TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 35/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-04

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 26/2008

revizija - dovoljenost revizije - pravniški državni izpit

Glede na pravno mnenje Občne seje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije z dne 26. 6. 2002, da sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit, je Vrhovno sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožnikovo tožbo zoper dopolnilno odločbo Upravne enote Nova Gorica z dne 2. 6. 2007, v zvezi z odločbo tožene stranke z dne 30. 11. 2007. Z navedeno odločbo je tožena stranka zavrnila tožničino pritožbo zoper odločbo prvostopnega upravnega organa, s katero je ta med drugim odločil, da se pokojnemu denacionalizacijskemu upravičencu B.B. za del podržavljenega zemljišča parc. št. ... k.o. ... prizna odškodnina v obliki obveznic Slovenske odškodninske družbe v višini 109.900,78 DEM.

3. Revizija je izredno pravno sredstvo, za katero Zakon o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/2006) in Zakon o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/2007–UPB3, 45/2008, 111/2008-odločba US in 121/2008-sklep US, ki se na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1 uporablja primerno za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1) predpisujeta pogoje, kdaj, kako ter kdo sme to izredno pravno sredstvo vložiti. V drugem odstavku 22. člena ZUS-1 je določeno, da se v postopku v upravnem sporu ne uporablja določba tretjega odstavka 86. člena ZPP, da pa v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja dejanja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. V četrtem odstavku 86. člena ZPP pa je določeno, da sme tista pravdna stranka, ki ima sama (ali njen zakoniti zastopnik) opravljen pravniški državni izpit, tudi sama vložiti revizijo.

4. Revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice (tretji odstavek 83. člena ZUS-1).

5. Tožnik je v obravnavani zadevi sam vložil revizijo, pri tem pa ni izkazal in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na pravno mnenje Občne seje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije z dne 26. 6. 2002, da sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit, je Vrhovno sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 95/2010, enako tudi X Ips 362/2010, X Ips 396/2010, X Ips 371/2010, X Ips 400/2010, X Ips 402/2010
Sklep X Ips 106/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-26

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 569/2008

revizija - zavrženje - ni postulacijske sposobnosti za revizijo

Revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Tožnik je sam vložil revizijo, pri tem pa ni izkazal in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit, zato jo je sodišče kot nedovoljeno zavrglo.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožnik sam vložil revizijo.

3. Po določbi drugega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je Zakon o pravdnem postopku - ZPP (Ur. l. RS, št. 73/2007

). Ta v četrtem odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen

zakoniti zastopnik v primerih, če ima ta opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določbi drugega odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba četrtega odstavka 86. člena ZPP.

4. Po določbi tretjega odstavka 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. V obravnavani zadevi je revizijo vložil tožnik sam, pri tem pa ni izkazal in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje določbo 383. člena v zvezi z 336. členom ZPP sodišče revidenta v obravnavani zadevi ni pozivalo na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu.

5. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče RS revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 110/2009, enako tudi X Ips 392/2007

Sklep X Ips 195/2009, enako tudi X Ips 766/2008, X Ips
Sklep VI Ips 4/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-02

plačilni nalog za plačilo sodne takse - ugovor zoper plačilni nalog - obseg izpodbijanja

Z ugovorom zoper plačilni nalog je mogoče izpodbijati le plačilo tiste takse, ki je naložena v plačilo z izpodbijanim nalogom, ne pa tudi taksne obveznosti, o kateri teče spor v glavni stvari.

1. Z izpodbijanim plačilnim nalogom je Vrhovno sodišče tožniku na podlagi določb 34. člena Zakona o sodnih taksah (Uradni list RS, št. 37/08; v nadaljevanju ZST-1) naložilo plačilo sodne takse za predlog za obnovo postopka po tar. št. 6133 v znesku 164,00 EUR.

2. Zoper plačilni nalog je tožnik vložil ugovor, v katerem navaja, da je v že vloženem predlogu navedel, da za terjatev sodne takse ne obstaja nobena zakonska osnova ter da je terjatev po določbi 9. člena ZST zastarala.

