TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III DoR 80/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-12-05

dopuščena revizija - izključitev družbenika - izključitveni razlog

Revizija se dopusti glede vprašanja navedenega v izreku odločbe.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali sodijo v okvir pravnega standarda utemeljenih razlogov za izključitev družbenika iz družbe v smislu tretjega odstavka 501. člena ZGD-1 v obravnavani zadevi konkretno navedeni izključitveni razlogi, in sicer sklicevanje nepotrebnih skupščin in generiranje sodnih postopkov, preprečevanje pridobivanja finančnih prihodkov za družbo I. d.o.o., oviranje izstopa družbe I. d.o.o. iz družbe B., oviranje poslovodstva družbe pri zagotavljanju likvidnosti družbe I. d.o.o., vložitev tožbe na prenehanje družbe, preprečevanje realizacije sklepa skupščine družbe I. d.o.o., kršitev pravice do informacij in neodzivanje na poziv družbe in tožeče stranke k poslovnim pogovorom.

1. Sodišče prve stopnje je zaradi neobstoja izključitvenega razloga po tretjem odstavku 501. člena ZGD-1 zavrnilo tožbeni zahtevek, da se tožena stranka izključi iz družbe I. d.o.o. Tožeča stranka je kot razloge za izključitev družbenika iz družbe uveljavljala: a) oškodovanje tedaj odvisne družbe I. d.o.o. brez nadomestitve prikrajšanja, b) sklicevanje nepotrebnih skupščin in generiranje sodnih postopkov, c) preprečevanje pridobivanja finančnih prihodkov za družbo I. d.o.o., d) oviranje izstopa družbe I. d.o.o. iz družbe B., e) oviranje poslovodstva družbe pri zagotavljanju likvidnosti družbe I. d.o.o., f) vložitev tožbe na prenehanje družbe, g) preprečevanje realizacije sklepa skupščine družbe I. d.o.o., h) kršitev pravice do informacij, i) neodzivanje na poziv družbe in tožeče stranke k poslovnim pogovorom ter j) kršitev pogodbene in zakonske prepovedi konkurence. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Tožeča stranka je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem zastavlja vprašanja v zvezi s pravnim standardom utemeljenih razlogov za izključitev družbenika iz družbe. Pri utemeljevanju pomembnosti pravnega vprašanja se sklicuje na pravno teorijo, po kateri so med drugim relevantna tudi dejstva, ki ne učinkujejo neposredno v družbi, vendar pa se njihove posledice v družbi vseeno lahko čutijo. Vprašanje zastavlja tudi v zvezi z zatrjevano kršitvijo pravil postopka.

4. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da glede vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, obstajajo pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP, zato je revizijo glede tega vprašanja dopustilo.

5. O stroških, priglašenih v predlogu za dopustitev revizije, bo odločeno ob odločanju o stroških celotnega revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba III Ips 241/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-05-17

neupravičena pridobitev - zastaranje terjatve

Revident ne more uspeti s tem, ko zatrjuje, da ni vedel, da tožena stranka ni lastnik zemljišč, ki so bila predmet izvensodne poravnave. Poznavanje razlogov, zakaj nasprotna pogodbena stranka ne izpolni pogodbe, ne vpliva na začetek zastaranja kondikcijskih zahtevkov. Zastaranje nastopi, ko preteče z zakonom določen čas, v katerem bi upnik lahko zahteval izpolnitev obveznosti (drugi odstavek 360. člena ZOR). Revidentu je zemljiška knjiga omogočala, da bi lahko ob vsakem času poznal lastniška razmerja na spornih zemljiščih, ki jih omenja.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, po katerem bi morala tožena stranka plačati tožeči stranki 150.225,34 EUR z zamudnimi obrestmi. Odločilo je še o stroških postopka.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo.

3. Tožeča stranka z revizijo napada sodbo pritožbenega sodišča zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Vrhovnemu sodišču predlaga spremembo izpodbijane sodbe.

