TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 293/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-05

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - odškodninska odgovornost upravljalca bazena - padec kopalca - odstop od sodne prakse - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani.

1. Tožnica je s tožbo zahtevala plačilo odškodnine v znesku 22.500 EUR za nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpela zaradi padca na kopališču. Odškodnino je zahtevala od zavarovalnice, pri kateri je imel lastnik kopališča sklenjeno zavarovanje civilne odgovornosti.

2. Sodišče prve stopnje je toženki naložilo v plačilo znesek 16.500 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 8. 2. 2009 dalje. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

3. Sodišče druge stopnje je pritožbi toženke ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem obsodilnem in stroškovnem delu spremenilo tako, da je zahtevek zavrnilo. Pritožbo tožnice je zavrnilo in v izpodbijanem zavrnilnem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

4. Zoper navedeno odločitev je tožnica vložila predlog za dopustitev revizije. Po njenem mnenju odločitev sodišča, da mokre in spolzke ploščice ne predstavljajo nevarne stvari, odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča v zadevi                      II Ips 74/1996, v kateri je sodišče v podobnem primeru zavzelo nasprotno stališče. Sodišče druge stopnje je storilo kršitev postopka iz 15. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ker je zmotno dokazno ocenilo vsebino izvedenskega mnenja in posledično napačno zaključilo, da je upravljalec kopališča ravnal skladno s standardom dobrega strokovnjaka. Iz izvedenskega mnenja namreč izhaja, da toženka za ploščice ni predložila ustrezne in časovno ujemajoče dokumentacije in da izvedenec zgolj domneva o njihovih tehničnih lastnostih. Tožnici je spodrsnilo na mokrih in spolzkih ploščicah in ne na protizdrsni podlogi. Ravnanje zavarovanca toženke, ki je kmalu po škodnem dogodku zamenjal ploščice, kaže, da je sam ocenil, da je bila obloga neustrezna.

6. V obravnavani zadevi niso podani pogoji iz 367. a člena ZPP. Vrhovno sodišče je zato predlog za dopustitev revizije zavrnilo (drugi odstavek 367. c člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 345/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-15

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - povrnitev nepremoženjske škode - kršitev pravice do zdravega življenjskega okolja - prekomerne imisije - hrup - zastaranje odškodninske terjatve - ugovor zastaranja prekluzija - pomembno pravno vprašanje - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Vprašanje prekluzije (materialnopravnega) ugovora zastaranja je zaradi odločitve Vrhovnega sodišča v drugi (podobni) zadevi postalo nepomembno v smislu prvega odstavka 367.a člena ZPP.

1. Tožniki so v tej pravdi vtoževali odškodnino za nepremoženjsko škodo zaradi imisij (prekomerni hrup, vibracije in onesnaženost zraka), ki jih je povzročal tranzitni promet po cestnem odseku G1-3/366, ob katerem živijo. Prvostopenjsko sodišče je v ponovljenem sojenju četrti tožnici prisodilo 4.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 18. 1. 2007 dalje do plačila. Upoštevalo je prvotni toženkin ugovor zastaranja, v katerem se je sklicevala na triletni zastaralni rok, in zaključilo, da lahko četrta tožnica terja odškodnino le za obdobje treh let pred vložitvijo tožbe (in za čas po vložitvi tožbe do prenehanja imisij). Kasnejšega ugovora, da je tožbeni zahtevek zaradi zastaranja prve terjatve za sukcesivno nastajajočo škodo v celoti neutemeljen, ni upoštevalo, ker ga je toženka utemeljevala s prepozno navedenimi dejstvi (286. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP).

2. Pritožbeno sodišče je pritožbi četrte tožnice in toženke zavrnilo ter potrdilo sodbo prvostopenjskega sodišča. Med drugim je pritrdilo stališču prvostopenjskega sodišča, da je toženka kasnejši ugovor zastaranja utemeljevala s prepozno navedenimi dejstvi.

