TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 95/2010, enako tudi X Ips 362/2010, X Ips 396/2010, X Ips 371/2010, X Ips 400/2010, X Ips 402/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-10

revizija - dovoljenost revizije - pravniški državni izpit

Sodišče zavrže revizijo, ki jo vloži stranka sama, če najpozneje v njej ne izkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje, navedeno v uvodu tega sklepa, sta tožnici sami vložili revizijo.

3. Po določbi drugega odstavka 22. člena ZUS-1 lahko dejanja v postopku s pritožbo in z izrednimi pravnimi sredstvi stranka opravlja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku – ZPP, ki v četrtem odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 367.č člena ZPP pa mora stranka, ki sama vloži revizijo oziroma njen zakoniti zastopnik najkasneje ob njeni vložitvi izkazati, da imata opravljen pravniški državni izpit. Če namreč reviziji ni priloženo potrdilo, ki to izkazuje, se revizija na podlagi citirane določbe ZPP zavrže. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljajo določbe drugega odstavka 22. člena ZUS-1, četrtega odstavka 86. člena ZPP in 367.č člena ZPP.

4. V obravnavani zadevi sta tožnici sami vložili revizijo, pri tem pa nista izkazali, da ima katera od njiju opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje določbo 367.č člena ZPP ju sodišče ni pozvalo k predložitvi dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu, temveč je revizijo zavrglo.

5. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi 367.č člena ZPP in 89. člena ZUS-1 revizijo zavrglo kot nedovoljeno.

Opr. št: X Ips 362/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.362.2010

Opr. št: X Ips 396/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.396.2010

Opr. št: X Ips 371/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.371.2010

Opr. št: X Ips 400/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.400.2010

Opr. št: X Ips 402/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.402.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 32/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-25

revizija - pooblastilo - zastopanje odvetniške družbe kot stranke - zavrženje revizije

Ker odvetnik, ki je v obravnavani zadevi vložil revizijo, ni predložil pooblastila tožeče stranke za njeno vložitev, je Vrhovno sodišče njegovo revizijo na podlagi petega odstavka 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 kot nedovoljeno zavrglo in odvetnika ni pozivalo k predložitvi pooblastila.

II. Tožeča stranka trpi sama svoje stroške revizijskega postopka.

1. Zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča je tožeča stranka dne 30. 12. 2009 vložila revizijo.

3. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo Komisije za preprečevanje korupcije z dne 6. 4. 2009, s katero je ta zavrnila zahtevo tožeče stranke za posredovanje dokumenta "Makroekonomska analiza Ekonomskega inštituta Pravne fakultete v Ljubljani o nakupu oklepnih vozil". Informacijski pooblaščenec je z odločbo z dne 13. 7. 2009, zavrnil pritožbo tožeče stranke zoper prvostopni akt.

4. Na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se določbe Zakona o pravdnem postopku - ZPP primerno uporabljajo za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena. V skladu s prvim odstavkom 78. člena ZPP zastopa stranko v postopku, ki je pravna oseba, njen zakoniti zastopnik, ki lahko pravdna dejanja opravlja sam ali po pooblaščencu (prvi odstavek 79. člena ZPP).

5. Tožeča stranka v obravnavani zadevi je odvetniška družba, organizirana kot družba z omejeno odgovornostjo. V 36. členu Zakona o odvetništvu - ZOdv je določeno, da se za ustanovitev in poslovanje odvetniške družbe uporabljajo predpisi o gospodarskih družbah, če ni s tem zakonom drugače določeno. V skladu z 32. členom Zakona o gospodarskih družbah - ZGD-1 družbo zastopajo osebe, ki so določene z zakonom ali aktom o ustanovitvi družbe na podlagi zakona (zakoniti zastopniki). Družbo z omejeno odgovornostjo v skladu s 515. členom ZGD-1 zastopajo poslovodje (direktorji). ZOdv posebnih določb o zakonitem zastopanju odvetniške družbe, ki bi od tega pravila odstopale, ne vsebuje.

6. Zakoniti zastopnik tožeče stranke je po podatkih sodnega registra direktor A.A. Revizijo je za tožečo stranko vložil odvetnik B.B., ki reviziji ni  priložil pooblastila za zastopanje.

7. Ker odvetnik, ki je v obravnavani zadevi vložil revizijo, ni predložil pooblastila tožeče stranke za njeno vložitev, je Vrhovno sodišče njegovo revizijo na podlagi petega odstavka 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 kot nedovoljeno zavrglo in odvetnika ni pozivalo k predložitvi pooblastila.

8. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo, tožeča stranka na podlagi prvega odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 34/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-09

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) II U 207/2009

plačilni nalog - sklep o ugovoru - dovoljenost pritožbe

Zoper sklep, s katerim sodišče prve stopnje odloči o ugovoru zoper plačilni nalog, pritožba ni dovoljena.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi petega odstavka 34. člena Zakona o sodnih taksah – ZST-1 zavrnilo ugovore tožeče stranke zoper plačilne naloge II U 207/2009-9 z dne 19. 11. 2009, II U 207/2009-13 z dne 2. 12. 2009 in II U 207/2009-14 z dne 2. 12. 2009, ker je ugotovilo, da je bila taksa pravilna odmerjena, tožeča stranka pa v ugovorih ni trdila, da bi bil znesek takse že poravnan.

2. Tožeča stranka v pritožbi zoper izpodbijani sklep navaja, da odločitev ni zakonita, zato predlaga, da Vrhovno sodišče njeni pritožbi ugodi.

4. V obravnavani zadevi je tožeča stranka vložila pritožbo zoper sklep po petem odstavku 34. člena ZST-1, s katerim je sodišče prve stopnje odločilo o njenem ugovoru zoper plačilni nalog.

5. Po presoji Vrhovnega sodišča zoper sklep po petem odstavku 34. člena ZST-1 pritožba ni dopustna. ZST-1 namreč pritožbe zoper ta sklep ne predvideva, poleg tega pa tudi ne odkazuje na uporabo drugega procesnega predpisa. Zato je Vrhovno sodišče pritožbo tožeče stranke kot nedovoljeno zavrglo.

6. O zadevi je odločala sodnica poročevalka na podlagi prvega odstavka 346. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, ki določa, da lahko nedovoljeno pritožbo zavrže s sklepom že sodnik poročevalec, če ob preizkusu ugotovi, da pritožba ni dovoljena in če tega ni storil že predsednik senata sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 585/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-11

dovoljenost revizije - ničnost upravnega akta - pravica, izražena v denarni vrednosti - zavrženje

Spor v zvezi s predlogom za izrek ničnosti upravne odločbe ni spor, v katerem je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti.

1. Zoper pravnomočno sodbo je revident po pooblaščencu vložil revizijo. Glede dovoljenosti revizije navaja, da gre v obravnavanem primeru za presojo lastninske pravice oziroma soinvestitorstva za izgradnjo dvosobnega stanovanja v izmeri 54 m² s pripadajočimi skupnimi prostori, kar presega revizijsko vrednost po 1. točki drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1.

3. S pravnomočno sodbo, ki jo revident izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo njegovo tožbo zoper sklep Upravne enote Ljubljana z dne 12. 6. 2006, s katerim je ta zavrgla revidentov predlog, da se za nično izreče odločba iste upravne enote z dne 4. 12. 1995, ki je postala pravnomočna dne 23. 12. 1995, ker revident ni upravičen predlagatelj po določbi prvega odstavka 280. člena Zakona o splošnem upravnem postopku - ZUP. Tožena stranka je z odločbo z dne 15. 8. 2006 zavrnila revidentovo pritožbo zoper navedeni sklep prvostopenjskega upravnega organa.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je že v več sklepih (Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, Up-1124/08 z dne 23. 9. 2008, Up-1057/08 z dne 2. 4. 2009, Up-1186/08 z dne 23. 4. 2009 in Up-1808/08 z dne 17. 9. 2009) ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Po določbi 1. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, ki jo revident uveljavlja, je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločilo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000 eurov. Ker spor v zvezi s predlogom za izrek ničnosti upravne odločbe, ni spor, v katerem je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, ni izpolnjen pogoj za dovoljenost revizije iz navedene določbe ZUS-1.

6. Ker revident ni izkazal zatrjevanega pogoja za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 273/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-12

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 336/2008

Ker je stranka pritožbo umaknila, preden je Vrhovno sodišče o njej odločilo, se postopek ustavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo tožeče stranke zoper odločbo župana Občine z dne 5. 6. 2008. S citirano odločbo je bilo pritožbi tožeče stranke delno ugodeno tako, da se je odločba organa prve stopnje z dne 21. 4. 2008, odpravila in odločeno, da je tožeča stranka dolžna plačati komunalni prispevek v višini 11.890,86 EUR za rekonstrukcijo poslovnega objekta v roku 30 dni od pravnomočnosti odmerne odločbe.

2. Zoper navedeni sklep sodišča prve stopnje je tožeča stranka po odvetnikih vložila pritožbo, ki pa jo je z dopisom z dne 15. 2. 2010 umaknila.

