TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 102/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-24

dopustitev revizije - nepopoln predlog - neopredeljena vrednost revizijsko izpodbijanega dela

Toženka pa v predlogu ni opredelila, kolikšna je vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe, saj ni navedla, kolikšna je po njenem mnenju pravična denarna odškodnina v tožničini zadevi. S takim ravnanjem je onemogočila presojo o izpolnjevanju pogoja iz četrtega odstavka 367. člena ZPP, česar v postopku z izrednim pravnim sredstvom ni mogoče odpraviti.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženka tožnici plačati 8.000 EUR odškodnine za duševne bolečine zaradi posega v osebnostne pravice v zvezi s prekomernim hrupom cestnega prometa. Sodišče druge stopnje je le delno spremenilo odločitev o zamudnih obrestih, sicer pa je toženkino pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

2. Toženka v pravočasnem predlogu za dopustitev revizije zoper drugostopenjsko sodbo zatrjuje odstop od sodne prakse ali vsaj neenotno prakso pritožbenega sodišča. V primerjavo ponuja zadeve, v katerih naj bi bila težje obremenjenim oškodovancem prisojena enaka ali celo nižja odškodnina.

4. Po četrtem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) revizije ni, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 2.000 EUR. Če revizija že po zakonu ni dovoljena, je tudi vrhovno sodišče ne more dopustiti. Zato navedeni znesek pomeni tudi prag za dovoljenost predloga za dopustitev revizije. Toženka pa v predlogu ni opredelila, kolikšna je vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe, saj ni navedla, kolikšna je po njenem mnenju pravična denarna odškodnina v tožničini zadevi. S takim ravnanjem je onemogočila presojo o izpolnjevanju pogoja iz navedene zakonske določbe, česar v postopku z izrednim pravnim sredstvom ni mogoče odpraviti (primerjaj razloge pravnega mnenja Občine seje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije s 26. 6. 2002).

5. Vrhovno sodišče je zato zavrglo toženkin nepopoln predlog za dopustitev revizije.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 98/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-03

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - zaposlitev pravdne stranke na na pristojnem sodišču - objektivna nepristranskost

Zaradi okoliščine, da je tožnica uslužbenka pristojnega sodišča, bi bila lahko pri odločanju tega sodišča prizadeta objektivna nepristranskost sodišča. Zato je Vrhovno sodišče za odločanje v tej zadevi določilo drugo sodišče.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v A.

1. Tožnik Z. Č. je pri Okrajnem sodišču v B. vložil tožbo zoper toženko Z. I. zaradi plačila 1.552,77 EUR oziroma podrejeno zaradi zagotovitve stanovanjskih prostorov. Po tožnikovi smrti se pravdni postopek nadaljuje z njegovo vdovo M. Č. kot tožečo stranko.

2. Okrajno sodišče v B. je 4. 8. 2009 predlagalo, da Vrhovno sodišče za obravnavanje te pravdne zadeve določi drugo sodišče. Tožnica M. Č. je zaposlena pri Okrajnem sodišču v B. Zaradi te okoliščine bi pri eni ali drugi stranki lahko prišlo do pomislekov o poštenosti sojenja pri tem sodišču.

4. Iz ustavne pravice do sodnega varstva izhaja zahteva, da sodišče pri postopanju v konkretni zadevi ustvari oziroma ohrani videz nepristranskosti. Ni dovolj, da je nepristranskost sojenja dejansko zagotovljena, nepristranskost se mora odražati tudi navzven, saj bi bilo sicer zaupanje javnosti v delo sodišč lahko ogroženo.

5. Pomemben pravni institut za zagotovitev pravice do nepristranskega sojenja je delegacija pristojnosti v smislu 67. člena Zakona o pravdnem postopku. Zaradi tehtnih razlogov lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče za postopanje v zadevi. Med take tehtne razloge spada po oceni Vrhovnega sodišča tudi s strani predlagajočega sodišča zatrjevana okoliščina, da je tožnica uslužbenka Okrajnega sodišča v B. Če bi v tej zadevi odločalo Okrajno sodišče v B kot krajevno in stvarno pristojno sodišče, bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki se kaže v percepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča kot nosilca sodne funkcije.

6. Zaradi navedenega je Vrhovno sodišče odločilo, da se za odločanje v tej pravdni zadevi določi Okrajno sodišče v A.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 87/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-07-15

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - višja sodnica pristojnega sodišča kot stranka v postopku

Okoliščina, da ena od strank izvršilnega postopka opravlja sodniško funkcijo na sodišču, ki je pristojno za odločitev o pritožbi druge stranke predstavlja utemeljen razlog za delegacijo.

