Sklep in sodba III Ips 5/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-05-18

OBLIGACIJSKO PRAVO - STVARNO PRAVO - ZEMLJIŠKA KNJIGA

revizija - pravni interes za revizijo - izbris stranke iz sodnega registra - razveljavitev prodajne pogodbe - solastnina - predkupna pravica - izbrisna tožba - tožbeni zahtevek - dvakratna (zaporedna) prodaja nepremičnine

Po določbi prvega odstavka 512. člena OZ ima tožnica kot prizadeta predkupna upravičenka pravico zahtevati, da se prodajna pogodba razveljavi, vendar pa mora hkrati zahtevati, da se stvar pod enakimi pogoji proda njej. Zato je tožnica poleg zahtevka na razveljavitev prodajnih pogodb (v obravnavani zadevi je šlo za dvakratno, zaporedno prodajo, zato je izpodbojno tožbo pravilno vložila proti vsem strankam obeh prodajnih pogodb, katerih razveljavitev je uveljavljala) postavila tudi zahtevek na sklenitev prodajne pogodbe pod enakimi pogoji.

Tožbeni zahtevek, ki temelji na predkupni pravici, je lahko utemeljen le, če poleg zahtevka na razveljavitev prodajne pogodbe vsebuje tudi zahtevek, da prodajalka iz razveljavljene pogodbe sklene novo prodajno pogodbo s prizadeto predkupno upravičenko (pod enakimi pogoji, kot so bili dogovorjeni v razveljavljeni pogodbi). Ker pa je v obravnavani zadevi šlo za dvakratno (zaporedno) prodajo, je treba odgovoriti na vprašanje, katera od toženk bi morala skleniti prodajno pogodbo s tožnico. Revizijsko sodišče odgovarja, da je to prva toženka, ki jo je kot solastnico vezala predkupna pravica tožnice. Tožnica kot druga solastnica je namreč v skladu s tretjim odstavkom 66. člena SPZ imela predkupno pravico v primeru prodaje idealnega deleža na nepremičnini, ki jo je skupaj s prvo toženko imela v solasti. Ker je v posledici razveljavitve obeh prodajnih pogodb pravno gledano šlo za pravno vrnitev stvari prvi prodajalki (prvi toženki), k sklenitvi prodajne pogodbe s prizadeto predkupno upravičenko ni mogla biti zavezana tretja toženka (druga kupka).

Tožbeni zahtevek, ki temelji na predkupni pravici, je lahko utemeljen le, če poleg zahtevka na razveljavitev prodajne pogodbe (in v zvezi s tem zahtevka na sklenitev nove prodajne pogodbe, pod enakimi pogoji) vsebuje tudi zahtevek na razveljavitev zemljiškoknjižnega dovolila (in v zvezi s tem zahtevek na vzpostavitev prejšnjega zemljiškoknjižnega stanja). Ker je v obravnavani zadevi šlo za dvakratno, zaporedno prodajo, bi bila potrebna vzpostavitev stanja vpisov v zemljiški knjigi pred vknjižbami, ki bi bile predmet izpodbijanja z izpodbojno tožbo, torej preko druge prodajalke (druge toženko) na prvo prodajalko (prvo toženko).

Tudi če bi tožnica dosegla razveljavitev obeh prodajnih pogodb in sklenitev prodajne pogodbe, katere stranka bi bila ona sama (kot prizadeta predkupna upravičenka), ne bi mogla po sklenitvi nove prodajne pogodbe (pod enakimi pogoji kot sta bili sklenjeni razveljavljeni pogodbi) doseči vknjižbe lastninske pravice v svojo korist. Če se namreč vknjižba lastninske pravice v korist tretjega ne razveljavi, potem ostane tretji vpisan v zemljiško knjigo kot lastnik. Tudi če bi tožnica predlog za vknjižbo lastninske pravice oprla na novo prodajno pogodbo (ali na sodbo, ki bi nadomestila prodajno pogodbo), bi bila vknjižba zoper kot lastnika vknjiženega tretjega nedopustna. Vpisi so namreč dovoljeni le zoper osebo, na katero je ob času začetka zemljiškoknjižnega postopka že vpisana pravica, glede katere naj bi se izvršil nov vpis, ki pa bi bila v obravnavanem primeru tretji.