3. Po določbi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena,  primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku – ZPP. Vprašanje umika pritožbe v ZUS-1 ni urejeno, ZPP pa v drugem odstavku 334. člena določa, da lahko stranka, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe, umakne že vloženo pritožbo. Ker je v tem primeru tožeča stranka pritožbo umaknila, preden je Vrhovno sodišče o njej odločilo, je Vrhovno sodišče v skladu z navedenimi določbami ZPP in ZUS-1 na podlagi drugega odstavka 14. člena ZUS-1 postopek ustavilo.

4. Sodnica posameznica je v tej zadevi odločala na podlagi drugega odstavka 14. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 57/2010, enako tudi I Up 74/2010, I Up 217/2010, I Upr 162/2010, I Upr 163/2010, I Upr 167/2010  
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-11

pritožba zoper sklep, o zavrnitvi ugovora zoper plačilni nalog

Pritožba zoper sklep, izdan na podlagi petega odstavka 34. člena ZST-1, ni dopustna.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi petega odstavka 34. člena Zakona o sodnih taksah – ZST-1 zavrnilo tožnikov ugovor zoper plačilni nalog, št. I U 6/2010-4 z dne 7. 1. 2010, ker je ugotovilo, da je bila sodna taksa pravilno odmerjena.

2. Tožnik v pritožbi navaja, da je izpodbijani sklep v celoti nezakonit, saj je tožnik kot tujec na podlagi določb 10. člena ZST-1 ex lege oproščen plačila sodnih taks, zato predlaga, da se njegovi pritožbi ugodi.

4. V obravnavani zadevi je tožnik vložil pritožbo zoper sklep, izdan na podlagi petega odstavka 34. člena ZST-1, s katerim je sodišče odločilo o njegovem ugovoru zoper plačilni nalog.

5. Po presoji Vrhovnega sodišča pritožba zoper sklep, izdan na podlagi petega odstavka 34. člena ZST-1, ni dopustna. ZST-1 namreč pritožbe zoper ta sklep ne predvideva, poleg tega pa tudi ne odkazuje na uporabo drugega procesnega predpisa. Zato je Vrhovno sodišče tožnikovo pritožbo kot nedovoljeno zavrglo.

6. Na drugačno odločitev Vrhovnega sodišča v obravnavani zadevi ne more vplivati napačen pravni pouk sodišča prve stopnje v izpodbijanem sklepu, da je pritožba zoper navedeni sklep dovoljena, saj na podlagi napačnega pravnega pouka tožnik ne more pridobiti procesne pravice, ki mu je zakon ne daje.

7. O zadevi je odločal sodnik poročevalec na podlagi prvega odstavka 346. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, ki določa, da lahko nedovoljeno pritožbo zavrže s sklepom že sodnik poročevalec, če ob preizkusu ugotovi, da pritožba ni dovoljena in tega ni storil že predsednik senata sodišča prve stopnje (343. člen ZPP).

Opr. št: I Up 74/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UP.74.2010

Opr. št: I Up 217/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UP.217.2010

Opr. št: I Upr 162/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UPR.162.2010

Opr. št: I Upr 163/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UPR.163.2010

Opr. št: I Upr 167/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UPR.167.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Ips 23/2010, enako tudi I Ips 45/2011, I Ips 1946/2011-32, I Ips 18478/2010-128, I Ips 35031/2010-161, I Ips 76334/2010-73,  I Ips 5991/2012-58,  I Ips 6115/2010, I Ips 32692/2012-99, I Ips 30445/2014-47, I Ips 9400/2015-31
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-11

zahteva za varstvo zakonitosti - dovoljenost - upravičenci za vložitev - oškodovanec kot tožilec

Oškodovanec kot tožilec in njegov pooblaščenec nista upravičena vložiti zahteve za varstvo zakonitosti.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

1. Višje sodišče v Ljubljani je z uvodoma navedeno sodbo ugodilo pritožbi zagovornika in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je obtoženega J.N. na podlagi 358. člena Zakona o kazenskem postopku (v nadaljevanju ZKP) oprostilo obtožbe za kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena Kazenskega zakonika (v nadaljevanju KZ). Plačilo stroškov kazenskega postopka je skladno z določbo drugega odstavka 96. člena ZKP naložilo oškodovancu kot tožilcu.

2. Zoper sodbo so pooblaščenci oškodovanca kot tožilca vložili zahtevo za varstvo zakonitosti zaradi kršitve kazenskega zakona (1. točka prvega odstavka 420. člena ZKP) in Vrhovnemu sodišču predlagali, da sodbo sodišča druge stopnje spremeni tako, da odloči, da se pritožba obtoženca zavrne in potrdi sodba Okrožnega sodišča v Ljubljani, opr. št. II K 280/2006 z dne 11.12.2008, podrejeno pa predlagajo razveljavitev sodbe sodišča druge stopnje in vrnitev zadeve temu sodišču v nov postopek.

