TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I Up 72/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-02

Niti v ZUS-1 niti v katerem drugem zakonu ni podana pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zoper sklep Vrhovnega sodišča, izdan v pritožbenem postopku v upravnem sporu, vložiti redno ali izredno pravno sredstvo, saj je tudi v upravnem sporu prav Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi (127. člen Ustave Republike Slovenije) zadnja sodna stopnja odločanja in zoper njegove odločbe ni pritožbe.

1. Z izpodbijanim sklepom je Vrhovno sodišče zavrglo pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča Republike Slovenije, Oddelka v Mariboru, U 2215/1997-36 z dne 27. 5. 2008, s katerim je sodišče prve stopnje zavrglo predlog za obnovo postopka, končanega s pravnomočno sodbo istega sodišča U 2215/97 z dne 23. 5. 2000.

3. Z obravnavano pritožbo tožeča stranka izpodbija sklep, ki ga je o njegovi pritožbi zoper sklep sodišča prve stopnje izdalo Vrhovno sodišče. Niti v Zakonu o upravnem sporu - ZUS-1 niti v katerem drugem zakonu ni podana pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zoper sklep Vrhovnega sodišča, izdan v pritožbenem postopku v upravnem sporu, vložiti redno ali izredno pravno sredstvo, saj je tudi v upravnem sporu prav Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi (127. člen Ustave Republike Slovenije) zadnja sodna stopnja odločanja in zoper njegove odločbe ni pritožbe.

4. Ker glede na navedeno pravna sredstva zoper sklep, s katerim je Vrhovno sodišče kot najvišje sodišče v državi odločilo o pravnem sredstvu zoper sodbo sodišča prve stopnje,  niso dovoljena, je treba pritožbo tožeče stranke zavreči ob smiselni uporabi 352. člena ZPP (ki določa, da sodišče druge stopnje zavrže s sklepom med drugim tudi nedovoljeno pritožbo) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 200/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-26

denacionalizacija - dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme - navedba vrednosti spornega predmeta - punctum

Zgolj navedba vrednosti spora (punctuma) v uvodnem delu revizije, brez kakršnekoli navedbe v zvezi z dovoljenostjo revizije, za dovoljenost revizije ne zadostuje.

II. Prvo tožeča stranka trpi sama svoje stroške revizijskega postopka.

1. Prvi tožnik je zoper v uvodu tega sklepa navedeno pravnomočno sodbo po odvetnici dne 18. 3. 2008 vložil revizijo. Priglaša stroške revizijskega postopka.

3. S pravnomočno sodbo, ki jo z revizijo izpodbija prvo tožnik, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 zavrnilo tožbo prvega tožnika zoper odločbo tožene stranke z dne 31. 5. 2007. Upravna enota Tržič je z dopolnilno odločbo z dne 19. 11. 2003, med drugim odločila, da je Slovenska odškodninska družba, d.d., Ljubljana (v nadaljevanju SOD), dolžna upravičencem izročiti odškodnino v obliki obveznic SOD, vsakomur v višini 228.573,86 DEM za tam navedeno podržavljeno premoženje v vrednosti 914.295,54 DEM, vsakomur do 1/4. Tožena stranka je z navedeno odločbo ugodila pritožbi SOD zoper navedeno dopolnilno odločbo in spremenila višino 228.573,86 DEM v pravilno višino 7.739,17 DEM ter vrednost 914.295,54 DEM v pravilno vrednost 30.956,71 DEM.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovolitev. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu, št. Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Revident v reviziji niti neposredno niti opisno ne navaja, pa tudi sicer ne izkaže, kateri pogoj za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v obravnavanem primeru izpolnjen, zato njegova revizija ni dovoljena. Zgolj navedba vrednosti spora (punctuma) v uvodnem delu revizije (114.286,93 EUR oziroma 457.147,77 EUR), brez kakršnekoli navedbe v zvezi z dovoljenostjo revizije, za dovoljenost revizije ne zadostuje.