Za odločitev o  pritožbi upnika zoper  sklep Okrajnega  sodišča  v   A. I 2546/2008 z dne 5.5.2009 se določi Višje sodišče v B.

1. Pred Okrajnim sodiščem v Ljubljani teče pod opr. št. I 2546/2008 izvršilni postopek, v katerem je kot stranka udeležena A. A., ki kot višja sodnica sodniško funkcijo opravlja na Višjem sodišču v A. Prav to sodišče bi moralo skladno s predpisi o stvarni in krajevni pristojnosti odločiti o pritožbi, ki jo je A. B. vložil zoper sklep Izvršilnega oddelka Okrajnega sodišča v A. I 2546/2008 z dne 5. 5. 2009. Toda pritožnik je predlagal prenos pristojnosti na katero od drugih stvarno pristojnih višjih sodišč; predlog je utemeljil z obstojem tehtnih razlogov v smislu določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku – v nadaljevanju ZPP).

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo postopek tako laže opravil, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen ZPP).

4. Procesni institut delegacije pristojnosti, ki je uzakonjen v 67. členu ZPP, je eden od instrumentov za zagotovitev ustavne pravice do nepristranskega sojenja kot elementa pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave RS. Evropsko sodišče za človekove pravice je zavzelo stališče, da sta za zagotovitev nepristranskosti sojenja odločilna tako subjektivni kot objektivni kriterij. Po prvem mora biti nepristranskost sojenja z uresničitvijo procesnih jamstev tako, da je izključen vsak upravičen dvom v nepristranskost sodnika, dejansko zagotovljena v vsakem konkretnem primeru. Po drugem pa se mora dejansko zagotovljena nepristranskost sojenja odražati tudi navzven, v zunanjem videzu. V nasprotnem primeru sta lahko ogrožena zaupanje javnosti v nepristranskost sodišč nasploh ter tudi zaupanje strank v nepristranskost sojenja v konkretni zadevi.

5. Okoliščina, da ena od strank izvršilnega postopka opravlja sodniško funkcijo na sodišču, ki je pristojno za odločitev o pritožbi druge stranke, po mnenju Vrhovnega sodišča predstavlja utemeljen razlog za delegacijo; da ne bi nastopil dvom v nepristranskost odločitve Višjega sodišča v A., je predlogu za delegacijo pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče (v konkretnem primeru na Višje sodišče v B.) ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 118/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-08

spor o pristojnosti - izvršba na nepremičnino - nov predmet izvršbe

Ker nepremičnina, ki jo kot predmet izvršbe predlaga upnica, leži na območju Okrajnega sodišča v Brežicah, je za odločanje o predlogu za izvršbo in za samo izvršbo krajevno pristojno Okrajno sodišče v Brežicah.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Brežicah.

1. Upnica je zoper dolžnico pred Okrajnim sodiščem v Mariboru vložila predlog za nadaljevanje izvršbe z novim izvršilnim sredstvom – prodajo nepremičnine vl. št. ... k.o. ...

2. Okrajno sodišče v Mariboru se je s sklepom z dne 19. 5. 2009 izreklo za krajevno nepristojno in odločilo, da se zadeva po pravnomočnosti sklepa odstopi Okrajnemu sodišču v Ljubljani kot krajevno pristojnemu sodišču.

3. Okrajno sodišče v Ljubljani pristojnosti ni sprejelo in je sprožilo spor o pristojnosti. Navaja, da je glede na določbo prvega odstavka 166. v zvezi s četrtim odstavkom 35. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v zadevi pristojno sodišče, na območju katerega je nepremičnina. Po podatkih zemljiške knjige je za nepremičnine, ki ležijo v katastrski občini ...., pristojno Okrajno sodišče v Brežicah, ne pa v Ljubljani.