Revizija glede prve in tretje toženke se zavrne.

Tožeča stranka sama krije stroške revizije.

Tožeča stranka mora prvi toženki povrniti 3.312,91 EUR stroškov revizijskega odgovora, v 15 dneh od vročitve te sodbe.

Tožeča stranka mora tretji toženki povrniti 3.323,93 EUR stroškov revizijskega odgovora, v 15 dneh od vročitve te sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od šestnajstega dne od vročitve te sodbe do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je z uvodoma navedeno sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek na razveljavitev prodajne pogodbe (št. OV) 6342/03 z dne 4. 7. 2003, sklenjene med prvo toženko kot prodajalko in drugo toženko kot kupko (prilogi A5 in A7), zemljiškoknjižnega dovolila (št. OV) 705/03 (priloga A6) ter prodajne pogodbe (št. OV) 6415/03 z dne 27. 8. 2003, sklenjene med drugo toženko kot prodajalko in tretjo toženko kot kupko (priloga B3) – I.1. točka izreka. Zavrnilo je tudi tožbeni zahtevek na sklenitev prodajne pogodbe med tretjo toženko in tožnico, s katero naj bi tretja toženka za kupnino v tolarski protivrednosti 1,252.400,00 EUR po prodajnem tečaju Banke Slovenije na dan plačila tožnici izročila v last in posest nepremičnino s parc. št. 1332 ter solastninski delež do ene polovice na nepremičninah s parc. št. 1331 in 1333, vse k.o. ..., ter ji dovolila vpis lastninske pravice v zemljiško knjigo na nepremičninah, ki so predmet prodaje, ker naj bi sicer pogodbo nadomestila sodba – I.2. točka izreka.

2. Sodišče druge stopnje je z uvodoma navedeno sodbo zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje – prvi odstavek izreka.

3. Zoper to sodbo je tožeča stranka vložila revizijo zaradi zmotne in nepravilne uporabe materialnega prava ter bistvenih kršitev pravil pravdnega postopka v postopku pred sodiščem druge stopnje. Prvenstveno je predlagala spremembo izpodbijane sodbe z ugoditvijo njeni pritožbi in ugoditvijo tožbenemu zahtevku, podrejeno pa razveljavitev izpodbijane sodbe z vrnitvijo zadeve sodišču druge stopnje v ponovno odločanje o njeni pritožbi. Pri tem je zahtevala povrnitev stroškov revizije.

4. Revizija je bila vročena toženkam. Prva in tretja toženka sta nanjo odgovorili. Predlagali sta zavrnitev neutemeljene revizije ter priglasili stroške revizijskega odgovora.

5. Tretja toženka je v revizijskem odgovoru napovedala predložitev naročenega pravnega mnenja, ki pa ga je (prilogo B28) predložila po izteku roka za vložitev odgovora za revizijo(1), zaradi česar ga revizijsko sodišče pri odločanju ni upoštevalo.

6. Revizija je bila vročena tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

7. Spremembe in dopolnitve Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), uveljavljene 1. 10. 2008, na odločanje o reviziji ne vplivajo, ker je bila sodba sodišča prve stopnje izdana pred tem dnem (drugi odstavek 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah ZPP; Ur. l. RS, št. 45/2008).

Revizija glede druge toženke ni dovoljena.

8. Iz zgodovinskega izpisa iz sodnega/poslovnega registra izhaja, da so bili 24. 5. 2007 (to je po izdaji prvostopenjske sodbe, vendar pred izdajo drugostopenjske sodbe) spremenjeni firma, skrajšana firma in sedež druge toženke. Vendar pa to ni vplivalo na izdajo drugostopenjske sodbe, saj pri navedenih spremembah ni šlo za statusno spremembo na strani druge toženke, temveč le za spremembo imena, s katerim je poslovala, in kraja, kjer je poslovala.

