TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 16/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-25

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - naknadna kumulacija sredstev izvršbe - izvršba na premičnine - izvršba na delež družbenika v družbi

Določba četrtega odstavka 35. člena ZIZ ne velja za primer, ko je med izvršilnim postopkom kot novo izvršilno sredstvo predlagana prodaja deleža v družbi.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

1. Pri Okrajnem sodišču v Piranu je bil vložen predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine z rubežem denarnih sredstev. Med izvršilnim postopkom je upnik predlagal novo izvršilno sredstvo, in sicer izvršbo na delež družbenika v družbi G. k.d., Ljubljana.  Okrajno sodišče v Piranu se je v tem delu izreklo za krajevno nepristojno in odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču. Zavzelo je stališče, da se določba četrtega odstavka 35. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (v nadaljevanju ZIZ) na podlagi 164. člena ZIZ uporablja tudi za primer, ko upnik med postopkom predlaga izvršbo na delež družbenika.

2. Okrajno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti. Navedlo je, da se četrti odstavek 35. člena ZIZ uporablja le za primere, ko je novo predlagano izvršilno sredstvo prodaja nepremičnin.

3. Ker gre za spor o pristojnosti med okrajnima sodiščema z območja različnih višjih sodišč, je za odločitev pristojno Vrhovno sodišče Republike Slovenije (drugi odstavek 25. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

4. Stališče Okrajnega sodišča v Piranu, da je za izvršbo s prodajo deleža družbenika v ZIZ določena izključna krajevna pristojnost in da je zato podana pristojnost Okrajnega sodišča v Ljubljani, je zmotno. Člen 35 ZIZ v drugem do četrtem odstavku ureja pravila za določitev krajevne pristojnosti v primeru, ko upnik predlaga več sredstev ali več predmetov izvršbe. Izjema je določena le za primer, ko je med predlaganimi izvršilnimi sredstvi bodisi že spočetka bodisi naknadno predlagana izvršba na nepremičnine. ZIZ ne daje podlage za razlago, da bi ta izjema veljala tudi za izvršbo s prodajo deleža družbenika. Smiselno uporabo določb o izvršbi na nepremičnine določa namreč le za prodajo deleža (četrti odstavek 165. člena ZIZ), ne pa tudi za druga vprašanja, povezana s postopkom.

5.  Po navedenem je Vrhovno sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka.

ZIZ člen 35, 35/2, 35/3, 35/4, 165, 165/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep Cp 3/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-18

Postopek pred sodiščem v Augsburgu je bil začet in končan pred uveljavitvijo Uredbe Sveta (ES) 44/2001 z dne 22.12.2000, ki velja od 1.3.2002, v Sloveniji pa se uporablja od 1.5.2004. Za priznanje pred tem sprejete sodbe je zato sodišče prve stopnje pravilno uporabilo določbe ZZMZPP.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

1. Občinsko sodišče v Augsburgu je s sodbo 405 F 0653/96 z dne 29.9.1997 ločilo  zakonsko zvezo, ki sta jo predlagateljica in nasprotni udeleženec sklenila ... na Matičnem uradu v Šentjurju pri Celju in starševsko skrb za skupno hčer B. B. preneslo na predlagateljico. Odločilo je še o nekaterih premoženjskih posledicah ločitve, kar v tem postopku ni relevantno.

2. Slovensko sodišče je z uvodoma navedenima sklepoma priznalo pravno veljavnost sodbe v delu, ki se nanaša na razvezo zakonske zveze (ločitev) in dodelitev otroka v varstvo in vzgojo (prenos starševske skrbi) materi in zavrnilo ugovor nasprotnega udeleženca zoper sklep o priznanju.

3. Zoper sklep, s katerim je bil zavrnjen njegov ugovor zoper sklep o priznanju tuje sodne odločbe, je nasprotni udeleženec vložil laično pritožbo. Utemeljuje jo s trditvama, da (i) je napačno naveden datum 15.4.1982 kot datum nastopa pravnomočnosti razvezne sodbe in (ii) da celjsko sodišče, pri katerem je sam sprožil razvezno pravdo, pošte ni vročalo D. B. v Nemčijo.

4. Predlagateljica je na pritožbo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

6. O priznanju sodbe sodišča v Augsburgu je sodišče odločilo s sklepom z dne 28.9.2009. V izreku tega sklepa je pravilno naveden datum sklenitve zakonske zveze (12.6.1982) in pravnomočnosti razvezne sodbe (15.4.1998). Predmet izreka izpodbijanega sklepa je le odločitev o zavrnitvi ugovora nasprotnega udeleženca zoper sklep o priznanju tuje sodne odločbe. Res je, da je v razlogih le - tega kot datum pravnomočnosti razvezne sodbe očitno pomotoma zapisan datum 15.4.1982, ta pomota, ki jo je mogoče kadarkoli odpraviti (328. člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP), pa na pravilnost odločitve, ki je vsebovana v izreku in ne v obrazložitvi, ni vplivala.