4. Za odločanje v tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Brežicah.

5. Za odločitev o predlogu za izvršbo na nepremičnino in za samo izvršbo je krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je nepremičnina, če ta zakon glede izvršbe na nepremičnine ne določa drugače (prvi odstavek 166. člena ZIZ). Če upnik med izvršilnim postopkom predlaga za izvršbo poleg ali namesto že dovoljenih sredstev oziroma predmetov izvršbo na nepremičnine, postane za to izvršilno sredstvo izključno krajevno pristojno sodišče, ki je pristojno za odločanje o tem izvršilnem sredstvu (četrti odstavek 35. člena ZIZ). Ker nepremičnina, ki jo kot predmet izvršbe predlaga upnica, leži na območju Okrajnega sodišča v Brežicah, je za odločanje o predlogu za izvršbo in za samo izvršbo krajevno pristojno Okrajno sodišče v Brežicah.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 109/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-24

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - izvršilni postopek - nadomestno dejanje po izvršilnem naslovu

Upnica je predlagala izvršbo na podlagi izvršilnega naslova za nadomestno dejanje, ki ga mora storiti dolžnik. Za odločanje o takem predlogu za izvršbo (in za samo izvršbo) pa je po določbi 224. člena ZIZ krajevno pristojno sodišče, na območju katerega mora dolžnik izpolniti obveznost iz izvršilnega naslova, vključno z odločanjem o stroških, ki bodo nastali s tem, da bo nekdo drug ali sam upnik opravil dolžniku v izvršilnem naslovu naloženo dejanje.

Za odločanje v tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče na Ptuju.

1. Okrajno sodišče na Ptuju se je s sklepom 0087 I 155/2009-2 z dne 18. 5. 2009 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v tej zadevi in po pravnomočnosti sklepa odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v Celju – sklicujoč se na določbo prvega odstavka 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ).

2. Okrajno sodišče v Celju, ki mu je bila zadeva odstopljena, pristojnosti ni sprejelo in je sprožilo kompetenčni spor, s predlogom za „razveljavitev“ prej citiranega sklepa Okrajnega sodišča na Ptuju in ugotovitev, da je za reševanje te zadeve krajevno pristojno slednje navedeno sodišče; sklicevalo se je na določbo 224. člena ZIZ.

3. Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče na Ptuju.

4. Zmotna je opredelitev vrste izvršbe v sklepu o nepristojnosti Okrajnega sodišča na Ptuju kot izvršbe za izterjavo denarne terjatve (2.500,00 EUR), posledično pa tudi sklicevanje tega sodišča na določbo o krajevni pristojnosti iz prvega odstavka 100. člena ZIZ. Upnica je namreč predlagala izvršbo na podlagi izvršilnega naslova za nadomestno dejanje, ki ga mora storiti dolžnik. Za odločanje o takem predlogu za izvršbo (in za samo izvršbo) pa je po določbi 224. člena ZIZ krajevno pristojno sodišče, na območju katerega mora dolžnik izpolniti obveznost iz izvršilnega naslova – v danem primeru torej Okrajno sodišče na Ptuju – vključno z odločanjem o stroških, ki bodo nastali s tem, da bo nekdo drug ali sam upnik opravil dolžniku v izvršilnem naslovu naloženo dejanje (ne da bi to bila relevantna navezna okoliščina za določitev pristojnosti v pomenu določbe prvega odstavka 100. člena ZIZ). Vrhovno sodišče je zato na podlagi drugega odstavka 25. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom ZIZ v tem kompetenčnem sporu (v katerem ne gre za inštančno odločanje o pravnem sredstvu, s pooblastilom za „razveljavitev“ sklepa Okrajnega sodišča na Ptuju v smislu predloga, za katerega se zavzema Okrajno sodišče v Celju) odločilo, kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 115/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-14

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodnika

Ravnanje posameznega sodnika v zvezi s sojenjem, lahko predstavlja razlog za izločitev sodnika, ne predstavlja pa razloga za delegacijo v okviru določb 67. člena ZPP. Takega razloga tudi ne predstavljajo posplošene trditve o povezavah odvetnikov in sodnikov.

1. Predlagatelja se v predlogu za delegacijo zavzemata, da bi o zadevi odločalo Okrajno sodišče v Ljubljani. Ravnanje sodnice na ogledu dostopne poti naj bi vzbudilo dvom v nepristranskost odločanja. Stališče predlagateljev je tudi, da piransko in koprsko sodišče „obvladujejo nekateri odvetniki zaradi medsebojnih navez“.

3. Vrhovno sodišče lahko na predlog udeleženca določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.(1) Ravnanje posameznega sodnika v zvezi s sojenjem, lahko predstavlja razlog za izločitev sodnika(2), ne predstavlja pa razloga za delegacijo v okviru določb 67. člena ZPP. Takega razloga tudi ne predstavljajo posplošene trditve o povezavah odvetnikov in sodnikov.

Op. št. (1):   Primerjaj 67. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s 37. členom Zakona o nepravdnem postopku - ZNP.

