Sodba III Ips 19/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-11

podjemna pogodba - sprememba dogovora o ceni del - razveljavitev pogodbe - povrnitev škode - napake volje - grožnja

Tožeča stranka ne more kot škodo, za katero bi odgovarjala tožena stranka, uveljavljati morebitne izgube, ki ji je nastala, ker je pristala na to, da se spremeni določba krovne pogodbe o cenah. Navedbe o pritiskih in podrejenem položaju ob sklepanju aneksov ne zadoščajo za utemeljitev nedopustnega škodnega ravnanja tožene stranke. Grožnja, ki rezultira v sklenitvi pogodbe, ne daje podlage za neposreden odškodninski zahtevek – v višini negativnega pogodbenega interesa. S takšnimi navedbami bi bilo mogoče podpreti kvečjemu zahtevek za razveljavitev sklenjenih aneksov, česar pa revidentka ni uveljavljala.

Vsaka stranka krije svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo prvostopenjsko sodbo, s katero je bil zavrnjen njen zahtevek za plačilo zneska 482.126,43 eurov z zamudnimi obrestmi na več delnih zneskov od njihove zapadlosti do plačila.

2. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je tožeča stranka vložila revizijo. Uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka relativnega značaja pred sodiščem druge stopnje in zmotno uporabo materialnega prava.

3. Postopek v tej zadevi se je pred sodiščem prve stopnje končal pred uveljavitvijo Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (ZPP-D). Zato se po drugem odstavku njegovega 130. člena nadaljuje po določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

4. Sodišče je revizijo vročilo toženi stranki in Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS. Tožena stranka je na revizijo odgovorila. Predlaga, naj jo Vrhovno sodišče zavrne.

5. Sodišči prve in druge stopnje sta svojo odločitev oprli na naslednja pravno odločilna dejstva:

tožena stranka kot naročnik ter tožeča stranka in C. d.d. kot izvajalca so dne 7. 4. 2000 sklenili Krovno pogodbo o oblikovanju, izdelavi, personalizaciji in dobavi potnih listin (krovna pogodba), v kateri so se v četrtem odstavku 2. člena dogovorili, da se bodo dogovorjene cene uskladile do 1. 1. 2001 skladno z rastjo cen življenjskih stroškov v tem obdobju, nato pa se od 1. 7. 2001 uskladijo z uradno objavljeno rastjo življenjskih stroškov vsakokrat, ko ta preseže 5%. V istem členu je bilo določeno, da pogodbene stranke o povečanju cen sklenejo aneks h krovni pogodbi.

dne 28. 11. 2000, dne 30. 7. 2002 in dne 9. 7. 2003 so pogodbene stranke sklenile anekse št. 1, 2 in 3 h krovni pogodbi, v katerih so se vsakokrat dogovorile za spremembo cen in za čas začetka veljavnosti teh sprememb.

opravljene storitve oziroma dobavljeno blago je tožena stranka plačala po cenah in s pogoji, ki so bili dogovorjeni v aneksih, navedenih v prejšnji alineji.

6. Revidentka smiselno uveljavlja zmotno uporabo pogodbenega prava. Iz določbe četrtega odstavka 2. člena krovne pogodbe naj bi namreč jasno izhajalo, da je povišanje življenjskih stroškov povzročilo avtomatično povečanje pogodbene cene, sklepanje aneksov pa naj bi bilo predvideno le za to, da je tožeča stranka dobila formalno podlago za izstavljanje ustreznih računov upravnim enotam in drugim naročnikom listin. Vsebinsko usklajevanje cen naj bi bilo predvideno le za primer, da bi naročila ne dosegala okvirno dogovorjenega obsega. Sodišče naj bi vsebino aneksov razlagalo narobe, ko je štelo, da se je tožeča stranka z njihovim podpisom odpovedala zahtevku do povrnitve škode, ki je do takrat nesporno že nastala. Ponavlja tudi svojo pritožbeno navedbo, da je anekse sklepala v stiski in pod pritiskom ekonomsko močnejše tožene stranke.

7. Revizijskemu sodišču ni treba odgovarjati na vprašanje, ali je v določbi četrtega odstavka 2. člena krovne pogodbe cena res že določena oziroma določljiva ali pa je to določbo treba razumeti kot dogovor, da se bosta stranki v predvidenem aneksu ob povečanju življenjskih stroškov šele dogovarjali o ceni oziroma njeni spremembi. Nesporno dejstvo namreč je, da sta se stranki z aneksi dogovorili o cenah oziroma njihovem povišanju in tudi o času, od katerega se spremenjene cene zaračunavajo. Takšen dogovor je jasen in vsekakor implicira tudi spremembo dogovora o načinu usklajevanja cene iz krovne pogodbe, četudi bi bilo tega treba razumeti tako, kot uveljavlja tožeča stranka. Ob nespornem dejstvu, da je tožena stranka obveznosti v skladu z aneksi izpolnila, tožeča stranka ne more kot škodo, za katero bi odgovarjala tožena stranka, uveljavljati morebitne izgube, ki ji je nastala, ker je pristala na to, da se spremeni določba krovne pogodbe o cenah. Navedbe o pritiskih in podrejenem položaju ob sklepanju aneksov ne zadoščajo za utemeljitev nedopustnega škodnega ravnanja tožene stranke. Grožnja, ki rezultira v sklenitvi pogodbe, ne daje podlage za neposreden odškodninski zahtevek – v višini negativnega pogodbenega interesa. S takšnimi navedbami bi bilo mogoče podpreti kvečjemu zahtevek za razveljavitev sklenjenih aneksov (112. člen ZOR in 95. člen OZ), česar pa revidentka ni uveljavljala.

8. Glede na navedeno je revizijsko sodišče ugotovilo, da niso podani razlogi, zaradi katerih je bila revizija vložena. Ker tudi ni našlo napak pri uporabi materialnega prava, je revizijo zavrnilo (378. člen ZPP).

9. Odločba o stroških temelji na določbi prvega odstavka 154. in prvega ter drugega odstavka 163. člena ZPP. Revidentka z revizijo ni uspela, tožena stranka pa je sicer zahtevala, naj ji revidentka povrne „revizijske stroške“, ni pa opredeljeno navedla, kateri stroški so to.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.