TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 65/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-06-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - osebne in družinske razmere delavke sodišča - manjše sodišče

Ker so lahko na sodišču z manjšim številom zaposlenih osebne in življenjske razmere sodelavcev vsem na sodišču dobro poznane, to pa vsaj pri strankah lahko vzbudi dvom v objektivno nepristranskost sojenja, je Vrhovno sodišče ugodilo predlogu za prenos pristojnosti v zadevi, v kateri gre za spor v zvezi s stanovanjem, glede katerega potekajo pravde med prejšnjim in novim partnerjem pokojne delavke sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče ...

1. Okrajno sodišče ... je v predlogu za prenos pristojnosti navedlo, da sta toženca mladoletna otroka pokojne A. A., ki je bila več kot dvajset let zaposlena pri tem sodišču. Njun zakoniti zastopnik je B. B., med njim in materjo otrok pa so po razpadu zunajzakonske skupnosti tekli številni sodni postopki premoženjskopravne narave in v zvezi z otroki. Prvotni izvršilni dolžnik je bil tudi zunajzakonski partner pokojne C. C. Večina teh postopkov je bila dodeljena v reševanje drugemu sodišču, ker je B. B. ves čas oporekal nepristranskost krajevno pristojnega sodišča. Obravnavani spor se po vsej verjetnosti nanaša na stanovanje, v katerem je živela A. in v zvezi s katerim so tekli in še tečejo sodni postopki, v katerih je bilo ugodeno predlogom za prenos pristojnosti. Ker so se zaposleni pri Okrajnem sodišču ... zelo dobro razumeli s pokojno A. A. in poznali razmere, v katerih je živela, bi težko nepristransko vodili postopek in odločali v obravnavani zadevi. Glede na to sodišče predlaga, naj Vrhovno sodišče za odločanje določi drugo stvarno pristojno sodišče.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Delegacija pristojnosti je torej v prvi vrsti namenjena zagotavljanju smotrnosti, vendar je izjemoma, kot "drug tehten razlog", možna tudi, če je podan dvom v tako imenovano objektivno nepristranskost sodišča.

4. V obravnavani zadevi gre za spor v zvezi stanovanjem, v zvezi s katerim tečejo pravde med zakonitim zastopnikom otrok pokojne delavke sodišča in drugim zunajzakonskim partnerjem. Očitno se bodo v njem obravnavale osebne in družinske razmere, ki so sodišču znane. Ker so lahko na sodišču z manjšim številom zaposlenih osebne in življenjske razmere sodelavcev vsem na sodišču dobro poznane, to pa vsaj pri strankah lahko vzbudi dvom v objektivno nepristranskost sojenja, je Vrhovno sodišče enako kot v podobnih zadevah, v katerih je šlo za sodne postopke, povezane s pokojno uslužbenko pristojnega sodišča, predlogu ugodilo in za odločanje v zadevi določilo Okrajno sodišče ... kot krajevno najbližje stvarno pristojno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 69/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-06-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča

Resen dvom v konkretnem primeru ne more biti podan ker sta Okrožno sodišče v Celju in Okrajno sodišče v Šentjurju različni sodišči brez relevantne organizacijske povezave.

1. Toženec je na naroku za glavno obravnavo dne 13. 5. 2011 predlagal, naj o zadevi odloča drugo okrajno sodišče izven „celjskega območja“, da ne bo podan „kakršen dvom o nepristranskem odločanju“. Tožnik naj bi bil namreč zaposlen na Okrožnem sodišču v Celju, Okrajno sodišče v Šentjurju pa spada v „okrožje“ sodišča v Celju.

2. Tožnik je na navedenem naroku nasprotoval predlogu toženca in poudaril, da od  1. 1. 2011 dalje ni več zaposlen pri Okrožnem sodišču v Celju.

