TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III R 43/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-08

spor o pristojnosti - sporazum o krajevni pristojnosti

S sporazumom o krajevni pristojnosti stranki ne utemeljita izključne krajevne pristojnosti. Okrožno sodišče na Ptuju je zato moralo svojo krajevno pristojnost, utemeljeno s pravili o splošni krajevni pristojnosti, sprejeti ne glede na morebitno utemeljenost njegovega stališča o tem, da je sodišče, ki mu je zadevo odstopilo, spregledalo sporazum o krajevni pristojnosti.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče na Ptuju.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani, Centralni oddelek za verodostojno listino, je ugodilo ugovoru dolžnice (sedanje toženke) zoper sklep o izvršbi in odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo Okrožno sodišče na Ptuju.

2. Okrožno sodišče na Ptuju se z odstopom zadeve ni strinjalo. Ker se je upnica (sedanja tožnica) v predlogu za izvršbo sklicevala na sporazum o krajevni pristojnosti (po vsej verjetnosti pomotoma okrajnega namesto okrožnega) mariborskega sodišča, naj bi o zahtevku moralo odločati Okrožno sodišče v Mariboru.

3. Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče na Ptuju.

4. Najprej je treba spomniti na to, da je Vrhovno sodišče svojo odločitev v zadevi III R 29/2006 z dne 14. 11. 2006 oprlo na stališče, da s sporazumom o krajevni pristojnosti stranki ne utemeljita izključne krajevne pristojnosti (s čimer je potrdilo svoje stališče iz sklepa I R 25/96 z dne 5. 9. 1996). Le izključna krajevna pristojnost kakšnega drugega sodišča pa v skladu z drugim odstavkom 22. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) dovoljuje, da se sodišče o svoji krajevni nepristojnosti izreče po uradni dolžnosti.

5. Možnost sporazumevanja o pristojnosti je prepuščena strankam, prav tako pa je v njihovi dispoziciji tudi procesno uveljavljanje sporazuma o pristojnosti (glej tretji odstavek 41. člena in drugi odstavek 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju ter četrti odstavek 69. člena ZPP). Če je izvršilno sodišče ob odstopu zadeve Okrožnemu sodišču na Ptuju res spregledalo, da se je bila tožnica sklicevala na sporazum o krajevni pristojnosti, je ta mogla morebitni spregled uveljaviti s pritožbo zoper sklep o odstopu zadeve. Tega pa ni storila. Prav tako takšnega sporazuma ni poskušala uveljaviti toženka. Zato je, ob upoštevanju stališč iz prejšnje točke obrazložitve, Okrožno sodišče na Ptuju svojo krajevno pristojnost, ki je utemeljena s pravili o splošni krajevni pristojnosti (s prvim odstavkom 46. člena ZPP v zvezi z 48. členom ZPP), moralo sprejeti ne glede na morebitno utemeljenost njegovega stališča o tem, da je bil sporazum o krajevni pristojnosti spregledan.

6. Na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP je Vrhovno sodišče torej sklenilo, da je za nadaljnje odločanje v tej zadevi pristojno Okrožno sodišče na Ptuju.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 22, 22/1, 69, 69/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 44/2009, enako tudi III R 38/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-22

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - predlog za združitev pravd - delegacija pristojnosti iz razloga smotrnosti

Predlog za delegacijo ne vsebuje nobenih razlogov v prid morebitni združitvi zadev, ki jih sedaj obravnavata dve sodišči prve stopnje, in tako ne utemeljuje zasledovane združitve in zato ne more biti utemeljen.

1. Vrhovno sodišče lahko na predlog pristojnega sodišča ali stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku; Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami – ZPP).

