Sodba IV Ips 60/2013, enako tudi IV Ips 36/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-07-09

Barbara Zobec (preds.), Marko Šorli (poroč.), mag. Damijan    Florjančič

kršitev materialnih določb zakona - časovna veljavnost zakona - meje sankcioniranja prekrškov - milejši predpis - uporaba milejšega zakona

Prekrškovni organi in sodišča morajo upoštevati spremembe materialnopravnih predpisov do pravnomočnosti odločbe, torej tudi v postopku z rednimi pravnimi sredstvi.

Zahtevi za varstvo zakonitosti se ugodi in se izpodbijana pravnomočna sodba spremeni tako, da se prekršek pravno opredeli kot prekršek po 3. točki petega odstavka 46. člena Zakona o pravilih cestnega prometa in se storilki prekrška  izreče globa v znesku 250 EUR in tri kazenske točke.

1. Prekrškovni organ Policijska postaja Maribor II je z uvodoma navedenim plačilnim nalogom storilko prekrška spoznal za odgovorno prekrška po 2. točki petega odstavka 46. člena Zakona o pravilih cestnega prometa (v nadaljevanju ZPrCP) ter ji izrekel globo v višini 300 EUR in tri kazenske točke. Zoper plačilni nalog je storilka vložila zahtevo za sodno varstvo, ki jo je Okrajno sodišče v Ljutomeru s sodbo z dne 28. 1. 2013 zavrnilo kot neutemeljeno in storilki prekrška naložilo plačilo sodne takse.

2. Zoper navedeno pravnomočno sodbo vlaga zahtevo za varstvo zakonitosti vrhovna državna tožilka zaradi kršitve drugega odstavka 2. člena Zakona o prekrških (v nadaljevanju ZP-1) v zvezi s 5. točko (pravilno 4. točko) 156. člena ZP-1, ker sodišče ni uporabilo predpisa, ki je za storilko milejši. Vrhovnemu sodišču predlaga, da zahtevi za varstvo zakonitosti ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da storilki na podlagi 3. točke petega odstavka 46. člena Zakona o pravilih cestnega prometa-A izreče globo 250 EUR in tri kazenske točke.

3. Vrhovno sodišče je zahtevo za varstvo zakonitosti na podlagi drugega odstavka 423. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) v zvezi s 171. členom ZP-1 poslalo storilki prekrška, ki se o njej ni izjavila.

4. Storilka prekrška je bila z izpodbijano sodbo v zvezi s plačilnim nalogom prekrškovnega organa spoznana za odgovorno storitve prekrška po 2. točki petega odstavka 46. člena ZPrCP, ker je dne 16. 9. 2011 ob 16.14 uri na Streliški cesti v Mariboru prekoračila dovoljeno hitrost za 11 km/h. ZPrCP (Ur. l. RS, št. 109/2010) je v 2. točki petega odstavka 46. člena določal, da se voznik, ki prekorači s prometnim pravilom ali prometnim znakom omejeno hitrost na cesti v naselju nad 10 do vključno 20 km/h, kaznuje z globo 300 EUR in tremi kazenskimi točkami, kar je bilo storilki prekrška tudi izrečeno.

5. Vrhovna državna tožilka v zahtevi za varstvo zakonitosti pravilno opozarja, da se je dne 1. 9. 2012, to je pred izdajo izpodbijane sodbe z dne 28. 1. 2013, začel uporabljati Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravilih cestnega prometa (Ur. l. RS, št. 57-2411/2012, v nadaljevanju ZPrCP-A), ki je v 27. členu spremenil 46. člen ZPrCP, med drugim tako, da se voznik, ki prekorači s prometnim pravilom ali prometnim znakom omejeno hitrost na cesti v naselju za več kot 10 do vključno 20 km/h, kaznuje z globo 250 EUR, izrečejo pa se mu tudi tri kazenske točke (3. točka petega odstavka 46. člena ZPrCP).

6. Pravilno je stališče zahteve za varstvo zakonitosti, da je 3. točka petega odstavka 46. člena noveliranega ZPrCP za storilca prekrška milejša, ker za prekršek, za katerega je ZPrCP pred omenjeno novelo ZPrCP-A  v 2. točki petega odstavka 46. člena predpisoval globo 300 EUR in tri kazenske točke, ob nespremenjenem številu kazenskih točk predpisuje globo v nižjem znesku, to je 250 EUR.

7. Sodišče pri odločanju o storilkini zahtevi za sodno varstvo ni upoštevalo opisane spremembe zakona, kar bi moralo, saj se v skladu z drugim odstavkom 2. člena ZP-1 v primeru, če se po storitvi prekrška enkrat ali večkrat spremenijo materialne določbe ZP-1 ali predpisa, ki določa prekršek, uporabi zakon ali predpis, ki je za storilca milejši, pri čemer morajo prekrškovni organi in sodišča upoštevati spremembe materialnopravnih predpisov do pravnomočnosti odločbe, torej tudi v postopku z rednimi pravnimi sredstvi.

8. Vrhovno sodišče je glede na ugotovljeno kršitev 4. točke 156. člena v zvezi z drugim odstavkom 2. člena ZP-1 zahtevi za varstvo zakonitosti v skladu s prvim odstavkom 426. člena ZKP v zvezi s 171. členom ZP-1 ugodilo in izpodbijano pravnomočno sodbo spremenilo tako, da je prekršek pravno opredelilo kot prekršek po 3. točki petega odstavka 46. člena noveliranega ZPrCP in storilki prekrška na podlagi iste zakonske določbe izreklo globo v višini 250 EUR in tri kazenske točke.

Opr. št: IV Ips 36/2014, ECLI:SI:VSRS:2014:IV.IPS.36.2014

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.