Sodba VIII Ips 219/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2013-03-04

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - ponudba ustrezne zaposlitve - študentsko delo - prosto delovno mesto

Kratkotrajnejše pokrivanje delovnega mesta s študentskim delom zaradi upokojitve dotedanjega delavca ni mogoče šteti za oviro, da delodajalec na takem delovnem mestu ne bi mogel zaposliti delavca na podlagi pogodbe o zaposlitvi, oziroma da takega delovnega mesta v smislu določb tretjega odstavka 88. člena ZDR ne bi mogel ponuditi delavcu, ki mu sočasno na drugem ustreznem delovnem mestu odpoveduje pogodbo o zaposlitvi iz poslovnega razloga.

Tožeča stranka sama krije svoje revizijske stroške.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku za ugotovitev nezakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ki jo je tožena stranka podala tožnici 1. 3. 2010. Hkrati je ugodilo tudi zahtevku za vrnitev tožnice na delo, prijavo v pokojninsko in invalidsko zavarovanje od 3. 5. 2010 dalje ter od tega datuma dalje izplačilo nadomestila plače z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti vsakomesečnega neto zneska. Pavšalni zahtevek za plačilo ostalih prejemkov iz delovnega razmerja je sodišče zavrnilo. Nezakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi je sodišče utemeljilo z ugotovitvami, da tožena stranka ni dokazala, da je bila odpoved pravočasna in da ob odpovedi ni izpolnila obveznosti iz tretjega odstavka 88. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR), to je, da ni preverila, ali je mogoče tožnico zaposliti na drugem ustreznem delovnem mestu, s katerim je razpolagala.

2. Na pritožbo tožene stranke je sodišče druge stopnje presodilo, da je bila sporna odpoved, ki se je sklicevala na zmanjšanje obsega poslovanja v letu 2010, podana v 6-mesečnem zakonskem roku, torej pravočasno. Soglašalo pa je s presojo sodišča prve stopnje, da je bila nezakonita zato, ker tožena stranka ni preverila možnosti zaposlitve tožnice na drugem ustreznem delovnem mestu, ki se je v času podaje sporne odpovedi izpraznilo zaradi upokojitve delavke. Zato je pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodišče zmotno presodilo, da je ob odpovedi tožničine pogodbe o zaposlitvi tožena stranka razpolagala z ustreznim prostim delovnim mestom na uvozu literature, ki ga je do upokojitve koncem leta 2009 pokrivala M. C. Potrebe tega delovnega mesta je v času sporne odpovedi tožena stranka pokrivala s študentskim delom J. C., ki se je potem v mesecu maju 2010 na tem delovnem mestu tudi redno zaposlila. Sodišče bi tako moralo upoštevati poslovno odločitev tožene stranke, ki je v času sporne odpovedi izvrševanje potreb tega delovnega mesta pokrila na drug način. Poleg tega tožnica ni želela opravljati dela na navedenem delovnem mestu in je sama izrazila dvom v ustrezno znanje angleščine, ki se je za opravljanje navedenega dela zahtevalo. Zato je sodišče tudi sicer neutemeljeno presodilo, da je šlo za ustrezno delovno mesto. S tem v zvezi revizija sodišču očita tudi bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), glede možnosti prekvalifikacije v zvezi s pomanjkljivim znanjem angleščine pa sodišču očita tudi nasprotje med izpovedbo zakonite zastopnice tožene stranke R. K., da bi tožnica znala urediti zadeve po upokojitvi C. na njenem delovnem mestu le na daljši rok in ugotovitvami, da bi prišla za tožnico v poštev le krajša prekvalifikacija.

4. V odgovoru tožnica prereka revizijske navedbe in predlaga zavrnitev revizije.

6. V skladu s 371. členom ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Pri tem je vezano na dejanske ugotovitve, ki so bile podlaga za izdajo izpodbijane sodbe, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti.

7. Na podlagi tretjega odstavka 88. člena ZDR mora delodajalec v primeru odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti ali poslovnega razloga preveriti, ali je delavca mogoče zaposliti pod spremenjenimi pogoji ali na drugih delih oziroma ali ga je mogoče dokvalificirati za delo, ki ga opravlja, oziroma prekvalificirati za drugo delo. Če ta možnost obstaja, mora delodajalec delavcu ponuditi sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi.

8. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je tožena stranka v času sporne odpovedi pogodbe o zaposlitvi po upokojitvi delavke C. razpolagala s prostim delovnim mestom, na katerem se je zahtevala enaka vrsta in stopnja izobrazbe (V. stopnja), kot na dotedanjem tožničinem delovnem mestu vodje administracije v enoti izobraževalno založništvo. Hkrati je ugotovilo,da je tožnica takratni delavski direktorici tožene stranke R. K. izjavila, da sorazmerno dobro obvlada angleški jezik, da pa tožena stranka tožničinega dejanskega obvladovanja angleščine za potrebe delovnega mesta na uvozu literature ni preverjala, oziroma s tega vidika ni preverjala potrebe in možnosti prekvalifikacije tožnice za opravljanje del navedenega delovnega mesta. Z navedenimi ugotovitvami je soglašalo tudi sodišče druge stopnje in je revizijsko sodišče nanje vezano.

9. V zvezi z navedenimi ugotovitvami, na katerih temelji presoja sodišča, tožena stranka sodišču ne očita bistvenih kršitev določb pravdnega postopka. Ob navedenih ugotovitvah sodišče ni zaključilo, da bi za tožnico prišla v poštev le krajša prekvalifikacija in zato očitek bistvene kršitve določb pravdnega postopka v zvezi s tem ni utemeljen. Prav tako izpodbijana sodba ima razloge o tem, da tožena stranka ob sporni odpovedi ni izpolnila svoje obveznosti iz tretjega odstavka 88. člena ZDR.

10. Ob ugotovitvah, da je delovno mesto na uvozu literature do svoje upokojitve koncem leta 2009 pokrivala redno zaposlena delavka in da je v mesecu maju 2010 na tem delovnem mestu tožena stranka zoper redno zaposlila delavko, ki je v vmesnem obdobju navedeno delovno mesto pokrivala na podlagi začasnega študentskega dela, sodišče soglaša s presojo, da se je z vidika določb tretjega odstavka 88. člena ZDR v času podaje odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožnici koncem februarja oziroma v marcu 2010 to delovno mesto štelo za prosto. Očitno je šlo na tem delovnem mestu za trajne potrebe po delu redno zaposlenega delavca, ki jih tožena stranka ni mogla zakonito trajno pokrivati z občasnim študentskim delom. Take trajne potrebe po rednem delu delavca lahko delodajalec na podlagi drugega odstavka 11. člena in 12. člena ZDR trajno pokriva le z delom, ki ga delavec opravlja na podlagi pogodbe o zaposlitvi. Zato kratkotrajnejše pokrivanje takšnega delovnega mesta s študentskim delom zaradi upokojitve dotedanjega izvajalca ni mogoče šteti za oviro, da delodajalec na takem delovnem mestu ne bi mogel zaposliti delavca na podlagi pogodbe o zaposlitvi, oziroma da takega delovnega mesta v smislu določb tretjega odstavka 88. člena ZDR ne bi mogel ponuditi delavcu, ki mu sočasno na drugem ustreznem delovnem mestu odpoveduje pogodbo o zaposlitvi iz poslovnega razloga.

11. Revizijsko sodišče dopušča, da so lahko z vidika ustreznosti drugega delovnega mesta oziroma druge ustrezne zaposlitve pomembna tudi morebitna specifična znanja, ki se na takem delovnem mestu utemeljeno zahtevajo. Pri tem pa soglaša z ugotovitvijo sodišča druge oziroma prve stopnje, da mora delodajalec v dvomu pri delavcu taka specifična znanja preveriti, da se lahko odloči o eventualno sprejemljivi prekvalifikaciji delavca v smislu določb tretjega odstavka 88. člena ZDR, oziroma da sploh lahko ugotovi, ali gre za delavcu ustrezno zaposlitev. Ker tožena stranka v tožničinem primeru tega ni storila, je sodišče utemeljeno presodilo, da ni dokazala, da je preverila, ali je tožnici ob odpovedi njene pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga mogoče ponuditi drugo ustrezno zaposlitev.

12. Ob ugotovitvi, da ob sporni odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožena stranka tožnici ni ponudila možnost zaposlitve na ustreznem delovnem mestu na uvozu literature, se tožena stranka ne more sklicevati na svoje domneve, da tožnica za tako zaposlitev tako ali tako ne bi bila zainteresirana. Predhodni neformalni pogovori v zvezi s tem ne morejo biti odločilni, saj se ima delavec šele na podlagi nepreklicne ponudbe druge ustrezne zaposlitve pravico in dolžnost v roku 15 dni izjaviti, ali tako ponudbo sprejme, ali ne (drugi odstavek 90. člena ZDR).

13. Glede na navedeno revizijski razlogi niso podani. Zato je sodišče na podlagi 378. člena ZDR revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

14. Izrek o stroških revizijskega razloga temelji na določbi prvega odstavka 155. člena ZPP.

ZDR člen 88, 88/1, 88/1-1, 88/3, 90, 90/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.