TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 340/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-15

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

dopuščena revizija - podlage odškodninske odgovornosti - vezanost civilnega sodišča na odločitev kazenskega sodišča - kazenska obssdilna sodba - vzgojni ukrep

Sodišče dopusti revizijo, če je od odločitve Vrhovnega sodišča mogoče pričakovati odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, še zlasti, če gre za pravno vprašanje, glede katerega sodne prakse Vrhovnega sodišča ni, sodna praksa višjih sodišč pa ni enotna. Razlogi za dopustitev revizije so podani glede pravnega vprašanja, ki je navedeno v izreku tega sklepa.

Revizija se dopusti glede pravnega vprašanja, ali je pritožbeno sodišče pri ugotavljanju podlage toženčeve odškodninske obveznosti pravilno uporabilo določbo 14. člena Zakona o pravdnem postopku?

1. Sodišče prve stopnje je tožnici prisodilo odškodnino v znesku 29.077,76 EUR, pritožbeno sodišče pa je delno ugodilo pritožbi toženca proti prvostopenjski sodbi in znižalo odškodnino na znesek 25.077,76 EUR. Glede sicer spornega temelja odškodninske obveznosti je stališče pritožbenega sodišča, da vsebuje tožencu izrečen sklep o vzgojnem ukrepu vse potrebne elemente kazenske obsodilne sodbe v smislu vezanosti pravdnega sodišča po 14. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Vezanost po navedeni določbi, naj bi pomenila, da sodba pravdnega sodišča glede obstoja civilnopravne obveznosti ne sme vsebovati ugotovitev, ki so v nasprotju z ugotovitvami iz podlage za izdajo obsodilne sodbe v kazenskem postopku. To pa so ugotovitve glede obstoja kaznivega dejanja (ugotovitve glede protipravnosti, vzročne zveze med določenim ravnanjem in nastankom določene posledice ter glede nastanka prepovedane posledice) ter glede kazenske odgovornosti (to je ugotovitev, da je bil storilec prišteven in da je ravnal malomarno), kar pomeni, da toženec v pravdnem postopku zaradi plačila odškodnine ne more več uspešno uveljavljati ugovorov, da njegovo ravnanje ni bilo protipravno oziroma da med njegovim ravnanjem in nastalo škodo ni vzročne zveze.

2. Toženec je vložil predlog za dopustitev revizije in navedel, da sodišče ne bi smelo uporabiti določbe 14. člena ZPP pri odločanju o tem, ali so podane predpostavke toženčeve odškodninske obveznosti. Pri tem naj bi šlo tudi za neenotnost sodne prakse višjih sodišč, ker je Višje sodišče v Ljubljani v zadevi III Cp 2902/2010 o enakem vprašanju odločilo drugače. Napačno naj bi bilo tudi stališče sodišča o objektivni odškodninski odgovornosti in solidarni odškodninski obvezi.

3. Sodišče dopusti revizijo, če je od odločitve Vrhovnega sodišča mogoče pričakovati odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, še zlasti, če gre za pravno vprašanje, glede katerega sodne prakse Vrhovnega sodišča ni, sodna praksa višjih sodišč pa ni enotna.(1) Razlogi za dopustitev revizije so podani glede pravnega vprašanja, ki je navedeno v izreku tega sklepa.

Op. št. (1):   Primerjaj določbe 367.a člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 253/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-08

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

dopuščena revizija - povrnitev škode - kršitev osebnostnih pravic - prisilno pridržanje na zdravljenju v psihiatrični bolnišnici - protipravnost - višina odškodnine

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je naziranje pritožbenega sodišča o neobstoju protipravnosti v zvezi s „prvim“ pridržanjem pravilna in ali je višino odškodnine zaradi prisilnega zdravljenja mogoče primerjati z odvzemom osebne svobode v primeru pripora.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je naziranje pritožbenega sodišča o neobstoju protipravnosti v zvezi s „prvim“ pridržanjem pravilna in ali je višino odškodnine zaradi prisilnega zdravljenja mogoče primerjati z odvzemom osebne svobode v primeru pripora.

1. Tožnica je zahtevala povračilo škode zaradi okrnitve svobode, razžalitve dobrega imena in časti ter posega v druge osebnostne pravice (pravico do duševne in telesne integritete in pravico do prostovoljnega zdravljenja), vse kot posledico hospitalizacije na zaprtem oddelku psihiatrične bolnice v času od 19. 12. 2002 do 3. 1. 2003.

2. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je toženka dolžna tožnici plačati  5.311,41 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 30. 12. 2005 dalje. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo z dopolnilno sodbo.