3. Zoper sodbo pritožbenega sodišča je toženka vložila predlog za dopustitev revizije. V njem s sklicevanjem na odločbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije in višjih sodišč zatrjuje, da izpodbijana odločitev glede vprašanja prekluzije (materialnopravnega) ugovora zastaranja odstopa od sodne prakse v enakih primerih. Odločitev o prekluziji je napačna, saj je toženka ugovor utemeljevala na podlagi pravočasnih navedb tožnikov.

4. Vprašanje prekluzije (materialnopravnega) ugovora zastaranja je zaradi odločitve Vrhovnega sodišča v drugi (podobni) zadevi(1) postalo nepomembno v smislu prvega odstavka 367. a člena ZPP (pogoji za dopustitev revizije). Zato je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 367. c člena ZPP zavrnilo neutemeljen predlog za dopustitev revizije.

Op. št. (1):    Glej odločbo Vrhovnega sodišča II Ips 68/2011 z dne 30. 6. 2011, v zvezi z odločbo istega sodišča   II DoR 528/2010 z dne 2. 12. 2010.

ZPP člen 286, 367a, 367a/1, 367c, 367c/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 345/2011, enako tudi II DoR 81/2011,

II DoR 364/2011, II DoR 395/2011, II DoR 557/2010

Sklep II DoR 69/2011, enako tudi II DoR 149/2011, II DoR                      181/2011
Sklep II DoR 345/2011, enako tudi II DoR 81/2011, 
                    II DoR 364/2011, II DoR 395/2011, II DoR 557/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-13

ODŠKODNINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - povrnitev nepremoženjske škode - kršitev pravice do zdravega življenjskega okolja - prekomerne imisije - hrup - zastaranje odškodninske terjatve - bodoča škoda - sukcesivno nastajajoča škoda - škoda, ki izvira iz ponavljalnih škodnih dejanj - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Za odškodninske terjatve za škodo, ki stalno nastaja zaradi učinkovanja prometnih imisij, ni uporabljiv zastaralni režim sukcesivno nastajajoče bodoče škode.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku za plačilo odškodnine v višini 4.000 EUR prvi tožnici, v višini po 3.000 EUR drugi in tretji tožnici in v višini 1.000 EUR četrti tožnici, vsem z zakonskimi zamudnimi obrestmi od           5. 5. 2007 dalje. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je toženkino pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

3. Toženka se v predlogu za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje v delu, v katerem se nanaša na prvo-, drugo- in tretjetoženko, ne strinja z odločitvijo o ugovoru zastaranja. Ker so bili tožniki s škodo seznanjeni najkasneje v letu 2003, je bila tožba, vložena v letu 2007, vložena po poteku zastaralnega roka.

4. Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od njegove odločitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, pomembnem za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse (prvi odstavek 367.a člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

5. Vrhovno sodišče je v sodbi II Ips 68/2011 z dne 30. 6. 2011 že zavzelo stališče, da za odškodninske terjatve za škodo, ki stalno nastaja zaradi učinkovanja prometnih imisij, ni uporabljiv zastaralni režim sukcesivno nastajajoče bodoče škode, ki predpostavlja, da je dejavnost, ki povzroča škodo, že zaključena. Ob upoštevanju tega stališča in glede na to, da je bila odškodnina prisojena za obdobje treh let pred vložitvijo tožbe in kasneje, dopustitev revizije v obravnavanem primeru ne bi mogla prispevati k drugačni odločitvi, kot je bila sprejeta v izpodbijani sodbi.

