TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 236/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-22

dopuščena revizija - bistvena kršitev določb pravdnega postopka - pomanjkljivosti sodbe - pomanjkanje razlogov o odločilnih dejstvih

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali sta sodišči zagrešili bistveni kršitvi določb postopka, ko se nista izrekli o (pritožbenih) navedbah, da je za vložitev tožbe glede razveljavitve sklepa toženke o prenehanju funkcije I. Ž. v izvršnem odboru toženke in ugotovitvi, da njegova funkcija v tem odboru ni prenehala, poleg tožnika aktivno stvarno legitimiran I. Ž.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali sta sodišči zagrešili bistveni kršitvi določb postopka, ko se nista izrekli o (pritožbenih) navedbah, da je za vložitev tožbe glede razveljavitve sklepa toženke o prenehanju funkcije I. Ž. v izvršnem odboru toženke in ugotovitvi, da njegova funkcija v tem odboru ni prenehala, poleg tožnika aktivno stvarno legitimiran I. Ž.

1. Toženka je vložila predlog za dopustitev revizije zoper pravnomočno odločitev, da se sklep toženke o izključitvi tožnika in člana izvršnega odbora toženke I. Ž. iz članstva toženke, sprejet na skupščini toženke dne 10. 7. 2009 pod točko 6, razveljavi in se ugotovi, da članstvo tožnika in članstvo oz. pravilno funkcija člana izvršenega odbora toženke I. Ž. v toženi stranki ni prenehalo, ter da je toženka dolžna plačati tožniku 4.000 EUR odškodnine za premoženjsko škodo. Zavzema se za dopustitev revizije glede naslednjih pravnih vprašanj: - Ali lahko sodišče pri svoji odločitvi spregleda ugovor aktivne legitimacije pravdne stranke, o njem ne odloči in odločitev sodišča prve stopnje vseeno postane pravnomočna? Poudarja, da je sodišče odločilo tudi o sklepu glede izključitve I. Ž., ki pa ni tožnik. Toženka je glede navedenega podala ugovor aktivne legitimacije, ga ustrezno obrazložila, sodišče prve stopnje pa o njem ni odločilo. Na to je toženka opozorila v pritožbi, ki jo predlogu tudi prilaga, vendar sodišče druge stopnje o tem nima razlogov. - Ali športno društvo kot pravdno stranko v pravdnem postopku v skladu z določili Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) kot zakoniti zastopnik lahko zastopa nekdo, ki ni predsednik društva? Predsednik tožnika je bil oz. je I. Ž. Na obeh narokih za glavno obravnavo pa je tožnika zastopal D. Ž. V zapisniku z naroka je za tožečo stranko vedno naveden D. Ž. kot zakoniti zastopnik, kar pa ni, zato tudi ni mogel biti zaslišan kot stranka.

3. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP so v obravnavanem primeru podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa. Zato je Vrhovno sodišče v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (drugi odstavek 367. c člena ZPP).

ZPP člen 339, 339/2-14, 367a, 367a/1, 367c, 367c/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 348/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-10-24

predlog za dopustitev revizije - obstoj sodne prakse - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Vrhovno sodišče je ugotovilo, da pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani, zato je tožnikov predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člen ZPP).

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbene zahtevke tožnikov na podlagi ugotovitev, da je bil pravdni postopek zaradi začetka stečajnega postopka zoper toženko prekinjen, da je bil 16. 7. 2010 objavljen sklep o preizkusu terjatev, ter da je terjatev tožnikov prerekana in tožniki v zakonskem roku niso predlagali nadaljevanja postopka.

2. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo tožnikov proti prvostopenjski sodbi.

