Sodba VIII Ips 75/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-03-19

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - sindikalni zaupnik

Kot nepotrebno naj bi postalo, da tožnica delo predsednice sindikata opravlja na profesionalen način, na za to posebej sistemiziranem delovnem mestu. Opredelitev in ukinitev delovnega mesta profesionalnega sindikalnega zaupnika ni vezano na potrebe v delovnem procesu pri delodajalcu. Pomeni dogovorjen način zagotavljanja dela sindikalnih zaupnikov, kar je zakonska obveznost delodajalca (207. člen ZDR). Zato spremembe v organizaciji delovnega procesa in potrebe po opravljanju določenega dela v tem procesu neposredno nimajo vpliva na potrebnost ali nepotrebnost dela sindikalnega zaupnika.

Reviziji se deloma ugodi in se sodbi sodišča druge in prve stopnje spremenita tako, da se ugotovi neutemeljenost odpovednega razloga.

Tožena stranka je dolžna tožnici povrniti njene stroške postopka v višini 2.919,20 EUR v 15 dneh od vročitve te sodbe, z zakonitimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku roka za izpolnitev obveznosti, določenega v tej točki izreka, do plačila.

Svoje stroške postopka krije tožena stranka sama.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožnice za ugotovitev, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 19. 11. 2009 nezakonita. Zavrnilo je tudi zahtevek, da ji je tožena stranka dolžna omogočiti ponovno opravljanje dela predsednika sindikata. Ugotovilo je, da je tožena stranka iz poslovnih razlogov odpovedala pogodbo o zaposlitvi, ki je bila tožnici dana v podpis 15. 7. 2009, ki pa je ni podpisala. Sočasno ji je ponudila sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto pravni svetovalec, ki jo je tožnica podpisala 15. 12. 2009, z nastopom dela 1. 1. 2010. Tožnica je pred tem opravljala delo poklicne sindikalne predsednice pri toženi stranki na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 7. 3. 2005. Po presoji sodišča ni bistveno, katera pogodba o zaposlitvi je urejala delovno razmerje med strankama v času, ko je bila podana izpodbijana odpoved, ker je tožnica podpisala novo ponujeno pogodbo o zaposlitvi. Zaradi sprejema ponujene pogodbe je tudi sodno varstvo zoženo le na presojo utemeljenosti odpovednega razloga. Zato sodišče ni upoštevalo ugovora tožnice, da je izpodbijana odpoved nepopolno obrazložena in da ni bilo upoštevano varstvo zaščitenih delavcev. Tožnica je bila v času odpovedi sindikalna zaupnica, članica sveta delavcev in predstavnica delavcev v nadzornem svetu tožena stranke. Glede utemeljenosti odpovednega razloga je sodišče ugotovilo, da je dejansko prenehala potreba po zaposlitvi profesionalnega predsednika sindikata. Tožnici je naložilo tudi povrnitev sodnih stroškov tožene stranke.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožnice ugodilo le glede stroškov postopka, v preostalem pa je njeno pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Strinjalo se je s presojo, da na zakonitost odpovedi ne vpliva dejstvo, da tožnica ni podpisala pogodbe o zaposlitvi z dne 15. 7. 2009, ker je bistveno, da je tožnica opravljala delo predsednice sindikata, enako kot je bil predvideno v ponujeni pogodbi. Neutemeljena je zato tudi pritožbena navedba, da je z odpovedjo pogodbe z dne 15. 7. 2009 ponovno pričela veljati pogodba o zaposlitvi za delovno mesto predsednika sindikata z dne 7. 3. 2005. Ker je sodišče ugotovilo, da je tožena stranka ukinila profesionalno delovno mesto predsednice sindikata, oziroma ugotovila, da se opravljanje tega dela ne bo več izvajalo na posebnem delovnem mestu, je podan organizacijski razlog v smislu prve alineje prvega odstavka 88. člena Zakona o delovnih razmerjih (v nadaljevanju ZDR). Tožničin status sindikalnega zaupnika ne vpliva na presojo utemeljenosti odpovednega razloga, ker se sindikat in tožena stranka nista dogovorila o profesionalnem opravljanju te funkcije. Zato je sodišče prve stopnje pravilno razlagalo določbe četrtega odstavka 18. člena Podjetniške kolektivne pogodbe v povezavi s 37. členom Kolektivne pogodbe za kovinsko industrijo Slovenije (Uradni list RS, št. 108/2005 in nasl. - panožna kolektivna pogodba). Kolikor obstoj sistemiziranega delovnega mesta predsednika sindikata oziroma sindikalnega zaupnika ni posledica pogodbe med sindikatom in delodajalcem (kar ni bilo zatrjevano in tudi ne izhaja iz listin v spisu), temveč je posledica odločitve delodajalca, da takšno delovno mesto sistemizira, je v njegovi pristojnosti, da sprejme odločitev o ukinitvi takšnega delovnega mesta.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožeča stranka revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve postopka. Bistvena kršitev postopka naj bi bila podana zato, ker izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih, in sicer v zvezi z navedbami tožnice, da ji je bila odpoved dana zaradi njene sindikalne dejavnosti. Materialno pravno zgrešeno naj bi bilo stališče drugostopnega sodišča, da na zakonitost redne odpovedi ne vpliva okoliščina, da je tožena stranka odpovedala pogodbo o zaposlitvi z dne 15. 7. 2009, ki jo tožnica ni podpisala in ni bila sklenjena. V odpovedi sploh ni zapisane trditve, da bi delo tožnice kot predsednice sindikata postalo nepotrebno, temveč to, da obstaja potreba po pravnem svetovalcu. Ne strinja se s stališčem sodišča o obsegu sodnega varstva v primeru, ko delavec sprejme ponujeno novo pogodbo o zaposlitvi. Na podlagi določb podjetniške in panožne kolektivne pogodbe se pogodba o zaposlitvi sklene za mandat sindikalnega zaupnika in je že pojmovno izključeno, da bi mu bilo v tem času mogoče odpovedati pogodbo o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Glede na sklenjeno podjetniško kolektivno pogodbo je bila nepotrebna sklenitev še posebne pogodbe med sindikatom in toženo stranko glede zaposlitve tožnice.

5. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji (prvi odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP, v zvezi z 19. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih, v nadaljevanju ZDSS-1). Revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni (371. člen ZPP).

6. Z navedbami o tem, da izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih, tožnica smiselno zatrjuje bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Sodišče naj se ne bi opredelilo do navedb tožnice, da ji je bila pogodba odpovedana zaradi njene sindikalne dejavnosti, konkretno zaradi stavke v podjetju. Taka kršitev ni podana. Izpodbijana sodba ima obrazložitev (tretji odstavek na 4. strani) o tem, zakaj šteje te navedbe za neutemeljene. Ali je odločitev sodišča tudi pravilna, pa je vprašanje pravilne uporabe materialnega prava.

7. Materialno pravo je bilo deloma zmotno uporabljeno.

8. Vrhovno sodišče je v zadevi VIII Ips 174/2011 (sodba z dne 17. 10. 2011) zavrnilo revizijo predlagatelja v kolektivnem delovnem sporu med Sindikatom ..., Sindikalna podružnica ..., in toženo stranko v delu, v katerem je bil pravnomočno zavrnjen zahtevek predlagatelja, da je tožena stranka dolžna s tožnico za čas od 1. 1. 2006 do 31. 12. 2010 skleniti pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto predsednice sindikata. Ni pa bila predmet revizije pravnomočna odločitev sodišča druge stopnje, s katero je bilo ugotovljeno, da je tožena stranka kršila podjetniško kolektivno pogodbo, ker:

s tožnico ni sklenila pogodbe o zaposlitvi na delovnem mestu predsednice sindikata za čas njenega mandata od 1. 1. 2006 do 31. 12. 2010, in

je tožnici 19. 11. 2009 odpovedala pogodbo o zaposlitvi na delovnem mestu predsednice sindikata.

9. V navedeni sodbi je Vrhovno sodišče ugotovilo, da je taka odločitev protislovna. Po eni strani ugotavlja kršitev kolektivne pogodbe zato, ker da tožena stranka s tožnico ni sklenila pogodbe o zaposlitvi, po drugi strani pa zato, ker ji je ravno tako pogodbo odpovedala pred koncem mandata. Zato se taka odločitev lahko razume le kot kršitev podjetniške kolektivne pogodbe zato, ker tožena stranka zgolj za leto 2010 tožnici ni omogočila zaposlitve na delovnem mestu predsednice sindikata.

