TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 92/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-01

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nekdanji sodnik pristojnega sodišča kot stranka v postopku - objektivna nepristranskost sodišča

Ker bi okoliščina, da je bila predlagateljica še pred kratkim sodnica krajevno in stvarno pristojnega sodišča, lahko pri nasprotnem udeležencu in v javnosti vzbudila utemeljen dvom v nepristranskost sodišča, je predlog za prenos pristojnosti utemeljen.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v B.

1. Predlagatelja sta pri Okrajnem sodišču v A. vložila predlog za sodno ureditev meje. Okrajno sodišče v A. je predlagalo prenos pristojnosti. Navedlo je, da je bila predlagateljica dolgoletna sodnica tega sodišča in da je opravljala tudi funkcijo podpredsednice. Kljub upokojitvi z 31. 7. 2011 ta okoliščina utemeljuje prenos pristojnosti, ker bi se sicer vsi sodniki izločili iz obravnavanja, pri nasprotnem udeležencu pa bi navedeno vzbudilo dvom v nepristranskost sodišča.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Delegacija pristojnosti je torej v prvi vrsti namenjena zagotavljanju smotrnosti, vendar je izjemoma, kot "drug tehten razlog", možna tudi, če je podan dvom v tako imenovano objektivno nepristranskost sodišča.

4. Ob upoštevanju narave postopka bi okoliščina, da je bila predlagateljica še pred kratkim sodnica pri sodišču, ki je krajevno pristojno za odločanje v zadevi, mogla negativno vplivati na percepcijo nasprotnega udeleženca in javnosti o objektivni nepristranskosti sodišča v postopku. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v zadevi določilo krajevno bližnje stvarno pristojno sodišče, tj. Okrajno sodišče v B.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 10/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-01-27

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - oče sodnika pristojnega sodišča kot stranka v postopku - objektivna nepristranskost sodišča

Dejstvo, da je ena od strank postopka oče sodnice pristojnega sodišča, predstavlja tehten razlog za delegacijo pristojnosti.

Za odločanje v zadevi se določi Okrajno sodišče v B.

1. Okrajno sodišče v A., ki je stvarno in krajevno pristojno za odločanje v tem pravdnem postopku, predlaga Vrhovnemu sodišču, da določi drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu navaja, da je toženec oče okrajne sodnice, ki opravlja sodniško funkcijo na tem sodišču in obenem po letnem razporedu tudi nadomešča predsednico sodišča v zadevah sodne uprave. Zaradi dvoma o korektnosti in nepristranskosti sojenja noben od sodnikov tega sodišča ne bi mogel odločati v zadevi.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Dejstvo, da je ena od strank postopka – toženec – oče sodnice na sodišču, ki odloča v zadevi na prvi stopnji, predstavlja tehten razlog iz omenjene zakonske določbe, saj bi to dejstvo utegnilo povzročiti dvom o korektnosti postopka in nepristranskosti odločanja. Vrhovno sodišče je zato za odločanje v tej pravdni zadevi določilo drugo stvarno pristojno sodišče, in sicer Okrajno sodišče v B. Pri določitvi tega sodišča je v okviru načela ekonomičnosti postopka upoštevalo njegovo bližino in dostopnost.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 118/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-06

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - odškodninski spor - odgovornost države zaradi dela sodnikov pristojnega sodišča

Če bi se do očitkov iz tožbe opredeljevalo sodišče, na katerega jih v naraciji tožbe naslavlja tožeča stranka, bi to vzbujalo vtis tako imenovane objektivne pristranskosti sodišča – kar pomeni, da je podan tehten razlog za delegacijo pristojnosti.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Krškem.

1. V tej pravdni zadevi, ki jo je Okrožno sodišče v Novem mestu prejelo v reševanje od Okrožnega sodišča v Ljubljani na podlagi 105.a člena Zakona o sodiščih, tožnik zahteva od tožene stranke plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi mu nastala med drugim tudi zaradi protipravnega ravnanja večjega števila sodnikov Okrožnega sodišča v Novem mestu; zato je prav iz tega razloga na naroku           21. 9. 2011 predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za odločanje v tej zadevi. Prenos pristojnosti je predlagalo tudi zdaj pristojno Okrožno sodišče v Novem mestu zaradi izključitve vsakega dvoma, ki bi omajal zaupanje strank v odločanje sodišča.

3. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

4. Tožnik sicer uveljavlja zahtevek za plačilo odškodnine zoper toženo stranko Republiko Slovenijo, vendar iz njegovih tožbenih navedb izhaja, da utemeljuje v tožbi postavljeni zahtevek med drugim tudi z očitki nedopustnega postopanja poimensko navedenih sodnikov prav Okrožnega sodišča v Novem mestu. Če bi se do takih očitkov opredeljevalo sodišče, na katerega jih v naraciji tožbe naslavlja tožeča stranka, bi to vzbujalo vtis tako imenovane objektivne pristranskosti sodišča – kar pomeni, da je podan tehten razlog za delegacijo pristojnosti v pomenu določbe 67. člena ZPP. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v tej zadevi določilo Okrožno sodišče v Krškem.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 121/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-13

spor o pristojnosti - kumulacija sredstev izvršbe - izvršba na premičnine - spor o pristojnosti

Za odločitev o krajevno pristojnem sodišču za izvršbo na plačo je odločilna navedba o dolžnikovem prebivališču v predlogu za izvršbo.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Kočevju.

1. Upnik je vložil predlog za izvršbo za izterjavo denarne terjatve z rubežem plače in drugih stalnih denarnih prejemkov. Okrajno sodišče v Kočevju se je po pridobitvi podatka o dolžnikovem stalnem prebivališču iz centralnega registra prebivalstva izreklo za nepristojno in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Postojni.

2. Okrajno sodišče v Postojni je sprožilo spor o pristojnosti. Navedlo je, da ima dolžnik po navedbah v predlogu prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Kočevju in je zato to sodišče pristojno za odločanje o predlogu.

3. Ker gre za spor o pristojnosti med okrajnima sodiščema z območja različnih višjih sodišč, je za odločitev pristojno Vrhovno sodišče Republike Slovenije (drugi odstavek 25. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

4. Upnik je v predlogu za izvršbo med več sredstvi izvršbe kot prvo navedel sredstvo z rubežem plače. Za odločitev o predlogu za izvršbo na plačoje krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno oziroma začasno prebivališče (prvi odstavek 100. člena v zvezi s prvim odstavkom 128. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju – v nadaljevanju ZIZ). Ker ima dolžnik po navedbi v predlogu o izvršbi stalno prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Kočevju, ta navedba pa je glede na drugi odstavek 17. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ odločilna za presojo krajevne pristojnosti, je za izvršbo pristojno to sodišče. Podatek iz centralnega registra prebivalstva o dolžnikovem stalnem bivališču, ki je bil pridobljen po vložitvi predloga za izvršbo, v sporu o pristojnosti ne more biti odločilen.

5. Po navedenem je Vrhovno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 88/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-08-25

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - bivališče tožene stranke - vrednost spornega predmeta

Glede na vrednost spornega predmeta je podana pristojnost Okrajnega sodišča v Slovenskih Konjicah, na območju katerega ima toženka sedež.

Pristojno sodišče v tej zadevi je Okrajno sodišče v Slovenskih Konjicah.

1. Tožnik, ki je odvetnik, je proti toženki predlagal izvršbo na podlagi verodostojne listine pri Okrajnem sodišču v Ljubljani. To je izdalo izvršilni sklep, na podlagi obrazloženega ugovora dolžnika (toženke) pa je sklep delno razveljavilo in odločilo, da bo sodišče odločalo v pravdnem postopku pred Okrožnim sodiščem v Celju.

2. Okrožno sodišče v Celju je sprožilo kompetenčni spor zato, ker je na stališču, da je podana krajevna in stvarna pristojnost Okrajnega sodišča v Slovenskih Konjicah.

3. V obravnavani zadevi gre za premoženjski spor, pri čemer vrednost spornega predmeta znaša 6.814,75 EUR. Ob upoštevanju prvega odstavka 30. člena in 48. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP je tako podana pristojnost Okrajnega sodišča v Slovenskih Konjicah, na območju katerega ima toženka sedež. Glede na okoliščino, da je tožnik odvetnik, tudi ni podana izjema iz 7. točke drugega odstavka 32. člena ZPP, ker ne gre za gospodarski spor (1).