2. Drži, da je tehten razlog iz 67. člena ZPP lahko tudi predvidena združitev več pravd, ki tečejo pred različnimi sodišči (primerjaj sklep Vrhovnega sodišča RS I R 83/2000 z dne 26. 10. 2000). Toda, upoštevati je treba, da je uresničitev možnosti, da bi se več pravd združilo za skupno obravnavanje, odvisna od presoje prvostopenjskega sodišča, ali bi bilo glede na določbo 300. člena ZPP z združitvijo mogoče doseči pospešitev postopka ali znižanje stroškov postopka. Da bi bil predlog za delegacijo, ki se utemeljuje s pričakovano združitvijo dveh zadev, utemeljen, mora biti zato že v postopku odločanja po 67. členu ZPP razumno pričakovati, da bo prišlo do združitve pravd in s tem do ugodnih učinkov, ki jih združitev prinaša (prim. sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije III R 24/2007 z dne 13. 11. 2007). To pa pomeni, da mora predlagatelj navesti dovolj prepričljive razloge v prid združitvi dveh zadev, če bi bilo zaradi delegacije pristojnosti zanju pristojno isto sodišče. Šele na ta način utemelji tehten razlog iz 67. člena ZPP.

3. Predlagatelja v obravnavanem primeru nista konkretizirala niti trditev o „podobnih dejanskih vprašanjih“ niti nista utemeljila, zakaj naj bi bili podani razlogi za združitev zadev, ki jih zaradi odločitve predsednika Višjega sodišča v Ljubljani po 105.a členu Zakona o sodiščih o prenosu pristojnosti, sedaj obravnavata po trditvah predlagateljev Okrožno sodišče v Ljubljani in Okrožno sodišče v Krškem. Ker predlog za delegacijo tako ne vsebuje nobenih razlogov v prid morebitni združitvi zadev, ki jih sedaj obravnavata dve sodišči prve stopnje, ne utemeljuje zasledovane združitve in zato ne more biti utemeljen. Vrhovno sodišče še dodaja, da v okviru odločanja po 67. členu ZPP ni pristojno samo iz spisovnega gradiva črpati argumentov v prid ali proti smotrnosti združitve zadev v skupno obravnavo ter s tem utemeljevati razumnosti morebitne bodoče združitve, o kateri odloča sodišče prve stopnje.

4. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče predlog za delegacijo zavrnilo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67, 300

Opr. št: III R 38/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:III.R.38.2009

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 49/2002, enako tudi sklep I R 50/2002
Sklep III R 46/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-22

spor o pristojnosti - izvršilni postopek - izvršba na denarno terjatev - krajevna pristojnost - stalno prebivališče dolžnika

Krajevna pristojnost se glede na predlagano sredstvo izvršbe ravna po dolžnikovem sedežu.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Šentjurju.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani (Centralni oddelek za verodostojno listino) je na podlagi predloga, ki ga je bil upnik vložil 5. 2. 2009, v sklepu o izvršbi odločilo, da bo izvršbo po pravnomočnosti tega sklepa vodilo Okrajno sodišče na Ptuju. To sodišče je, ko je prejelo zadevo, svojo pristojnost zavrnilo in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Sevnici, za katerega je menilo, da je krajevno pristojno. Slednje pa je za pristojno štelo Okrajno sodišče v Šentjurju. Zato je na podlagi prvega odstavka 24. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in drugega odstavka 25. člena ZPP Vrhovnemu sodišču predlagalo, da odloči v sporu o krajevni pristojnosti.

2. Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Šentjurju.

3. Krajevna pristojnost se glede na predlagano sredstvo izvršbe ravna po prvem in tretjem odstavku 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v zvezi s 136. členom ZIZ, to je po dolžnikovem sedežu.