10. V zvezi z zavrnilnim delom pravnomočne sodbe, ki je bil v zgoraj navedeni zadevi predmet revizijske presoje, pa je Vrhovno sodišče navedlo, da bi bila tožena stranka na podlagi 18. člena podjetniške kolektivne pogodbe tožnici dolžna zagotoviti zaposlitev na sindikalnih delih za celotni mandat in bi taka določba pomenila veljavno pravno podlago, da bi sodišče na zahtevo predlagatelja (sindikata) toženi stranki lahko naložilo sklenitev take pogodbe. Toda ob dejanski ugotovitvi, da je tožena stranka tožnici v letu 2009 sklenitev ustrezne pogodbe ponudila, tožnica pa je njen podpis neutemeljeno odklonila, je sodišče potrdilo pravnomočno odločitev o zavrnitvi zahtevka za sklenitev pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto predsednika sindikata.

11. V obravnavani zadevi pa je predmet spora odločitev o dveh tožbenih zahtevkih: za ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 19. 11. 2009 in za omogočanje ponovnega opravljanja dela predsednika sindikata.

12. Pri drugem zahtevku gre dejansko za nekaj, kar niti ni sporno. Tožnica namreč ne zatrjuje, da bi ji tožena stranka onemogočala opravljanje dela predsednice sindikata. To delo je še naprej opravljala, le da ne več kot „profesionalna predsednica“, na posebnem delovnem mestu (poln delovni čas), s čimer bi tudi plačilo za njeno sindikalno delo v celoti zagotavljal delodajalec. Odločitev o tem, kdo bo opravljal funkcijo predsednika, je  predmet avtonomne odločitve sindikata oziroma njegovih organov. Že zato, ker ni bilo ugotovljeno, da bi tožena stranka tožnici onemogočala opravljanje dela predsednice sindikata, je tožbeni zahtevek v tem delu, tako kot je postavljen, očitno neutemeljen. Glede na navedeno so brezpredmetne tudi revizijske navedbe v zvezi z obsegom sodnega varstva, saj tožnica s prvim zahtevkom drugega kot ugotovitev neutemeljenosti odpovednega razloga dejansko ne uveljavlja.

13. Tožena stranka je tožnici 19. 11. 2009 odpovedala pogodbo o zaposlitvi „dano v podpis 15. 7. 2009“. Gre za predlog pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas z dne 9. 7. 2009 za delovno mesto predsednik sindikata. Tožnica predloga te pogodbe ni podpisala, kar bi glede na določbo tretjega odstavka 47. člena ZDR pomenilo, da pogodba ni bila sklenjena oziroma da ne velja. Če sploh ne velja, je tudi odpovedati ne bi bilo treba. V tem delu ima revizija sicer prav, vendar to na odločitev ne vpliva.

14. Odločitev sodišča temelji namreč na ugotovitvi, da je tožnica ne glede na nepodpis pisnega predloga nove pogodbe do 31. 12. 2009 opravljala še naprej isto delo – predsednice sindikata. Pisna pogodba o zaposlitvi za to delovno mesto z dne 7. 3. 2005 z aneksom z dne 15. 6. 2009 je s 30. 6. 2009 prenehala veljati. Vendar to ne pomeni, da med strankama ni obstajala pogodba o zaposlitvi. Iz ugotovitev sodišča sicer ne izhaja, kako so se izvrševale medsebojne pravice in obveznosti med strankama, na primer glede plače. Ni pa niti sporno, da je tožnica do 31. 12. 2009 še vedno opravljala delo na delovnem mestu (profesionalne) predsednice sindikata. Pogodba o zaposlitvi za to delovno mesto je torej še vedno obstajala. Bodisi kot pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas na podlagi 54. člena ZDR (ker je tožnica tudi po poteku časa, za katerega je bila sklenjena pisna pogodba, ostala na tem delu), bodisi kot pogodba o zaposlitvi na podlagi četrtega odstavka 15. člena ZDR (kot pogodba, ki ni sklenjena v pisni obliki). Zato je tožena stranka lahko odpovedala tako pogodbo: ne sicer pisno pogodbo z dne 15. 7. 2009, pač pa (kar smiselno izhaja tudi iz odpovedi) pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto predsednice sindikata.