3. Tožniki so vložili predlog za dopustitev revizije. Stališče njihove pooblaščenke je, da sodišči nista ustrezno upoštevali, da četrti odstavek 122. člena Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (v nadaljevanju ZFPPIPP) prekomerno posega v človekovo pravico do sodnega varstva iz 23. člena in v človekovo pravico do enakega varstva iz 22. člena Ustave RS. Aktualna zakonska ureditev naj bi v povezavi s pravico odvetnika do letnega dopusta, strankam odvzela pravico do pravnega varstva. Sodišči prve in druge stopnje naj bi napačno presodili o zahtevku tožečih strank, v takšnih primerih pa Vrhovno sodišče še ni odločalo in ne obstaja sodna praksa za enakovrstne oziroma podobne primere.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, zato je tožnikov predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člen ZPP).

ZPP člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 167/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-10-04

vrednost spornega predmeta - sosporniki - nedovoljen predlog - predlog za dopustitev revizije - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Tožniki so navadni sosporniki in zoper toženo stranko uveljavljajo terjatev, ki na njihovi strani ni solidarna. Tožniki so navedli le nediferencirano, skupno vrednost spora. Na ta način sodišču niso omogočili preizkusa obstoja predpostavke za dopustitev revizije iz četrtega odstavka 367. člena ZPP. Njihov predlog je zato nedovoljen in ga je revizijsko sodišče zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožnikov, da jim je dolžna tožena stranka na račun pooblaščenega odvetnika izplačati odškodnino v višini 29.209,33 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 27. 10. 2003 do plačila v roku osmih dni in jim v istem roku povrniti pravdne stroške. Sodišče druge stopnje je zavrnilno sodbo potrdilo.

2. Tožniki so zoper sodbo sodišča druge stopnje vložili predlog za dopustitev revizije.

4. Vtoževani znesek predstavlja odškodnino za škodo, ki je tožnikom kot delničarjem družbe S. d. d., nastala zaradi protipravnega ravnanja družbe I. d. o. o., zavarovanke tožene stranke, ki je njihovih 23.332 delnic protipravno prodala „pod ceno“. Z zneskom 29.209,33 EUR je zajeto prikrajšanje zaradi prodaje vseh delnic vseh tožnikov.

5. Po določbi četrtega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) sodišče revizije ne more dopustiti, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 2.000 EUR. Tožniki so navadni sosporniki in zoper toženo stranko uveljavljajo terjatev, ki na njihovi strani ni solidarna. Zato je za presojo dovoljenosti predloga za dopustitev revizije odločilno, ali terjatev vsakega od tožnikov do tožene stranke presega 2.000 EUR. Tožniki so navedli le nediferencirano, skupno vrednost spora. Na ta način sodišču niso omogočili preizkusa obstoja predpostavke za dopustitev revizije iz četrtega odstavka 367. člena ZPP. Njihov predlog je zato nedovoljen in ga je revizijsko sodišče zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 320/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-15

predlog za dopustitev revizije - plačilo sodne takse kot procesna predpostavka - domneva umika predloga za dopustitev revizije - nedovoljen predlog - revizija zoper sklep o zavrženju evizije - direktna revizija - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Prvi tožnik ni plačal dolgovane sodne takse za predlog za dopustitev revizije, čeprav je bil na plačilo pravilno pozvan in tudi opozorjen na posledice neplačila, zato se njegov predlog šteje za umaknjenega.

Ker je revizija zoper sklep s katerim je sodišče druge stopnje potrdilo sklep sodišča prve stopnje, da se revizija zavrže, dovoljena že po samem zakonu, predlog za dopustitev revizije ni dovoljen.

1. Prvi tožnik in četrta tožnica sta na podlagi sklepov II DoR 197/2011 in                 II DoR 99/2011 vložila revizijo zoper sodbo Višjega sodišča v Kopru                   Cp 122/2011. Vloženo revizijo je Okrožno sodišče v Novi Gorici zavrglo, pritožbeno sodišče pa je tako odločitev potrdilo. Nižji sodišči sta vloženo revizijo zavrgli, ker ji pooblaščenka ni priložila novega pooblastila za zastopanje, niti reviziji nista bila priložena predloga za dopustitev revizije in sklepa o dopustitvi revizije.

2. Predlagatelja sklep pritožbenega sodišča, ki je potrdilo zavrženje revizije, izpodbijata, ker stališče, ki ga je zavzelo sodišče prve stopnje (da je v primeru dopuščene revizije potrebno sami reviziji predložiti novo pooblastilo za zastopanje), ni pravilno.