3. Zahteva za varstvo zakonitosti ni dovoljena.

4. Po določbi prvega odstavka 421. člena ZKP smejo zahtevo za varstvo zakonitosti vložiti državni tožilec Republike Slovenije, obdolženec in zagovornik; po obdolženčevi smrti pa jo smejo v njegovo korist vložiti osebe iz drugega odstavka 367. člena ZKP. Ker oškodovanec kot tožilec in njegov pooblaščenec po citirani določbi nista upravičena vložiti zahteve za varstvo zakonitosti, jo je Vrhovno sodišče na podlagi določbe drugega odstavka 423. člena ZKP v zvezi z drugim odstavkom 422. člena ZKP zavrglo kot nedovoljeno.

Opr. št: I Ips 45/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:I.IPS.45.2011

Opr. št: I Ips 1946/2011-32, ECLI:SI:VSRS:2011:I.IPS.1946.2011.32

Opr. št: I Ips 18478/2010-128, ECLI:SI:VSRS:2010:I.IPS.18478.2010.128

Opr. št: I Ips 35031/2010-161, ECLI:SI:VSRS:2010:I.IPS.35031.2010.161

Opr. št: I Ips 76334/2010-73, ECLI:SI:VSRS:2010:I.IPS.76334.2010.73

Opr. št: I Ips 5991/2012-58, ECLI:SI:VSRS:2012:I.IPS.5991.2012.58

Opr. št: I Ips 6115/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.IPS.6115.2010

Opr. št: I Ips 32692/2012-99, ECLI:SI:VSRS:2012:I.IPS.32692.2012.99

Opr. št: I Ips 30445/2014-47, ECLI:SI:VSRS:2014:I.IPS.30445.2014.47

Opr. št: I Ips 9400/2015-31, ECLI:SI:VSRS:2015:I.IPS.9400.2015.31

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I Ips 362/2008, enako tudi I Ips 245/2008
Sklep I Up 69/2010, enako tudi I Up 71/2010, I Up 73/2010, I Up 220/2010, I Up 75/2010, II Upr 81/2009, II Upr 82/2009, I Up 514/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-20

zavrženje - pritožba zoper sklep vrhovnega sodišča

Niti v ZUS-1 niti v katerem drugem zakonu ni podana pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zoper sklep Vrhovnega sodišča, izdan v pritožbenem postopku v upravnem sporu, vložiti redno ali izredno pravno sredstvo, saj je tudi v upravnem sporu prav Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi zadnja sodna stopnja odločanja in zoper njegove odločbe ni pritožbe.

1. Z izpodbijanim sklepom je Vrhovno sodišče zavrglo pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča RS v Ljubljani I U 1099/2009-15 z dne 11.11.2009, s katerim sodišče prve stopnje ni ugodilo predlogu tožnika za oprostitev plačila sodnih taks ali za obročno plačilo sodnih taks.

3. Z obravnavano pritožbo pritožnik izpodbija sklep, ki ga je o njegovi pritožbi zoper sklep sodišča prve stopnje izdalo Vrhovno sodišče. Niti v Zakonu o upravnem sporu - ZUS-1 (Ur.l. RS, št. 105/2006) niti v katerem drugem zakonu ni podana pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zoper sklep Vrhovnega sodišča, izdan v pritožbenem postopku v upravnem sporu, vložiti redno ali izredno pravno sredstvo, saj je tudi v upravnem sporu prav Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi (127. člen Ustave Republike Slovenije) zadnja sodna stopnja odločanja in zoper njegove odločbe ni pritožbe.

4. Ker glede na navedeno pravna sredstva zoper sklep, s katerim je Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi odločilo o pravnem sredstvu zoper odločbo sodišča prve stopnje, niso dovoljena, je treba pritožbo zavreči ob smiselni uporabi 352. člena ZPP, po katerem sodišče druge stopnje zavrže s sklepom med drugim tudi nedovoljeno pritožbo.

O zadevi je odločal sodnik poročevalec na podlagi prvega odstavka 346. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, ki določa, da lahko nedovoljeno pritožbo zavrže s sklepom že sodnik poročevalec, če ob preizkusu ugotovi, da pritožba ni dovoljena in če tega ni storil že predsednik senata sodišča prve stopnje.