Op. št. (1):    Primerjaj sklep III R 62/2009 VS RS z dne 24. 11. 2009.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 116/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-10-06

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - prebivališče strank v postopku - sodni zaostanki - prenos pristojnosti po odredbi predsednika sodišča

Prebivališče oziroma sedež sedmih tožnikov in toženke v Mariboru ter majhna vrednost spornega predmeta narekujejo prenos pristojnosti na Okrajno sodišče v  Maribor.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Mariboru.

1. Postopek se je začel s predlogom za izvršbo na podlagi verodostojne listine za izterjavo 148,97 EUR in se po obrazloženem ugovoru dolžnice (v tem postopku toženke) nadaljeval kot pri ugovoru zoper plačilni nalog pred Okrajnim sodiščem v Mariboru.

2. V skladu s 105.a členom Zakona o sodiščih (ZS) je predsednik Višjega sodišča v Mariboru odločil, da se v več nerešenih pravdnih zadevah Okrajnega sodišča v Mariboru, med katerimi je tudi obravnavana, pristojnost za sojenje prenese na Okrajno sodišče v Lendavi.

3. Na podlagi predloga tožene stranke je Vrhovno sodišče Republike Slovenije s sklepom I R 134/2010 z dne 23. 9. 2010 na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) zaradi smotrnosti določilo za odločanje v tej pravdni zadevi Okrajno sodišče v Mariboru.

4. S sklepom predsednika Vrhovnega sodišča Su 72/2011-28 je bila glede petdesetih pravdnih zadev Okrajnega sodišča v Mariboru prenesena krajevna pristojnost na Okrajno sodišče v Idriji. Med temi zadevami je tudi obravnavana zadeva. Okrajno sodišče v Idriji jo vodi pod P 47/2011.

5. Toženka je z vlogama 23. 3. 2011 in 26. 6. 2011 ponovno nasprotovala prenosu pristojnosti in predlagala, da zadevo zaradi smotrnosti obravnava Okrajno sodišče v Mariboru.

7. Odločitev predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije o prenosu pristojnosti 50 pravdnih zadev  na Okrajno sodišče v Idriji temelji na zakonski določbi 105.a člena ZS. Glede na to, da je splošna krajevna pristojnost sodišč določena po personalnem kriteriju tožene stranke (46. in 47. člen ZPP), vsaka sprememba pristojnosti zanjo praviloma pomeni povečanje stroškov. Vendar pa lahko tudi v takih primerih razlogi iz 67. člena ZPP narekujejo prenos pristojnosti na drugo (ali pa nazaj na prejšnje) stvarno pristojno sodišče. Vrhovno sodišče ocenjuje, da so v obravnavanem primeru takšni pogoji podani. Na strani tožeče stranke nastopa sedem tožnikov, ki imajo vsi, tako kot toženka, sedež oziroma prebivališče v Mariboru in upoštevajoč majhno vrednost spornega predmeta, bi tako zgolj potni stroški strank, če bi zadevo obravnavalo Okrajno sodišče v Idriji, presegli to vrednost. Razlogi smotrnosti torej kažejo, da je toženkin predlog utemeljen in narekujejo prenos pristojnosti nazaj na splošno krajevno pristojno sodišče. Zato je Vrhovno sodišče po 67. členu ZPP kot stvarno pristojno sodišče določilo Okrajno sodišče v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 101/2011 in I R 108/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-15

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nezadovoljstvo stranke z delom sodišča

Niti nezadovoljstvo tožencev z vodenjem glavne obravnave niti iz tega izvirajoče posplošene navedbe o povezanosti med tožnikom in sodniki, ki so doslej odločali v zadevah, v katerih toženca nastopata kot stranki, ne morejo biti razlog za prenos pristojnosti.