3. Predlog prvega tožnika se šteje za umaknjenega, predlog četrte tožnice pa ni dovoljen.

4. Prvi tožnik ni plačal dolgovane sodne takse za predlog za dopustitev revizije, čeprav je bil na plačilo pravilno pozvan in tudi opozorjen na posledice neplačila. Zato se njegov predlog šteje za umaknjenega (tretji odstavek 105. a člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP).

5. Tudi po uveljavitvi Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 45/2008), ki je uveljavil inštitut dopuščene revizije, je revizija zoper sklep, s katerim je sodišče druge stopnje potrdilo sklep sodišča prve stopnje, da se revizija zavrže, vselej dovoljena (tretji odstavek 384. člena ZPP). Ker je torej revizija zoper izpodbijani sklep dovoljena že po samem zakonu, predlog za dopustitev revizije ni dovoljen (tako tudi sklep VSRS II DoR 373/2010 in II DoR 47/2009). Predlog A. O. je sodišče zato zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 103/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-09-20

predlog za dopustitev revizije - nedovoljen predlog - revizija zoper sklep o spremembi tožbe - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Sklep drugostopenjskega sodišča, s katerim je bila zavrnjena (posebna) pritožba       (363. člen ZPP) zoper prvostopenjski sklep, s katerim ni bila dopuščena sprememba nasprotne tožbe, ni sklep, s katerim bi se postopek pravnomočno končal.

Predlog se v delu zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bila zavrnjena pritožba zoper sklep sodišča prve stopnje, s katerim ni bila dopuščena sprememba nasprotne tožbe z dne 12. 1. 2011, zavrže.

1. Prvostopenjsko sodišče je presodilo, da je toženka dolžna tožniku plačati   4.674,08 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 30. 8. 2005 dalje do plačila, ter zavrnilo presežni tožbeni zahtevek in zahtevek po nasprotni tožbi. Hkrati je sklenilo, da se zavrnejo v izreku sodbe navedeni dokazni predlogi obeh pravdnih strank, da se dopusti sprememba tožbe z dne 25. 1. 2006 in da se ne dopusti sprememba nasprotne tožbe z dne 12. 1. 2011.

2. Pritožbeno sodišče je pritožbo toženke zavrnilo in potrdilo sodbo in sklep prvostopenjskega sodišča. Glede zavrnjenih dokaznih predlogov je navedlo, da je toženka dokaze predlagala prepozno in da bi morala kršitve v zvezi s tem uveljavljati že na naroku za glavno obravnavo.

3. Toženka je zoper odločbo pritožbenega sodišča vložila predlog za dopustitev revizije. V njem s (pavšalno) trditvijo, da je listine predložila pravočasno, in z zatrjevanjem številnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka (glej 184., 286., 287., 8. in 14. točko drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku; v nadaljevanju ZPP), ki naj bi jih storili nižji sodišči, izpodbija predvsem odločitvi o dokaznih predlogih toženke in o modifikaciji nasprotne tožbe. Uveljavlja pa tudi zmotno uporabo materialnega prava.

4. Predlog glede odločitve nižjih sodišč o spremembi nasprotne tožbe ni dovoljen, sicer pa ni utemeljen.

5. Po 1. odstavku 384. člena ZPP lahko stranke vložijo (tudi) revizijo zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. Sklep drugostopenjskega sodišča, s katerim je bila zavrnjena (posebna) pritožba       (363. člen ZPP) zoper prvostopenjski sklep, s katerim ni bila dopuščena sprememba nasprotne tožbe, ni sklep, s katerim bi se postopek pravnomočno končal.(1) Ker revizija v tem delu ni dovoljena, je bilo treba tudi predlog za njeno dopustitev v tem delu zavreči (377. člen ZPP v zvezi s 4. odstavkom                 384. člena ZPP).