4. Vrhovno sodišče lahko tudi na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Tehten razlog za delegacijo je lahko tudi upoštevanje objektivne nepristranskosti sodišča, ki je v tem, da se v naprej izključi vsak resen dvom v nepristranskost določenega sodišča. Vendar pa tak resen dvom v konkretnem primeru ne more biti podan niti, če je tožnik resnično zaposlen pri Okrožnem sodišču v Celju. Okrožno sodišče v Celju in Okrajno sodišče v Šentjurju sta namreč različni sodišči brez relevantne organizacijske povezave.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 97/2011, enako tudi I R 98/2001, I R 96/2011
Sklep I R 77/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-07-07

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prebivališče strank v postopku

Bivanje predlagateljice in (bolnega) udeleženca v Kranju predstavljajo razlog za delegacijo zaradi smotrnosti in je zato Vrhovno sodišče določilo pristojnost kranjskega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se kot pristojno sodišče določi Okrajno sodišče v Kranju.

1. Iz predlogov za delegacijo Okrajnega sodišča na Jesenicah in udeleženca, je med drugim razvidno tudi, da tako predlagateljica kot udeleženec prebivata v K., udeleženec pa ima tudi hude zdravstvene težave in bi se zato postopek očitno lažje opravil na Okrajnem sodišču v Kranju.

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek(1). Bivanje predlagateljice in (bolnega) udeleženca v Kranju predstavljajo razlog za delegacijo zaradi smotrnosti in je zato Vrhovno sodišče določilo pristojnost kranjskega sodišča.

Op. št. (1):    Primerjaj 67. člen Zakona o pravdnem postopku in 37. člen Zakona o nepravdnem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 79/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-08-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prebivališče strank in prič

Ni razlogov za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče.

1. Med pravdnima strankama je v teku pravdni postopek zaradi plačila            1.564,54 EUR. Toženka je v pripravljalni vlogi z dne 11. 5. 2011 ugovarjala krajevno pristojnost Okrajnega sodišča v Ljubljani in hkrati predlagala prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Meni, da bi bilo to v skladu z načelom ekonomičnosti postopka, saj bi se, če bi postopek tekel pred Okrajnim sodiščem v Slovenj Gradcu, zmanjšali stroški prič in strank, ker ne bi bilo treba opraviti voženj v Ljubljano. Priče, ki jih predlaga tožeča stranka, so zaposlene na njeni izpostavi v Slovenj Gradcu. Tudi toženka dejansko prebiva na območju Okrajnega sodišča v Slovenj Gradcu oziroma je njena obveznost nastala na tem območju.

2. Tožeča stranka prenosu krajevne pristojnosti nasprotuje.

4. Temelj prenosa krajevne pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku je načelo ekonomičnosti. Vrhovno sodišče lahko določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek. Upoštevajoč predlagane dokaze (zlasti naslov stalnega prebivališča toženke in naslov, preko katerega naj se vabijo s strani tožeče stranke predlagane priče), Vrhovno sodišče ocenjuje, da ni razlogov za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 55/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-05-25

predlog za delegacijo pristojnosti - nedovoljen predlog - zavrženje predloga

Ponovnega vsebinskega odločanja o isti stvari predlagatelj na tak način ne more doseči; ne izkazuje upoštevno priznanega pravnega interesa za ponavljanje konkretno neobrazloženega oziroma na smiselno identično trditveno podlago oprtega predloga.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Domžalah kot stvarno in krajevno pristojnim sodiščem je na podlagi predlagateljeva predloga v teku nepravdni postopek za odvzem poslovne sposobnosti nasprotni udeleženki, v katerem je predlagatelj že z vlogo 23. 4. 2009 predlagal določitev „drugega okrajnega, okrožnega in pritožbenega ter upravnega sodišča“. Tak njegov predlog je Vrhovno sodišče s sklepom                   I R 77/2009 z dne 18. 6. 2009 zavrnilo, nato pa je predlagatelj v pritožbi zoper prvostopenjski sklep o zavrženju njegove pritožbe zoper sklep Višjega sodišča v Ljubljani II Cp 3191/2010 z dne 24. 11. 2010 predlagal med drugim tudi, naj se mu „za nadaljevanje postopkov dodeli nepristransko prvostopno in pritožbeno sodišče“ - sklicujoč se na ustavne pravice, ki mu jih po njegovih trditvah kršijo oziroma kratijo sodišča z njihovim dosedanjim postopkom.