4. Tožnik je dne 24. 11. 2008 vložil predlog za obnovo sodnega postopka, končanega s sodbo in sklepom Vrhovnega sodišča X Ips 752/2005 z dne 29. 10. 2008. Z vložitvijo navedenega predloga je na podlagi 1. točke drugega odstavka 5. člena ZST-1 nastala taksna obveznost. Po navedeni določbi ZST-1 namreč taksna obveznost, če ni v tem zakonu ali taksni tarifi določeno drugače, nastane za vsak postopek, ki ga vodi sodišče, ob vložitvi tožbe, predloga za začetek postopka ali pravnega sredstva, če je ta vloga dana na zapisnik, pa ob dokončanju zapisnika, razen če ni v naslednjih točkah določeno drugače. Ker tožnik ob vložitvi predloga za obnovo postopka takse zanj ni plačal, je Vrhovno sodišče na podlagi določb 34. člena ZST-1 izdalo plačilni nalog, s katerim mu je za vloženi predlog za obnovo postopka naložilo plačilo sodne takse.

5. Po določbi petega odstavka 34. člena ZST-1 je zoper plačilni nalog iz prejšnjih odstavkov dopustno v osmih dneh od vročitve naloga vložiti ugovor iz razlogov, da je taksa že plačana ali da je sodišče takso napačno odmerilo.

6. Tožnik v vloženem ugovoru zoper plačilni nalog navaja, da je že v predlogu navedel, da je taksna obveznost po določbah 9. člena ZST zastarala. Iz navedenega izhaja, da se njegovo ugovor nanaša na taksno obveznost, ki je predmet odločanja v zadevi, v zvezi s katero predlaga obnovo postopka. Navedena taksna obveznost pa ni predmet presoje v postopku odločanja o obravnavanem ugovoru. Skladno z določbo petega odstavka 34. člena ZST-1 je namreč z ugovorom zoper plačilni nalog mogoče izpodbijati le plačilo tiste takse, ki je naložena v plačilo z izpodbijanim nalogom, ne pa tudi taksne obveznosti, o kateri teče spor v glavni stvari. V obravnavani zadevi je bila z izpodbijanim plačilnim nalogom na podlagi določbe 1. točke drugega odstavka 5. člena ZST-1 tožniku naloženo plačilo sodne takse za dne 24. 11. 2008 vloženi predlog za obnovo postopka. Ta taksna obveznost, ki je nastala dne 24. 11. 2008, pa skladno z določbami 9. člena ZST-1 ni zastarala.

7. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi petega odstavka 34. člena ZST-1 tožnikov ugovor kot neutemeljen zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 110/2009, enako tudi X Ips 392/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-16

revizija - zavrženje - ni navedenih pogojev

Po ustaljeni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revidentka niti ne zatrjuje, ne obrazloži in ne dokaže, da bi bil za dovoljenost revizije izpolnjen kateri izmed pogojev iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1, revizija ni dovoljena.

II. Tožnica sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Zoper pravnomočno sodbo je tožnica po pooblaščencu dne 3. 3. 2009 vložila pravočasno revizijo.

3. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 150/2006) zavrnilo tožničino tožbo zoper odločbo Upravne enote Ljubljana z dne 27. 5. 2008, v zvezi z odločbo tožene stranke z dne 5. 9. 2008. Prvostopenjski upravni organ je z navedeno odločbo zavrnil prošnjo tožnice za izdajo dovoljenja za prvo prebivanje za družinskega člana A.A.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravno-sodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu, št. Up 858/08 z dne 3. 6. 2008, ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Ker revidentka v reviziji niti ne zatrjuje, ne obrazloži in ne dokaže, da bi bil za dovoljenost revizije izpolnjen kateri izmed pogojev iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, revizija ni dovoljena.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

7. Ker revidentka z revizijo ni uspela, sama trpi svoje stroške revizijskega postopka na podlagi prvega odstavka 154. člena in prvega odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1.