2. Tožnik je po prekinitvi zapuščinskega postopka pri Okrajnem sodišču v Celju vložil tožbo zoper sodediče za ugotovitev vrednosti darila, za ugotovitev obsega zapuščine in za plačilo 1.938,15 EUR. Potem ko sta bili zahtevi prvotoženca in drugotoženca za izločitev sodnice, vloženi med obravnavanjem zadeve, zavrnjeni, je najprej prvotoženec, nato pa še drugotoženec predlagal, naj Vrhovno sodišče za njihove postopke na sodiščih izloči vsa sodišča s celjskega in šmarskega okoliša. Prvotoženec je navedel, da je po več obravnavah prišlo do razhajanj med tožnikom na eni ter njim in drugotožencem na drugi strani, to pa iz razloga, ker na celjskem sodišču nimajo posluha za njune pripombe proti tožniku, ker ima tožnik na tem sodišču privilegije, ker je bil tam dolga leta porotnik, ker je njegova uslužbenka pri sodišču in ker je na tem sodišču zaposlena kot sodnica tudi tožnikova nečakinja. Želi, da se postopek vodi pravično, s sodnico, ki je doslej vodila postopek, pa ni bil zadovoljen, ker ni upoštevala pripomb in ni dovolila navesti prič. Drugotoženec je navedel, da sodišče upošteva vse želje tožnika, pritožb tožencev pa ne, da se vsi dobro poznajo, odklanjajo izločitev in eden drugega zagovarjajo.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Delegacija pristojnosti je torej v prvi vrsti namenjena zagotavljanju smotrnosti, vendar je izjemoma, kot "drug tehten razlog", možna tudi, če je podan dvom v tako imenovano objektivno nepristranskost sodišča.

4. Niti nezadovoljstvo tožencev z vodenjem glavne obravnave niti iz tega izvirajoče posplošene navedbe o povezanosti med tožnikom in sodniki, ki so doslej odločali v zadevah, v katerih toženca nastopata kot stranki, ne morejo biti razlog za prenos pristojnosti. Sodniki odločajo na podlagi ustave in zakonov in morajo biti sposobni objektivno odločati v vseh sporih, odpravo morebitnih napak pri vodenju postopka pa lahko stranke uveljavljajo v postopku s pravnimi sredstvi.

5. Po navedenem je Vrhovno sodišče predloga tožencev za prenos pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 81/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-01

spor o pristojnosti - izvršba na premičnine - krajevna pristojnost - bivališče dolžnika

Za odločitev o krajevno pristojnem sodišču za izvršbo na dolžnikova denarna sredstva je odločilna navedba o dolžnikovem prebivališču v predlogu za izvršbo.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Kranju.

1. Upnik je pri Centralnem oddelku za verodostojno listino Okrajnega sodišča v Ljubljani vložil predlog za izvršbo zaradi izterjave denarne terjatve z rubežem plače in z rubežem denarnih sredstev pri organizacijah za plačilni promet. Upoštevaje navedbo dolžnikovega prebivališča v predlogu za izvršbo je sodišče odločilo, da bo po pravnomočnosti sklepa izvršilni postopek vodilo in o njem odločalo Okrajno sodišče v Kranju. Okrajno sodišče v Kranju se je na podlagi ugotovitve, da ima dolžnik stalno prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Celju, izreklo za nepristojno.

2. Okrajno sodišče v Celju je sprožilo spor o pristojnosti. Navedlo je, da ima dolžnik po navedbah v predlogu prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Kranju in da kljub morebitnim kasnejšim spremembam okoliščin, na katere se opira pristojnost sodišča, ostane pristojno sodišče, ki je bilo pristojno ob vložitvi predloga.

3. Ker gre za spor o pristojnosti med okrajnima sodiščema z območja različnih višjih sodišč, je za odločitev pristojno Vrhovno sodišče Republike Slovenije (drugi odstavek 25. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

4. Za odločitev o predlogu za izvršbo z rubežem plače je krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno oziroma začasno prebivališče (prvi odstavek 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju – v nadaljevanju ZIZ). Ker ima dolžnik po navedbi v predlogu o izvršbi stalno prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Kranju, ta navedba pa je glede na drugi odstavek 17. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ odločilna za presojo krajevne pristojnosti, je za izvršbo pristojno to sodišče.