3. Predlagatelj razlogov za svoj že drugič ponovljen predlog za delegacijo pristojnosti ni konkretiziral. Njegovo posplošeno nezadovoljstvo z dosedanjim postopanjem sodišč, izraženo v okviru obrazložitve pritožbe in okvalificirano kot dosledno kršenje ustavno zajamčenih pravic, se vsebinsko ne razlikuje od razlogov, ki jih je predlagatelj ponudil v oporo svojemu prvotnemu predlogu za delegacijo pristojnosti, o katerem je Vrhovno sodišče že odločilo s sklepom            I R 77/2009 z dne 18. 6. 2009 (glej tudi še sklep Vrhovnega sodišča                        I R 121/2008). To pomeni, da ponovnega vsebinskega odločanja o isti stvari na tak način ne more doseči in da ne izkazuje upoštevno priznanega pravnega interesa za ponavljanje konkretno neobrazloženega oziroma na smiselno identično trditveno podlago oprtega predloga. Na tak način uveljavljanim procesnim pravicam strank v postopku sodišče ne daje pravnega varstva in je zato bilo treba predlagateljev ponovni predlog za prenos pristojnosti zavreči.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII DoR 78/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-07-12

predlog za dopustitev revizije - odškodninska odgovornost delodajalca - krivdna odgovornost - obrnjeno dokazno breme

Revizija se dopusti glede pravnega vprašanja, ali mora v zvezi z obrnjenim dokaznim bremenom glede krivdne odškodninske odgovornosti delodajalca delavec – tožnik navesti konkretne protipravne opustitve, ki so privedle do nastanka škode.

Revizija se dopusti glede pravnega vprašanja, ali mora v zvezi z obrnjenim dokaznim bremenom glede krivdne odškodninske odgovornosti delodajalca delavec – tožnik navesti konkretne protipravne opustitve, ki so privedle do nastanka škode.

1. Sodišče druge stopnje je soglašalo s presojo sodišča prve stopnje, da tožena stranka, kot delodajalec, v smislu določb Zakona o varnosti in zdravju pri delu (ZVZD) ni storila vsega, da do okužbe tožnice s tuberkulozo med čiščenjem prostorov Bolnišnice X. ne bi prišlo in je zato podana njena odškodninska odgovornost za posledice okužbe tožnice s tuberkulozo.

2. Tožena stranka predlaga, da zoper navedeno pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje Vrhovno sodišče dopusti revizijo predvsem glede vprašanja, ali je podana odškodninska odgovornost delodajalca po 184. členu Zakona o delovnih razmerjih (ZDR) v zvezi s 131. členom Obligacijskega zakonika (OZ) v primeru, ko se delodajalcu zgolj pavšalno očita kršitev temeljnih načel ZVZD, brez konkretne opredelitve delodajalčevih opustitev. Pri tem se sklicuje na več judikatov Vrhovnega sodišča, iz katerih glede krivdne odgovornosti delodajalca za škodo, ki nastane delavcu pri delu ali v zvezi z delom, izhaja enotno stališče, da je potrebno za ugotovitev delodajalčeve odgovornosti konkretno opredeliti delodajalčeve opustitve in ne zadoščajo zgolj navedbe o splošni opredelitvi delodajalčevih opustitev in sklicevanje na temeljna načela varnosti in zdravja pri delu.

4. Glede na zavzeta stališča v odločbah Vrhovnega sodišča v zadevah VIII Ips 321/2008 z dne 27. 9. 2010, II Ips 138/2009 z dne 19. 3. 2009 in II Ips 421/2003 z dne 30. 9. 2004, na katera se sklicuje tožena stranka v predlogu in glede na to, da je enotno pojmovanje pomena trditvenega in dokaznega bremena v zvezi z določbami prvega odstavka 131. člena OZ pomembno za zagotovitev pravne varnosti in enotne uporabe prava ter razvoj prava preko sodne prakse, so podani razlogi za dopustitev revizije v smislu določb prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Revizija se dopusti glede pravnega vprašanja, kot je opredeljeno v izreku tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 4/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-07-12

stvarna pristojnost - delegacija pristojnosti - pogodbeno razmerje sodišča s toženo stranko

Okoliščina, da je sodišče, ki bi moralo odločati v zadevi, naročnik storitev, ki jih v prostorih sodišča redno izvaja tožena stranka, predstavlja tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Delovno sodišče v Mariboru.