4. V skladu z 19. členom Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih (ZS-H; Ur. l. RS, št. 45/2008) se je 114. člen Zakona o sodiščih (ZS; Ur. l. RS, št. 94/07 – UPB4) v relevantnem delu spremenil tako, da je območje krajevne pristojnosti okrajnih sodišč poslej določeno s katastrskimi občinami, s tem, da Vlada Republike Slovenije z uredbo določi katastrske občine, ki obsegajo območje posameznega okrajnega sodišča. Po prehodni določbi prvega odstavka 24. člena ZS-H se do uveljavitve te uredbe za območje krajevne pristojnosti okrajnih, okrožnih in višjih sodišč štejejo območja, ki so veljala do dneva uveljavitve tega zakona. Pred noveliranjem ZS se je tako po drugem odstavku njegovega 114. člena za območje sodnega okraja štelo območje občine, določene z Zakonom o postopku za ustanovitev, združitev oziroma spremembo območij občine ter o območjih občin (Ur. l. SRS, št. 28/80 in nasl.). Ta zakon je bil nadomeščen z Zakonom o ustanovitvi občin ter določitvi njihovih območij (Ur. l. RS, št. 60/94 do 108/2006 – UPB1). Po 145. točki njegovega 2. člena pa v območje Občine Šentjur spada tudi Planina pri Sevnici, kjer ima dolžnik sedež.

5. V skladu z drugim odstavkom 24. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ je Vrhovno sodišče zato sklenilo, da je za nadaljnje odločanje v tej zadevi krajevno pristojno Okrajno sodišče v Šentjurju.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 25, 25/2

Zakon o sodiščih (1994) - ZS  - člen 114, 114/2

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 19, 24, 24/1

Zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij (1994) - ZUODNO  - člen 2, 2-145

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 34/2009, enako tudi VIII R 38/2009, VIII R 42/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-20

določitev pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - sodnik pristojnega sodišča kot stranka v postopku

Opravljanje sodniške službe predstavlja tehtni razlog, da o tožbenem zahtevku ne odloča sodišče, pri katerem tožnik opravlja sodniško službo.

Za odločanje v tej zadevi se določi Delovno sodišče v Celju.

1. Tožeča stranka je pri Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani vložila tožbo zaradi plačila razlike plače.

2. Predsednica Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani je ugotovila, da opravlja tožeča stranka pri sodišču sodniško službo. Zato je predlagala, da se za odločanje v zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče.

4. Na podlagi 67. člena ZPP lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

5. Opravljanje sodniške službe pri sodišču vsekakor predstavlja tehtni razlog, da o tožbenem zahtevku tožnika ne odloča sodišče, pri katerem le-ta sicer opravlja sodniško službo. Zato je Vrhovno sodišče za odločanje v tej zadevi določilo Delovno sodišče v Celju, kot drugo stvarno pristojno sodišče.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

Opr. št: VIII R 38/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:VIII.R.38.2009

Opr. št: VIII R 42/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:VIII.R.42.2009

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 34/2005, enako tudi I R 103/2010
Sklep VIII R 46/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-11-03

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - poslovno razmerje med stranko in sodiščem

Dejstvo, da je tožena stranka v poslovnem odnosu z Delovnim sodiščem v Mariboru (v zvezi z upravljanjem zgradbe, v kateri se to sodišče nahaja), predstavlja tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Delovno sodišče v Celju.

1. Tožnik je dne 23. 4. 2009 pri Delovnem sodišču v Mariboru vložil tožbo za ugotovitev nezakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 31. 3. 2009, reintegracijo in reparacijo (zadeva Pd 222/2009). Tožbo je vložil zoper toženo stranko I. d.o.o., ki se je naknadno pripojila k družbi C. d.o.o., ta pa se je preimenovala v A. d.o.o., ki je upravljalec stavbe sodišča. Tožena stranka je na poravnalnem naroku v soglasju s tožnikom predlagala, naj sodišče predlaga določitev drugega pristojnega sodišča. Tak predlog je bil nato podan s strani predsednika senata (?), ki se v predlogu sklicuje na določbi 67. člena in 6. točke 70. člena ZPP.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) lahko Vrhovno sodišče na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali so za to drugi tehtni razlogi. Razlogov za delegacijo pristojnosti in postopka po tej določbi ni mogoče mešati z razlogi in postopkom izločitve po 6. točki 70. člena ZPP. Zato se predsednik senata v svojem predlogu neutemeljeno sklicuje tudi na 70. člen ZPP.