4. Tožena stranka na revizijo ni odgovorila.

5. Revident uveljavlja, da s tožbo uveljavljana terjatev iz naslova neupravičene obogatitve ni zastarala (kar je bil razlog za zavrnitev tožbenega zahtevka, ki ga je sprejelo pritožbeno sodišče). Navaja, da je šele s prejemom odgovora na tožbo ugotovil da tožena stranka v času sklenitve izvensodne poravnave ni bila lastnica zemljišča in je zato pravočasno spremenil tožbo in uveljavljal denarni zahtevek iz naslova neupravičene obogatitve, torej znotraj petletnega zastaralnega roka.

6. Tožeča stranka je spremenila tožbo z vlogo, ki jo je predložila sodišču na naroku dne 16. 6. 2005. V njej je navedla, da tožena stranka ni izpolnila izvensodne poravnave, ki je bila sklenjena dne 1. 4. 1999, medtem ko je sama svoje obveznosti izpolnila. Tožena stranka naj bi bila zato neupravičeno obogatena. Revident ne more uspeti s tem, ko zatrjuje, da ni vedel, da tožena stranka ni lastnik zemljišč, ki so bila predmet izvensodne poravnave. Poznavanje razlogov, zakaj nasprotna pogodbena stranka ne izpolni pogodbe, ne vpliva na začetek zastaranja kondikcijskih zahtevkov. Zastaranje nastopi, ko preteče z zakonom določen čas, v katerem bi upnik lahko zahteval izpolnitev obveznosti (drugi odstavek 360. člena ZOR). Revidentu je zemljiška knjiga omogočala, da bi lahko ob vsakem času poznal lastniška razmerja na spornih zemljiščih, ki jih omenja.

7. Gospodarski spor se je pred sodiščem prve stopnje končal pred uveljavitvijo Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku - ZPP-D (Uradni list RS, št. 45/2008). Zato se po drugem odstavku njegovega 130. člena nadaljuje po dotedanjih določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo).

8. Po povedanem je bilo treba revizijo kot neutemeljeno zavrniti, saj niso podani razlogi, ki so uveljavljani v reviziji in ne razlogi, na katere revizijsko sodišče pazi po uradni dolžnosti (378. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Ips 72885/2010-53
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-06-16

zahteva za varstvo zakonitosti - dovoljenost - sklep o preiskavi

Sklep o preiskavi ni odločba iz prvega odstavka 420. člena ZKP, s katero bi bil kazenski postopek zoper obdolženca končan, zato zahteva za varstvo zakonitosti zoper pravnomočen sklep o preiskavi ni dovoljena.

I. Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

II. Obdolženec je dolžan plačati sodno takso.

1. Preiskovalni sodnik Okrožnega sodišča v Krškem je s sklepom z dne 30. 3. 2011 zoper obdolženega P. I. uvedel preiskavo zaradi kaznivega dejanja po drugem in prvem odstavku 234. a člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ). Zunajobravnavni senat Okrožnega sodišča v Krškem je s sklepom z dne 18. 4. 2011 obdolženčevo pritožbo zoper sklep o uvedbi preiskave zavrnil.

2. Zoper navedeni pravnomočni sklep je obdolženec dne 3. 5. 2011 vložil zahtevo za varstvo zakonitosti, iz vseh razlogov po prvem odstavku 420. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP). Vrhovnemu sodišču je predlagal, da sklep odpravi oziroma razveljavi.

3. Po določbi prvega odstavka 420. člena ZKP se sme vložiti zahteva za varstvo zakonitosti zoper pravnomočno sodno odločbo in zoper sodni postopek, ki je tekel pred tako pravnomočno odločbo, po pravnomočno končanem kazenskem postopku. Pravnomočna sodna odločba po prvem odstavku 420. člena ZKP je tako pravnomočna obsodilna, oprostilna in zavrnilna sodba ter pravnomočen sklep, s katerim se je kazenski postopek končal.