9. Iz zgodovinskega izpisa iz sodnega/poslovnega registra tudi izhaja, da je bila druga toženka 22. 7. 2008 izbrisana iz sodnega registra na podlagi pravnomočnega sklepa o izbrisu brez likvidacije Okrožnega sodišča v Ljubljani Srg 2008/19732 z dne 14. 5. 2008, ki je postal pravnomočen dne 30. 6. 2008. Zaradi prenehanja druge toženke brez pravnega nasledstva, ko se ta procesna pomanjkljivost ne da odpraviti(2), morebitna ugoditev tožničini reviziji glede druge toženke in posledična razveljavitev sodb sodišč nižjih stopenj ne bi v ničemer izboljšala revidentkinega pravnega položaja.

10. Ker tožnica nima več pravnega interesa za revizijo glede druge toženke, je revizijsko sodišče revizijo glede nje kot nedovoljeno zavrglo (drugi odstavek 374. člen ZPP) – I. točka izreka.

Revizija glede prve in tretje toženke ni utemeljena.

11. Sodišče prve stopnje je odločilo o tožbenem zahtevku, ki se, prepisan iz I. točke izreka njegove sodbe, glasi:

»1. Prodajna pogodba z dne 4. 7. 2003, Ov. št. 6342/03, sklenjena med prvotoženo stranko kot prodajalcem in drugotoženo stranko kot kupcem, zemljiškoknjižno dovolilo z dne 9. 9. 2003 in kupna pogodba z dne 27. 8. 2003, Ov. št. 6415/03, sklenjena med drugotoženo stranko kot prodajalcem in tretjotoženo stranko kot kupcem[,] se razveljavita.

2. Tretjetožena stranka je dolžna skleniti s tožečo stranko prodajno pogodbo, s katero ji bo za kupnino v tolarski protivrednosti 1,252.400,00 EUR po prodajnem tečaju Banke Slovenije na dan plačila izročila v last in posest nepremičnino parc. št. 1332 in solastninski delež do ene polovice parcel št. 1331 in št. 1333, vse k.o. ..., z dovoljenjem vpisa lastninske pravice v zemljiško knjigo na nepremičninah, ki so predmet prodaje[,] na tožečo stranko, v roku 15 dni, sicer bo sodba nadomestila pogodbo.«

12. Revizijsko sodišče soglaša z zaključkom drugostopenjskega sodišča, da postavljeni tožbeni zahtevek ni (bil) materialnopravno sklepčen, kar utemeljuje z razlogi, navedenimi v 12.-17. točki obrazložitve.

13. Sodišče druge stopnje je zaključilo, da »v dajatvenem delu konkretnega zahtevka ni zajeta prava oseba (tretjetožena namesto prvotožena stranka), kot je to pravilno zaključilo sodišče prve stopnje« (drugi odstavek obrazložitve na 3. strani izpodbijane sodbe).

14. Po določbi prvega odstavka 512. člena Obligacijskega zakonika (v nadaljevanju OZ) ima tožnica kot prizadeta predkupna upravičenka pravico zahtevati, da se prodajna pogodba razveljavi, vendar pa mora hkrati zahtevati, da se stvar pod enakimi pogoji proda njej. Zato je tožnica poleg zahtevka na razveljavitev prodajnih pogodb (v obravnavani zadevi je šlo za dvakratno, zaporedno prodajo, zato je izpodbojno tožbo pravilno vložila proti vsem strankam obeh prodajnih pogodb, katerih razveljavitev je uveljavljala) postavila tudi zahtevek na sklenitev prodajne pogodbe pod enakimi pogoji.(3)