1. Tožnik je dne 23. 5. 2011 vložil tožbo pri Delovnem sodišču v Celju, s katero je zahteval ugotovitev nezakonitosti izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi.

2. Predsednica Delovnega sodišča v Celju je predlagala določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker ima Delovno sodišče v Celju s toženo stranko sklenjeno pogodbo, po kateri tožena stranka za sodišče opravlja naloge fizičnega in tehničnega varovanja poslovnih prostorov.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče za vodenje postopka v zadevi, če se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

5. Okoliščina, da je sodišče, ki bi moralo odločati v zadevi, naročnik storitev, ki jih v prostorih sodišča redno izvaja tožena stranka, predstavlja tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča v smislu navedene določbe ZPP. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v zadevi določilo Delovno sodišče v Mariboru, kot krajevno najbližje stvarno pristojno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 192/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-05-26

dovoljenost revizije - zavrženje revizija

Revizijo, ki ni dovoljena po samem zakonu in ki ni bila dopuščena, je revizijsko sodišče zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo z dne 16. 12. 2008 razveljavilo 1. in 3. točko sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v Domžalah III Ig 2005/597 z dne 13. 9. 2005. Toženi stranki je naložilo plačati tožeči stranki 22.870,67 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Tožbeni zahtevek za plačilo 10.065,00 EUR z obrestmi je zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi tožene stranke in prvostopenjsko sodbo spremenilo tako, da je zavrnilo tudi tožbeni zahtevek za plačilo zneska 22.870,67 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je tožeča stranka vložila revizijo zaradi plačila 22.870,67 EUR s pripadki. Uveljavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Predlaga spremembo drugostopenjske sodbe tako, da se toženi stranki naloži plačilo zneska 22.870,67 EUR z obrestmi in vsemi stroški.

5. Revizijsko sodišče ugotavlja, da je bila v obravnavani zadevi sodba, s katero se je postopek pred sodiščem prve stopnje končal, izdana 16. 12. 2008, to je po uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (ZPP-D, Ur. l. RS št. 45/2008), ki je začel veljati 1. 10. 2008. V skladu s prvim in drugim odstavkom 130. člena ZPP-D se je postopek 1. 10. 2008 nadaljeval po določbah spremenjenega zakona. Zato novelirane določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in spremenjena ureditev revizije veljajo tudi v obravnavanem primeru.

6. Po drugem odstavku 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000,00 EUR (dovoljena revizija). Po tretjem odstavku 367. člena ZPP pa je revizija dovoljena, če jo dopusti sodišče (dopuščena revizija).

7. V obravnavanem primeru je vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe 22.870,67 EUR, zaradi česar revizija ni neposredno dovoljena že po samem zakonu. Revizija pa v obravnavanem primeru tudi ni bila dopuščena, kar pomeni, da revizija sploh ni dovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Zato je revizijsko sodišče nedovoljeno revizijo tožeče stranke na podlagi 377. člena ZPP zavrglo.

ZPP člen 367, 367/2, 367/3, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 85/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-07-05

PRAVO VREDNOSTNIH PAPIRJEV - IZVRŠILNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - PRAVO DRUŽB - CIVILNO PROCESNO PRAVO

dopuščena revizija - prenos delnic - prodaja delnic v izvršilnem postopku

Revizijsko sodišče je ugotovilo, da so pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP izpolnjeni glede pravnih vprašanj, sumarno opredeljenih v izreku tega sklepa. Ti dve vprašanji vsebinsko izhajata iz vprašanj v predlogu za dopustitev revizije in njihove utemeljitve.

Predlogu se ugodi in se revizija dopusti o vprašanjih:

veljavnosti prenosa 1.240 (248 + 992) delnic tožene stranke, katerih imetnik je bila tožeča stranka, do katerega je prišlo v izvršilnem postopku I 99/19018;

pravnih posledic morebitne (delne) neveljavnosti prenosa delnic na položaj tožnika v razmerju do tožene stranke na dan 15. 4. 2008 in na možnost uveljavljanja zahtevka do tožene stranke po 651. členu Zakona o gospodarskih družbah (ZGD-1).