4. Sodišče je z izpodbijanim pravnomočnim sklepom zoper obdolženca začelo preiskavo v smeri kaznivega dejanja poslovne goljufije po 234. a členu KZ. Z zahtevo za varstvo zakonitosti obdolženec sicer izpodbija pravnomočno odločbo sodišča (sklep o začetku preiskave), vendar ne gre za odločbo iz prvega odstavka 420. člena ZKP, torej odločbo, s katero bi bil kazenski postopek zoper obdolženca končan. Nasprotno, z izpodbijano odločitvijo sodišča je bil zoper obdolženca kazenski postopek začet (uvedena kazenska preiskava), ne pa končan. Zato je Vrhovno sodišče obdolženčevo zahtevo za varstvo zakonitosti zavrglo kot nedovoljeno (drugi odstavek 423. člena ZKP v zvezi s prvim odstavkom 420. člena ZKP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 100/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-08

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - nezadovoljstvo stranke z delom sodišča

Primarni namen delegacije pristojnosti je v zagotovitvi smotrnosti postopka. Eden od „drugih tehtnih razlogov“, zaradi katerih Vrhovno sodišče delegacijo pristojnosti lahko dovoli, je tudi dvom v objektivno nepristranskost sodišča.

Tega dvoma tožnik zgolj s splošnimi trditvami, da konkretni postopek teče od leta 2007, da je isto prvostopenjsko sodišče v drugih zadevah domnevno neutemeljeno zavračalo njegove vloge, dopise in tožbe, ni izkazal.

1. Tožnik v pravdi, ki jo Okrožno sodišče v Ljubljani obravnava pod opr. št.              P 2697/2007-III zahteva, da mu mora tožena stranka plačati odškodnino za škodo, ki naj bi mu jo povzročila s svojim nedopustnim ravnanjem. V predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča trdi, da mu v tem postopku nastaja škoda zaradi dolgotrajnega obravnavanja zadeve, enako kot v drugih postopkih pred istim prvostopenjskim sodiščem, v katerih je le-to neutemeljeno zavračalo njegove vloge, dopise in tožbe. Zato meni, da v konkretnem primeru to sodišče ne bi smelo soditi, saj dvomi v njegovo nepristranskost. Predlaga, naj se za nadaljnje odločanje v tej zadevi določi Okrožno sodišče v Celju, kot je Vrhovno sodišče s sklepom I R 58/2011 z dne 25. 5. 2011 že odredilo v drugi zadevi, v kateri zahteva odškodnino od iste tožene stranke.

3. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Primarni namen delegacije pristojnosti je torej v zagotovitvi smotrnosti postopka. Eden od „drugih tehtnih razlogov“, zaradi katerih Vrhovno sodišče delegacijo pristojnosti lahko dovoli, je tudi dvom v objektivno nepristranskost sodišča.

4. Tega dvoma tožnik zgolj s splošnimi trditvami, da konkretni postopek teče od leta 2007, da je isto prvostopenjsko sodišče v drugih zadevah domnevno neutemeljeno zavračalo njegove vloge, dopise in tožbe, ni izkazal. Prav tako ga ne utemeljuje okoliščina, da je Vrhovno sodišče v drugi zadevi s sklepom I R 58/2011delegacijo pristojnosti dopustilo: dopustilo jo je namreč zato, ker se zahtevek nanaša tudi na postopanje stvarno in krajevno pristojnega Okrožnega sodišča v Ljubljani, zato bi odločanje istega sodišča o zahtevku lahko negativno vplivalo na percepcijo javnosti o objektivni nepristranskosti tega sodišča pri odločanju, v konkretnem primeru, pa taka okoliščina, ki je bila odločilnega pomena, ni zatrjevana.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 139/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-24

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - odškodninski spor - pristojno sodišče kot stranka v postopku - objektivna nepristranskost

Drug tehten razlog v smislu navedene zakonske določbe, predstavlja tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča.

