Sodba II Ips 46/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-05-21

povrnitev nepremoženjske škode - načelo individualizacije višine odškodnine - načelo objektivne pogojenosti višine odškodnine - višina odškodnine - telesne bolečine - duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti - strah - duševne bolečine zaradi skaženosti

Presoja višine denarne odškodnine za nepremoženjsko škodo.

1. Tožnica se je dne 27. 5. 1999 poškodovala v prometni nesreči, ki jo je povzročila toženkina zavarovanka. Utrpela je pretres možganov, zlom ključnice, raztrganino vezi med ključnico in prsnico s popolnim izpahom, serijski zlomi reber (od 2. do 8. rebra), izpahnjeni zlom kolčne ponvice, rano na glavi in iztrganje narastišča križnih vezi iz mečnice, zaradi česar ji je bilo pravnomočno prisojeno zadoščenje v višini 38.390,92 EUR (prej 9,200.000 SIT),(1) od tega 12.518,78 EUR (prej 3,000.000 SIT) za telesne bolečine, 2.086,46 EUR (prej 500.000 SIT) za strah, 20.864,63 EUR (prej 5,000.000 SIT) za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti in 2.921,05 EUR (prej 700.000 SIT) za duševne bolečine zaradi skaženosti, medtem ko je bil v presežku tožničin zahtevek za plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo zavrnjen.

2. Revizijo je vložila tožnica glede višine prisojene odškodnine za nepremoženjsko škodo. Za vsako od uveljavljenih oblik nepremoženjske škode bi ji morale biti po njenem mnenju priznane odškodnine v višini posamično zahtevanih zneskov, ki v celoti ustrezajo teži poškodb in ugotovljenim posledicam. Ponovno niza ločeno po posamičnih oblikah nepremoženjske škode vse tiste okoliščine, ki po njenem mnenju upravičujejo odškodnino v celotnih zahtevanih zneskih in ki jih sodišči prve in druge stopnje nista v zadostni meri upoštevali. Predlaga obsegu izpodbijanja ustrezno spremembo pravnomočne sodbe, to je ugoditev zahtevku za plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo v celoti, podrejeno pa razveljavitev.

3. Revizija je bila v skladu s 375. členu Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS 26/99 in nasl., v nadaljevanju ZPP) vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in toženki, ki nanjo ni odgovorila.

4. Revizija ni utemeljena. V reviziji uveljavljeni revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava v zvezi z odločitvijo o obsegu pripadajočih denarnih odškodnin za posamične oblike nepremoženjske škode tožnica utemeljuje s ponovnim poudarjanjem okoliščin, ki naj bi po njenem mnenju opravičevale odškodnino v zahtevanih zneskih. Tak način uveljavljanja revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava je neutemeljen, čim se izkaže, da so bila vsa v reviziji ponovno navedena pravno relevantna dejstva, obstoj katerih je v sodbah sodišč prve in druge stopnje neizpodbojno ugotovljen (tretji odstavek 370. člena ZPP), ustrezno in pravilno upoštevana že v pravnomočni sodbi. Odmera odškodnine ne more odraziti le oškodovančevega individualnega vrednotesnja konkretnih posledic, katerih subjektivno doživljanje je z vidika slehernega oškodovanca že po naravi stvari zanj neugodno. Pomembno je, da ima omenjeno načelo korektiv v načelu objektivne pogojenosti višine odškodnine, ki terja vrednotesnje ugotovljenih konkretnih škodnih posledic tudi v primerjavi s škodnimi posledicami številnih drugih oškodovancev v različnih primerih iz sodne prakse. To je namreč pogoj za enotno obravnavanje škod različnega obsega in določanje odškodnin zanje v ustreznih razmerjih. Primerjava s prisojenimi odškodninami v podobnih primerih pokaže, da je bilo to načelo pri odmeri odškodnin za telesne bolečine, strah, duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti in za duševne bolečine zaradi skaženosti pravilno upoštevano.(2) Nižji sodišči sta ustrezno ovrednotili tudi vse specifičnosti tožničinega primera, ki jih izpostavlja revizija. Revizijsko sodišče je zato revizijo na podlagi 378. člena ZPP zavrnilo kot neutemeljeno in z njo tudi predlagano povrnitev revizijskih stroškov.

Op. št. (1): Revizijsko sodišče je posamezne zneske odškodnine preračunalo v evre po tečaju zamenjave, ki je določen v Uredbi sveta (ES) z dne 11. 7. 2006, št. 1086/2006 o spremembi Uredbe (ES) št. 2866/98 o menjalnih razmerjih med evrom in valutami držav članic, ki sprejmejo evro, in sicer 239,640 SIT za en EUR.

Op. št. (2): Primerjaj odločbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije II Ips 317/99, II Ips 467/2002, II Ips 708/2008, II Ips 576/2004, II Ips 572/93, II Ips 610/2005, II Ips 444/2005, II Ips 336/2006 in druge.

Zakon o obligacijskih razmerjih (1978) - ZOR  - člen 200, 203

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.