TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 70/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-04-19

subjektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - predlog za dopustitev revizije - zavrženje predloga za dopustitev revizije - nediferencirana vrednosti spornega predmeta

Nediferencirana navedba vrednosti spornega predmeta po ustaljeni sodni praksi tega sodišča ne zadošča za dovoljenost (dopustitve) revizije.

1. Toženci vlagajo predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje, s katero so bile zavrnjene njihove pritožbe in potrjena sodba sodišča prve stopnje, po kateri so dolžni odstraniti ograjo, ki je postavljena na nepremičninah parc. št. 659 in 656/1 k.o. ..., opustiti vsakršno poseganje v lastninsko pravico tožnice na teh nepremičninah ter predati v izreku opisani del nepremičnin parc. št. 659 in 656/1 k.o. ... v neposredno in izključno posest tožnici. Navajajo, da je ograjo postavil prvi toženec in je napačna odločitev, da so jo dolžni odstraniti tudi druga in tretja toženka ter četrti toženec. Slednji sploh ne prebiva na naslovu prvega toženca, spornega dela nepremičnin ni nikoli uporabljal in tako niti ni mogel posegati v lastninsko pravico tožnice. Sodišče ni navedlo razlogov, zakaj je ugodilo tožbenemu zahtevku tudi glede tretje toženke in četrtega toženca, izrek sodbe pa je tudi popolnoma nerazumljiv.

3. Po četrtem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) sodišče ne more dopustiti revizije, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 2.000 EUR. Iz sodbe sodišča prve stopnje izhaja, da je bila v sporu navedena vrednost spornega predmeta 5.000,00 EUR, sodišče pa je odločilo o več objektivno kumuliranih tožbenih zahtevkih zoper več tožencev. Toženci niso enotni sosporniki, saj je glede na vtoževane zahtevke mogoče odločiti različno zoper posameznega toženca. Pri subjektivni kumulaciji zahtevkov se tudi ne uporablja peti odstavek 367. člena ZPP, pač pa drugi odstavek 41. člena ZPP o dovoljenosti revizije po vrednosti vsakega posameznega zahtevka.

4. Iz sodbe sodišča prve stopnje ne izhaja, da bi bila v tožbi navedena vrednost spornega predmeta za vsak posamezen zahtevek, toženci, katerim procesna skrbnost nalaga izkaz formalnih pogojev za dopustnost predloga za dopustitev revizije, pa v predlogu za dopustitev revizije niso izkazali, da bi bila vrednost spornega predmeta ocenjena drugače v postopku po tretjem odstavku 44. člena ZPP. Vrhovno sodišče zato ugotavlja, da gre za nediferencirano navedbo vrednosti spornega predmeta, ki po ustaljeni sodni praksi tega sodišča ne zadošča za dovoljenost (dopustitve) revizije. Ni namreč mogoče ugotoviti, v katerem delu in na katerega toženca se v tožbi navedena (skupna) vrednost spornega predmeta nanaša, tako da je položaj enak, kot če vrednost spornega predmeta sploh ne bi bila navedena. Navedeno pomeni, da strankam v tem postopku revizija ni zagotovljena in je Vrhovno sodišče tudi ne more dopustiti. Zato je predlog za dopustitev revizije zavrglo.

ZPP člen 41, 41/2, 44, 44/3, 367, 367/4, 367/5, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 245/2009, enako tudi II DoR 442/2011
Sklep X Ips 53/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-02-02

Revizija zoper sklep sodišča prve stopnje ni dovoljena, razen če gre za sklep o tem, da se upravni akt izreče za ničnega. Zoper odločbo sodišča prve stopnje ni dovoljena revizija, če je zoper tako odločbo dovoljena pritožba.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi 8. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrglo tožbo tožeče stranke (revidenta) zoper odločbo Organa za brezplačno pravno pomoč Okrožnega sodišča v Ljubljani, Bpp 1117/2011 z dne 6. 5. 2011, s katero je bila zavrnjena tožnikova prošnja za dodelitev redne brezplačne pravne pomoči (v nadaljevanju bpp) za pravno svetovanje in zastopanje pred sodiščem prve in druge stopnje v izvršilnem postopku, ki se vodi pred Okrajnim sodiščem v Domžalah,     I 892/2007.