6. Glede na to, da revident ni izkazal nobenega izmed pogojev za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

7. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo, revident na podlagi določb prvega odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP in prvega odstavka 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sam trpi svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 66/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-02

Glede na to, da odvetnik ni priložil novega pooblastila, je Vrhovno sodišče na podlagi petega odstavka 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 revizijo kot nedovoljeno zavrglo.

1. Zoper izpodbijano sodbo je tožeča stranka po odvetniku dne 11. 2. 2009 vložila revizijo.

3. Po  določbi drugega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1, lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku – ZPP. Ta pa v drugem odstavku 95. člena določa, da mora odvetnik za vložitev revizije predložiti novo pooblastilo. Pooblastilo za vložitev revizije je novo, če izvira iz časa, ko je stranki že nastala pravica do vložitve izrednega pravnega sredstva, kar pomeni, da mora biti dano po tem, ko je bila sodna odločba že vročena stranki. To pooblastilo mora na podlagi prvega odstavka 98. člena ZPP predložiti sodišču pri prvem procesnem dejanju, sicer sodišče po določbi petega odstavka 98. člena ZPP tožbo ali pravno sredstvo zavrže.

4. V obravnavani zadevi je revizijo vložil odvetnik, ki pa reviziji ni priložil novega pooblastila.

5. Glede na to, da odvetnik reviziji ni priložil novega pooblastila, je Vrhovno sodišče na podlagi petega odstavka 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 revizijo kot nedovoljeno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 768/2008, enako tudi X Ips 767/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-26

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 509/2006

dovoljenost revizije - fotokopija pooblastila

Ker je bilo pooblastilo odvetniku predloženo v fotokopiji z originalnim odvetnikovim žigom in podpisom, takšno pooblastilo ni popolno in se upoštevaje peti odstavek 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 šteje, da v obravnavani zadevi pooblastilo sploh ni bilo predloženo.

1. Zoper pravnomočno sodbo je odvetnik dne 14. 11. 2008 vložil revizijo. Reviziji je priložil fotokopijo tožnikovega pooblastila odvetniku z originalnim odvetnikovim žigom in podpisom.

3. Po določbi drugega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku – ZPP. Ta pa v drugem odstavku 95. člena določa, da mora odvetnik za vložitev izrednih pravnih sredstev predložiti novo pooblastilo. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu.

4. V obravnavanem primeru je reviziji, ki jo je vložil odvetnik, priložena le fotokopija tožnikovega pooblastila odvetniku, na kateri se nahaja originalen žig odvetnika in njegov podpis. Takšno pooblastilo, ki ni bilo predloženo v originalu, pa ni popolno in se po presoji Vrhovnega sodišča, upoštevaje peti odstavek 98. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 šteje, da za obravnavano izredno pravno sredstvo pooblastilo sploh ni bilo predloženo.

5. Revizijo je Vrhovno sodišče zato zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

Opr. št: X Ips 767/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.767.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba X Ips 1219/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-01

dovoljenost revizije - prenehanje pravne osebe zaradi stečajnega postopka

Ker se v obravnavanem primeru pomanjkanja sposobnosti biti stranka zaradi neobstoja pravnega nasledstva ne da odpraviti (peti odstavek 81. člena ZPP, saj je bila tožeča stranka izbrisana iz sodnega registra zaradi zaključka stečajnega postopka, je nastala situacija, ko je revizija vložena po osebi, ki te pravice nima (več). Revizija je postala nedovoljena po tretjem odstavku 83. člena ZUS-1.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka po pooblaščencu dne 27. 6. 2005 vložila revizijo (prej pritožbo). V njej predlaga spremembo izpodbijane sodbe, odpravo odločbe tožene stranke in vrnitev zadeve v ponovno odločanje pri toženi stranki.