7. Morebitne postopkovne kršitve v drugem postopku pred drugim sodiščem niso relevantne.

8. Postopek pred sodiščem v Augsburgu je bil začet in končan pred uveljavitvijo Uredbe Sveta (ES) 44/2001 z dne 22.12.2000, ki velja od 1.3.2002, v Sloveniji pa se uporablja  od 1.5.2004. Za priznanje pred tem sprejete sodbe je zato sodišče prve stopnje pravilno uporabilo določbe Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (v nadaljevanju ZMZPP). Odklonitev priznanja bi bila lahko posledica obstoja katerega od odklonitvenih razlogov iz 93. do 103. člena tega zakona. Podatki spisa ne dajejo podlage za sklepanje o obstoju teh razlogov in jih tudi pritožnik ne zatrjuje.

9. Pritožba je neutemeljena, kar je narekovalo njeno zavrnitev in potrditev z njo izpodbijanega sklepa (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep Cp 2/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-04

izločitev sodnika sodišča druge stopnje - sodelovanje pri ponovnem odločanju v isti zadevi

Določba 5. točke 70. člena ZPP se ne nanaša na tiste primere, ko je sodnik na pritožbeni stopnji že sodeloval pri odločanju v predmetni zadevi, ne glede na to, ali je predmet odločanja vsebinske ali procesne narave, in ko je zadeva ponovno predložena v pritožbi postopek.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča druge stopnje.

1. Predsednica Višjega sodišča v Celju je z izpodbijanim sklepom zavrnila tožnikovo zahtevo za izločitev višjega sodnika na Višjem sodišču v Celju mag. M. P. v pravdni zadevi Cp 1086/2009.

2. Tožnik je zoper ta sklep vložil telegramsko pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. Meni, da so kršene njegove ustavne pravice.

4. Ker pritožnik pritožbe ni obrazložil, je Vrhovno sodišče opravilo preizkus po uradni dolžnosti v okviru, ki ga določa drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Ugotovilo je, da je sodišče druge stopnje pravilno uporabilo materialno pravo, pri čemer ni zagrešilo nobene po uradni dolžnosti upoštevne absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Pritrditi je treba stališču sodišča druge stopnje, da je namen 5. točke 70. člena ZPP, da se v pritožbenem postopku iz sojenja izloči tistega sodnika, ki je v isti zadevi sodeloval v postopku pred sodiščem nižje stopnje. Nikakor pa se ta določba ne nanaša na tiste primere, ko je sodnik na pritožbeni stopnji že sodeloval pri odločanju v predmetni zadevi, ne glede na to, ali je predmet odločanja vsebinske ali procesne narave, in ko je zadeva ponovno predložena v pritožbi postopek. Pravica do nepristanskega sojenja v predmetni zadevi, ki je na podlagi pravil o dodeljevanju zadev pripadla v delo sodniku poročevalcu višjemu sodniku mag. M. P., zato ni bila kršena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 80/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-19

izvršba - spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - dolžnikovo stalno prebivališče

Zidani most spada v območje krajevne pristojnosti Okrajnega sodišča v Celju.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Celju.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani (Centralni oddelek za verodostojno listino) je v sklepu o izvršbi odločilo, da bo po njegovi pravnomočnosti izvršbo vodilo Okrajno sodišče v Ljubljani, ki pa se je izreklo za krajevno nepristojno in je zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Trebnjem. Slednje svojo krajevno pristojnost prav tako odklanja, zaradi česar pred Vrhovnim sodiščem sproža spor o pristojnosti.

2. Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Celju.

3. Krajevna pristojnost se glede na prvo navedeno dovoljeno sredstvo izvršbe (drugi odstavek 40.c člena Zakona o izvršbi in zavarovanju, ZIZ, v zvezi z drugim odstavkom 35. člena ZIZ) ravna po drugem odstavku 78. člena ZIZ, se pravi po dolžničinem sedežu, ki je v konkretnem primeru v Zidanem mostu.