1. Sodišče prve stopnje je v delu, ki je pomemben za odločitev o predlogu za dopustitev revizije (II. in III. točka izreka njegove sodbe), zavrnilo primarni tožbeni zahtevek tožeče stranke, s katerim je zahtevala, naj sodišče (1) ugotovi, da je bil D. G. na dan 15. 4. 2008 imetnik 1.240 navadnih imenskih kosovnih delnic izdajatelja L. d.d.; (2) naloži toženi stranki prevzem celotnega poslovnega deleža tožeče stranke in plačilo 110.149,20 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 24. 4. 2008 do plačila; in (3) naloži toženi stranki plačilo 9.631,44 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega obroka do plačila. Zavrnilo pa je tudi 2. točko podrejenega tožbenega zahtevka, s katerim je zahtevala, da sodišče naloži toženi stranki  prevzem celotnega poslovnega deleža tožeče stranke in izplačilo primerne odpravnine, v roku 15 dni po tem, ko bo višino primerne odpravnine določilo sodišče v nepravdnem postopku, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 24. 4. 2008 do plačila.

2. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje, ki je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in v izpodbijanem zavrnilnem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožeča stranka je v predlogu za dopustitev revizije kot pomembna izpostavila številna pravna vprašanja.

4. Revizijsko sodišče je ugotovilo, da so pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) izpolnjeni glede pravnih vprašanj, sumarno opredeljenih v izreku tega sklepa. Ti dve vprašanji vsebinsko izhajata iz vprašanj v predlogu za dopustitev revizije in njihove utemeljitve. Vrhovno sodišče je zato revizijo v navedenem obsegu dopustilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 252/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-07-14

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Z izpodbijano sodbo je bilo odločeno o zahtevku iz nasprotne tožbe; vrednost nedenarnega tožbenega zahtevka je toženec v nasprotni tožbi opredelil z zneskom 2,100.000 SIT (sedaj 4.172,93 EUR). Po določbi drugega odstavka 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 EUR (dovoljena revizija). Predloga za dopustitev revizije toženec ni vložil.

Ker revizijski prag ni presežen, je revizija nedovoljena, zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

1. S sodbo, ki jo toženec izpodbija z revizijo, je pritožbeno sodišče potrdilo sodbo sodišča prve stopnje o zavrnitvi toženčevega tožbenega zahtevka, uveljavljanega z nasprotno tožbo, da njegov solastninski delež na parc. št. 1755/2, v naravi stanovanjski stavbi in stanovanjskem poslopju, opisanih v vl. št. 811,  k .o. ..., pripada solastninski delež višji od 307/1000 in da mu je tožnica dolžna izstaviti njegovemu (večjemu) solastninskemu deležu ustrezno zemljiškoknjižno listino.

2. Toženec uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka in revizijskemu sodišču predlaga razveljavitev izpodbijanega dela pravnomočne sodbe. Navaja, da je sodišče prve stopnje kršilo procesna pravila, ko je zavrnilo toženčev predlog za postavitev novega izvedenca gradbene stroke, pritožbeno sodišče pa je to kršitev ponovilo, ko je ob reševanju njegove pritožbe ni sankcioniralo. In tudi, če bi bilo izvedenčevo mnenje korektno (pa ni bilo), je odločitev materialnopravno napačna: tudi na podlagi spornega izvedenskega mnenja opravljen izračun pokaže, da znaša toženčev solastninski delež 315/1000 in ne le 307/1000; ob pravilnem vrednotenju zemljišča, na katerem stojita objekta (zaradi napačnega izhodišča pri ugotovitvi le te, je toženec zahteval novega izvedenca) pa bi toženčev delež znašal 551/1000.

3. Revizija je bila vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila (375. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP).

5. Z izpodbijano sodbo je bilo odločeno o zahtevku iz nasprotne tožbe; vrednost nedenarnega tožbenega zahtevka je toženec v nasprotni tožbi opredelil z zneskom 2,100.000 SIT (sedaj 4.172,93 EUR). Po določbi drugega odstavka 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 EUR (dovoljena revizija).(1) Predloga za dopustitev revizije toženec ni vložil.

6. Ker revizijski prag ni presežen, je revizija nedovoljena, zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

Op. št. (1):     Glavna obravnava je bila zaključena 2. 4. 2009, torej v času veljavnosti novele ZPP-D.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 26/2008, enako tudi II Ips 420/2009