Op. št. (2):   Primerjaj 6. točko 70. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 530/2009, enako tudi VS RS II Ips 203/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-22

dovoljenost revizije - dopustitev revizije - vrednost spornega predmeta - vrednost izpodbijanega dela sodbe - zavrženje revizije

V obravnavanem primeru revizija po samem zakonu ni dovoljena in tudi ni bila dopuščena. Zato je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP) in jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

1. Sodišče prve stopnje je z zamudno sodbo domala v celoti ugodilo zahtevku tožnika in toženca obsodilo na plačilo 24.581,71 EUR s pripadki, sodišče druge stopnje pa je (tudi) toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je toženec vložil revizijo zaradi absolutnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in predlagal razveljavitev sodb sodišč obeh stopenj, z vrnitvijo zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. Revizija je bila vročena nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila, ter Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

5. Dne 1. 10. 2008 je začel veljati Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (ZPP) – ZPP-D, ki je določil, da se postopek, ki se je začel pred njegovo uveljavitvijo, nadaljuje po določbah tega zakona, če v njem ni drugače določeno (prvi odstavek 130. člena ZPP-D). Sodišče prve stopnje je sodbo izdalo 1. 10. 2008, kar pomeni, da je postopek že nadaljevalo po pravilih novele ZPP-D. Ta pa je tudi na novo določila institut revizije kot izrednega pravnega sredstva. Tako je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 EUR (drugi odstavek 367. člena ZPP) ali če je predhodno dopuščena (tretji odstavek 367. člena ZPP). V obravnavanem primeru revizija po samem zakonu ni dovoljena in tudi ni bila dopuščena. Zato je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP) in jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367, 367/2, 367/3, 377

Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (2008) - ZPP-D  - člen 130, 130/1

Opr. št: VS RS II Ips 203/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:VS.RS.II.IPS.203.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 52/2005, enako tudi II Ips 51/2005, II Ips 155/2005, II Ips 646/2004, II Ips 580/2004, II Ips 161/2004, II Ips 402/2005, II Ips 590/2004
Sklep II Ips 488/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-24

razlogi za revizijo - zavrženje tožbe - pravnomočno razsojena stvar

Materialnopravna podlaga pravnomočne odločitve o zavrženju tožbe predstavlja ugotovitev, da je stvar pravnomočno razsojena.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrglo tožbo z dne 1. 6. 1983, ki jo je proti tožencem vložila pravna prednica sedanjih tožnikov sedaj pok. Š. S.

2. Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožničino pritožbo proti prvostopenjskemu sklepu in poudarilo, da je bilo o tožničinih zahtevkih že pravnomočno odločeno z odločbo mariborskega višjega sodišča Cp 945/82-3 z dne 3. 12. 1982 v zvezi s prvostopenjsko odločbo II P 251/79.

3. Tožnica Š. S. je proti odločbi pritožbenega sodišča vložila revizijo, ki pa jo je prvostopenjsko sodišče dne 17. 7. 1984 s sklepom zavrglo. V zvezi s tožničino pritožbo je pritožbeno sodišče razveljavilo sklep o zavrženju revizije. 6. 1. 1991 je prvotna tožnica umrla in je bil zato pravdni postopek prekinjen. Sklep o nadaljevanju prekinjenega postopka s tožničinimi dediči je postal pravnomočen šele 10. 2. 2009.

4. Tožnica je v reviziji podrobno predstavila razloge, zaradi katerih je vložila tožbo zaradi razveljavitve prodajne pogodbe.

5. Revizija je bila poslana Vrhovnemu državnemu tožilstvu in vročena tožencem, ti pa so nanjo odgovorili (pri čemer niso zahtevali povrnitve stroškov revizijskega odgovora).

7. Vrhovno sodišče je pri odločanju uporabilo procesni zakon, ki je bil v veljavi ob vložitvi revizije (1). Revidentka ni uveljavljala relevantnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka. Revizijsko sodišče tudi ni ugotovilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 10. točke drugega odstavka 354. člena ZPP/77 v zvezi s 386. členom ZPP/77.

8. Revizijsko sodišče pazi po uradni dolžnosti tudi na pravilno uporabo materialnega prava(2). Materialnopravna podlaga pravnomočne odločitve o zavrženju tožbe predstavlja ugotovitev, da je stvar pravnomočno razsojena.(3) S tem v zvezi je materialnopravno pravilno stališče, da je bilo o stvari pravnomočno odločeno že z odločbo Višjega sodišča v Mariboru Cp 945/82-3 dne 3. 12. 1982, torej pred vložitvijo tožbe  v tej zadevi.