3. Iz podatkov računalniške baze Poslovnega registra Slovenije izhaja, da je bila tožeča stranka dne 20. 12. 2007 izbrisana iz sodnega registra. Izbris je bil opravljen zaradi zaključka stečajnega postopka po sklepu Okrožnega sodišča v Ljubljani St ... z dne 28. 11. 2007. Z dnem izbrisa je tožeča stranka po drugem odstavku 171. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL, Ur. l. RS, št. 67/93, 74/94 – odločba US, 8/96 – odločba US, 25/97 – ZJSRS, 39/97, 1/99 – ZNIDC, 52/99, 42/02-ZDR, 58/2003 – ZZK, 10/2006 – odločba US) prenehala obstajati in je s tem izgubila sposobnost biti stranka v upravnem sporu po 76. členu Zakona o pravdnem postopku - ZPP (Ur. l. RS, št. 73/2007 – UPB3, 45/2008 – ZArbit in 45/2008, 121/2008), katerega določbe se na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1 primerno uporabljajo v upravnem sporu za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena.

4. Sposobnost biti stranka je sposobnost biti nosilec pravic in obveznosti v procesnem razmerju. Gre za procesno predpostavko, ki mora biti podana v vseh fazah postopka in na katero mora sodišče ves čas postopka paziti po uradni dolžnosti (80. člen ZPP). Obstajati mora med celotnim revizijskim postopkom: od vložitve revizije do odločitve revizijskega sodišča.

5. Tožeča stranka je prenehala obstajati po vložitvi revizije. Ker je prenehala zaradi zaključka stečajnega postopka, nima pravnega naslednika. To pomeni, da se postopek ne bi mogel nikoli nadaljevati, zaradi česar bi bila uporaba določb ZPP o prekinitvi postopka (3. ali 4. točke 1. odstavka 205. člena ZPP) nesmiselna.

6. Ker se v obravnavanem primeru pomanjkanja sposobnosti biti stranka zaradi neobstoja  pravnega  nasledstva  ne  da  odpraviti  (5.  odstavek  81. člena ZPP),  je nastala situacija, ko je revizija vložena po osebi, ki te pravice nima (več). Revizija je postala nedovoljena (3. odstavek 83. člena ZUS-1), zaradi česar jo je revizijsko sodišče zavrglo (89. člen ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 148/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-05-13

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 222/2007

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Ker je trditveno in dokazno breme za dovoljenost revizije na strani revidenta, samo revizijska navedba, da se revizija vlaga na podlagi 83. člena ZUS, za dovolitev revizije ne zadošča.

1. Zoper pravnomočno sodbo je tožnik po odvetnici dne 3. 3. 2009 vložil revizijo.

3. S pravnomočno sodbo, ki se izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje zavrnilo tožnikovo tožbo zoper sklep disciplinske komisije disciplinskega senata tožene stranke z dne 22. 3. 2007, s katerim je bil tožniku izrečen disciplinski ukrep začasnega odvzema pooblastila z začasno izključitvijo iz zbornice za dobo enega leta.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravno-sodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu, št. Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Ker revident v reviziji ni niti posredno niti opisno navedel, kateri pogoj za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v tem primeru izpolnjen, revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti. Zgolj navedba, da revizijo vlaga na podlagi 83. člena ZUS-1 brez kakršnekoli dodatne navedbe v zvezi z dovoljenostjo revizije pa po stališču Vrhovnega sodišča za dovolitev revizije ne zadostuje.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi 89. člena ZUS-1 revizijo zavrglo kot nedovoljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 186/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-05-07

oprostitev plačila sodnih taks - ponovni predlog za oprostitev - ne bis in idem

Ponovni predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks je v primeru, da je bilo o isti stvari že odločeno s pravnomočnim sklepom, nedovoljen v skladu z 8. točko prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

Pritožba se zavrne in se potrdil izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo predlog tožnika za oprostitev plačila sodne takse za tožbo in opomin za tožbo, vložen dne 21. 3. 2008, in sicer na podlagi določbe 12. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s prvim odstavkom 16. člena Zakon o upravnem sporu – ZUS in 104. členom Zakona o upravnem sporu - ZUS-1, saj je bilo o tem predlogu že pravnomočno odločeno s sklepom sodišča prve stopnje (predlogi za oprostitev plačila, odlog plačila in obročno plačilo sodnih taks so bili kot neutemeljeno zavrnjeni) U 1922/2006-1 z dne 24. 10. 2006, ki je postal pravnomočen v zvezi s sklepom Vrhovnega sodišča RS I Up 1790/2006-2 z dne 17. 1. 2008.