3. Sodišče druge stopnje je pritožbi toženke delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je znesek odškodnine znižalo na 1.000,00 EUR in tožbeni zahtevek za plačilo 4.311,41 EUR s pripadajočimi obrestmi zavrnilo. Spremenilo je tudi odločitev o stroških. V preostalem delu je pritožbo zavrnilo. Pritožbo tožnice pa je zavrnilo v celoti in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem zavrnilnem delu (drugi odstavek točke I).

4. Predlog za dopustitev revizije je vložila tožnica. Predlaga dopustitev glede naslednjih pomembnih pravnih vprašanj, ki jih podrobneje obrazloži:

Ali je naziranje višjega sodišča o neobstoju protipravnosti v zvezi s prvim pridržanjem pravilna (češ, da je toženka ob sprejemu tožnice bila dolžna presojati le pogoje po 49. členu ZZDej);

Ali je višino odškodnine zaradi prisilnega zdravljenja mogoče primerjati z odvzemom osebne svobode v primeru pripora?

6. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da so glede vprašanj, izpostavljenih v predlogu tožnice in opredeljenih v izreku tega sklepa, podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku in je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (tretji odstavek 367.c člena istega zakona).

OZ člen 179. ZZDej člen 49. ZPP člen 367a, 367a/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 440/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-12-19

ugovor zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse - delna oprostitev plačila sodne takse

Predlagatelj je v ugovoru izkazal, da je bil plačila sodnih taks delno oproščen (tako, da jih je dolžan plačati le v višini 10 % odmerjene vrednosti).

Ugovoru se ugodi in se izpodbijani plačilni nalog za plačilo sodne takse spremeni tako, da se višina sodne takse za predlog za dopustitev revizije določi na 26,50 EUR.

Sestavni del tega sklepa je nov plačilni nalog.

1. Tožencu je bilo s sodbo sodišča prve stopnje naloženo, da tožniku plača 35.700,00 EUR s pripadki. Taka odločitev je bila potrjena tudi na pritožbenem sodišču. Toženec je 4. 12. 2012 na Vrhovno sodišče vložil predlog za dopustitev revizije zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 1161/2012 z dne 3. 10. 2012. Sodne takse ob vložitvi predloga ni plačal, zato je bil 11. 12. 2012 izdan plačilni nalog za plačilo sodne takse v znesku 265,00 EUR, ki jo je sodišče odmerilo glede na vrednost izpodbijanega dela sodbe.

2. Po prejemu plačilnega naloga (12. 12. 2012) je predlagatelj 13. 12. 2012 vložil predlog za odmero sodne takse, v katerem navaja (in tudi prilaga), da je bil s sklepom Okrožnega sodišča v Kranju P 433/2011 z dne 20. 12. 2004 delno oproščen plačila sodnih taks tako, da je dolžan plačevati le 10 % njihove vrednosti. Zato predlaga, da se mu za predlog za dopustitev revizije odmeri taksa v višini 10 % takse po tarifni številki 1131 ZST-1.

3. Vrhovno sodišče je predlog za odmero sodne takse štelo za pravočasen ugovor zoper plačilni nalog in ugotovilo, da je utemeljen.

4. Predlagatelj je v ugovoru izkazal, da je bil plačila sodnih taks delno oproščen (tako, da jih je dolžan plačati le v višini 10 % odmerjene vrednosti). ZST-1 v tretjem odstavku 34.a člena določa, da o ugovoru taksnega zavezanca, da je taksa napačno odmerjena, odloča sodnik sodišča, ki je izdalo plačilni nalog, če o ugovoru ni odločila že oseba, ki je plačilni nalog izdala. S sklepom, ki ga izda o ugovoru, sodnik ugovoru ugodi ali ga zavrne ali pa zavrže kot prepoznega, nepopolnega ali nedovoljenega. Če ugovoru ugodi, razveljavi izpodbijani plačilni nalog in ugotovi, da je taksa že plačana, ali pa izpodbijani plačilni nalog spremeni in določi novo višino takse. Zaradi plačila te takse pošlje sodišče taksnemu zavezancu nov plačilni nalog, ki je sestavni del sklepa o ugovoru. Tudi novi plačilni nalog vsebuje sestavine, določene v prvem odstavku 34. člena ZST-1.

5. Na podlagi citirane določbe je Vrhovno sodišče izpodbijani plačilni nalog za plačilo sodne takse za predlog za dopustitev revizije spremenilo tako, da je določilo nižjo višino dolgovane sodne takse (26,50 EUR), hkrati pa izdalo tudi nov plačilni nalog, ki nadomešča izpodbijanega.