4. Zakon o sodiščih (ZS; Ur. l. RS, št. 19/94 s spr.) v drugem in tretjem odstavku 114. člena, prenovljenega z 19. členom Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih (ZS-H; Ur. l. RS, št. 45/2008), predvideva, da Vlada Republike Slovenije z uredbo določi katastrske občine, ki sestavljajo območje posameznega okrajnega sodišča. Ker pa ta uredba še ni bila sprejeta, se po prehodni določbi prvega odstavka 24. člena ZS-H za območje krajevne pristojnosti okrajnih sodišč štejejo območja, ki so veljala do dneva uveljavitve tega zakona. Pred novelo se je po drugem odstavku 114. člena ZS za območje sodnega okraja štelo območje občine, določene z Zakonom o postopku za ustanovitev, združitev oziroma spremembo območij občine ter o območjih občin (Ur. l. SRS, št. 28/80 s spr.). Ta zakon je bil nadomeščen z Zakonom o ustanovitvi občin ter določitvi njihovih območij (Ur. l. RS, št. 60/94 s spr.). Iz prvega od teh dveh zakonov ni mogoče neposredno razbrati, v katero občino je spadal Zidani most, medtem ko iz drugega od njiju izhaja, da zdaj spada v območje Občine Laško (71. točka 2. člena tega zakona). Ker je po 3. točki prvega odstavka 114. člena ZS (v stanju pred novelo ZS-H) Okrajno sodišče v Celju pokrivalo območje sodnih okrajev Celje in Laško, je treba šteti, da je Okrajno sodišče v Celju pristojno tudi za Zidani most.

5. V skladu z drugim odstavkom 24. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ je Vrhovno sodišče zato sklenilo, da je za nadaljnje odločanje v tej zadevi krajevno pristojno Okrajno sodišče v Celju.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 25, 25/2

Zakon o dedovanju (1976) - ZD  - člen 19, 24, 24/1

Zakon o ustanovitvi občin ter o določitvi njihovih območij (1994) - ZUODNO  - člen 2, 2/71

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 72/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-19

dovoljenost revizije - stranka postopka - osebe, ki lahko vložijo pravno sredstvo - zavrženje revizije

Revizija ni dovoljena zato, ker njena vložnica ni bila stranka v postopku, iz katerega izvira sklep sodišča druge stopnje.

Vložnica revizije mora toženki povrniti 2.603,60 EUR stroškov revizijskega odgovora, v 15 dneh, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo ugotovitev ničnosti vpisov sprememb osnovnega kapitala, družbenikov, deležev, zastopnikov in članov nadzornega sveta toženke ter njene uskladitve z Zakonom o gospodarskih družbah, ki so bili v sodni register vpisani s sklepom Okrožnega sodišča v Ljubljani Srg 1998/2341 z dne 1. 6. 2000. Zavrnilo je tudi zahtevek, naj toženka predlaga izbris teh sprememb.

2. Zoper sodbo sodišča prve stopnje se je pritožil drugi tožnik. Sodišče druge stopnje je njegovi pritožbi ugodilo in prvostopenjsko sodbo, kolikor zadeva tega tožnika, s sklepom razveljavilo in njegovo tožbo zavrglo.

3. Revizijo in „Dopolnitev revizije“ vlaga Republika Slovenija, ki jo zastopa drugi tožnik. Vložnica revizije predlaga, da Vrhovno sodišče reviziji ugodi ter sklep sodišča druge stopnje tako spremeni, da ugodi pritožbi „tožene stranke“ (očitno misli „tožeče stranke“) zoper sodbo sodišča prve stopnje in zadevo vrne temu sodišču v novo sojenje.

4. Toženka odgovarja, da revizija ni ne dovoljena ne utemeljena, in predlaga, da se bodisi zavrže bodisi zavrne.

5. Spremembe in dopolnitve Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS št. 26/99–45/08), uveljavljene 1. 10. 2008, v skladu z drugim odstavkom 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah ZPP (Ur. l. RS št. 45/08) na odločanje o reviziji ne vplivajo, ker je bila sodba sodišča prve stopnje izdana še pred tem datumom.

7. Revizija ni dovoljena zato, ker njena vložnica ni bila stranka v postopku, iz katerega izvira sklep sodišča druge stopnje (prvi odstavek 367. člena ZPP v zvezi z drugim odstavkom 374. člena ZPP). Zato je bilo treba revizijo zavreči (377. člena ZPP), kot izhaja iz I. točke izreka.