15. Iz dejanskih ugotovitev sodišča ne izhaja, da je bila pogodba odpovedana zato, ker naj bi delo tožnice kot predsednice sindikata postalo nepotrebno. Tega tožena stranka niti ni zatrjevala niti ni stvar njene odločitve. O tem bi lahko odločal le sindikat sam. Kot nepotrebno naj bi postalo, da tožnica delo predsednice sindikata opravlja na profesionalen način, na za to posebej sistemiziranem delovnem mestu.

16. Panožna kolektivna pogodba ne določa, da bi delodajalec moral zagotavljati sindikalnim zaupnikom opravljanje dela na profesionalen način. Tako možnost le dopušča in to prepušča dogovoru med sindikatom in delodajalcem (sedmi odstavek 36. člena panožne kolektivne pogodbe). Kolikor do takega dogovora pride, je v prvem odstavku 37. člena panožne kolektivne pogodbe določeno, da se za mandat opravljanja dela sindikalnega zaupnika sklene pogodba o zaposlitvi.

17. Če je stvar dogovora, da se bo delo sindikalnega zaupnika (predsednika sindikata) opravljalo na profesionalen način, je lahko tudi le stvar dogovora, da se ne bo več opravljalo na tak način, temveč bo delodajalec delo sindikalnih zaupnikov opravljal na drug način. Tako kot je opredelitev delovnega mesta „predsednik sindikata“ v organizaciji oziroma sistemizaciji delovnih mest pri delodajalcu le posledica dogovora s sindikatom, je tudi ukinitev takega delovnega mesta lahko le posledica drugačnega dogovora. Ne more pa delodajalec brez soglasja (dogovora) s sindikatom z ukinitvijo delovnega mesta enostransko spreminjati tistega, kar se lahko spremeni le z dogovorom. Opredelitev in ukinitev delovnega mesta profesionalnega sindikalnega zaupnika tudi ni vezano na potrebe v delovnem procesu pri delodajalcu. Pomeni dogovorjen način zagotavljanja dela sindikalnih zaupnikov, kar je zakonska obveznost delodajalca (207. člen ZDR). Zato spremembe v organizaciji delovnega procesa in potrebe po opravljanju določenega dela v tem procesu neposredno nimajo vpliva na potrebnost ali nepotrebnost dela sindikalnega zaupnika.

18. Tudi če je tožena stranka ugotovila, da bi bilo nadaljnje opravljanje dela predsednice sindikata na profesionalen način nepotrebno, to ne pomeni, da je bil podan utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnici. Taka ugotovitev bi lahko bila le podlaga za dogovor s sindikatom, da se delo sindikalnih zaupnikov zagotovi na drugačen način. Da bi do tega prišlo, tožena stranka ni dokazala. Iz sklepa uprave z dne 19. 10. 2009 (priloga B11) izhaja le, da se „začne postopek za profesionalizacijo funkcije predsednice ...“, ne pa da je do tega že prišlo. Tudi dejstva, da bi bilo delovno mesto predsednika sindikata ukinjeno, tožena stranka ni dokazala.

19. Glede na navedeno je ob ugotovljenem dejanskem stanju odločitev nižjih sodišč o obstoju utemeljenega poslovnega razloga zmotno. Obstoja takega razloga tožena stranka ni dokazala. Zato je revizijsko sodišče reviziji v tem delu ugodilo ter sodbi sodišča druge in prve stopnje spremenilo tako, da se ugodi zahtevku za ugotovitev neutemeljenosti odpovednega razloga (prvi odstavek točke I izreka sodbe sodišča prve stopnje), v preostalem pa je revizijo zavrnilo (prvi odstavek 380. člena in 378. člen ZPP).

20. Ker je tožeča stranka z bistvenim delom zahtevka uspela, ji je tožena stranka dolžna povrniti tudi njene stroške postopka v višini priglašenih stroškov za delo odvetnika na vseh treh stopnjah sojenja, odmerjenih po veljavni odvetniški tarifi, svoje stroške postopka pa krije tožena stranka sama (drugi odstavek 165. člena v zvezi s 154. členom ZPP).

ZDR člen 88, 88/1, 88/1-1, 207. Kolektivna pogodba za kovinsko industrijo Slovenije člen 36, 37.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.