2. Sodišče prve stopnje je tožbo zavrglo, ker je bilo v isti zadevi v upravnem sporu že pravnomočno odločeno s sodbo tega sodišča I U 1187/2011-7 z dne 6. 5. 2011.

3. Revident je zoper navedeni sklep prvostopenjskega sodišča po odvetniku vložil revizijo. V njej navaja, da jo vlaga zoper „sodbo“. Za njeno dovoljenost smiselno uveljavlja zelo hude posledice (3. točka drugega odstavka 83. člena ZUS-1). Uveljavlja vse revizijske razloge. Predlaga, da Vrhovno sodišče  izpodbijano „sodbo“ razveljavi in tožbi ugodi ter vrne zadevo v ponovno odločanje organu za bpp.

5. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena le zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje, zoper sklep sodišča prve stopnje pa le, če je bila z njimi ugotovljena ničnost izpodbijanega upravnega akta po 68. členu ZUS-1.

6. V obravnavanem primeru pa je sodišče prve stopnje izdalo sklep o zavrženju tožbe zaradi tega, ker je bilo o isti stvari v upravnem sporu že pravnomočno odločeno. V drugem odstavku 82. člena ZUS-1 je določeno, da je zoper sklep sodišča prve stopnje, s katerim se onemogoči nadaljnji postopek, dovoljena posebna pritožba, če ZUS-1 ne določa drugače. Sklep, s katerim se onemogoča nadaljnji postopek, je tudi sklep o zavrženju tožbe. Zato je zoper njega dovoljena posebna pritožba, saj ZUS-1 glede take pritožbe v zadevah, kot je obravnavana, ne določa drugače.  Da je zoper izpodbijani sklep dovoljena posebna pritožba, je navedeno tudi v pravnem pouku, ki je njegov sestavni del.

7. Po določbi četrtega odstavka 83. člena ZUS-1 pa revizije tudi ni mogoče vložiti v sporih, v katerih je dovoljena pritožba. Taka revizija torej ni dovoljena.

8. Na podlagi zgoraj navedenega in 89. člena ZUS-1, ki določa, da nedovoljeno revizijo zavrže senat Vrhovnega sodišča, je v obravnavanem primeru Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na navedeni pravni podlagi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 2/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-04-03

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - imenovanje direktorja družbe - gospodarski spor

Morebitna nezakonitost imenovanja poslovodnega organa gospodarske družbe ni delovni spor, temveč gospodarski spor po 1. točki prvega odstavka 482. člena ZPP.

Za odločanje o tem sporu je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

1. Tožnik je s tožbo, vloženo na Okrožnem sodišču v Ljubljani zahteval plačilo 44.250,00 EUR kot odpravnino zaradi predčasne razrešitve s funkcije generalnega direktorja in sicer odpravnino, ki naj bi mu šla po Aktu o ustanovitvi ter Zakonu o prejemkih poslovodnih oseb v gospodarskih družbah v večinski lasti Republike Slovenije in samoupravnih lokalnih skupnosti.

2. Okrožno sodišče v Ljubljani. se je s sklepom II Pd 3120/2011-6 z dne 12. 1. 2012 izreklo za stvarno nepristojno in zadevo odstopilo Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani. Štelo je, da gre za spor v zvezi z zatrjevanim delovnim razmerjem med strankama.

