Sklep I Kp 3389/2010-41
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-02-11

vloge - disciplinsko kaznovanje procesnih udeležencev - žalitev v pritožbi

Odločitev višjega sodišča o nedopustnosti in žaljivosti navedb pooblaščenca zasebnega tožilca v pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje ne pomeni kršitve  svobode izražanja, saj je kritiko sodbe vedno mogoče podati na način, ki ne zmanjšuje ugleda sodišča oziroma sodnice.

I. Pritožba odvetnika M. Č. se zavrne kot neutemeljena.

II. Odvetnik M. Č. je dolžan plačati sodno takso.

1. Višje sodišče v Ljubljani je z izpodbijanim sklepom na podlagi prvega odstavka 78. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) pooblaščenca zasebnega tožilca odvetnika M. Č. kaznovalo z denarno kaznijo v višini 600 EUR zaradi žalitev sodišča (sodnice) prve stopnje, navedenih v pritožbi zoper sodbo tega sodišča. Odločilo je, da je kazen dolžan plačati v roku enega meseca po pravnomočnosti sklepa.

2. Zoper sklep se je pooblaščenec zasebnega tožilca pravočasno pritožil. Iz vsebine pritožbe izhaja, da uveljavlja pritožbeni razlog zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Predlaga pa, naj Vrhovno sodišče pritožbi ugodi ter izpodbijani sklep spremeni tako, da mu denarne kazni ne izreče, podrejeno pa se zavzema za razveljavitev sklepa in vrnitev zadeve višjemu sodišču v novo odločanje.

4. Pooblaščenec zasebnega tožilca v pritožbi navaja, da ni nameraval nikogar žaliti. Opisuje razloge, zaradi katerih je v pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje zapisal besede in stavke, ki jih je višje sodišče ocenilo kot žaljive. Navaja, da je stališče višjega sodišča, da gre za žaljive vrednostne sodbe o prvostopenjski sodnici, zmotno, saj iz njegovega pisanja kaj takega ne izhaja in da mu želi sodišče druge stopnje, ki je obrazložilo višino izrečene denarne kazni tudi z obsegom žalitev, naprtiti nekaj, česar ni storil. Zatrjuje, da je bila kršena njegova ustavna pravica iz 39. člena Ustave Republike Slovenije z načinom obravnavanja njegove pritožbe.

5. Vrhovno sodišče nima pomislekov o pravilnosti ugotovitve dejanskega stanja o očitani kršitvi – žalitev sodišča (sodnice) v pooblaščenčevih navedbah v pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje. V celoti se pridružuje razlogom sklepa višjega sodišča, da navedbe, citirane na 2. strani izpodbijanega sklepa, povzete iz pritožbe, pomenijo žaljivo vrednostno sodbo o sodnici sodišča prve stopnje, o njenih strokovnih in poklicnih referencah ter njenem znanju. Z nasprotnimi trditvami v pritožbi, v katerih pritožnik izraža nestrinjanje s presojo višjega sodišča v izpodbijanem sklepu o negativni vrednostni sodbi o sodnici ter o žaljenju njenega človeškega dostojanstva, ne vnaša dvomov v pravilnost zaključkov izpodbijanega sklepa. V pritožbi le drugače vrednoti ugotovljena dejstva o žaljivosti njegovih navedb ter se s presojo višjega sodišča ne strinja. Njegova (lastna) ocena ugotovljenih dejstev, ki se razlikuje od ocene v izpodbijanem sklepu, ne pomeni relevantnih razlogov za izpodbijanje ugotovljenega dejanskega stanja. Tako tudi ni mogoče upoštevani njegovih navedb, da s pisanjem v pritožbi ni imel namena žaliti sodišča in sodnice. Sodišče druge stopnje je presodilo in obrazložilo, v čem je žaljivost spornih navedb, ki je takšna, da lahko ogrozi avtoriteto in ugled sodišča. Kritiko sodbe je vedno mogoče podati na način, ki ne zmanjšuje ugleda sodišča oziroma sodnice sodišča prve stopnje. Zato odločitev višjega sodišča o nedopustnosti in žaljivosti navedb pooblaščenca zasebnega tožilca v pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje ne pomeni kršitve njegove ustavne pravice o svobodi izražanja, navedene v prvem odstavku 39. člena Ustave, na katero se pritožnik sklicuje. Izrečena disciplinska kazen je skladna z 78. členom ZKP glede višine in tudi primerna teži očitane kršitve.

6. Po navedenem je Vrhovno sodišče pritožbo pooblaščenca zasebnega tožilca, odvetnika M. Č. zoper sklep o disciplinskem kaznovanju na podlagi tretjega odstavka 402. člena ZKP zavrnilo kot neutemeljeno.

7. Izrek o stroških postopka temelji na 98. členu ZKP. Ker pritožnik s pritožbo ni uspel, je dolžan plačati kot stroške pritožbenega postopka sodno takso, ki jo bo odmerilo sodišče prve stopnje v posebnem plačilnem nalogu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.