6. O predlogu za dopustitev revizije bo Vrhovno sodišče odločalo, ko bo sodna taksa po novem plačilnem nalogu plačana ali pa bo potekel rok za njeno plačilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 214/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-15

predlog za dopustitev revizije - pogoji za preklic oporoke - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Preklic oporoke, enako kot sama oporoka, je strogo formalen enostranski pravni posel.

1. Tožnica je na podlagi kasneje najdene oporoke kot oporočna dedinja po svoji babici uveljavljala močnejšo pravico zoper zakoniti dedinji. Sodišče prve stopnje je njenemu zahtevku ugodilo – ugotovilo je, da je tožnica oporočna dedinja, ki ji na podlagi lastnoročne pisne oporoke pokojne z dne 13. 2. 1984 pripada vse premoženje iz zapuščine, in sicer nepremičnine pri vl. št. 129 in 1 k. o. ... ter denarna sredstva na dveh bančnih računih. Toženkama je naložilo, naj tožnici plačata vsaka polovico denarnih sredstev (180,59 EUR), ji izstavita ustrezni zemljiškoknjižni listini in ji povrneta pravdne stroške. Prva toženka je med drugim ugovarjala, da je bila omenjena oporoka preklicana, a ji sodišče ni sledilo. Kot je pojasnilo, bi lahko zapustnica oporoko preklicala le z izjavo v katerikoli obliki, v kateri se po zakonu lahko napravi oporoka (99. člen Zakona o dedovanju – v nadaljevanju ZD), kar pa se ni zgodilo. Kasneje je sicer lastnoročno napisala še eno oporoko, ki pa je ni podpisala (63. člen ZD). Sporne oporoke tudi ustno ni mogla preklicati, saj takšne njene izjave niso izpolnjevale pogojev za ustno oporoko, ker je vselej manjkala vsaj prisotnost ene priče (72. člen ZD).

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo prve toženke zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje prva toženka vlaga predlog za dopustitev revizije, v katerem ponavlja svoje stališče, da je bila oporoka z dne 13. 2. 1984 preklicana. Meni, da za preklic ni potrebna enaka obličnost kot za sestavo oporoke, če se da nedvoumno ugotoviti voljo zapustnika, saj ni nujno, da oporočitelj ob preklicu želi sestaviti novo oporoko. Posebej opozarja, da verodostojnosti dokumenta o preklicu z dne 12. 6. 1991, ki ga sicer ni mogoče šteti za novo oporoko, tožnica ni prerekala oziroma ni trdila, da ga ni zapisala njena babica. V nadaljevanju se sklicuje na ustno oporoko, ki sta jo slišala M. in D. K. in ki sicer nato ni bila zapisana. Pomembno se ji zdi, da je bila kasnejša volja zapustnice drugačna od tiste v oporoki z dne 13. 2. 1984, ki je zato preklicana. Glede na navedeno postavlja vprašanji, ali je za preklic oporoke potrebna enaka obličnost kot za sestavo oporoke in ali lahko oporočitelj z lastno izjavo pred pričami prekliče veljavnost starejše pisne oporoke, čeprav se taka izjava oporočitelja nato ne zapiše v roku, ki ga predvideva ZD glede sestave ustne oporoke.

5. Vrhovno sodišče je ocenilo, da razlogi za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367a. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, zato je predlog zavrnilo (drugi odstavek 367c. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 337/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-15

dovoljenost predloga za dopustitev revizije - predlog, ki ga vloži predlagateljica sama - opravljen državni pravniški izpit - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Ker je predlagateljica sama vložila predlog za dopustitev revizije in predlogu ni priložila dokaza o opravljenem pravniškem državnem izpitu, je Vrhovno sodišče njegov predlog  zavrglo.

1. Tožena stranka je vložila predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bila zavrnjena njena pritožba in potrjena sodba sodišča prve stopnje, da je dolžna tožeči stranki plačati 1.889,48 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi in odmerjenimi pravdnimi stroški.

3. V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik, razen če ima stranka oziroma njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit (tretji in četrti odstavek 86. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Če predlogu za dopustitev revizije ni priložen dokaz, da ima stranka opravljen pravniški državni izpit (pogoj iz četrtega odstavka 86. člena ZPP), sodišče vlogo zavrže (367.č člen ZPP).