3. Delovno in socialno sodišče v Ljubljani pristojnosti ni sprejelo. Zato je predlagalo, da v sporu o pristojnosti na podlagi drugega odstavka 25. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) odloči Vrhovno sodišče. Tožnik ne vtožuje nobene od pravic iz delovnega razmerja. Gre za spor med družbo in članom organa družbe zaradi plačila odpravnine zaradi odpoklica (oziroma neimenovanja) s funkcije direktorja.

4. Za odločanje v tem sporu je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

5. Delovno sodišče pravilno ugotavlja, da ne gre za nobenega od individualnih delovnih sporov med delavcem in delodajalcem v smislu 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1). Tožnik ne uveljavlja sklenitve ali obstoja delovnega razmerja, niti nezakonitosti prenehanja takega razmerja, saj niti ne zatrjuje, da bi tako razmerja med strankama obstajalo ali bi moralo obstajati. Morebitna nezakonitost imenovanja poslovodnega organa gospodarske družbe pa ni delovni spor, temveč gospodarski spor po 1. točki prvega odstavka 482. člena ZPP. Za tovrstne spore, vključno za spore o denarnih zahtevkih, ki izvirajo iz takih sporov, pa je stvarno pristojno redno sodišče.

6. Glede na navedeno je ob upoštevanju določb 24. in 25. člena ZPP v zvezi z 19. členom ZDSS-1, Vrhovno sodišče sklenilo, da je za odločanje v tem sporu stvarno pristojno redno sodišče, pri katerem je bila tožba tudi vložena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 514/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-03-08

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - kršitev pravic osebnosti - pravica do zdravega življenjskega okolja - prekomerne imisije - hrup - povrnitev nepremoženjske škode - višina odškodnine - duševne bolečine zaradi kršitev pravic osebnosti - odstop od sodne prakse - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Ker je odškodnina odmerjena v skladu z ustaljeno sodno prakso, je bil predlog za dopustitev revizije zavrnjen.

1. Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožbenemu zahtevku za plačilo odškodnine zaradi kršitve pravice do zdravega življenjskega okolja (hrup zaradi tranzitnega prometa). Prvi tožnici je prisodilo odškodnino za nepremoženjsko škodo v znesku 4.500 EUR, drugemu tožniku pa v znesku 4.100 EUR. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in potrdilo sodbo sodišča druge stopnje.

3. Dejansko stanje, ki sta ga ugotovili sodišči prve in druge stopnje, je sledeče: tožnikoma je odškodnina prisojena za 44 mesecev in pol; prva tožnica je bila brezposelna in je bila stalno doma, drugi tožnik pa zaposlen in odsoten od doma 8 ur dnevno; hiša tožnikov je oddeljena od glavne ceste 8 m, spalni in bivalni prostori tožnikov so obrnjeni na cesto; obstaja protihrupna zaščita, zaradi katere je hrup nekoliko manjši, na drugi strani ceste pa je parkirišče za tovornjake.

4. Tožena stranka je predlagala dopustitev revizije in sicer izpodbija odškodnino za vsakega od tožnikov v znesku 3.000 EUR. V predlogu navaja, da sta prisojeni odškodnini previsoki in da bi prvi tožnici šla odškodnina 1.500 EUR, drugemu tožniku pa 1.100 EUR. Upoštevaje obdobje izpostavljenosti je za odškodnino upoštevno obdobje 32 mesecev, zaradi izvedene protihrupne zaščite pa sta bila tožnika neprimerno manj obremenjena s hrupom. Gre za odstop od sodne prakse Višjega sodišča v Mariboru in Vrhovnega sodišča (II Ips 409/2009,                        II Ips 303/2010 in II Ips 301/2010).