4. Ne glede na navedeno pa dejstvo, da je tožena stranka v poslovnem odnosu z Delovnim sodiščem v Mariboru (v zvezi z upravljanjem zgradbe, v kateri se to sodišče nahaja), predstavlja tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča (67. člen ZPP). Enako je Vrhovno sodišče odločilo tudi v zadevah VIII R 33/2009 in VIII R 41/2009 (v sporih, v katerih nastopa ista tožena stranka). Zato je predlogu za delegacijo ugodilo in kot drugo stvarno pristojno sodišče določilo Delovno sodišče v Celju, ki je tudi lokacijsko najbližje.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS Sklep I R 193/2019, enako tudi VSRS Sklep I R 199/2019
Sklep VIII R 37/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-20

določitev pristojnosti po višjem sodišču - stvarna pristojnost - otrok sodnika porotnika kot stranka v postopku

Dejstvo, da je toženec sin sodnice porotnice sodišča, ne predstavlja drugega tehtnega razloga za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

1. Tožnica je dne 3. 8. 2009 pri Delovnem sodišču v Mariboru vložila tožbo za ugotovitev nezakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 3. 7. 2009, ugotovitev obstoja delovnega razmerja do odločitve sodišča prve stopnje, izplačilo nadomestila plače, odškodnine in odpravnine. Po odgovoru na tožbo je sodnica, ki ji je bila zadeva dodeljena, ugotovila, da je toženec sin J. V., ki je sodnica porotnica pri Delovnem sodišču v Mariboru.

2. To okoliščino je predsednik Delovnega sodišča v Mariboru ocenil kot okoliščino, ki predstavlja tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča in Vrhovnemu sodišču predlagal, da odloči o takšnem predlogu.

4. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list Republike Slovenije, št. 26/99 in nadalj.) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Pogoj lažje izvedbe postopka iz navedene zakonske določbe se nanaša predvsem na določene objektivne okoliščine, povezane z dokaznim postopkom, ki se bo izvedel hitreje in z manjšimi stroški, drugi tehtni razlogi pa zajemajo različne druge okoliščine, ki niso v neposredni zvezi s samim sporom, temveč nanj lahko vplivajo od zunaj. Drug tehten razlog v smislu 67. člena ZPP se lahko nanaša na zahtevo po objektivni nepristranskosti sodišča, ki mora izključiti dvome, ki bi omajali zaupanje strank v odločanje sodišča.

5. Predlagatelj se sklicuje prav na to, saj drugih razlogov za delegacijo o pristojnosti ne uveljavlja. V sodni praksi je sprejeto stališče, da drug tehten razlog z 67. člena ZPP lahko predstavlja tudi dejstvo, da je stranka v sodnem postopku sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo (vendar ne šele po večjem številu že opravljenih narokov). Toženec pa ni sodnik porotnik, temveč sin sodnice porotnice - torej izven kroga oseb, ki imajo ob sodelovanju pri postopkih oziroma odločanju sodišča neposredne stike s sodiščem. To ne predstavlja drugega tehtnega razloga za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Zaradi tega je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 183/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-19

revizija - dovoljenost revizije - dopustitev revizije - zavrženje revizije

Glede na 32. člen ZDSS-1 o dopustitvi revizije, ki po zakonu ni dovoljena, odloči sodišče druge stopnje. To pomeni, da je na podlagi dopustitve revizija dovoljena le, če sodišče druge stopnje izrecno sklene, da jo dopusti. Neodločitev o dopustitvi revizije ne pomeni njene dopustitve. Prav tako odločitve sodišča druge stopnje o dopustitvi revizije ne more nadomestiti revizijsko sodišče samo (razen na podlagi vložene pritožbe zoper sklep sodišča druge stopnje, da se revizija ne dopusti).

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku in toženi stranki naložilo, da tožeči stranki zaradi dolgotrajnosti postopka o dokončni odmeri pokojnine izplača 211,04 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od vložitve tožbe dalje, in ji povrne njene stroške postopka.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke v stvari sami zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da vrednost izpodbijanega zneska pravnomočne sodbe ne dosega vrednosti za dovoljenost revizije. Zato bi moralo sodišče druge stopnje odločati o njeni dopustitvi. Ker o tem ni odločilo, se šteje, da je revizija dopuščena.