6. Sicer pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani. Vrhovno sodišče je zato v ostalem neutemeljen predlog za dopustitev revizije na podlagi drugega odstavka 367.c člena ZPP zavrnilo.

Op. št. (1):    Tako tudi odločbi Vrhovnega sodišča Republike Slovenije III Ips 80/2004 z dne 7. 12. 2004 in II Ips 568/2001 z dne 6. 12. 2001.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 396/2010, enako tudi VSRS II DoR 349/2010
Sklep XI Ips 17069/2011-56
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-12-13

zahteva za varstvo zakonitosti - dovoljenost - zahteva zoper sklep o odreditvi prepovedi približanja

Zahtevo za varstvo zakonitosti zoper pravnomočen sklep, s katerim je bil odrejen ukrep prepovedi približanja določeni osebi, ni dopustno vložiti.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

1. Okrajno sodišče v Grosupljem je s sklepom I K 17069/2011 z dne 12. 10. 2012 obdolženemu T. Z. odredilo prepoved približevanja B. Z. na razdaljo manjšo od 100 metrov, iz razloga ponovitvene nevarnosti po 3. točki prvega odstavka 201. člena v zvezi s 195. a členom Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP), saj obstaja utemeljen sum, da je na njeno škodo storil kaznivo dejanje ogrožanja varnosti po prvem odstavku 135. člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ-1). Senat Okrožnega sodišča v Ljubljani je s sklepom I Ks 17069/2011 z dne 19. 10. 2012 pritožbo obdolženčevih zagovornikov kot neutemeljeno zavrnil.

2. Zoper sklep senata vlagajo zahtevo za varstvo zakonitosti obdolženčevi zagovorniki zaradi kršitev določb kazenskega postopka, ki so vplivale na zakonitost izpodbijanega sklepa in kršitve kazenskega zakona ter Vrhovnemu sodišču predlagajo razveljavitev izpodbijanega sklepa.

3. Po prvem odstavku 420. člena ZKP je zahtevo za varstvo zakonitosti dovoljeno vložiti zoper pravnomočno sodno odločbo in zoper sodni postopek, ki je tekel pred tako pravnomočno odločbo, po pravnomočno končanem kazenskem postopku. Izjema od tega pravila je četrti odstavek navedenega člena, ki določa, da se sme tudi med kazenskim postopkom, ki še ni pravnomočno končan, vložiti zahtevo za varstvo zakonitosti, in sicer zoper pravnomočno odločbo o odreditvi pripora, le izjemoma pa tudi zoper pravnomočno odločbo o podaljšanju pripora, v primerih podaljšanja s sklepom senata Vrhovnega sodišča (drugi odstavek 205. člena) in podaljšanja po vložitvi obtožnice (drugi odstavek 272. člena).

4. Kazenski postopek zoper obdolženca še ni pravnomočno končan, zagovorniki obdolženega pa vlagajo zahtevo za varstvo zakonitosti zoper pravnomočen sklep, s katerim je bil odrejen ukrep prepovedi približanja določeni osebi, in ne pripor (četrti odstavek 420. člena ZKP). Glede na citirano zakonsko določilo zahteve za varstvo zakonitosti zoper takšen sklep ni dopustno vložiti, zato je Vrhovno sodišče zahtevo zagovornikov kot nedovoljeno zavrglo (drugi odstavek 423. člena ZKP ).

5. Glede na to, da obdolženčevi zagovorniki z zahtevo niso uspeli, bo obdolženec, če bo zanj nastopila dolžnost plačila stroškov kazenskega postopka (95. člen ZKP), dolžan plačati sodno takso za zavrženje zahteve za varstvo zakonitosti po tarifni številki 74014 Taksne tarife, v zvezi s petim odstavkom 3. člena in 7. točko prvega odstavka 5. člena Zakona o sodnih taksah, ki jo bo odmerilo sodišče prve stopnje po pravnomočnosti sodbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 165/2012
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-09-13

OBLIGACIJSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - neupravičena pridobitev - pravila vračanja - plačilo v izogib sili - obstoj sodne prakse - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Sodna praksa Vrhovnega sodišča v zvezi z uporabo 191. člena OZ oziroma 211. člena ZOR (za primer, ko stranka plača, da bi se izognila sili) že obstaja.