Opr. št: I Up 71/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UP.71.2010

Opr. št: I Up 73/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UP.73.2010

Opr. št: I Up 220/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UP.220.2010

Opr. št: I Up 75/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.UP.75.2010

Opr. št: II Upr 81/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:II.UPR.81.2009

Opr. št: II Upr 82/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:II.UPR.82.2009

Opr. št: I Up 514/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:I.UP.514.2011

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep IV Ips 77/2010, enako tudi IV Ips 49/2012, IV Ips 21/2013
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-23

postopek o prekršku - zahteva za varstvo zakonitosti - dovoljenost zahteve za varstvo zakonitosti - upravičenec za vložitev

Zahtevo za varstvo zakonitosti v postopku o prekršku lahko vloži državni tožilec po uradni dolžnosti ali na pobudo osebe, ki ima pravico do pritožbe zoper sodbo o prekršku sodišča prve stopnje, ne pa tudi storilec prekrška.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

1. S sodbo ZSV-54/2009 z dne 30.11.2009 je Okrajno sodišče v Sevnici zavrnilo zahtevo za sodno varstvo storilke R.D. zoper plačilni nalog Postaje prometne policije Krško z dne 17.1.2009 in ji naložilo plačilo sodne takse.

2. Zahtevo za varstvo zakonitosti vlaga storilka, zaradi kršitev Zakona o prekrških (v nadaljevanju ZP-1). Okrajnemu sodišču v Sevnici predlaga, da zahtevo skupaj z ostalim spisovnim gradivom odstopi v reševanje Višjemu sodišču v Ljubljani.

3. V pravnem pouku obravnavane sodbe je navedeno, da zoper to sodbo ni pritožbe. Zato je Vrhovno sodišče vlogo storilke obravnavalo kot zahtevo za varstvo zakonitosti, kot jo je storilka tudi naslovila.

4. Po določbi drugega odstavka 169. člena ZP-1 zahtevo za varstvo zakonitosti lahko vloži državni tožilec po uradni dolžnosti ali na pobudo osebe, ki ima pravico do pritožbe zoper sodbo o prekršku sodišča prve stopnje. V skladu s citirano določbo ZP-1 torej sme zahtevo za varstvo zakonitosti v zadevah o prekršku vložiti edino (vrhovni) državni tožilec, ne pa tudi storilec prekrška ali njegov zagovornik. Ta lahko vloži pobudo za vložitev tega izrednega pravnega sredstva pri Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije.

5. Glede na to, da ZP-1 storilcu prekrška ne daje pravice vložiti to izredno pravno sredstvo, je Vrhovno sodišče zahtevo storilke R.D. za varstvo zakonitosti kot nedovoljeno zavrglo (drugi odstavek 423. člena Zakona o kazenskem postopku v zvezi s 171. členom ZP-1).

Zakon o prekrških (uradno prečiščeno besedilo) (2006) - ZP-1-UPB3  - člen 169

Opr. št: IV Ips 49/2012, ECLI:SI:VSRS:2012:IV.IPS.49.2012

Opr. št: IV Ips 21/2013, ECLI:SI:VSRS:2013:IV.IPS.21.2013

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 287/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-11

predlog za dopustitev revizije - vsebina predloga - opredelitev pomembnega pravnega vprašanja - nepopoln predlog - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Ker predlog ni popoln, ga je Vrhovno sodišče zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je delno ugodilo zahtevku za plačilo odškodnine zaradi izgubljenega preživljanja, in sicer je toženka dolžna prvi tožnici plačati 5.340,43 EUR, drugi tožnici pa 750,81 EUR z zamudnimi obrestmi. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožnic in toženke glede glavne stvari zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

3. Zoper navedeno sodbo sta tožnici vložili predlog za dopustitev revizije.

5. Po četrtem odstavku 367.b člena ZPP mora stranka v predlogu za dopustitev revizije natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče druge stopnje to vprašanje rešilo nezakonito. Natančno in konkretno mora opisati tudi zatrjevane kršitve postopka.

V predlogu je nanizanih množica vprašanj, pri čemer se materialnopravna vprašanja prepletajo s procesnimi, ta pa z dejanskimi, v pretežni meri pa predstavljajo nestrinjanje z dokazno oceno nižjih sodišč. Vsa so postavljena v izključni povezavi z obravnavanim primerom. Predlog s tako vsebino ne zadosti zahtevam iz navedene določbe ZPP.

6. Ker predlog ni popoln, ga je Vrhovno sodišče zavrglo (šesti odstavek 367.b člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367b, 367b/4, 367b/6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 187/2009, enako tudi II DoR 224/2009, II DoR 93/2010, II DoR 199/2009, II DoR 167/2010, II DoR 284/2009, II DoR 368/2012, II DoR 459/2012, II DoR 441/2012