15. Tožbeni zahtevek, ki temelji na predkupni pravici, je lahko utemeljen le, če poleg zahtevka na razveljavitev prodajne pogodbe vsebuje tudi zahtevek, da prodajalka iz razveljavljene pogodbe sklene novo prodajno pogodbo s prizadeto predkupno upravičenko (pod enakimi pogoji, kot so bili dogovorjeni v razveljavljeni pogodbi). Ker pa je v obravnavani zadevi šlo za dvakratno (zaporedno) prodajo, je treba odgovoriti na vprašanje, katera od toženk bi morala skleniti prodajno pogodbo s tožnico. Revizijsko sodišče odgovarja, da je to prva toženka, ki jo je kot solastnico vezala predkupna pravica tožnice. Tožnica kot druga solastnica je namreč v skladu s tretjim odstavkom 66. člena Stvarnopravnega zakonika imela predkupno pravico v primeru prodaje idealnega deleža na nepremičnini, ki jo je skupaj s prvo toženko imela v solasti. Ker je v posledici razveljavitve obeh prodajnih pogodb pravno gledano šlo za pravno vrnitev stvari prvi prodajalki (prvi toženki), k sklenitvi prodajne pogodbe s prizadeto predkupno upravičenko ni mogla biti zavezana tretja toženka (druga kupka).

16. Sodišče druge stopnje je tudi zaključilo, da »bi morala tožeča stranka poleg razveljavitve kupoprodajnih pogodb z dne 4. 7. 2003 in 27. 8. 2003 zahtevati tudi razveljavitev zemljiškoknjižne vknjižbe na drugotoženo oz. tretjetoženo stranko. V nasprotnem primeru prvotoženi stranki ni mogoče naložiti prenosa nepremičnine na tožečo stranko, ker te nepremičnine nima več. Le po prvem odsavku 512. člena OZ ustrezno oblikovan tožbeni zahtevek, ki ga je treba obravnavati enotno, lahko torej doseže učinek sanacije kršitve predkupne pravice. Zato kljub eventualno ugotovljeni kršitvi tožnikove predkupne pravice (zlasti glede na pritožbene navedbe v smeri slabe vere druge in tretje toženke) konkretno oblikovani tožbeni zahtevek ne bi dosegel namena, ki ga zasleduje zakonodajalec« (drugi odstavek obrazložitve na 3. strani izpodbijane sodbe).

17. Tožbeni zahtevek, ki temelji na predkupni pravici, je lahko utemeljen le, če poleg zahtevka na razveljavitev prodajne pogodbe (in v zvezi s tem zahtevka na sklenitev nove prodajne pogodbe, pod enakimi pogoji) vsebuje tudi zahtevek na razveljavitev zemljiškoknjižnega dovolila (in v zvezi s tem zahtevek na vzpostavitev prejšnjega zemljiškoknjižnega stanja). Ker je v obravnavani zadevi šlo za dvakratno, zaporedno prodajo, bi bila potrebna vzpostavitev stanja vpisov v zemljiški knjigi pred vknjižbami, ki bi bile predmet izpodbijanja z izpodbojno tožbo, torej preko druge prodajalke (druge toženko) na prvo prodajalko (prvo toženko). Vendar tožnica ni postavila zahtevka na izbris opravljenih(4) vknjižb v skladu s prvim odstavkom 243. člena Zakona o zemljiški knjigi (v nadaljevanju ZZK-1)(5).

18. Tudi če bi tožnica dosegla razveljavitev obeh prodajnih pogodb in sklenitev prodajne pogodbe, katere stranka bi bila ona sama (kot prizadeta predkupna upravičenka), ne bi mogla po sklenitvi nove prodajne pogodbe (pod enakimi pogoji kot sta bili sklenjeni razveljavljeni pogodbi) doseči vknjižbe lastninske pravice v svojo korist. Če se namreč vknjižba lastninske pravice v korist tretjega ne razveljavi, potem ostane tretji vpisan v zemljiško knjigo kot lastnik. Tudi če bi tožnica predlog za vknjižbo lastninske pravice oprla na novo prodajno pogodbo (ali na sodbo, ki bi nadomestila prodajno pogodbo), bi bila vknjižba zoper kot lastnika vknjiženega tretjega nedopustna. Vpisi so namreč dovoljeni le zoper osebo, na katero je ob času začetka zemljiškoknjižnega postopka že vpisana pravica, glede katere naj bi se izvršil nov vpis (drugi odstavek 9. člena in prvi odstavek 150. člena ZZK-1), ki pa bi bila v obravnavanem primeru tretji.(6)