5. Po navedenem je Vrhovno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 124/2011, enako tudi II DoR 378/2011, II DoR                    276/2011, II DoR 169/2011, II DoR 339/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-15

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

zastaranje odškodninske terjatve - odškodnina za nepremoženjsko škodo - hrup - prekomerne imisije - predlog za dopustitev revizije - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Ker zakonski pogoji niso podani, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku za plačilo odškodnine v višini po 7.000 EUR vsakemu od tožnikov, vsem z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 27. 10. 2006 dalje. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je toženkini pritožbi delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je odškodnino znižalo na 3.000 EUR in v presežku tožbeni zahtevek zavrnilo. V ostalem je toženkino pritožbo zavrnilo. Strinjalo se je s stališčem sodbe sodišča prve stopnje o utemeljenosti ugovora zastaranja, kolikor se je tožba nanašala na obdobje več kot treh let pred njeno vložitvijo, in o nepravočasnosti navedb v zvezi z ugovorom zastaranja celotne terjatve, ki je predmet tožbe.

3. Toženka se v predlogu za dopustitev revizije ne strinja s stališčem izpodbijane sodbe, da so bile navedbe v zvezi z ugovorom zastaranja celotne terjatve podane prepozno.

4. Vrhovno sodišče dopusti revizijo, če je od njegove odločitve mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, pomembnem za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse (prvi odstavek 367.a člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

5. Vrhovno sodišče je v sodbi II Ips 68/2011 z dne 30. 6. 2011 že zavzelo stališče, da za odškodninske terjatve za škodo, ki stalno nastaja zaradi učinkovanja prometnih imisij, ni uporabljiv zastaralni režim sukcesivno nastajajoče bodoče škode, ki predpostavlja, da je dejavnost, ki povzroča škodo, že zaključena. Ob upoštevanju tega stališča in glede na to, da je bila odškodnina prisojena za obdobje treh let pred vložitvijo tožbe in kasneje, dopustitev revizije v obravnavanem primeru ne bi mogla prispevati k drugačni odločitvi, kot je bila sprejeta v izpodbijani sodbi.

6. Po navedenem predpostavke za dopustitev revizije niso podane. Zato je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

Opr. št: II DoR 378/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:II.DOR.378.2011

Opr. št: II DoR 276/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:II.DOR.276.2011

Opr. št: II DoR 169/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:II.DOR.169.2011

Opr. št: II DoR 339/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:II.DOR.339.2011

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 69/2011, enako tudi II DoR 149/2011, II DoR                      181/2011
Sklep II DoR 286/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2011-09-22

ODŠKODNINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

dopuščena revizija - odškodninska odgovornost delodajalca - nesreča pri delu - okužba s tuberkulozo

Revizija se dopusti glede vprašanja iz izreka odločbe.

„Ali je sodišče pri odločitvi, da ni podana obveznost povrnitve škode s strani prve tožene zavarovalnice, napačno uporabilo materialno pravo?“

1. Tožnica je v tožbi navedla, da je bila v decembru 2005 in januarju 2006 zaposlena kot čistilka pri delodajalcu, ki je čistil prostore bolnišnice. Delodajalec je imel  sklenjeno pogodbo o zavarovanju pred odgovornostjo s prvo toženo zavarovalnico, bolnišnica pa z drugo toženo zavarovalnico. Tožnica navaja, da se je pri delu okužila s tuberkulozo. Zato od sodišča zahteva, naj toženima zavarovalnicama nerazdelno naloži v plačilo odškodnino za škodo, ki ji je zaradi tega nastala.

2. Sodišče prve stopnje je njen tožbeni zahtevek zavrnilo, sodišče druge stopnje pa je zavrnilo njeno pritožbo in je potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Zoper odločitev sodišča druge stopnje tožnica vlaga predlog za dopustitev revizije. Poudarja, da je pred delovnim sodiščem vložila tožbo zoper delodajalca, s katero je na podlagi enakega dejanskega stanja zahtevala plačilo odškodnine, to sodišče pa je njenemu zahtevku ugodilo. Taka odločitev je bila tudi potrjena s strani višjega sodišča. Tožnica zato meni, da gre za neenotno sodno prakso, zaradi česar so izpolnjeni pogoji za dopustitev revizije.

5. Vrhovno sodišče je ocenilo, da so glede v izreku opredeljenega pravnega vprašanja izpolnjeni pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka                      367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Zato je revizijo na podlagi tretjega odstavka 367.c člena ZPP dopustilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.