2. Zoper izpodbijani sklep se laično pritožuje tožeča stranka in predlaga njegovo razveljavitev ter ponovno prosi za oprostitev in odlog plačila sodnih taks. Navaja, da glede na svoje premoženjsko stanje ne zmore plačila sodnih taks brez škode za svoje preživetje in prilaga bilanco stanja za leto 2007.

4. Sodišče prve stopnje je pravilno zavrglo predlog tožeče stranke za oprostitev plačila sodnih taks kot nedovoljen, saj je o isti stvari (oprostitev in odlog plačila sodnih taks  za tožbo in opomin za tožbo) že odločilo s sklepom z dne 24. 10. 2006, ki je postal pravnomočen, v zvezi s sklepom Vrhovnega sodišča I Up 1790/2006-2 z dne 17. 1. 2008. Zavrženje ponovnega predloga za oprostitev plačila sodnih taks, vloženega dne 21. 3. 2008, je tako pravilno ob uporabi 8. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1, saj je bil v isti zadevi že izdan pravnomočen sklep. Sodišče prve stopnje se je sicer nepravilno sklicevalo na 12. točko drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 16. člena ZUS in 104. člena ZUS-1, kar pa po poceni pritožbenega sodišča ni vplivalo na zakonitost in pravilnost sklepa (drugi odstavek 75. člena ZUS-1).

5. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena ZUS-1 v zvezi z 82. členom ZUS-1 pritožbo zoper izpodbijani sklep zavrnilo kot neutemeljeno in izpodbijani sklep potrdilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 365/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-23

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Celju) U 352/2006

dovoljenost revizije - zelo hude posledice

Z izpodbijano odločbo, s katero je bilo odločeno, da se z dnem pravnomočnosti odločbe tožnik izbriše iz imenika ZAPS, se tožniku ne prepoveduje opravljanje vseh dejavnosti v okviru pridobljene izobrazbe, temveč le določenih, drugih dokazov glede ogroženosti, ki bi jih Vrhovno sodišče lahko preizkusilo, pa ni predložil. Revizija zato ni dovoljena.

1. Zoper pravnomočno sodbo je tožnik po odvetniku dne 23. 5. 2008 vložil revizijo, ki jo je dne 26. 5. 2008 še dopolnil. Njeno dovoljenost utemeljuje z obstojem pogoja iz 3. točke drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1.

3. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi določbe prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 25. 10. 2006, s katero je ta zavrnila tožnikovo pritožbo zoper odločbo Zbornice za arhitekturo in prostor Slovenije (v nadaljevanju ZAPS) z dne 24. 4. 2006. S to odločbo je bilo med drugim odločeno, da se z dnem pravnomočnosti odločbe tožnik izbriše iz imenika ZAPS (1. točka izreka odločbe).

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu Up-858/2008-8 z dne 3. 6. 2008 (Ur. l. RS, št. 62/2008) ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Revident uveljavlja obstoj pogoja iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, ki je podan, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Zatrjuje, da mu izpodbijana upravna odločba jemlje pravice, neobhodno potrebne za opravljanje poklica, ki je tožniku edini vir preživetja, zato bi bila z njeno uveljavitvijo huje (torej niti ne zelo hudo) ogrožena revidentova poklicna, poslovna, kakor tudi življenjska eksistenca. Po presoji Vrhovnega sodišča revident s takšnimi navedbami ni izkazal obstoja zelo hudih posledic, saj se mu z izpodbijano odločbo ne prepoveduje opravljanje vseh dejavnosti v okviru pridobljene izobrazbe, temveč le določenih, drugih dokazov glede ogroženosti, ki bi jih Vrhovno sodišče lahko preizkusilo, pa ni predložil. Zato revizija iz razloga po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni dovoljena.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 166/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-05-27