Za odločanje v zadevi se določi Okrajno sodišče v Mariboru.

1. Tožnik je pri Okrajnem sodišču v Slovenski Bistrici proti temu sodišču vložil odškodninsko tožbo. Pristojno sodišče je predlagalo delegacijo, ker bi sicer lahko nastal dvom v nepristranskost sojenja.

3. Vrhovno sodišče lahko tudi na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP). Drug tehten razlog v smislu navedene zakonske določbe, predstavlja tudi zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča. Zato je Vrhovno sodišče določilo pristojnost Okrajnega sodišča v Mariboru.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 131/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-10

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - zakonec uslužbenca pristojnega sodišča kot stranka v postopku - vodja urada pristojnega sodišča

Okoliščina, da je tožnik mož vodje urada pristojnega sodišča, je tako tehten razlog, ki utemeljuje določitev drugega sodišča za obravnavanje zadeve.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Velenju.

1. Tožnik A. A. je 28. 9. 2011 pri Okrajnem sodišču v ... vložil tožbo zoper M. d. d. zaradi plačila odškodnine 18.137,44 EUR.

2. Okrajno sodišče ... je s predlogom Su 220100/2011-61 z dne 25. 10. 2011 predlagalo prenos krajevne pristojnosti na drugo sodišče. Navedlo je, da je tožnik A. A. mož A. B., ki je vodja urada predsednice Okrajnega sodišča v ... Pri svojem delu sodeluje z vsemi sodniki Okrajnega sodišča v ... in se z njimi medsebojno pozna. Ta okoliščina bi lahko vzbudila dvom v pristranskost vseh sodnikov tega sodišča.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče za postopanje v zadevi, če so za to podani tehtni razlogi. Med take tehtne razloge spada po oceni Vrhovnega sodišča tudi s strani predlagajočega sodišča zatrjevana okoliščina, da je tožnik v tem pravdnem postopku mož vodje urada predsednice sodišča, ki je pristojno odločati v tej zadevi. Pritrditi je predlogu, da bi z odločanjem pristojnega sodišča lahko bila prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki se kaže v morebitnem vtisu javnosti o pristranskosti tega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v tej pravdni zadevi določilo Okrajno sodišče v Velenju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 138/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-24

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nezadovoljstvo stranke z delom sodišča - zavlačevanje postopka

Neutemeljene trditve o zavlačevanju izvršilnega postopka ne utemeljujejo določitve drugega sodišča namesto pristojnega.

1. Pri Okrajnem sodišču v Litiji poteka pod opr. št. In 29/2009 izvršilni postopek upnice zoper dolžnico zaradi izterjave 19.338,00 EUR s pripadki. Izvršba je bila dovoljena s sklepom navedenega sodišča In 29/2009 z dne 22. 5. 2009.

2. Upnica je vložila predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča namesto Okrajnega sodišča v Litiji. Zatrjuje namerno zavlačevanje postopka in neutemeljenost obravnavanja zadeve pri Okrajnem sodišču v Litiji, ker naj bi bilo že davno znano, da zakonca J. in nista več lastnika nepremičnin na območju Litije. Sodnica naj bi si pridobila obravnavanje te zadeve z lažnim trikom, zato naj se obravnavanje zadeve vrne na Okrožno sodišče v Ljubljano.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

5. Razlogi, ki jih navaja upnica, po presoji Vrhovnega sodišča niso tehtni razlogi, ki bi utemeljevali določitev drugega sodišča namesto Okrajnega sodišča v Litiji, ki je pristojno za obravnavanje te izvršilne zadeve. Trditve o nepoštenem prenosu obravnavane izvršilne zadeve na Okrajno sodišče v Litiji nimajo v podatkih spisa nobene podlage. Enako velja glede vseh očitkov na račun sodnice, ki zadevo obravnava. Dolgotrajnost postopka je posledica okoliščin na strani dolžnice. Ni najti okoliščin, ki bi vzbujale objektivno upravičen strah pred pristranskostjo sodišča, zato ni tehtnih razlogov za določitev drugega sodišča namesto Okrajnega sodišča v Litiji. Vrhovno sodišče je glede na navedeno upničin predlog zavrnilo kot neutemeljen.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 133/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - ponovitev predloga z identično trditveno podlago - pravni interes - zavrženje predloga za delegacijo pristojnosti