4. Ker je v obravnavanem primeru predlagateljica sama vložil predlog za dopustitev revizije in predlogu ni priložila dokaza o opravljenem pravniškem državnem izpitu, je Vrhovno sodišče njen predlog na podlagi citiranih zakonskih določil zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 209/2012, enako tudi II DoR 214/2014, II DoR 58/2015, II DoR 77/2015,  II DoR 7/2015, II DoR 443/2014
Sklep II DoR 276/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-10-24

zavrženje predloga za dopustitev revizije - dovoljenost predloga za dopustitev revizije - varstvo služnostne pravice

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo v celoti ugodilo vsem tožničinim zahtevkom v zvezi z varstvom njene služnostne pravice, ki je bila ustanovljena s sodno odločbo. Služnost se nanaša na dostopno pot, namenjeno hoji in vožnji z motornimi vozili, na kateri sta toženca (lastnika služečih zemljišč) postavila različne ovire.

2. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo tožencev proti prvostopenjski sodbi.

3. Toženca sta vložila predlog za dopustitev revizije zoper sodbo pritožbenega sodišča. V predlogu sta Vrhovnemu sodišču zastavljeni naslednji vprašanji:

ali ima stranka, ki nesporno nikoli ni niti poizkusila izvrševati nujne poti, sploh pravno varstvo pred „psihičnim preprečevanjem“ uporabe nujne poti;

ali se lahko lastnik obremenjene nepremičnine pred zahtevkom za „preprečevanje“ izvrševanja take poti, lahko brani (tudi) z ugovorom, da upravičenec do nujne poti te nikoli ni niti poizkusil izvrševati.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, zato je predlog za dopustitev revizije zavrnilo (drugi odstavek 367.c člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 380/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-29

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - povrnitev škode - odgovornost upravljalca ploščadi - dvignjena plošča tlakovca - neravna podlaga poti - krivdna odgovornost

Revizija se dopusti glede preizkusa pravilnosti materialnega stališča o obstoju toženkine odškodninske odgovornosti.

Revizija se dopusti glede preizkusa pravilnosti materialnopravnega stališča o obstoju toženkine odškodninske odgovornosti.

1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da je toženka dolžna tožnici, ki je padla na tlakovani poti, ki bi jo moral vzdrževati toženkin zavarovanec, plačati                  10.928,40 EUR odškodnine za utrpelo premoženjsko in nepremoženjsko škodo. Tožbeni zahtevek za plačilo 40.683,60 EUR je zavrnilo. Presodilo je, da je podana krivdna odškodninska odgovornost toženkinega zavarovanca do 70 %, saj pot ni bila ustrezno vzdrževana, ker pa bi morala biti tožnica pri preskakovanju z ene noge na drugo bolj pazljiva in pozorna, je sama 30 % sokriva. Sodišče druge stopnje je pritožbi pravdnih strank zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Toženka v predlogu za dopustitev revizije navaja, da pravnomočna odločitev o odškodninski odgovornosti toženke odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča, in sicer zadeve II Ips 19/2009, kjer je bilo odločeno, da dvig roba plošče za 1,5 do 2 cm, ki je bil vzrok tožničinega padca, ni terjal od toženke kot lastnice in upravljalke ploščadi nobenega ukrepanja. Tako spremenjena pohodna površina je v mestnem okolju v mejah normalnega in sprejemljivega, saj čisto ravnih in povsem nepoškodovanih površin ni veliko in tega tudi ni mogoče zahtevati. Zato ni niti krivdne odgovornosti toženke. V konkretnem primeru je poškodovana površina nekoliko večja, vendar obrabljeni tlakovci ne odstopajo od pohodne površine več kot za 2 cm. Predlagateljica zatrjuje odstop od sodne prakse Vrhovnega sodišča tudi glede odločitve o nepremoženjski škodi. Meni, da bi lahko tožnici za nepremoženjsko škodo ob upoštevanju primerljive sodne prakse                   (II Ips 582/2007, II Ips 662/2006 in II Ips 960/2007

4. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) so v obravnavanem primeru podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa. Zato je Vrhovno sodišče v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (drugi odstavek 367. c člena ZPP).

ZPP člen 367, 367/3, 367.a, 367.a/1, 367.c/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 241/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-15

dovoljenost predloga za dopustitev revizije - opredelitev pomembnega pravnega vprašanja - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Toženec v predlogu za dopustitev revizije ni navedel spornega pravnega vprašanja, o katerem naj bi Vrhovno sodišče dopustilo revizijo.  Vrhovno sodišče je zato njegov predlog na podlagi šestega odstavka 367.b člena ZPP zavrglo.