dovoljenost revizije - pravniški državni izpit - postulacijska sposobnost

Sodišče zavrže revizijo, ki jo vloži stranka sama, če najpozneje v njej ne izkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožničino tožbo zoper sklep Upravne enote Maribor z dne 4. 3. 2008, v zvezi z odločbo tožene stranke z  dne 6. 6. 2008. Z navedeno odločbo je tožena stranka zavrnila tožničino pritožbo zoper navedeni sklep prvostopenjskega upravnega organa, s katerim je ta zavrgel predlog za obnovo postopka, končanega z odločbo Upravne enote Maribor z dne 23. 8. 2001.

3. Tožnica je zoper pravnomočno sodbo dne 8. 4. 2009 v roku za revizijo vložila pritožbo, ki jo sodišče glede na določbe ZUS-1 in pravnomočnost izpodbijane sodbe obravnava kot revizijo.

4. Po določbi drugega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 150/06) lahko dejanja v postopku s pritožbo in z izrednimi pravnimi sredstvi stranka opravlja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je Zakon o pravdnem postopku – ZPP (Ur. l. RS, št. 73/07–UPB3, 45/08, 111/08 - odl. US in 121/08 - skl. US). Ta pa v četrtem odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo velja določba drugega odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba četrtega odstavka 86. člena ZPP.

5. Po tretjem odstavku 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če je vloži nekdo, ki nima te pravice. Tožnica je v obravnavani zadevi revizijo vložila sama, pri tem pa ni izkazala in tudi ne navajala, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje določbo 383. člena v zvezi s 336. členom ZPP sodišče tožnice v obravnavani zadevi ni pozvalo k predložitvi dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu. Sodišče je tako zavrglo revizijo, ki je je vložila tožnica sama, ker ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 22/2, 83, 83/1, 83/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 775/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-09

davki - dovoljenost revizije - vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta - trditveno in dokazno breme

Glede na to, da je v resnici sporen le del naloženega davka, po presoji Vrhovnega sodišča, revident s tem, ko je navedel kot sporen celoten naložen davek, ni zadostil trditvenemu in dokaznemu bremenu, po katerem bi moral jasno in določno izkazati, koliko naloženega davka je še spornega.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka po odvetnici dne 30. 10. 2007 vložila revizijo.

3. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 29. 3. 2005, s katero je bila zavrnjena tožnikova pritožba zoper odločbo z dne 24. 5. 2004. Z njo je Davčni urad M.S. tožniku za leto 2003 odmeril davek od dobička iz kapitala pri prodaji vrednostnih papirjev in deležev iz kapitala v tam navedenem znesku.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravno-sodni praksi Vrhovega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu Up-858/08 z dne 3. 6. 2008 ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Tožnik navaja, da je revizija dovoljena po 1. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

6. V skladu s 1. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločalo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000,00 EUR. V obravnavanem primeru je revident sicer kot sporno vrednost navedel celoten znesek naloženega davka, ki znaša 29.378,12 EUR (prej 7.040.174,40 SIT), vendar  po presoji Vrhovnega sodišča revident s tem, ko je le pavšalno navedel kot sporen celotni naloženi davek, ni zadostil trditvenemu in dokaznemu bremenu, po katerem bi moral jasno in določno izkazati, koliko naloženega davka je še spornega. Tako Vrhovno sodišče ni moglo presoditi, ali sporni del naloženega davka presega 20.000,00 EUR. Torej  revident v obravnavanem primeru ni izkazal pogoja za dovoljenost revizije, določenega v 1. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

7. Glede na navedeno je revizijsko sodišče na podlagi 89. člena ZUS-1 revizijo tožeče stranke zavrglo kot nedovoljeno.

8. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo, revident na podlagi 165. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi z 22. členom ZUS-1 sam trpi svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.