Opr. št: X Ips 392/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.392.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 351/2008, enako tudi X Ips 524/2008
Sklep I Up 1049/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-16

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 296/2004

dodelitev socialne pomoči - pravica do denarne socialne pomoči - pristojnost - pristojnost socialnega sodišča

Za spore iz družinskih in socialnih prejemkov je po 4. točki prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 19/94) določena pristojnost socialnega sodišča.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje v zvezi s tožničino tožbo, s katero je zahtevala sodno varstvo zaradi molka tožene stranke v zvezi s pritožbo zoper odločbo Centra za socialno delo Maribor z dne 25. 2. 2003 odločilo, da se Upravno sodišče RS izreče za stvarno nepristojno v tej zadevi (1. točka izreka) in da bo po pravnomočnosti tega sklepa zadevo odstopilo Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani (2. točka izreka).

2. Tožnica v laični pritožbi zoper izpodbijani sklep podaja kronološki pregled postopkov v zvezi z njeno prošnjo za denarno pomoč, v zvezi z izpodbijanim sklepom pa navaja, da se je lahko izreči za nepristojnega in odstopiti zadevo, vendar je to nezakonito.

4. Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 107. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06) obravnava tožničino pritožbo, ki je bila vložena pred uveljavitvijo ZUS-1, kot pritožbo po ZUS-1, saj gre za pritožbo zoper tak sklep sodišča, zoper katerega je dopustna pritožba po posebnem zakonu, pritožba pa je dopustna tudi po drugem odstavku 82. člena ZUS-1.

5. Po presoji Vrhovnega sodišča je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Kot izhaja iz spisne dokumentacije, je predmet te zadeve, kot je to pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje, zahteva za sodno varstvo, ki se po svoji vsebini nanaša na pravico do denarne socialne pomoči.

6. Po Zakonu o socialnem varstvu – ZSV (Ur. l. RS, št. 36/2004, UPB-1) je denarna socialna pomoč socialno varstvena dajatev, s katero se upravičencem zagotavljajo sredstva za zadovoljevanje minimalnih življenjskih potreb v višini, ki omogoča preživetje (19. člen ZSV). Za spore iz družinskih in socialnih prejemkov pa je po 4. točki prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Ur. l. RS, št. 19/94) določena pristojnost socialnega sodišča.

7. Zato se je sodišče prve stopnje na podlagi 19. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP (Ur. list RS, št. 26/99) v zvezi s 16. členom Zakona o upravnem sporu - ZUS (Ur. l. RS, št. 50/97 in 70/00) pravilno izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tej zadevi in na podlagi 23. člena ZPP odločilo, da  bo po pravnomočnosti tega sklepa zadevo odstopilo pristojnemu sodišču.

8. Ker pritožbene navedbe niso utemeljene in niso podani razlogi, na katere mora sodišče paziti po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena v zvezi z drugim odstavkom 82. člena ZUS-1 pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 793/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-26

lokacijsko dovoljenje - dovoljenost revizije - zelo hude posledice

Po ustaljeni upravno-sodni praksi Vrhovnega sodišča je trditveno in dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka po odvetniku dne 12. 11. 2007 vložila revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje z zelo hudimi posledicami, ki jih ima izpodbijana odločitev za tožečo stranko zaradi več postopkov, ki se vodijo med lastniki stavb A. in B.