19. Postavljeni tožbeni zahtevek je v tem delu torej vsebinsko nesklepčen, posledično neutemeljen. Tožnica je v zvezi z njim v reviziji očitala sodišču prve stopnje, da v zvezi s postavljenim tožbenim zahtevkom ni ravnalo v skladu z načelom materialnega procesnega vodstva (iz 285. člena ZPP(7)), vendar pa revizijsko sodišče tega očitka ni upoštevalo, saj očitane relativne bistvene postopkovne kršitve ni uveljavljala kot pritožbenega razloga po prvem odstavku 339. člena ZPP.

20. Tožnica pa je sodišču druge stopnje, ki je potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, v reviziji očitala kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, ki naj bi bila v tem, da izpodbijana sodba »ne vsebuje razlogov o odločilnem dejstvu, ali je bila v primeru izpodbijanih prodajnih pogodb podana dobra vera drugotožene in tretjetožene stranke (torej da omenjeni stranki nista vedeli ali bili dolžni vedeti za predkupno pravico)«, vendar ta očitek ni utemeljen, saj vprašanje (ne)dobrovernosti glede na nepravilno postavljen tožbeni zahtevek za odločitev ni bilo pomembno.

21. Predmet izpodbijanih prodajnih pogodb so bile parcele 1332 ter 1331 in 1333, ki naj bi predstavljale »kompleks D.«. Zato je tožeča stranka vtoževala razveljavitev pogodb kot celote; tudi za parcelo 1332, ki ni bila v solasti tožnice. Čeprav gre za kompleks, ki funkcionalno pomeni celoto, pa vsaka parcela pomeni samostojno nepremičnino, samostojen predmet prodajne pogodbe. Zato revizijsko sodišče soglaša z zaključkom drugostopenjskega sodišča, da »bi bili sporni prodajni pogodbi lahko razveljavljeni tudi delno (zgolj glede nepremičnin, ki sta bili v solasti tožeče stranke« (prvi odstavek obrazložitve na 3. strani izpodbijane sodbe).(8)

22. Vendar pa zaradi nepravilno postavljenega tožbenega zahtevka glede parcel 1331 in 1333 ter zaradi neutemeljenega tožbenega zahtevka glede parcele 1332 (glej 25. točko obrazložitve) v zvezi s tem za odločitev ni bilo pomembno vprašanje izračuna vrednosti (dveh) nepremičnin, na katerih je imela tožnica kot solastnica predkupno pravico.

23. Tožnica je tudi v zvezi z izpodbijanjem spornih prodajnih pogodb v celoti očitala sodišču prve stopnje, da ni ravnalo v skladu z načelom materialnega procesnega vodstva (iz 285. člena ZPP), saj naj bi sodišči nižjih stopenj »izrazito enostransko upoštevali zgolj dejstva v korist tožečih [verjetno pravilno toženih] strank«. Vendar pa revizijsko sodišče tega očitka ni upoštevalo, saj očitane relativne bistvene postopkovne kršitve ni uveljavljala kot pritožbenega razloga po prvem odstavku 339. člena ZPP.

24. Tožnica ni bila solastnica parcele 1332, zaradi česar (vsakokratne) prodajalke ni vezala zakonita predkupna pravica.

25. Uveljavljana revizijska razloga po navedenem nista podana. Zato je revizijsko sodišče, potem ko je odgovorilo na vse (po njegovi pravni oceni) bistvene revizijske navedbe, revizijo glede prve in tretje toženke kot neutemeljeno zavrnilo (378. člen ZPP) – II. točka izreka.

