TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 198/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-04

ZAVAROVALNO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

zavrnitev predloga za dopustitev revizije - zavarovanje avtomobilske odgovornosti - izguba zavarovalnih pravic

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367. a člena ZPP niso podani.

Predlog za dopustitev revizije se zavrne.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo odškodnine iz naslova AO plus zavarovanja za ukradeni avto, ker je tožnikova žena pustila avto nezaklenjen in s kontaktnimi ključi v ključavnici, zaradi česar gre zaradi opustitve varnostnih ukrepov za nezavarovano nevarnost, dodalo pa je še razlog, da je tožnik po splošnih pogojih izgubil kritne pravice, ker po nastopu zavarovalnega primera ni predložil originalnih ključev in prometnega dovoljenja.

2. Sodišče druge stopnje se je strinjalo z navedenimi razlogi, zato je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

3. Tožnik v pravočasnem predlogu za dopustitev revizije utemeljuje, da drugi razlog za zavrnitev tožbenega zahtevka temelji na ničnem določilu splošnih pogojev, glede prvega pa opozarja, da njemu ni mogoče očitati kršitve varnostnih  ukrepov, pač pa njegovi ženi, torej tretji osebi ali osebi, za katero odgovarja zavarovanec, zaradi česar je toženka na podlagi tretjega odstavka 953. člena Obligacijskega zakonika dolžna plačati odškodnino.

4. Vrhovno sodišče ugotavlja, da niso podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367. a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Zato je na podlagi drugega odstavka 367. c člena ZPP zavrnilo tožnikov neutemeljen predlog.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 106/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-04

ugovor zoper sklep o plačilu sodne takse - umik predloga za dopustitev revizije - zavrženje predloga

Ker predlagatelj v ugovoru ni zatrjeval niti, da bi bila taksa že plačana, niti da bi sodišče takso napačno odmerilo, marveč predlaga vsebinsko obravnavanje predloga za dopustitev revizije, ugovor ni dovoljen.

1. Po izdaji sklepa, s katerim je bilo ugotovljeno, da je predlog za dopustitev revizije umaknjen, je bil predlagatelju na podlagi šestega odstavka 34. člena Zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST-1) poslan plačilni nalog za plačilo sodne takse. Predlagatelj je pravočasno vložil ugovor. Navedel je, da je bil predlog za dopustitev revizije vložen skupaj z odločbo o odobritvi brezplačne pravne pomoči in z izpolnjenim obrazcem po ZST-1 s prilogami, in da so zaradi administrativne napake izpadle priloge za oprostitev sodnih taks, ki so bile dostavljene naknadno. Prosi, da se te priloge upošteva in da se revizija dovoli.

3. V skladu s petim odstavkom 34. člena ZST-1 je zoper plačilni nalog dopustno vložiti ugovor iz razlogov, da je taksa že plačana ali da je sodišče takso napačno odmerilo. S sklepom, ki ga izda o ugovoru, sodišče ugovoru ugodi ali ga zavrne ali pa zavrže kot prepoznega, nepopolnega ali nedovoljenega.

4. Predlagatelj v ugovoru ni zatrjeval niti, da bi bila taksa že plačana, niti da bi sodišče takso napačno odmerilo, marveč predlaga vsebinsko obravnavanje predloga za dopustitev revizije. Ker ne uveljavlja razloga, zaradi katerega je ugovor dovoljen, ga je bilo treba zavreči (peti odstavek 34. člena ZST-1). Vrhovno sodišče še dodaja, da je bilo o predlogu za dopustitev revizije že odločeno in da ponovno odločanje o njem v skladu z določbami ZPP ni možno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 93/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-14

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - enotnost sodne prakse - obrazložitev predloga za dopolnitev revizije - odškodninska odgovornost delodajalca - zavrženje predloga

Nosilni argument sodbe pritožbenega sodišča predstavlja ugotovitev, da ni podana delodajalčeva odškodninska odgovornost. Predlagatelj ni konkretno pojasnil, kakšno sporno pravno vprašanje naj bi v zvezi s tem nastalo, kot tudi ne, v čem naj bi bila podana neenotnost sodne prakse.

Predlog za dopustitev revizije se zavrže.