4. Revizija je bila na podlagi 375. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP – prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 73/2007) vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnici, ki nanjo ni odgovorila.

6. Na podlagi 31. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) je v premoženjskih, delovnih in socialnih sporih revizija dovoljena, če je dovoljena po zakonu, ki ureja pravdni postopek (1. točka), ali če jo dopusti sodišče (5. točka). Na podlagi drugega odstavka 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR.

7. Tožena stranka že sama pravilno ugotavlja, da revizija glede na določbe ZPP ni dovoljena, ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne dosega v zakonu določenega zneska.

8. Glede na določbe 32. člena ZDSS-1 o dopustitvi revizije, ki po zakonu sicer ne bi bila dovoljena, odloči sodišče druge stopnje. To pomeni, da je na podlagi dopustitve revizija dovoljena le, če sodišče druge stopnje izrecno sklene, da jo dopusti. Neodločitev o dopustitvi revizije zato ne more pomeniti njene dopustitve. Prav tako odločitve sodišča druge stopnje o dopustitvi revizije ne more nadomestiti revizijsko sodišče samo (razen na podlagi vložene pritožbe zoper sklep sodišča druge stopnje, da se revizija ne dopusti).

9. Ker revizija ni niti po zakonu dovoljena in ker je sodišče druge stopnje ni dopustilo, jo je sodišče na podlagi 377. člena, v zvezi s 374. členom ZPP kot nedovoljeno zavrglo.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 31, 32

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367, 377

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 40/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-07-23

odpoved najemne pogodbe za poslovni prostor - neplačevanje najemnine - dopustitev revizije - dopuščena revizija - opustitev opomina najemodajalca - odpovedni razlog

Revizija glede vprašanja, kako je izostanek opomina tožeče stranke vplival na utemeljenost odpovednih razlogov neplačevanja najemnine in neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti, se dopusti.

Predlogu se delno ugodi in se revizija dopusti glede vprašanja, kako je izostanek opomina tožeče stranke vplival na utemeljenost odpovednih razlogov neplačevanja najemnine in neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo primarni tožbeni zahtevek za ugotovitev, da je tožeča stranka 3. 11. 2005 odstopila od najemne pogodbe z dne 3. 10. 1994, izpraznitev poslovnih prostorov v prizidku objekta v Celju, s pripadajočim parkirnim prostorom in plačilo 7.235,15 EUR. Zavrnilo je tudi podrejeni tožbeni zahtevek za odpoved najemne pogodbe z dne 3. 10. 1994 za sporne poslovne prostore.

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo pritožbi tožeče stranke in sodbo sodišča prve stopnje v drugem odstavku zavrnjenega primarnega zahtevka spremenilo tako, da je toženi stranki naložilo, da mora tožeči stranki plačati 438,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 23. 6. 2008 do plačila. Sicer je pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem navaja, da je napačno stališče sodišča, da je bila sporna najemna pogodba sklenjena za določen čas. Glede vprašanja odpovednih razlogov, neplačevanja najemnine in neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti zatrjuje odstopanje od sodne prakse Vrhovnega sodišča Republike Slovenije in se sklicuje na odločbo II Ips 457/93. Meni, da sodišče v zvezi z zatrjevanimi spremenjenimi okoliščinami ni upoštevalo ključne okoliščine, da tožeča stranka poslovne prostore potrebuje zase. O tem vprašanju Vrhovno sodišče Republike Slovenije še ni zavzelo stališča. Napačno je stališče sodišča druge stopnje, da tožeča stranka ni navedla, katere upravne predpise naj bi kršila tožena stranka. Materialnopravno naziranje v zvezi z zagotavljanjem zaposlitve N. in V. L. je napačno.

5. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku so v obravnavanem primeru podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa po I. točko. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato v tako začrtanemu obsegu revizijo dopustilo, sicer je predlog zavrnilo.

Zakon o poslovnih stavbah in poslovnih prostorih (1974) - ZPSPP  - člen 28

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.