6. Po navedenem predpostavke za dopustitev revizije niso podane. Zato je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

Opr. št: II DoR 81/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:II.DOR.81.2011

Opr. št:  II DoR 364/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:.II.DOR.364.2011

Opr. št: II DoR 395/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:II.DOR.395.2011

Opr. št: II DoR 557/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:II.DOR.557.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 69/2011, enako tudi II DoR 149/2011, II DoR                      181/2011
Sklep I Up 217/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-06-16

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Celju) IV U 266/2010

zavrženje pritožbe - pooblastilo za vložitev pritožbe

Če pritožbi, vloženi po odvetniku, pooblastilo ni priloženo, se pritožba zavrže.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 zavrglo tožnikovo tožbo zoper sklep gradbenega inšpektorja Inšpektorata RS za okolje in prostor, Območne enote Celje z dne 17. 9. 2010. Z navedenim sklepom prvostopenjski upravni organ ni ugodil tožnikovi vlogi za odlog izvršbe inšpekcijske odločbe.

2. Sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijanega sklepa navaja, da izpodbijani akt ni upravni akt v smislu prvega odstavka 2. člena ZUS-1 in tudi ne sklep iz drugega odstavka 5. člena ZUS-1.

3. V pritožbi tožnik uveljavlja pritožbena razloga bistvene kršitve določb postopka in napačne uporabe materialnega prava. Meni, da bi moralo prvostopenjsko sodišče materialno odločati o tej zadevi. Navaja, da ne gre za medsosedsko ograjo, ampak za ograjo, zgrajeno izključno na njegovi parceli, za katero pa je sedaj pridobil gradbeno dovoljenje za izgradnjo nezahtevnega objekta z dne 15. 12. 2010. Upravni organ bi navedene okoliščine in vložen ugovor po poteku roka zoper sklep o dovolitvi izvršbe moral upoštevati in odločiti drugače, ker pa tega ni storil, je posegel v tožnikovo pravico oziroma pravno korist. Predlaga razveljavitev sklepa sodišča prve stopnje in priglaša stroške postopka.

5. Na podlagi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki niso urejena z ZUS-1, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Skladno s četrtim odstavkom 343. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP pritožba ni dovoljena, če jo vloži oseba, ki nima te pravice. Pravica za vložitev pritožbe, ki jo za stranko vloži odvetnik, se izkaže s pisnim pooblastilom. Skladno s petim odstavkom 98. člena ZPP sodišče pravno sredstvo, ki ga je vložil odvetnik brez predložitve pooblastila, zavrže.

6. V obravnavani zadevi je tožnika v postopku pred sodiščem prve stopnje zastopal odvetnik M. J., katerega pooblastilo za zastopanje se nahaja v sodnem spisu, pritožbo pa je vložil odvetnik V. J., ki pooblastila za vložitev pravnega sredstva ni predložil. Ker pritožbi pooblastilo za zastopanje ni bilo predloženo, je pritožbeno sodišče pritožbo na podlagi petega odstavka 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, zavrglo.

7. Tožnik s pritožbo ni uspel, zato sam trpi svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena v povezavi s prvim odstavkom 154. člena ZPP in prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

ZPP člen 98, 98/5, 343, 343/4, 366, 366/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep XI Ips 96357/2010-280
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-03-22

zahteva za varstvo zakonitosti - dovoljenost - pravnomočnost - sklep o podaljšanju pripora po vložitvi obtožnice

Zahteva za varstvo zakonitosti zoper nepravnomočen sklep o podaljšanju pripora ni dovoljena.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

1. Okrožno sodišče v Mariboru je s sklepom I Ks 96357/2010 z dne 18. 12. 2011 na podlagi drugega odstavka 272. člena Zakona o kazenskem postopku obdolženemu M. B. podaljšalo pripor, odrejen iz pripornega razloga ponovitvene nevarnosti po 3. točki prvega odstavka 201. člena ZKP. Obdolženec je zoper navedeni sklep 22. 2. 2011 vložil pritožbo, 24. 2. 2011 pa še zahtevo za varstvo zakonitosti, 3. 3. 2011 pa je vložila pritožbo še njegova zagovornica. Višje sodišče v Mariboru je s sklepom I Kp 96357/2010 z dne 4. 3. 2011 zavrnilo pritožbi obdolženca in njegove zagovornice. Sklep višjega sodišča je bil obdolžencu vročen 8. 3. 2011, njegovi zagovornici pa 9. 3. 2011.