1. Sodišče prve stopnje je v celoti zavrnilo tožbeni zahtevek, pritožbeno sodišče pa je zavrnilo tožnikovo pritožbo proti prvostopenjski sodbi. Bistveno stališče pritožbenega sodišča je, da tožnik ni upravičen do plačila zavarovalnine, ker ni podana delodajalčeva odškodninska odgovornost.

2. Tožnik v predlogu za dopustitev revizije sodiščema očita neuporabo 945. člena Obligacijskega zakonika (prej 921. člena Zakona o obligacijskih razmerjih) in 399. člena OZ. Šlo naj bi tudi za primer, ko sodna praksa ni enotna.

3. V predlogu za dopustitev revizije mora stranka natančno in konkretno navesti sporno pravno vprašanje in pravno pravilo, ki naj bi bilo prekršeno, okoliščine, ki kažejo na njegovo pomembnost, ter na kratko obrazložiti, zakaj je sodišče druge stopnje to vprašanje rešilo nezakonito. Prav tako mora ustrezno obrazložiti zatrjevano neenotnost sodne prakse(1). Nosilni argument sodbe pritožbenega sodišča predstavlja ugotovitev, da ni podana delodajalčeva odškodninska odgovornost. Predlagatelj ni konkretno pojasnil, kakšno sporno pravno vprašanje naj bi v zvezi s tem nastalo, kot tudi ne, v čem naj bi bila podana neenotnost sodne prakse. Vrhovno sodišče je zavrglo predlog na podlagi zadnjega odstavka 367. b člena ZPP.

Op. št. (1):   Primerjaj 367. b člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 168/2009, enako tudi II DoR 14/2010, II DoR 317/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-04

predlog za dopustitev revizije - nepopoln predlog za dopustitev revizije - obvezne sestavine predloga za dopustitev revizije - predložitev sodbe sodišča druge stopnje - zavrženje predloga

Stranka predlogu za dopustitev revizije ni priložila izvoda pravnomočne sodbe sodišča druge stopnje, zato predlog ni popoln.

1. Iz predloga za dopustitev revizije smiselno izhaja, da je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev lastninske pravice tožeče stranke. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je tožeča stranka na podlagi 367. b člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem graja materialnopravni sklep nižjih sodišč glede dobrovernosti posesti tožeče stranke.

4. Stranka mora predlogu za dopustitev revizije med drugim priložiti izvod pravnomočne sodbe sodišča druge stopnje (tretji odstavek 367. b člena ZPP). Ker tožnik tega ni storil, predlog ni popoln.

5. Revizijsko sodišče je tožnikov nepopoln predlog zavrglo (šesti odstavek 367. b člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367b, 367b/3, 367b/6

Opr. št: II DoR 14/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:II.DOR.14.2010

Opr. št: II DoR 317/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:II.DOR.317.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 165/2009, enako tudi II DoR 102/2010, II DoR 201/2010
Sklep II DoR 58/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-25

predlog za dopustitev revizije - razmerja med starši in otroki - vzgoja in varstvo otrok

Ker niso izpolnjeni zakonski pogoji, je Vrhovno sodišče predlog za dopustitev revizije zavrnilo.

1. Sodišče prve stopnje je razvezalo zakonsko zvezo pravdnih strank, mladoletna otroka pravdnih strank zaupalo v varstvo, vzgojo in oskrbo materi, tožencu naložilo plačilo preživnine in določilo stike med otrokoma in tožencem. Kar je tožnica zahtevala več ali drugače, je zavrnilo. S sklepom je odločilo o predlagani začasni odredbi glede zaupanja otrok in plačevanja preživnine. Odločilo je še, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi obeh pravdnih strank zavrnilo ter izpodbijana sodbo in sklep potrdilo. Odločilo je, da vsaka stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

3. Zoper navedeno sodbo (odločitev o zaupanju otrok v varstvo, vzgojo in oskrbo materi) je toženec vložil predlog za dopustitev revizije.

4. Ker pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku niso podani, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 178/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-21

spor o pristojnosti - odškodninski spor - pravica do sojenja brez nepotrebnega odlašanja - krajevna pristojnost po ZVPSBNO - izključna krajevna pristojnost

Ker ima tožnik stalno prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Postojni, je za odločanje o tožbi za povrnitev škode na podlagi ZVPSBNO (izključno krajevno) pristojno to sodišče.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Postojni.