8. Izrek o stroških neposredno temelji na prvem odstavku 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP (II. točka izreka). Ker vložnica revizije ni uspela, mora stroške, ki jih je imela z revizijo, kriti sama, nasprotnici pa povrniti njene stroške revizijskega odgovora. Tej za odvetniške stroške pripada 4.500 točk, kar pomnoženo z 0,459 EUR za točko in povečano za 20-odstotni davek na dodano vrednost ter skupaj z 2 % (in še dodatnim 1 % za vrednost storitve nad 1000 točk) za materialne stroške znaša 2.603,60 EUR. Povračilo takse za odgovor na revizijo ji pripada, saj ni izkazala njenega plačila. Toženka je zahtevala še zamudne obresti od prisojenih stroškov, ki ji gredo od morebitne zamude s plačilom prisojenih stroškov, ki nastopi po preteku roka, določenega za njegovo izpolnitev s to sodbo. Ta rok je enak paricijskemu roku po 313. členu ZPP.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367, 367/1, 374, 374/2, 377

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 11/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-02

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razloga smotrnosti - združitev pravd v skupno obravnavanje - spori zaradi plačilo začasnih in končne situacije

Eden od razlogov za delegacijo je, če je že v postopku odločanja po 67. členu ZPP izkazano razumno pričakovanje, da bo prišlo do združitve pravd in s tem do ugodnih učinkov, ki jih združitev prinaša. Po presoji Vrhovnega sodišča je predlog utemeljen zaradi tesne pravne povezanosti končne in začasnih situacij.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Krškem.

1. Tožeča stranka je v vlogi z dne 11. 1. 2010 navedla, da pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani (v nadaljevanju: sodiščem prve stopnje) in pred Okrožnim sodiščem v Krškem potekata spora, ki ju povezuje to, da v prvem od tožene stranke zahteva plačilo, navedeno v uvodu tega sklepa (27.931,27 EUR s pripadki), na podlagi XI. končne situacije, v zvezi z gradnjo A. blokov v P., v drugem pa plačilo 135.673,14 EUR, na podlagi IX. in X. začasne situacije, v zvezi z isto gradnjo. Menila je, da bi bilo skupno obravnavanje obeh zadev smiselno zaradi istega dejanskega stanja in istih dokazov, ter sodišču prve stopnje predlagala, da zadevo odstopi Okrožnemu sodišču v Krškem, kjer naj bi se zadevi združili zaradi skupne obravnave.

2. Sodišče prve stopnje se je s to utemeljitvijo strinjalo. Vrhovnemu sodišču je predlagalo, da odloči v skladu s 67. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

4. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (predlog za delegacijo – 67. člen ZPP). Utrjeno je stališče, da je predvidena združitev več pravd na podlagi določb 300. člena ZPP lahko tak tehten razlog. Da bi bil takšen predlog za delegacijo utemeljen, mora biti – kot je Vrhovno sodišče to pojasnilo v sklepu III R 44/2009 z dne 22. 9. 2009 – že v postopku odločanja po 67. členu ZPP izkazano razumno pričakovanje, da bo prišlo do združitve pravd in s tem do ugodnih učinkov, ki jih združitev prinaša, kar pomeni, da mora predlagatelj navesti dovolj prepričljive razloge v prid združitvi dveh zadev, če bi bilo zaradi delegacije pristojnosti zanju pristojno isto sodišče.

5. Po presoji Vrhovnega sodišča je predlog utemeljen (ne zaradi zatrjevanega istega dejanskega stanja in istih dokazov, kar ni bilo precizirano, pač pa) zaradi tesne pravne povezanosti končne in začasnih situacij.

6. V skladu z obrazloženim je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in kot drugo stvarno pristojno sodišče določilo Okrožno sodišče v Krškem.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS Sklep III R 7/2018-3, enako tudi VSRS Sklep III R 6/2018-3, VSRS Sklep III R 5/2018-3, VSRS Sklep III R 4/2018-3, VSRS Sklep III R 3/2018-3
Sklep II DoR 88/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-21

predlog za dopustitev revizije - vrednost izpodbijanega dela pravnomočne odločbe - zamudne obresti - postranska terjatev - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Tožnik v predlogu za dopustitev revizije izpodbija le odločitev o zamudnih obrestih. Ker je plačilo obresti zahteval poleg plačila glavnice, gre za postransko terjatev, ki po pravilih procesnega prava nima nikakršne vrednosti (spornega predmeta).

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora tožena stranka tožeči stranki plačati 2.623,85 EUR z zamudnimi obrestmi po obrestni meri zakonskih zamudnih obresti od 1. 8. 1995 do plačila in 6.273,08 EUR z zamudnimi obrestmi po obrestni meri zakonskih zamudnih obresti od 14. 4. 1998 do plačila in ji povrniti pravdne stroške. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo pritožbi tožene stranke in sodbo sodišča prve stopnje v obrestnem delu spremenilo tako, da je obrestni tožbeni zahtevek zavrnilo, kolikor obresti presegajo glavnico 8.896,93 EUR. Sicer je pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožeča stranka v predlogu za dopustitev revizije izpodbija zavrnilno odločitev glede obrestnega tožbenega zahtevka. Meni, da sodišče druge stopnje ni imelo zakonske podlage za uporabo 376. člena Obligacijskega zakona in bi se moralo opreti na 277. člen Zakona o obligacijskih razmerjih.