26. Odločitev o stroških postopka temelji na prvem odstavku 165. člena (in 155. členu) ZPP.

27. Tožnica, ki z revizijo ni uspela, sama krije njene stroške – III. točka izreka.

28. Tožnica z revizijo ni uspela, zaradi česar mora prvi toženki povrniti 3.312,91 EUR stroškov revizijskega odgovora – IV. točka izreka. Gre za potrebne stroške, ki so bili odmerjeni skladno z veljavnimi določbami Zakona o sodnih taksah in Odvetniške tarife, in sicer za 793,00 EUR stroškov sodnih taks za revizijski odgovor, 2.065,50 EUR stroškov sestave revizijskega odgovora s 413,10 EUR (20%) davka na dodano vrednost ter 41,31 EUR poštnih in administrativnih stroškov.

29. Tožnica z revizijo ni uspela, zaradi česar mora tretji toženki povrniti 3.323,93 EUR stroškov revizijskega odgovora – V. točka izreka. Gre za potrebne stroške, ki so bili odmerjeni skladno z veljavnimi določbami Zakona o sodnih taksah in Odvetniške tarife, in sicer za 793,00 EUR stroškov sodnih taks za revizijski odgovor, 2.065,50 EUR stroškov sestave revizijskega odgovora in 9,18 EUR stroškov obvestila stranki s 414,94 EUR (20%) davka na dodano vrednost ter 41,31 EUR poštnih in administrativnih stroškov.

30. Od priznanih stroškov gredo tretji toženki skladno s Pravnim mnenjem občne seje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije z dne 13. 12. 2006 (objavljenim v Pravnih mnenjih I/2006) tudi zahtevane zakonske zamudne obresti, in sicer od dneva morebitne zamude do dneva plačila.

Op. št. (1): Revizija tožnice je bila pooblaščencu tretje toženke vročena 13. 11. 2007, kar pomeni, da se je tridesetdnevni rok za vložitev odgovora na revizijo končal 13. 12. 2007 (četrtek), medtem ko je bilo Pravno mnenje prof. dr. Vesne Rijavec (Codex iuris, Zavod za pravne raziskave, Maribor) predloženo 14. 12. 2007 (petek).

Op. št. (2): Sodišče mora med postopkom ves čas po uradni dolžnosti paziti, ali je tisti, ki nastopa kot stranka, lahko pravdna stranka (80. člen ZPP).

Op. št. (3): Primerjaj določbo prvega odstavka 532. člena (pred OZ veljavnega) Zakona o obligacijskih razmerjih (v nadaljevanju ZOR) in razloge sodbe (civilnega oddelka) VS RS II Ips 527/99 z dne 20. 4. 2000.

Op. št. (4): Glej podatke zemljiške knjige Okrajnega sodišča v Piranu za k. o. Izola (-mesto), vložek št. 54, parc. št. 1331 in 1333.

Op. št. (5): ZZK-1 je začel veljati dne 16. 9. 2003, kar je po overovitvi podpisa na zemljiškoknjižnem dovolilu (prilogi A6) dne 9. 9. 2003 (četrti odstavek 246. člena), vendar pa so se njegove določbe vseeno uporabljale za sporna razmerja, saj zemljiškoknjižno sodišče do njegove uveljavitve še ni odločilo o vpisu spremembe pri lastnikih na podlagi spornih prodajnih pogodb (prvi odstavek 246. člena). Iz rednega izpiska iz Zemljiške knjige (priloge A2) namreč izhaja, da je bil predlog za takšen vpis vložen šele dne 26. 9. 2003.

Op. št. (6): Glej razloge sodbe (gospodarskega oddelka) VS RS III Ips 26/2003 z dne 22. 6. 2004.

Op. št. (7): Glej 7. točko komentarja mag. Nine Betetto k 285. členu ZPP: Pravdni postopek, 2. knjiga (151.-305. člen), Založba Uradni list Republike Slovenije in GV Založba, Ljubljana 2006, str. 587-589.

Op. št. (8): S tem v reviziji pravzaprav soglaša tudi tožnica (glej tretji odstavek na njeni 7. strani in drugi odstavek na njeni 8. strani).

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 512, 512/1

Stvarnopravni zakonik (2002) - SPZ  - člen 66, 66/3

Zakon o zemljiški knjigi (2003) - ZZK-1  - člen 9, 9/2, 150, 150/1, 243, 243/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.