3. S pravnomočno sodbo, ki se izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje zavrnilo tožničino tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 3. 7. 2006, s katero je ta zavrnila tožničino pritožbo zoper odločbo Upravne enote Ljubljane, Izpostava Center z dne 8. 7. 2005. Z navedeno odločbo je bilo v obnovljenem postopku investitorki C.C., izdano lokacijsko dovoljenje za spremembo namembnosti neizkoriščenega dela podstrešja objekta B v stanovanje, pod tam navedenimi pogoji.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed tam predpisanih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravno-sodni praksi Vrhovnega  sodišča je trditveno in dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu Up 858/08 z dne 3. 6. 2008 ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Iz revizijskih navedb izhaja, da revidentka uveljavlja dovoljenost revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Po tej določbi je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Po presoji Vrhovnega sodišča revidentka trditvenega in dokaznega bremena o obstoju zatrjevanega pogoja za dovolitev revizije ni izpolnila s trditvijo, da ima izpodbijana odločitev zaradi več postopkov, ki se vodijo med lastniki stavb A in B, zelo hude posledice za tožečo stranko. Revidentka bi namreč morala navesti, kakšne konkretne posledice ima zanjo izpodbijana odločitev in konkretne razloge, zaradi katerih so te posledice zanjo zelo hude ter vse to tudi izkazati. Ker revidentka tega ni storila, niso izkazani pogoji za dovolitev revizije iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

6. Glede na to, da revidentka ni izkazala zatrjevanega pogoja za dovolitev revizije, jo je Vrhovno sodišče v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 40/2009 enako tudi X Ips 240/2010, X Ips 151/2010, X Ips 163/2010, X Ips 200/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-17

revizija - prepozna revizija - sodnik posameznik

Revizija, vložena po izteku 30-dnevnega roka iz prvega odstavka 83. člena ZUS-1, je prepozna.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi 1. točke prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 zavrnilo tožničino tožbo zoper sklep Upravne enote Zagorje ob Savi z dne 23. 5. 2008, v zvezi z odločbo tožene stranke z dne 18. 8. 2008, s katero je ta zavrnila tožničino pritožbo zoper odločbo prvostopenjskega upravnega organa. Z navedenim sklepom je prvostopenjski upravni organ zavrgel tožničino zahtevo za nadaljevanje denacionalizacijskega postopka po zahtevku za denacionalizacijo z dne 7. 9. 1992 in zahtevku za denacionalizacijo z dne 28. 4. 1997 ter zavrgel tožničino zahtevo za izrek ničnosti sklepa Občine z dne 30. 11. 1992 in sklepa Upravne enote Zagorje ob Savi z dne 23. 5. 1997.

2. Zoper pravnomočno sodbo je tožnica po pooblaščencu dne 20. 1. 2009 na Vrhovno sodišče Republike Slovenije vložila revizijo.

4. Zoper pravnomočno sodbo, izdano na prvi stopnji, lahko stranke vložijo revizijo v 30 dneh od vročitve prepisa sodbe (prvi odstavek 83. člena ZUS-1). Revizija se vloži pri upravnem sodišču v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotne stranke (88. člen ZUS-1).

5. V obravnavani zadevi je bila sodba Upravnega sodišča RS v Ljubljani, zoper katero je bila vložena revizija, revidentki vročena v soboto 29. 11. 2008, kar je razvidno iz povratnice v sodnem spisu. 30-dnevni rok za vložitev revizije po prvem odstavku 83. člena ZUS-1 je začel teči dne 30. 11. 2008 in je potekel v ponedeljek 29. 12. 2008 ob 24.00 uri. Revizija, ki jo je vložil odvetnik, je bila poslana priporočeno po pošti dne 20. 1. 2009, kar je razvidno iz prejemnega potrdila na reviziji in iz potrdila pošte na poštni ovojnici, ki se nahajajo v sodnem spisu. Revizija je bila torej vložena po izteku 30-dnevnega roka iz prvega odstavka 83. člena ZUS-1 in je zato prepozna.

6. Glede na navedeno jo je revizijsko sodišče na podlagi 89. člena ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

Opr. št: X Ips 240/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.240.2010

Opr. št: X Ips 151/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.151.2010

Opr. št: X Ips 163/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.163.2010

Opr. št: X Ips 200/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.200.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 469/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-16

dovoljenost revizije - zelo hude posledice

Ker bo revident kljub izbrisu iz imenika ZAPS na podlagi drugega odstavka 230. člena ZGO-1 ob izpolnjevanju tam navedenih pogojev kot tehnik še vedno nastopal tudi kot odgovorni nadzornik in odgovorni vodja del pri zahtevnih projektih, zanj z izpodbijano odločbo zatrjevane zelo hude posledice niso nastale.