2. Po določbi četrtega odstavka 420. člena ZKP se sme med kazenskim postopkom, ki ni pravnomočno končan, vložiti zahteva za varstvo zakonitosti samo zoper pravnomočno odločbo o odreditvi pripora, zoper pravnomočno odločbo o podaljšanju pripora pa le v primeru podaljšanja s sklepom senata vrhovnega sodišča in v primeru podaljšanja po vložitvi obtožnice (drugi odstavek 272. člena ZKP).

3. Iz zgoraj navedenih podatkov je razvidno, da je obdolženec vložil zahtevo za varstvo zakonitosti zoper sklep o podaljšanju pripora po vložitvi obtožnice, ko ta sklep še ni bil pravnomočen. V času vložitve zahteve za varstvo zakonitosti namreč višje sodišče še ni odločilo o obdolženčevi pritožbi in pritožbi njegove zagovornice. Zato je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 423. člena ZKP obdolženčevo zahtevo za varstvo zakonitosti zavrglo kot nedovoljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 168/2011, enako tudi X Ips 169/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-07-11

revizija - novo pooblastilo - datum na pooblastilu - dovoljenost revizije - zavrženje

Pooblastilo, dano pooblaščencu, ki je vložil revizijo, mora (datumsko) izvirati  iz časa po nastanku pravice do vložitve izrednega pravnega sredstva.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Zoper izpodbijano sodbo je tožeča stranka po pooblaščencu vložila revizijo. V reviziji navaja, da je pooblastilo priloženo.

3. Po določbi drugega odstavka 95. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki se po določbi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) primerno uporablja za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, mora strankin pooblaščenec za vložitev revizije predložiti novo strankino pooblastilo.

4. V obravnavani zadevi je revizijo vložil pooblaščenec, ki reviziji ni priložil novega pooblastila. Pooblastilo za vložitev revizije je novo, če izvira iz časa, ko je stranki že nastala pravica do vložitve izrednega pravnega sredstva, kar pomeni, da mora biti dano po tem, ko je bila sodna odločba že vročena stranki.

5. Po vpogledu v spis je Vrhovno sodišče ugotovilo, da se v spisu nahajata dve pooblastili, in sicer z dne 12. 2. 2010 (ki ga je tožena stranka odvetniku A. A. priložila ob vložitvi tožbe) in pooblastilo Odvetniški družbi A., o. p., d. o. o., z dne 25. 8. 2010, ki je bilo priloženo reviziji. Pooblastilo dano pooblaščencu, ki je vložil revizijo (oziroma obe pooblastili), izvira iz časa pred nastankom pravice do vložitve izrednega pravnega sredstva (sodba z dne 1. 2. 2011 je bila tožeči stranki vročena 18. 2. 2011), zato bi za vložitev revizije strankin pooblaščenec moral predložiti novo pooblastilo.

6. V postopku z revizijo se skladno z določbo 383. člena ZPP smiselno uporablja tudi določba 336. člena ZPP, ki določa, da se v postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe 108. člena tega zakona o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev. Glede na navedeno Vrhovno sodišče pooblaščenca ni pozvalo k dopolnitvi oziroma predložitvi novega pooblastila, ampak je revizijo na podlagi 89. člena v zvezi s tretjim odstavkom 83. člena ZUS-1 (ta določa, da ni dovoljena revizija, ki jo je vložila stranka, ki te pravice nima) kot nedovoljeno zavrglo.

7. O reviziji je odločal sodnik posameznik na podlagi 89. člena ZUS-1, ki določa, da nepopolno revizijo zavrže s sklepom sodnik poročevalec Vrhovnega sodišča.

8. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo, tožena stranka na podlagi prvega odstavka 165. člena in prvega odstavka 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

Opr. št: X Ips 169/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:X.IPS.169.2011

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 287/2009, enako tudi X Ips 208/2010
Sklep X Ips 267/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-01

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Celju) IV U 1/2011

UPRAVNI SPOR - CIVILNO PROCESNO PRAVO - KONCESIJE

revizija zoper sklep o stroških - nepopoln pravni pouk

Odločitev o stroških v sodbi se šteje za sklep. Revizija zoper sklep o stroških, vsebovan v sodbi, ni dovoljena.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo (1. točka izreka) na podlagi določbe 4. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) tožbi ugodilo, odločbo tožene stranke odpravilo in ji zadevo vrnilo v ponoven postopek, odločilo pa je tudi o stroških upravnega spora (2. točka izreka), ki jih mora tožena stranka povrniti tožeči stranki (revidentu), in zavrnilo zahtevek prizadete stranke za povrnitev stroškov postopka (3. točka izreka).

2. Revident je po odvetniku dne 15. 6. 2011 vložil revizijo zoper odločitev o stroških upravnega spora (2. točka izreka).

4. Po določbi prvega odstavka 83. člena ZUS-1 lahko stranke vložijo revizijo zoper pravnomočno sodbo, izdano na prvi stopnji, zoper sklep pa samo, če je bila z njim ugotovljena ničnost izpodbijanega upravnega akta po 68. člena ZUS-1                     (prvi odstavek 95. člena ZUS-1). Po določbi petega odstavka 128. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki se na podlagi prvega odstavka              22. člena ZUS-1 primerno uporablja za vprašanja postopka, ki z ZUS-1 niso urejena, se odločba o stroških v sodbi šteje za sklep.

5. Revident je v obravnavani zadevi vložil revizijo zoper sklep o stroških (upravnega spora), torej zoper sklep, zoper katerega je po ZUS-1 ni mogoče vložiti, zato jo je Vrhovno sodišče zavrglo kot nedovoljeno. Čeprav je sodišče prve stopnje v nepopolnem pravnem pouku navedlo le, da zoper sodbo pritožba ni dovoljena, odločitev o stroških v sodbi pa se šteje za sklep, to ne more vplivati na drugačno odločitev Vrhovnega sodišča. Revident bi namreč zoper sklep o stroških lahko vložil le pritožbo v 15 dnevnem pritožbenem roku od vročitve sodbe (in sklepa) sodišča prve stopnje (tretji odstavek 73. člena ZUS-1). Ta je bila v obravnavanem primeru njegovim pooblaščencem vročena dne 18. 5. 2011, pravno sredstvo pa je vložil šele dne 15. 6. 2011, torej bi bilo, če bi bilo vloženo kot pritožba, prepozno.

6. Vrhovno sodišče je glede na navedeno revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

7. Ker revident z revizijo ni uspel, sam trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP ter v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII DoR 125/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-17

predlog za dopustitev revizije - dopuščena revizija - veljavnost kolektivnih pogodb - odmera letnega dopusta

Revizija se dopusti glede vprašanja veljavnosti kolektivnih pogodb pri odmeri letnega dopusta tožnici za leto 2010.

Revizija se dopusti glede vprašanja veljavnosti kolektivnih pogodb pri odmeri letnega dopusta tožnici za leto 2010.

1. Sodišče prve stopnje je ugotovilo nezakonitost obvestila o višini letnega dopusta tožnici za leto 2010 in tožnici priznalo letni dopust v trajanju 40 dni ter stroške postopka. Odločitev temelji na presoji, da podjetniška kolektivna pogodba ni veljavna pravna podlaga za odmero letnega dopusta tožnici, ki je novinarka, temveč tožnici tudi na podlagi 2. in 17. člena njene pogodbe o zaposlitvi, v zvezi z  49. členom Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002 in 103/2007) pripada letni dopust po Kolektivni pogodbi za poklicne novinarje (v nadaljevanju KPPN, Ur. l. RS, št. 31/91 in nadalj.).