6. Trditve v predlogu deloma odstopajo od zgoraj navedenih dejanskih ugotovitev, na katere je Vrhovno sodišče vezano. Po primerjavi pravnomočno prisojene odškodnine v obravnavani zadevi z odškodninami iz ustaljene sodne prakse Vrhovnega sodišča v tovrstnih primerljivih zadevah Vrhovno sodišče glede na vse relevantne okoliščine ugotavlja, da trditve o odstopu od sodne prakse Vrhovnega sodišča niso utemeljene. Pogoji iz 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), tako niso podani. Zato je bilo treba na podlagi drugega odstavka 367.c člena ZPP predlog za dopustitev revizije zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 209/2012, enako tudi II DoR 214/2014, II DoR 58/2015, II DoR 77/2015,  II DoR 7/2015, II DoR 443/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-07-05

dovoljenost predloga za dopustitev revizije - laični predlog - predlog, ki ga vloži stranka sama - opravljen državni pravniški izpit - postopek izvršbe in zavarovanja - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Ker je predlagatelj sam vložil predlog za dopustitev revizije in predlogu ni priložil dokaza o opravljenem pravniškem državnem izpitu, je Vrhovno sodišče njegov predlog  zavrglo.

Zoper pravnomočno odločbo, izdano v postopku izvršbe in zavarovanja, ni dovoljena revizija, zato je tudi ni mogoče dopustiti.

1. Dolžnik je vložil predlog za dopustitev revizije zoper sklep višjega sodišča, izdan v postopku izvršbe.

3. V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik, razen če ima stranka oziroma njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit (tretji in četrti odstavek 86. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP, v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju, v nadaljevanju ZIZ). Če predlogu za dopustitev revizije ni priložen dokaz, da ima stranka opravljen pravniški državni izpit (pogoj iz četrtega odstavka 86. člena ZPP), sodišče vlogo zavrže (367.č člen ZPP). V obravnavanem primeru je predlagatelj sam vložil predlog za dopustitev revizije in predlogu ni priložil dokaza o opravljenem pravniškem državnem izpitu.

4. Dodaten razlog, ki prav tako narekuje zavrženje predlagateljevega predloga je, da zoper pravnomočno odločbo, izdano v postopku izvršbe in zavarovanja, ni dovoljena revizija (prvi odstavek 10. člena ZIZ). Revizije zato tudi ni mogoče dopustiti.

ZIZ člen 10, 10/1, 15. ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 37, 367č.

Opr. št: II DoR 214/2014, ECLI:SI:VSRS:2014:II.DOR.214.2014

Opr. št: II DoR 58/2015, ECLI:SI:VSRS:2015:II.DOR.58.2015

Opr. št: II DoR 77/2015, ECLI:SI:VSRS:2015:II.DOR.77.2015

Opr. št: II DoR 7/2015, ECLI:SI:VSRS:2015:II.DOR.7.2015

Opr. št: II DoR 443/2014, ECLI:SI:VSRS:2014:II.DOR.443.2014

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 489/2012, enako tudi II DoR 31/2013, II DoR 403/2012, II DoR 19/2014

VSRS Sklep II DoR 593/2019, enako tudi VSRS Sklep II DoR 166/2020, VSRS Sklep II DoR 194/2020, VSRS Sklep II DoR 372/2021
Sklep II DoR 399/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-03-08

ODŠKODNINSKO PRAVO - DRUŽINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

premoženjska razmerja med zakoncema - razveza zakonske zveze - dolžnost preživljanja nepreskrbljenega zakonca - odpoved delovnega razmerja iz krivdnih razlogov - pravica osebe, ki jo je umrli preživljal - dopuščena revizija

