Sklep III Ips 9/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-07-14

arbitražna odločba - izpodbijanje arbitražne odločbe - pravica do sodnega varstva

Ker ZPP v 476. členu ne opredeljuje vsebine arbitražne odločbe, ki sme biti (le) v okviru razlogov iz 477. člena ZPP predmet preizkusa pred rednimi sodišči, lahko iz prvega odstavka 475. člena ZPP izpeljemo pravilo, da je predmet takšnega omejenega sodnega preizkusa vsaka arbitražna odločba, ki je po učinkih izenačena s pravnomočno sodbo.

Tožeča stranka sama nosi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo s tožbenim zahtevkom na razveljavitev vmesne arbitražne odločbe. Svojo odločitev je oprlo na drugi odstavek 18. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Presodilo je, da pojem arbitražne odločbe iz prvega odstavka 476. člena ZPP ne zajema odločitev arbitražnega organa, ki se nanašajo na procesna vprašanja, temveč le končne meritorne arbitražne odločbe. Ker je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je z izpodbijano vmesno arbitražno odločbo odločeno o procesnih vprašanjih v zvezi z dvema tožbama, ki ju obravnava arbitraža, je odklonilo sodno pristojnost, ki bi bila sicer po stališču sodišča prve stopnje utemeljena na drugem odstavku 476. členu ZPP.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. V razlogih sklepa je pritrdilo stališču sodišča prve stopnje.

3. Tožeča stranka je vložila revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Revizijskemu sodišču je smiselno predlagala, naj reviziji ugodi in izpodbijana sklepa razveljavi ter zadevo vrne v novo odločanje sodišču prve stopnje.

4. Revizija je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

5. Vrhovno sodišče je na podlagi drugega odstavka 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 45/2008; ZZP-D) uporabilo Zakon o pravdnem postopku s spremembami, ki so bile uveljavljene pred ZPP-D (Ur. l. RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo; ZPP).

7. ZPP v prvem odstavku 475. člena opredeljuje bistveno lastnost arbitražne odločbe nasproti strankam: izenačitev njenih učinkov s pravnomočno sodbo. Ta določba izraža obenem tudi bistvo arbitražnega odločanja, ki lahko izključi ustavno zagotovljeno pravico do sodnega varstva (prim. 23. člen Ustave in 464. člen ZPP) - rešitev spora z avtoritativno odločbo, ki ima moč pravnomočne sodbe in ki jo izda s strani strank postavljena arbitraža. Ker ZPP v 476. členu ne opredeljuje vsebine arbitražne odločbe, ki sme biti (le) v okviru razlogov iz 477. člena ZPP predmet preizkusa pred rednimi sodišči, lahko iz prvega odstavka 475. člena ZPP izpeljemo pravilo, da je predmet takšnega omejenega sodnega preizkusa vsaka arbitražna odločba, ki je po učinkih izenačena s pravnomočno sodbo.

8. Sodišči prve in druge stopnje sta pravilno presodili, da izpodbijana arbitražna odločba, poimenovana vmesna arbitražna odločba, nasproti strankam ne more imeti moči pravnomočne sodbe, pa čeprav se zdi, da ji je tak pomen v 6. točki izreka pripisal arbitražni senat. Revizijsko sodišče namreč pritrjuje stališčem sodišča prve in druge stopnje, (i) da bodo v tožbi očitane nepravilnosti lahko predmet sodnega varstva zoper (končno) meritorno odločbo arbitražnega senata, (ii) da vmesna arbitražna odločba ni bila potrebna, (iii) da vmesna arbitražna odločba ni bila pravilno naslovljena in (iv) da je napačen pravni pouk o možnosti vložiti tožbo na njeno razveljavitev pri Okrožnem sodišču v Mariboru. Revizijsko sodišče tem pravilnim stališčem dodaja še, da izpodbijana vmesna arbitražna odločba ne more imeti pomena vmesne sodbe tudi zato, ker z njo ni odločeno o utemeljenosti tožbenih zahtevkov, temveč je iz izreka razviden le pravni vir, ki je po prepričanju arbitražnega senata odločilen za odločanje. Glede na obrazloženo izpodbijana vmesna arbitražna odločba ne more imeti učinka pravnomočne sodbe. Zato ne more biti predmet sodnega preizkusa po 476. in naslednjih členih ZPP (prim. 7. točko te obrazložitve). Ker pristojnosti sodišča ni mogoče utemeljiti s 476. členom ZPP, pa je pravilna tudi odločitev sodišč prve in druge stopnje, da preizkus izpodbijane vmesne arbitražne odločbe ne sodi v sodno pristojnost. Izpodbijana vmesna arbitražna odločba prav zato, ker nima moči pravnomočne sodbe, ne posega v končno odločitev o spornem razmerju med pravdnima strankama. Drugačno revidentovo stališče ni pravilno.

9. Smiselno uveljavljene bistvene kršitve prvega odstavka 18. člena ZPP (v zvezi s 476. členom ZPP) iz prvega odstavka 339. člena ZPP tako ni. Zato ni podan niti revizijski razlog iz 2. točke prvega odstavka 370. člena ZPP.

10. Revizijska očitka, da je arbitraža nepravilno razlagala arbitražni dogovor in da arbitraža ni pristojna za odločanje, ker ne gre za spor med članicami projekta C., se ne nanašata na presojo o (ne)pristojnosti sodišča za odločitev o razveljavitvi sporne vmesne arbitražne odločbe. Zato nanju revizijsko sodišče ne odgovarja.

11. Revizijsko sodišče je ugotovilo, da ni podan nobeden od revizijskih razlogov. Zato je zavrnilo revizijo proti sodbi na podlagi 378. člena ZPP.

12. Odločitev o stroških revizijskega postopka temelji na prvem odstavku 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 18, 464, 475, 475/1, 476, 477

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 23

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.