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Med drugim je obrazložilo, da je tožnica novinarka in članica sindikata poklicnih novinarjev, zaradi česar zanjo velja ta pogodba, ne glede na to, da za toženo stranko velja podjetniška kolektivna pogodba, ki sta jo sklenila delodajalec in Sindikat X, ne pa sindikat novinarjev.

3. V pravočasnem predlogu za dopustitev revizije tožena stranka navaja, da je razlaga sodišča glede veljavnosti njene kolektivne pogodbe v nasprotju s temeljnimi načeli veljavnosti kolektivnih pogodb in predlaga dopustitev revizije glede vprašanja, ali mora tožena stranka uporabljati KPPN (ki naj bi zanjo prenehala veljati), ker je tožnica novinarka, oziroma ali njena podjetniška kolektivna pogodba velja za člane ali nečlane reprezentativnega sindikata, ki ni podpisal podjetniške kolektivne pogodbe, če jo je podpisal drug od reprezentativnih sindikatov pri delodajalcu. Nasprotuje tudi tolmačenju sodišč glede razlage tožničine pogodbe o zaposlitvi v 2. in 17. členu. Predlaga dopustitev revizije.

5. Predlog utemeljeno opozarja na dopustitev revizije glede vprašanja veljavnosti kolektivnih pogodb pri odmeri letnega dopusta  za tožnico. Navedeno vprašanje se  nanaša na uporabo splošnih pravil glede veljavnosti kolektivnih pogodb, predvsem v zvezi z KPPN, za katero pa tožena stranka tudi zatrjuje, da je zanjo že prenehala veljati. Zajema tudi vprašanje veljavnost kolektivnih pogodb za tožnico glede na njeno pogodbo o zaposlitvi (2. in 17. člen pogodbe). Odločitev o tem pravnem vprašanju bo lahko pomembna za zagotovitev pravne varnosti in razvoj prava preko sodne prakse (367. a člen Zakona o pravdnem postopku).

Kolektivna pogodba za poklicne novinarje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII DoR 94/2011, enako tudi VIII DoR 139/2011
Sklep VIII DoR 105/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-11-17

predlog za dopustitev revizije - zavrženje predloga - začasna odredba

Zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje o predlogu za izdajo začasne odredbe stranka ne more predlagati dopustitve revizije.

1. Sodišče prve stopnje je v individualnem delovnem sporu zaradi nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi in plačila plače zavrnilo tožnikov predlog za izdajo začasne odredbe, s katero naj bi sodišče naložilo B. C. d. d. in B. K. d. d., da morata do zneska 50.000 EUR odreči izplačilo iz toženkinih računov po nalogu toženke ali koga drugega in s katero naj bi sodišče toženi stranki prepovedalo razpolagati z njenimi premičninami in nepremičninami oziroma stvarnimi pravicami. S tako odločitvijo je sodišče druge stopnje soglašalo in zavrnilo pritožbo tožnika zoper sklep prvostopnega sodišča.

2. Tožnik predlaga, da sodišče dopusti zoper pravnomočen sklep sodišča druge stopnje revizijo.

4. Začasne odredbe v individualnih delovnih sporih ureja 43. člen Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1), ki nima določb o izrednih pravnih sredstvih v zvezi s tem, v četrtem odstavku pa določa, da se začasne odredbe tudi v individualnem delovnem sporu izdajajo po določbah zakona, ki ureja zavarovanje, če v ZDSS-1 ni določeno drugače. Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v 10. členu izrecno določa, da zoper pravnomočno odločbo, izdano v postopku izvršbe in zavarovanja, revizija ni dovoljena.

5. Na podlagi četrtega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) revizije ni mogoče niti dopustiti, če zakon določa, da revizije ni.

6. Ob smiselni uporabi 377. člena ZPP je sodišče predlog zavrglo, saj zoper pravnomočno odločbo v postopku zavarovanja glede na navedeno zakonsko ureditev niti revizija in niti predlog za dopustitev revizije nista dovoljena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.