1. Sodišče prve stopnje je toženki naložilo, da mora tožniku plačati znesek 8.578,67 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 25. 5. 2008 dalje do plačila. V presežku je zahtevek tožnika zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo toženke zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

3. Toženka v predlogu za dopustitev revizije navaja, da ni sodne prakse Vrhovnega sodišča v zvezi z uporabo 191. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ) v situaciji, ko dolžnik sam zakrivi položaj, ki ga sili k plačilu. Predlaga dopustitev revizije glede vprašanja, ali se je dolžnik (tožnik) s tem, ko je plačal nekaj, čeprav je vedel, da ni dolžan, pa si ni pridržal pravice zahtevati nazaj, izognil sili v primeru, ko je zoper dolžnika že potekal izvršilni postopek, pa dolžnik od izvršilnega sodišča ni zahteval, da odloči o višini njegovega dolga (upoštevaje odločbo ustavnega sodišča U-I-300/04 z dne 2. 3. 2006, ki je omejila tek zakonskih zamudnih obresti). Sprašuje se, ali je sploh mogoče govoriti o sili, če dolžnik ne izkoristi pravnih sredstev v sodnem postopku, čeprav ima za to dovolj časa, ter kakšen pomen ima vprašanje, ali je dolžnik sam zakrivil situacijo, ki ga je silila k plačilu. Ne sprejema stališča pritožbenega sodišča, da ni odločilno, kdo je zakrivil situacijo, ki dolžnika sili k plačilu. Meni, da bi se tožnik s poravnavo lahko zavezal le, da bo poplačal vse dolgove Z. d. o. o., ni pa se mogel zavezati, da bo slednja v roku šestih mesecev od podpisa poravnave tudi umaknila predloge za izvršbo oz. tožbe.

5. Sodna praksa Vrhovnega sodišča v zvezi z uporabo 191. člena OZ oziroma 211. člena Zakona o obligacijskih razmerjih (za primer, ko stranka plača, da bi se izognila sili) že obstaja (glej zadeve II Ips 26/2003, II Ips 432/2002,                      II Ips 329/1993 in III Ips 18/2007). Zato je Vrhovno sodišče odločilo, da niso podani pogoji iz 367.a člena Zakona o pravdnem postopku in je predlog za dopustitev revizije zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 151/2012, enako tudi 351/2014
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2012-11-08

dovoljenost predloga za dopustitev revizije - vrednost spornega predmeta - direktna revizija - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Ker v konkretnem primeru vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 EUR, je dovoljena direktna revizija, predlog za dopustitev revizije pa je revizijsko sodišče zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom odločilo, da se predlog toženke za poziv v pravdo družbe D. A. S., N., zavrne in s sodbo, da se zavrne tožbeni zahtevek, da je tožena stranka dolžna tožniku plačati 97.661,06 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega zneska glavnice do plačila.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi toženke ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. Ugodilo je tudi pritožbi tožnika in odločitev sodišča prve stopnje v II. in III. točki izreka spremenilo tako, da se ugotovi, da je terjatev iz tožbenega zahtevka po temelju utemeljena, v preostalem delu pa se „odločitev razveljavi“ in v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. Predlog za dopustitev revizije je vložila toženka. Predlaga dopustitev revizije glede v predlogu izpostavljenih pravnih vprašanj.

5. Dne 1. oktobra 2008 je začela veljati novela Zakona o pravdnem postopku (ZPP), s katero so bile bistveno spremenjene določbe o reviziji. V drugem odstavku 367. člen ZPP je določeno, da je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 eurov. Ker v konkretnem primeru  vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 eurov, je dovoljena direktna revizija, predlog za dopustitev revizije pa je revizijsko sodišče zavrglo.

Opr. št: 351/2014, ECLI:SI:VSRS:2014:351.2014

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS Sklep II DoR 38/2019, enako tudi VSRS Sklep II DoR 98/2020