Dopuščena revizija: Ali je pravilna presoja sodišča druge stopnje, da ne obstaja dolžnost pomoči zakoncu, če službo izgubi iz krivdnih razlogov v smislu 50. člena ZZZDR v povezavi s 173. členom OZ.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je pravilna presoja sodišča druge stopnje, da ne obstaja dolžnost pomoči zakoncu, če službo izgubi iz krivdnih razlogov v smislu 50. člena ZZZDR v povezavi s 173. členom OZ.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek za plačilo 12.393 EUR odškodnine z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 8. 7. 2009 dalje do plačila in zahtevek za plačilo denarne rente v višini 255 EUR mesečno od meseca junija 2010 dalje.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo prve tožnice zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo. Zavzelo je stališče, da tožnica nima pravice do povrnitve škode na podlagi 173. člena Obligacijskega zakonika (Ur. l. RS št. 81/2002, v nadaljevanju OZ), ker je niti pokojni soprog ne bi bil dolžan preživljati, saj ji je delodajalec delovno razmerje odpovedal iz krivdnega razloga. Zakonec, ki nima sredstev za življenje, pa brez svoje krivde ni zaposlen, ima pravico, da ga drugi zakonec preživlja, kolikor je to v njegovi moči (50. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, Ur. l. SRS št. 15/1976, v nadaljevanju ZZZDR).

3. Zoper to sodbo je tožnica vložila predlog za dopustitev revizije. V njem izpostavlja vprašanje,  ali je pravilna presoja sodišča druge stopnje, da ne obstaja dolžnost pomoči zakoncu, če službo izgubi iz krivdnih razlogov. Krivde iz 50. člena ZZZDR ni mogoče enačiti z izgubo službe iz krivdnih razlogov. Navaja, da sodne prakse Vrhovnega sodišča glede tega vprašanja ni.

5. Ker so pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367. a člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 45/08, v nadaljevanju ZPP) podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, je Vrhovno sodišče revizijo dopustilo (tretji odstavek 367. c člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 505/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-03-20

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ZAVAROVALNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO

zavarovalna pogodba - splošni zavarovalni pogoji - razlaga zavarovalne police in splošnih zavarovalnih pogojev - življenjsko in nezgodno zavarovanje - delna invalidnost - višina zavarovalne vsote - dopuščena revizija

Predlogu tožeče stranke se ugodi in se revizija dopusti glede pravnih vprašanj:

ali je na podlagi police št... in Splošnih pogojev Zavarovalnice ... NE-94 ob nastopu  50 % invalidnosti zavarovalnica dolžna plačati zavarovancu celotno dogovorjeno zavarovalno vsoto za invalidnosti do vključno 50 %, torej v konkretnem primeru 18.168,21 EUR, ali le polovico zavarovalne vsote oziroma znesek 9.084,15 EUR in

ali na podlagi istih splošnih pogojev tožnici pri pogodbeno dogovorjeni invalidnosti do vključno 50 % v znesku 18.168,21 EUR pripada ustrezni del zavarovalne vsote za vsak odstotek invalidnosti v znesku 363,36 EUR ali v znesku 181,68 EUR.

Predlogu tožeče stranke se ugodi in se revizija dopusti glede pravnih vprašanj:

ali je na podlagi police št. ... in Splošnih pogojev Zavarovalnice ... NE-94 ob nastopu  50 % invalidnosti zavarovalnica dolžna plačati zavarovancu celotno dogovorjeno zavarovalno vsoto za invalidnosti do vključno 50 %, torej v konkretnem primeru 18.168,21 EUR, ali le polovico zavarovalne vsote oziroma znesek 9.084,15 EUR in

ali na podlagi istih splošnih pogojev tožnici pri pogodbeno dogovorjeni invalidnosti do vključno 50 % v znesku 18.168,21 EUR pripada ustrezni del zavarovalne vsote za vsak odstotek invalidnosti v znesku 363,36 EUR ali v znesku 181,68 EUR.

1. Tožnica je imela v času, ko se ji je zgodil zavarovalni primer, v posledici katerega je po ugotovitvah sodišča prve stopnje nastopila 31 % invalidnost, pri toženi stranki po polici ..., katere sestavni del so splošni pogoji NE-94, sklenjeno življenjsko in nezgodno zavarovanje. V polici je določeno, da zavarovancu pripada zavarovalna vsota 18.168,21 EUR za trajno invalidnost do vključno 50 % in 36.336,42 EUR za trajno invalidnost nad 50 %. Sodišče prve stopnje je tožnici prisodilo 5.632,15 EUR, drugostopenjsko sodišče pa je njeno pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje v zavrnilnem delu potrdilo.