1. Tožnik je pri Okrajnem sodišču v Ljubljani vložil tožbo za plačilo odškodnine zaradi kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja na podlagi določb Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (v nadaljevanju ZVPSBNO). Okrajno sodišče v Ljubljani se je izreklo za krajevno nepristojno za odločanje in zadevo odstopilo v odločanje Okrajnemu sodišču v Kranju.

2. Okrajno sodišče v Kranju je sprožilo spor o pristojnosti. Navedlo je, da je po tretjem odstavku 20. člena ZVPSBNO za odločanje o tožbi za povrnitev škode izključno krajevno pristojno okrajno sodišče, na območju katerega ima tožeča stranka stalno oziroma začasno prebivališče oziroma sedež. Glede na to meni, da je za sojenje v zadevi pristojno Okrajno sodišče v Postojni.

3. Višje sodišče v Ljubljani je spor o pristojnosti, ki mu je bil predložen, posredovalo Vrhovnemu sodišču. Ker je za odločanje v zadevi pristojno sodišče izven območja Višjega sodišča v Ljubljani, je menilo, da je za odločitev o sporu pristojno Vrhovno sodišče.

4. V obravnavani zadevi gre sicer za spor o pristojnosti med sodiščema z območja istega višjega sodišča. Ker pa je po stališču sodišča, ki je sprožilo spor o pristojnosti, pristojno tretje sodišče, ki je z območja drugega višjega sodišča, je za odločitev v sporu pristojno Vrhovno sodišče Republike Slovenije (drugi odstavek 25. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).(1)

5. V skladu s tretjim odstavkom 20. člena ZVPSBNO je za odločanje o tožbi za povrnitev škode po tem zakonu izključno krajevno pristojno okrajno sodišče, na območju katerega ima tožeča stranka stalno prebivališče. Če bi bilo po navedeni določbi pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani, je za odločanje o tožbi pristojno Okrajno sodišče v Kranju (četrti odstavek 20. člena ZVPSBNO).

6. Ker ima tožnik – sledeč navedbam v tožbi – stalno prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Postojni, je za odločanje v zadevi pristojno to sodišče. Uporaba četrtega odstavka 20. člena ZVPSBNO v obravnavanem primeru ne pride v poštev. Po navedenem je Vrhovno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka.

Op. št. (1):   Tako npr. tudi sklep I R 144/2009 z dne 11. 11. 2009.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 2/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-14

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - dedovanje nepremičnin - prebivališče dedičev

Okoliščina, da so na območju ptujskega sodišča nepremičnine, ki so predmet zapuščine in tam živijo potencialni dediči, predstavlja utemeljen razlog za delegacijo.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče na Ptuju.

1. V predlogu sodišča za prenos pristojnosti je navedeno, da je zapustnik umrl v N.. Tam je tudi preživel svojih zadnjih pet let življenja, čeprav naj bi takrat imel formalno prebivališče na območju Okrajnega sodišča v Žalcu. V zapuščino spadajo nepremičnine parc. št. 586/5, 588/2 in 590/8, vse vl. ... 461 k.o. ..., ki so na območju Okrajnega sodišča na Ptuju. Tam naj bi živeli tudi nekateri zapustnikovi sorodniki.

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek(1). Temelj delegacije v takšnem primeru je načelo ekonomičnosti postopka. Okoliščina, da so na območju ptujskega sodišča nepremičnine, ki so predmet zapuščine in tam živijo potencialni dediči, predstavlja utemeljen razlog za delegacijo.

Op. št. (1):    Primerjaj 67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 10/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-28

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - „okuženost“

Civilno procesno pravo ne pozna takoimenovane „okuženosti“ in okoliščina, da je med istimi strankami pred določenim sodiščem že potekal pravdni postopek ne narekuje, da se mora drug pravdni postopek med istimi strankami opraviti pred drugim sodiščem.

1. V pravdni zadevi Okrožnega sodišča v Kopru P 835/2007 zaradi ugotovitve obstoja ustne oporoke je tožeča stranka predlagala določitev drugega stvarno pristojnega sodišča izven območja Višjega sodišča v Kopru. V prejšnji pravdi med strankami P 131/2005 je ostalo nekaj nerazrešenih procesnih dejanj in je vprašanje, ali je sodba v navedeni zadevi postala pravno veljavna. Iz sklepa o dedovanju Okrajnega sodišča v Kopru D 158/99 z dne 2. 6. 2000 je razviden delni obseg zapuščine po pok. V. K., vendar pa je bil v tej zapuščinski zadevi sporen le obseg zapuščine, ne pa veljavnost oporoke. Tožeča stranka izraža dvom v pravilnost dosedanjih odločitev v navedenih zadevah in zatrjuje, da sta sodišči prve in druge stopnje obremenjena z napačnimi odločitvami iz preteklosti. Obstaja takoimenovana „okuženost“, kakor se to pravi v kazenskopravnem sojenju oziroma odločanju.

3. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to podani drugi tehtni razlogi.

4. Tožeča stranka ne trdi, da bi se pri kakšnem drugem sodišču lažje opravil postopek kot pri stvarno in krajevno pristojnem Okrožnem sodišču v Kopru. Sklicuje pa se na v točki 1 navedeno okoliščino, ki naj bi po njenem mnenju pomenila tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Vrhovno sodišče ocenjuje,  da je tako stališče zmotno. Civilno procesno pravo ne pozna takoimenovane „okuženosti“ in okoliščina, da je med istimi strankami pred določenim sodiščem že potekal pravdni postopek ne narekuje, da se mora drug pravdni postopek med istimi strankami opraviti pred drugim sodiščem. Prav nasprotno: pravila o krajevni pristojnosti v enakih sporih med istimi strankami praviloma določajo pristojnost istega sodišča. Dodatne trditve o nepravilnosti dosedanjih odločitev pa so posplošene in nedokazane, že same po sebi pa zaradi večinstančnega sojenja in instituta pravnomočnosti ne morejo pomeniti tehtnega razloga za prenosa pristojnosti na drugo sodišče. Vrhovno sodišče je zato predlog tožeče stranke kot neutemeljen zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 22/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - pravni interes za predlog - zavrženje predloga

Glede na to, da je bil z izdajo sodbe in sklepa Okrajnega sodišča v Ljubljani          postopek na prvi stopnji v tej zadevi zaključen še pred predložitvijo spisa Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, tožnik v tej fazi postopka nima (več) pravnega interesa za delegacijo pristojnosti sodišča v postopku na prvi stopnji. Tudi v primeru morebitne utemeljenosti njegovega predloga namreč ne bi več mogel doseči postopanja in odločanja pred drugim stvarno pristojnim sodiščem prve stopnje.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega okrajnega sodišča za odločanje v tej zadevi se zavrže.

1. V tej pravdni zadevi Okrajnega sodišča v Ljubljani je tožnik v vlogi, ki jo je pravkar imenovano sodišče prejelo 21. 12. 2009, med drugim predlagal tudi določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za odločanje na prvi stopnji z obrazložitvijo, da na tem sodišču „vladajo razmerja“, ki niso sprejemljiva, niti nimajo nobene zveze z 2. členom ali drugim odstavkom 14. člena Ustave Republike Slovenije; v oporo temu prepričanju tožnik ponuja razloge v navedbah pod točko c) svoje vloge.

3. Glede na to, da je bil z izdajo sodbe in sklepa Okrajnega sodišča v Ljubljani          V P 2283/2007 z dne 18. 1. 2010 (red. št. 116 spisa) postopek na prvi stopnji v tej zadevi že zaključen še pred predložitvijo spisa Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije kot pristojnemu sodišču za odločanje o predlogu stranke za delegacijo pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) dne 15. 2. 2010, je  treba ugotoviti, da tožnik v tem stadiju postopka nima (več) pravnega interesa za delegacijo pristojnosti sodišča v postopku na prvi stopnji. Tožnik namreč tudi v primeru morebitne utemeljenosti njegovega predloga ne bi več mogel doseči postopanja in odločanja pred drugim stvarno pristojnim sodiščem prve stopnje v tej zadevi, saj predlog za prenos pristojnosti ni neko suspenzivno pravno sredstvo, dano stranki na razpolago s ciljem morebitnega inštančnega preizkusa pravilnosti postopanja na prvi stopnji po že zaključenem postopku in ponovnega postopanja na isti stopnji pred drugim stvarno pristojnim sodiščem. Tožnikov predlog je bilo treba spričo odsotnosti pravnega interesa kot nujne predpostavke za njegovo dovoljenost zavreči.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 13/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - nekdanja sodnica delegiranega sodišča kot stranka v postopku - ponovna delegacija

Okoliščina, da je bila tretja toženka štiri leta sodnica s sklepom Vrhovnega sodišča določenega višjega sodišča za odločanje na drugi stopnji v tej zadevi, drugi toženec pa je njen mož, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje v postopku na drugi stopnji se v tej zadevi določi kot drugo stvarno pristojno sodišče Višje sodišče v C.