1. Zoper pravnomočno sodbo je tožnik po odvetniku dne 26. 3. 2007 vložil revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje z obstojem pogoja iz 3. točke drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1.

3. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi določbe prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 10. 5. 2006, s katero je zavrnila tožnikovo pritožbo zoper odločbo ZAPS z dne 22. 12. 2005. S to odločbo je ZAPS odločila, da se tožnik z dnem pravnomočnosti te odločbe izbriše iz imenika ZAPS (1. točka izreka), da z izbrisom iz imenika prenehajo vse pravice, ki izvirajo iz pooblastila (2. točka izreka), in da mora tožnik v osmih dneh po pravnomočnosti te odločbe vrniti žig in člansko izkaznico Službi za evidence in strokovne izpite ZAPS (3. točka izreka).

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu Up-858/2008-8 z dne 3. 6. 2008 (Ur. l. RS, št. 62/2008) ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Revident uveljavlja obstoj pogoja iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, ki je podan, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Zatrjuje, da bo v primeru, če izpodbijana sodba ostane v veljavi, onemogočeno opravljanje njegovega dela, s čimer bo izgubil vse prihodke in bo ogroženo njegovo preživljanje. Ker bo revident lahko, kljub izbrisu iz imenika ZAPS, na podlagi drugega odstavka 230. člena Zakona o graditvi objektov – ZGO-1 ob izpolnjevanju tam navedenih pogojev kot tehnik še vedno nastopal tudi kot odgovorni nadzornik in odgovorni vodja del pri zahtevnih projektih ter na tak način pridobival dohodke, po presoji Vrhovnega sodišča v obravnavanem primeru z izpodbijano odločbo zatrjevane zelo hude posledice za revidenta niso nastale, zato revizija iz razloga po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni dovoljena.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 178/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-26

Ne v Zakonu o upravnem sporu ne v katerem drugem zakonu ni podana pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zoper sklep Vrhovnega sodišča, izdan v pritožbenem postopku v upravnem sporu, vložiti redno ali izredno pravno sredstvo.

1. Z izpodbijanim sklepom je Vrhovno sodišče zavrglo pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije, Oddelka v Mariboru, U 516/2004-10 z dne 21. 6. 2005, s katero je sodišče prve stopnje ugodilo revidentovi tožbi in odpravilo odločbo tožene stranke z dne 22. 11. 2004, v 2. točki izreka, kolikor se nanaša na tožnika.

2. Revident je v obravnavani zadevi vložil ugovor zoper sklep Vrhovnega sodišča, s katerim je bilo odločeno o njegovi pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje. Sodišče prve stopnje ga je z dopisom opozorilo, da ugovor zoper sklep Vrhovnega sodišča ni mogoč. V nadaljevanju je revident podal vlogo, v kateri je vztrajal pri vloženem ugovoru, s katerim izpodbija navedeni sklep Vrhovnega sodišča, in ki ga sodišče obravnava kot revizijo.

4. Na podlagi določbe prvega odstavka 127. člena Ustave Republike Slovenije je Vrhovno sodišče najvišje sodišče v državi. Ne v Zakonu o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06; ZUS-1) ne v katerem drugem zakonu ni podana pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zoper sklep Vrhovnega sodišča, izdan v pritožbenem postopku v upravnem sporu, vložiti redno ali izredno pravno sredstvo. Tudi v upravnem sporu je namreč prav Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi zadnja sodna stopnja odločanja.

5. Ker torej zoper sklep, s katerim je  Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi odločilo o pritožbi, ni dovoljeno nobeno pravno sredstvo, torej tudi ni dovoljena revizija, jo je Vrhovno sodišče Republike Slovenije v skladu z 89. členom ZUS-1 kot nedovoljeno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.