2. Tožnica je vložila predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje zaradi zatrjevanega odstopa izpodbijane odločitve od sodne prakse Vrhovnega sodišča oziroma zaradi neenotnosti sodne prakse glede v izreku tega sklepa navedenih pravnih vprašanj.

3. Pogoji za dopustitev revizije iz 367. a člena Zakona o pravdnem postopku so izpolnjeni. Vrhovo sodišče je zato tožničinemu predlogu ugodilo (tretji odstavek 367. c člena istega zakona).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 231/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-02-09

STVARNO PRAVO - OBLIGACIJSKO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

zaseg motornega vozila v kazenskem postopku - začasen zaseg vozila - odgovornost za pravne napake - pojem pravne napake - zaseg vozila s strani policije - pridobitev lastninske pravice na premičnini - posebni primeri pridobitve - komisijska pogodba - prodajna pogodba - jamčevanje za pravne napake - pridobitev lastninske pravice od nelastnika - - varstvo pred evikcijo - sankcije za pravne napake - razveza pogodbe zaradi neizpolnitve - učinki razdrte pogodbe - prodaja ukradenega avtomobila - dopuščena revizija

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je pravilno stališče sodišča druge stopnje, da je imelo vozilo pravno napako, ker je bilo začasno zaseženo v kazenskem postopku s strani policije, ki je kasneje kupca pozvala k prevzemu vozila, toženec kot komitent pa se je v razmerju do tožnika kot komisionarja skliceval na pravila o pridobitvi lastninske pravice od nelastnika.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je pravilno stališče sodišča druge stopnje, da je imelo vozilo pravno napako, ker je bilo začasno zaseženo v kazenskem postopku s strani policije, ki je kasneje kupca pozvala k prevzemu vozila, toženec kot komitent pa se je v razmerju do tožnika kot komisionarja skliceval na pravila o pridobitvi lastninske pravice od nelastnika.

1. Sodišče prve stopnje je (v delu, pomembnem za predlog) ugodilo zahtevku za plačilo 6,673 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 7. 7. 2008 dalje in 247,86 EUR z  zakonskimi zamudnimi obrestmi od 24. 7. 2008 dalje.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbi toženca in drugega stranskega udeleženca ter potrdilo izpodbijano sodbo. Presodilo je, da predstavlja zaseg avtomobila s strani policije kot ukradenega pravno napako. Toženec mora tožniku povrniti znesek, ki ga je tožnik plačal kupki S. H. vsled razdrtja pogodbe in stroške zastopanja po odvetniku.

3. Zoper to sodbo je toženec vložil predlog za dopustitev revizije. V njem izpostavlja vprašanje ali začasna evikcija osebnega vozila predstavlja tako pravno napako, zaradi katere je pogodba po samem zakonu razdrta (490. člen Obligacijskega zakonika, Uradni list RS št. 83/2001). Navaja, da sodna praksa glede začasne evikcije ni enotna. Sklicuje se na sodbe Vrhovnega sodišča II Ips 387/1995 z dne 30. 10.1996, II Ips 23/1997 z dne 15. 4. 1998 in sodbo Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 2051/2009 z dne 23. 9. 2009. Trdi, da so primeri   II Ips 355/98, II Ips 632/99 in II Ips 492/2001 drugačni. Tam je šlo za primer popolne evikcije, ko prodajalec ni bil lastnik in ko je obstajala zahteva tretjega. Na drugačno dejansko stanje se nanašajo tudi odločbe II Ips 625/2000,  II Ips 542/2003, II Ips 497/2009 in  II Ips 689/2003.

5. Ker so pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, je Vrhovno sodišče revizijo dopustilo (tretji odstavek 367.c člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.