1. Prvostopenjsko sodišče je razsodilo, da se trije mladoletni otroci pravdnih strank zaupajo v varstvo in vzgojo tožnici, da je toženec dolžan tožnici zanje plačevati mesečno preživnino v zneskih 92,23 EUR, 59,23 EUR in 73,89 EUR in da ima toženec pravico do stikov z otroki, katere je podrobneje uredilo. Drugačne tožbene zahtevke pravdnih strank je zavrnilo in odločilo, da vsaka stranka nosi svoje stroške pravdnega postopka.

2. Pritožbeno sodišče je zavrnilo toženčevo pritožbo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo prvostopenjskega sodišča.

3. Proti sodbi pritožbenega sodišča je toženec vložil predlog za dopustitev revizije. Predlaga, da Vrhovno sodišče dopusti revizijo, v kateri bo razpravljal, v čem je zmotna uporaba materialnega prava, kršitev ustavnih določb ter kršitev njegovih ustavnih pravic. Izpostavlja pravno vprašanje zaupanja otrok v vzgojo in varstvo oziroma o dodelitvi otrok.

5. Po četrtem odstavku 367.b člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) mora stranka v predlogu za dopustitev revizije natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče druge stopnje to vprašanje rešilo nezakonito; zatrjevane kršitve postopka mora opisati natančno in konkretno, na enak način pa mora izkazati tudi obstoj sodne prakse Vrhovnega sodišča, od katere naj bi odločitev odstopala, oziroma neenotnost sodne prakse.

6. Toženec v predlogu za dopustitev revizije ni navedel spornega pravnega vprašanja, o katerem naj bi Vrhovno sodišče dopustilo revizijo. Navedba, katero v predlogu „izpostavlja“ kot pravno vprašanje, ni vprašanje in je presplošna. Vrhovno sodišče je zato njegov predlog na podlagi šestega odstavka 367.b člena ZPP zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 219/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-12-12

LASTNINJENJE - ZAVAROVANJE TERJATEV - DENACIONALIZACIJA

dopuščena revizija - ničnost po 88. členu ZDen - začasna odredba po ZLPP - zavarovanje terjatve - začasna odredba - denacionalizacija - ničnostna tožba - vrnitev v naravi

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je pravilno stališče sodišča druge stopnje, da tožniki niso bili dolžni zavarovati svoje terjatve na izročitev nepremičnine v smislu določb 10. in 11. člena ZLPP ter 74. in  81. člena ZZad.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je pravilno stališče sodišča druge stopnje, da tožniki niso bili dolžni zavarovati svoje terjatve na izročitev nepremičnine v smislu določb 10. in 11. člena ZLPP ter 74. in  81. člena ZZad.

1. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in presodilo, da so tožniki upravičeni do vrnitve spornih nepremičnin v naravi, da niso bili dolžni predlagati začasne odredbe po ZLPP(1) zoper podjetje P. p.o., saj niso vedeli za nevpisani podatek, da je bila v relevantnem obdobju imetnica pravice uporabe P. p.o. Tožniki ne morejo trpeti posledic iz drugega odstavka 15. člena ZLPP. Tožniki prav tako niso bili dolžni zavarovati svojih premoženjskih koristi z začasno odredbo po 74. čl ZZad(2). Sklicuje se na 81. člen ZZad. Pogodbi sta nični, ker nasprotujeta prepovedi iz 88. člena ZDen(3). Dobra vera v takšnih primerih ne izključuje izbrisne tožbe.

2. Zoper to sodbo je prva tožena stranka vložila predlog za dopustitev revizije. V njem kot pomembno izpostavlja vprašanje, kakšen je obseg upravičenj denacionalizacijskih upravičencev v zvezi z vračilom nepremičnin v naravi, v kolikor niso predlagali začasne odredbe za zavarovanje v zvezi z določilom 10 in 11 ZLPP ter 74 in 81 ZZad glede na nosilca pravice uporabe na dan uveljavitve ZDen.

4. Vrhovno sodišče je ocenilo, da so pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367a. člena ZPP(4) podani glede pravnega vprašanja, oblikovanega v izreku sklepa, zato je v tem obsegu revizijo dopustilo (tretji odstavek 367c. člena ZPP).

Op. št. (1):   Zakon o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/1992 s spremembami – ZLPP).

Op. št. (2):   Zakon o zadrugah (Uradni list RS, št. 13/1992 s spremembami  - ZZad).

Op. št. (3):   Zakon o denacionalizaciji (Uradni list RS/I, št. 27/1991 s spremembami – ZDen).

Op. št. (4):   Zakon o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/1999 s spremembami  - ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.