. Revidentova vprašanja zato niso pomembna pravna vprašanja v smislu druge točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Taka je tudi ustaljena upravnosodna praksa Vrhovnega sodišča (npr. X Ips 490/2007,  X Ips 290/2009, X Ips 249/2010, X Ips 327/2010, X Ips 455/2010, X Ips 146/2011, X Ips 490/2011,                        X Ips 185/2012, X Ips 43/2013, X Ips 260/2013, X Ips 333/2013 in druge), po kateri revizija ni dovoljena zaradi pravnih vprašanj, ki se ne nanašajo na vsebino zadeve oziroma niso bistvena za odločitev v konkretni zadevi.

11. Revident tudi ni izkazal, da izpodbijana sodba odstopa od sodne prakse sodišča prve stopnje oziroma ni izkazal njeno neenotnost v smislu 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1. S pavšalno navedbo, ki je tudi protispisna, namreč ni izpolnil svojega trditvenega in dokaznega bremena. V skladu z njim bi namreč moral  najprej natančno in konkretno opredeliti pomembno pravno vprašanje po vsebini zadeve in navesti okoliščine, ki utemeljujejo njegovo pomembnost, ter nato opraviti primerjavo pravnega in dejanskega stanja iz izpodbijane odločbe sodišča prve stopnje z odločbami, s katerimi utemeljuje odstop, in zatrjevano odstopanje utemeljiti. Tega ni storil, zato tudi ta uveljavljani pogoj za dovoljenost revizije ni izkazal. Tako stališče je že ustaljeno v upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča (npr. odločbe  X Ips 269/2009, X Ips 513/2009, X Ips 496/2010, X Ips 405/2011, X Ips 205/2012, X Ips 159/2012, X Ips 169/2013, X Ips 190/2013, X Ips 38/2014 in druge).

12. Ker revidentova vprašanja niso pomembna za odločitev v tej zadevi, neenotne sodne prakse sodišča prve stopnje oziroma odstopa od te prakse, pa revident ni izkazal, uveljavljani pogoj za dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izpolnjen.

13. Revident uveljavlja dovoljenost revizije tudi po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, po kateri je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Zelo

posledice, ki so nedoločen pravni pojem, je treba izkazati v vsakem primeru posebej. Upoštevaje pravilo o trditvenem in dokaznem bremenu ter ustaljeno upravnosodno prakso Vrhovnega sodišča (npr. X Ips 412/2009, X Ips 501/2009, X Ips 375/2010,           X Ips 457/2010, X Ips 389/2011, X Ips 450/2011, X Ips 153/2012,                        X Ips 163/2012) mora revident natančno navesti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev, in konkretne razloge, zaradi katerih bi bile posledice zanj zelo hude, ter vse to tudi izkazati.

14. Revident je navedel, da trpi hude psihične bolečine in je porušeno njegovo zaupanje v pravno državo, ker mu je naložena odstranitev tudi tistega dela dodatne kleti, ki je zgrajen v skladu z gradbenim dovoljenjem. Rušitev zakonito zgrajenega objekta pomeni poseg v ustavno varovano pravico do zasebne lastnine, ki že sam po sebi zanj pomeni zelo hude materialne in nematerialne posledice. Dodatne psihično trpljenje pa mu povzroča tudi dejstvo, da bo zaradi rušitve dodatne vkopane kleti nastalo protipravno stanje. Nastala bo 6 metrov globoka in najmanj 91 m2 velik „krater“, ki bo resno ogrozil njegovo zidanico, kot tudi sosednjo zidanico in javno cesto ter vinograde, predvsem ob obilnih padavinah. Z inšpekcijsko odločbo mu ni bila naložena vzpostavitev zemljišča v prejšnje stanje. Zato bo šestmetrska jama predstavljala resno nevarnost za zdravje in življenje ljudi. Njegovo psihično trpljenje zaradi bojazni, da bo kdo v jamo padel, se bo zato z izvršitvijo ukrepa še stopnjevalo.

15. S temi navedbami revident zelo hudih posledic izpodbijanega akta ni izkazal.

16. Z izpodbijanim aktom je revidentu naloženo, da vzpostavi zakonito stanje, to je stanje po gradbenem dovoljenju, ki pa ne določa tega, kar revident uveljavlja kot hude posledice. Posledice, ki jih navaja, zato niso posledice izpodbijanega akta (lahko nastanejo le kot posledica revidentovega nezakonitega ravnanja). Zato revident izpolnjevanja uveljavljanega pogoja za dovoljenost revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazal.

17. Ker revident ni izkazal izpolnjevanja uveljavljanih pogojev za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

18. Revident z revizijo ni uspel, zato sam trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.