1. Tožnik je v tej pravdni vložil pritožbo zoper sodbo in sklep Okrožnega sodišča v A. II P 75/2008 z dne 4. 6. 2009. Višje sodišče v A., ki je sicer stvarno in krajevno pristojno za odločanje v postopku na drugi stopnji, je po prispetju spisa s pritožbo tožnika predlagalo Vrhovnemu sodišču, naj določi za postopanje in odločanje na drugi stopnji v tej zadevi drugo stvarno pristojno sodišče in se pri tem sklicevalo na okoliščino, da je tretja toženka A. A. sodnica Višjega sodišča v A. in vodja oddelka za civilno sodstvo, drugi toženec pa je njen mož.

2. Vrhovno sodišče je s sklepom I R 150/2009 z dne 26. 11. 2009 določilo za odločanje v tej zadevi na pritožbeni stopnji Višje sodišče v B., slednje pa je nato predlagalo - enako kot tudi tretja toženka – določitev drugega sodišča za odločanje na pritožbeni stopnji z obrazložitvijo, da je bila tretja toženka pred premestitvijo na Višje sodišče v A. v času od aprila 2003 do aprila 2007 višja sodnica na oddelku za civilno sodstvo Višjega sodišča v B.

4. Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okoliščina, da je bila tretja toženka v letih od 2003 do 2007 sodnica s sklepom Vrhovnega sodišča določenega višjega sodišča za odločanje na drugi stopnji v tej zadevi – drugi toženec pa je njen mož, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, saj lahko, zlasti pri nasprotni stranki, vzbudi vtis pristranskosti, hkrati pa lahko negativno vpliva tudi na percepcijo javnosti o nevtralnosti in s tem objektivni nepristranskosti sodišča kot nosilca sodne funkcije. V sklepu Vrhovnega sodišča I R 150/2009 navedeni razlogi, ki so narekovali prenos pristojnosti v postopku na drugi stopnji z Višjega sodišča v A., so torej aktualni in upoštevni tudi za prenos  pristojnosti  z  Višjega  sodišča  v  B.  kot prvotno delegiranega sodišča.

Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v postopku na drugi stopnji v tej zadevi določilo Višje sodišča v C.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 30/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-25

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča - strokovna sodelavka kot stranka v postopku - manjše sodišče

Gre za relativno majhno sodišče, kjer štirje sodniki vsakodnevno odmerjajo delo dvema zaposlenima strokovnima sodelavkama, ena od njiju pa je dolžnica. Navedene okoliščine bi v javnosti utegnile vzbuditi dvom v nepristranskost odločanja.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v B.

1. Proti sklepu o dovolitvi izvršbe na podlagi verodostojne listine I 736/2007 z 19. 12. 2007 je dolžnica ugovarjala. Upnica je na ugovor odgovorila in utesnila izvršbo, vendar je dolžnica svoje stališče v naslednji vlogi še podrobneje utemeljila. Pristojno Okrajno sodišče v A. je v fazi odločanja o ugovoru ocenilo, da bi bilo zaradi okoliščin iz 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) primerno, da o ugovoru odloči drugo sodišče in zato v predlogu z 9. 2. 2010 vrhovnemu sodišču predlaga prenos pristojnosti.

3. Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju na predlog pristojnega sodišča ali stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da odloča v zadevi, če se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Pristojno sodišče svoj predlog utemeljuje z okoliščinami, da gre za relativno majhno sodišče, kjer štirje sodniki vsakodnevno odmerjajo delo dvema zaposlenima strokovnima sodelavkama, ena od njiju pa je dolžnica. Vrhovno sodišče ocenjuje, da bi navedene okoliščine o dolžnici, ki je redno zaposlena na majhnem sodišču in zato vsakodnevno stopa v stik z vsemi sodniki, v javnosti utegnile vzbuditi dvom v nepristranskost odločanja. Zato je predlogu ugodilo in za nadaljnje odločanje v tej zadevi določilo Okrajno sodišče v B.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.