5. Obresti se štejejo za glavni zahtevek le, če so temeljni in edini razlog za začetek pravde. Če pa je zahtevek za njihovo plačilo postavljen poleg zahtevka za plačilo glavnice, se vedno štejejo kot postranska terjatev (39. člen Zakona o pravdnem postopku). Take narave ne izgubijo niti, če so izračunane kot glavnica, niti ko je v postopku za revizijo sporna le odločitev o njih. Tožnik v predlogu za dopustitev revizije izpodbija le odločitev o zamudnih obrestih. Ker je njihovo plačilo zahteval poleg plačila glavnice, gre za postransko terjatev, ki po pravilih procesnega prava nima nikakršne vrednosti (spornega predmeta).

6. Vrhovno sodišče je nedovoljen predlog tožeče stranke za dopustitev revizije zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 261/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-11

dovoljenost revizije - predlog za dopustitev revizije - vrednost izpodbijanega dela pravnomočne odločbe - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Sodišče ne more dopustiti revizije, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 2.000 EUR (četrti odstavek 367. člena ZPP).

1. Tožnica je s tožbo uveljavljala odškodnino iz naslova strahu v višini          1.669,17 EUR in iz naslova duševnih bolečin zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti v višini 2.086,46 EUR, skupaj torej 3.755,63 EUR.

2. Sodišče prve stopnje je zahtevku iz naslova strahu ugodilo in tožencu naložilo v plačilo 1.669,17 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 26. 5. 2006 dalje do plačila. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo.

3. Zoper to odločitev se je pritožil le toženec. Sodišče druge stopnje je njegovi pritožbi ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem ugodilnem delu spremenilo tako, da je tožbeni zahtevek zavrnilo, v posledici pa tudi zahtevek za povrnitev pravdnih stroškov.

4. Tožnica je zoper to odločitev vložila predlog za dopustitev revizije, ker meni, da  gre za pravno vprašanje, glede katerega odločitev sodišča druge stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča oziroma glede katerega sodne prakse vrhovnega sodišča ni.

6. Po določbi četrtega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) sodišče ne more dopustiti revizije, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 2.000 EUR. Izpodbijani del pravnomočne sodbe sodišča druge stopnje predstavlja le vrednost 1.669,17 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Obresti so stranska terjatev (prvi odstavek 39. člena ZPP), zato se pri vrednosti izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne upoštevajo. Ker vrednost izpodbijanega dela ne presega 2.000 EUR, sodišče revizije ne more dopustiti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 54/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-25

predlog za dopustitev revizije - pogoji za dopustitev revizije - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

V tej zadevi niso podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP.

Predlog za dopustitev revizije se zavrne.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev, da sporno stanovanje spada v skupno premoženje tožnika in prve toženke z enakim deležem ter za izstavitev zemljiškoknjižne listine. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo. Odločitev sodišč temelji na dejanskih ugotovitvah, da je bilo stanovanje kupljeno v času, ko tožnik in prva toženka nista več živela v življenjski in ekonomski skupnosti, kupnina pa je bila plačana z denarjem sedanjega partnerja prve toženke.

2. Tožnik v pravočasnem predlogu za dopustitev revizije prepleta revizijske razloge in razloge za dopustitev revizije, zatrjuje tudi procesne kršitve, meni, da je praksa delovnega in socialnega sodišča pri dopuščanju revizije neenotna in nato še dobesedno prepiše štiri strani svoje pritožbe.

3. Vrhovno sodišče ugotavlja, da v tej zadevi niso podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Zato je na podlagi drugega odstavka 367.c člena ZPP zavrnilo tožnikov predlog.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 226/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-14

predlog za dopustitev revizije - pogoji za dopustitev revizije - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Ker niso izpolnjeni zakonski pogoji, je Vrhovno sodišče predlog za dopustitev revizije zavrnilo.

1. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožnikov in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, s katero je bil zavrnjen tožbeni zahtevek za ugotovitev neveljavnosti oporoke.

2. Zoper navedeno sodbo sta prva in druga tožnica vložili predlog za dopustitev revizije.

3. Ker pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku niso podani, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1, 367c, 367c/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.