Stranski intervenient ne izkazuje upoštevno priznanega pravnega interesa za ponovno vsebinsko odločanje o njegovem predlogu in na tak način uveljavljanim procesnim pravicam sodišče ne daje pravnega varstva.

1. Pred Okrožnim sodiščem v Murski Soboti je v teku pravdni postopek, v katerem je stranski intervenient že z vlogo z dne 22. 6. 2011 predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za odločanje v tej zadevi. Tak njegov predlog je Vrhovno sodišče s sklepom I R 83/2011 z dne 25. 8. 2011 zavrnilo, sočasno s prejemom tega sklepa pa je nato stranski intervenient takoj vložil ponovni predlog za delegacijo pristojnosti, ki ga je naknadno dopolnil še z dvema vlogama. Tudi v ponovljenem predlogu izraža nezadovoljstvo z obravnavanjem te zadeve (in še drugih, v katerih je udeležena kot stranka postopka Pomurska madžarska samoupravna narodnostna skupnost) na območju okrožnega sodišča, kjer so lokalni vplivi dejavnikov okolja na pravosodne organe v korist tožeče stranke prehudi in preveč razraščeni. Slednji – in njenim poimensko navedenim vodilnim predstavnikom – pripisuje moč obvladovanja določenih silnic v lokalnem okolju zlasti spričo njene, sicer posredne, a pomembne vloge pri razdeljevanju nepovratnih sredstev in ugodnih kreditov njej lojalnim prosilcem oziroma z njimi povezanim osebam. Zato bo predlagatelj kot stranski intervenient v vseh svojih zadevah, ki so povezane s tožečo stranko in se vodijo pri murskosoboškem sodišču, predlagal in vztrajal pri delegaciji pristojnosti.

3. Preizkus obstoja razlogov za delegacijo pristojnosti v pomenu določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku je v tej zadevi Vrhovno sodišče že opravilo s sklepom I R 83/2011 z dne 25. 8. 2011. Zato ponovnega vsebinskega odločanja o isti stvari stranski intervenient ne more doseči s takojšnjo ponovitvijo predloga, katerega obrazložitev se po eni strani vsebinsko ne razlikuje od tiste, ki jo je ponudil v oporo svojemu prvotnemu predlogu, po drugi strani pa v delu „nadgraditve“ trditev o vplivih narodnostne interesne skupnosti še vedno vzdržuje stanje nepojasnjenosti upoštevne vzročne povezanosti med njeno vlogo pri odločanju o razdeljevanju nepovratnih sredstev oziroma ugodnih kreditov ter postopanjem in odločanjem stvarno in krajevno pristojnega sodišča v tej zadevi. To pomeni, da stranski intervenient ne izkazuje upoštevno priznanega pravnega interesa za ponovno vsebinsko odločanje o njegovem predlogu, saj na tak način uveljavljanim procesnim pravicam sodišče ne daje pravnega varstva. Zato je bilo treba ponovni predlog stranskega intervenienta za prenos pristojnosti zavreči.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 640/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-27

ODŠKODNINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO - USTAVNO PRAVO

dopuščena revizija - pomembno pravno vprašanje - okrnitev ugleda ali dobrega imena pravne osebe - pravica do svobode izražanja - pravica do ugleda ali dobrega imena - kolizija ustavnih pravic - razrešitev kolizije med dvema ustavnima pravicama - obstoj okoliščin, ki utemeljujejo prisojo odškodnine pravni osebi

Revizija se dopusti glede vprašanja razrešitve kolizije med tožničino pravico do ugleda ali dobrega imena in toženčevo pravico do svobode izražanja ter vprašanja obstoja okoliščin, ki utemeljujejo prisojo denarne odškodnine pravni osebi.

vprašanja razrešitve kolizije med tožničino pravico do ugleda ali dobrega imena in toženčevo pravico do svobode izražanja ter

vprašanja obstoja okoliščin, ki utemeljujejo prisojo denarne odškodnine pravni osebi.

1. Tožnica je zoper toženca vložila tožbo za plačilo denarne odškodnine za okrnitev ugleda in dobrega imena zaradi toženčeve izjave o tožnici v intervjuju, ki je bil 1. 12. 2007 objavljen v časopisu ... Zahtevala je tudi objavo sodbe.

2. Sodišče prve stopnje je tožencu naložilo plačilo odškodnine v višini 5.000 EUR. Višji tožbeni zahtevek in zahtevek za objavo sodbe je zavrnilo.

3. Pritožbeno sodišče je zavrnilo toženčevo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

4. Zoper sodbo pritožbenega sodišča toženec vlaga predlog za dopustitev revizije. Trdi, da je treba revizijo dopustiti glede vprašanja tehtanja tožničine pravice do ugleda ali dobrega imena in toženčeve pravice do svobode izražanja. Poleg tega iz njegovega predloga izhajajo vprašanja v zvezi z okoliščinami, ki v tem primeru opravičujejo prisojo denarne odškodnine tožnici kot pravni osebi.

6. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da glede vprašanj, ki izhajajo iz predloga, sodne prakse Vrhovnega sodišča ni. Tako je na podlagi toženčeve revizije mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za razvoj prava. Zato je Vrhovno sodišče dopustilo revizijo v obsegu, navedenem v izreku tega sklepa (tretji odstavek 367.c člena Zakona o pravdnem postopku, ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 409/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-17

OBLIGACIJSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

dopuščena revizija - pogodba o preužitku - razveza pogodbe o preužitku - spremenjene okoliščine - nemožnost izpolnitve

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je sodišče v konkretnem primeru pravilno uporabilo določbe OZ o učinkih spremenjenih okoliščin in nezmožnosti izpolnitve (112/2, 115, in 117. člen OZ).

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je sodišče v konkretnem primeru pravilno uporabilo določbe Obligacijskega zakonika o učinkih spremenjenih okoliščin in nemožnosti izpolnitve (112/2, 116. in 117. člen OZ).

1. Prvostopenjsko sodišče je zavrnilo tožbeni zahtevek za razvezo pogodbe o preužitku, ki sta jo 27. 6. 2007 sklenili pravdni stranki, za izstavitev zemljiškoknjižnega dovolila tožnici za povratno vknjižbo lastninske pravice na nepremičninah, ki so bile predmet pogodbe o preužitku in za povrnitev pravdnih stroškov.

2. Sodišče druge stopnje pa je pritožbi tožnice ugodilo in spremenilo sodbo sodišča prve stopnje tako, da je tožbenemu zahtevku v celoti ugodilo.

3. Predlog za dopustitev revizije sta vložila toženca. Navajata, da je stališče različnih senatov pritožbenega sodišča ob istem dejanskem stanju različno in ponovno poudarjata, da nista prispevala k zaostritvi odnosov s tožnico, ter da svoje pogodbene obveznosti želita izpolnjevati, tožnica pa jima to preprečuje. Materialno pravo pa je bilo zmotno uporabljeno, ker sodišče razloge za razvezo pogodbe ni presojalo po drugem odstavku 568. člena Obligacijskega zakonika, temveč po prvem odstavku tega člena.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da so glede vprašanja, izpostavljenega v predlogu toženih strank in opredeljenega v izreku tega sklepa, podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku in je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (tretji odstavek 367. c člena istega zakona).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.