9. O revizijskih stroških sodišče ni odločalo, ker stranki nista zahtevali njihove povrnitve.

Op. št. (1):  Zakon o pravdnem postopku – ZPP/77, Uradni list SFRJ, 4-37/77 z dopolnitvami, objavljenimi v Uradnih listih 36-592/80, 69-736/82 in 58-618/84.

Op. št. (3):    Primerjaj drugi odstavek 288. člena ZPP/77.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 246/2008, enako tudi II Ips 1044/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-10

dovoljenost revizije - nujno sosporništvo na pasivni strani - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Toženci so sosporniki in je zato dovoljenost revizije odvisna od tega ali vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe za vsakega od njih presega 4.172,93 EUR. Pravnomočna sodba pritožbenega sodišča zavezuje vsakega od tožencev k plačilu 1.665,58 EUR, kar pomeni, da vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega revizijskega praga glede nobenega toženca.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo zavezalo tožence k plačilu zneska 8.327,92 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi tako, da je vsak toženec dolžan plačati tožnici 1.665,58 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 27. 7. 2002 dalje do plačila.

2. Pritožbeno sodišče je v celoti zavrnilo pritožbo tožencev proti prvostopenjski sodbi.

3. Toženci so vložili revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča „iz revizijskih razlogov člena 370 ZPP“.

4. Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in vročena tožnici, ta pa nanjo ni odgovorila.

6. Toženci so sosporniki in je zato dovoljenost revizije odvisna od tega ali vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe za vsakega od njih presega 4.172,93 EUR.(1) Pravnomočna sodba pritožbenega sodišča zavezuje vsakega od tožencev k plačilu 1.665,58 EUR, kar pomeni, da vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega revizijskega praga glede nobenega toženca.

Vrhovno sodišče je zavrglo revizijo v skladu s 377. členom ZPP.

Op. št. (1):   Primerjaj drugi odstavek 41. in drugi odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP.

Opr. št: II Ips 1044/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:II.IPS.1044.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 435/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-17

dovoljenost revizije - prepozna revizije - rok za vložitev revizije - zavrženje revizije

Revizija bi bila vložena pravočasno, če bi bila izročena prvostopenjskemu sodišču pred potekom zakonskega roka.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo v celoti zavrnilo tožničin zahtevek glede plačila odškodnine.

2. Pritožbeno sodišče je delno ugodilo tožničini pritožbi proti prvostopenjski sodbi in razveljavilo stroškovno odločitev  in v tem obsegu vrnilo zadevo v odločanje sodišču prve stopnje. V ostalem pa je zavrnilo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožnica je 3. 11. 2008 vložila predlog za dopustitev revizije na Vrhovno sodišče, to sodišče pa je vlogo odstopilo prvostopenjskemu sodišču kot revizijo.

4. Revizija je bila poslana Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in vročena toženki, ta pa nanjo ni odgovorila.

6. Postopek pred sodiščem prve stopnje se je končal z izdajo sodbe dne 19. 6. 2007 in je zato treba pri odločanju o tožničinem pravnem sredstvu upoštevati procesni zakon, ki je takrat veljal in ne novih predpisov o dopuščeni reviziji(1). Relevantni postopkovni zakon (ZPP/99) določa, da lahko stranka vloži revizijo proti pravnomočni drugostopenjski sodbi v tridesetih dneh od vročitve prepisa sodbe, pri sodišču, ki je izreklo sodbo prve stopnje(2). V takšnem kontekstu tožničina vloga predstavlja revizijo proti drugostopenjski sodbi.

7. Revizija bi bila vložena pravočasno, če bi bila izročena prvostopenjskemu sodišču pred potekom zakonskega roka(3). Tožničina vloga je prispela na Vrhovno sodišče pred potekom roka za vložitev revizije, k pristojnemu Okrožnemu sodišču v Celju pa po preteku roka (12. 11. 2008). Zato bi se lahko štelo, da je bila pravočasno vložena, le če bi bilo mogoče vložitev pri nepristojnem sodišču pripisati očitni pomoti vložnika(4). Glede na prehodne določbe ZPP-D vložitve pravnega sredstva pri nepristojnem sodišču ni mogoče pripisati očitni pomoti vložnika.

8. Vrhovno sodišče je zavrglo prepozno revizijo na podlagi 377. člena ZPP/99.

Op. št. (1):  Primerjaj 130. člen (prehodne in končne določbe) Zakona o pravdnem postopku – ZPP-D (Uradni list RS, št. 45/08), ki je začel veljati 1. oktobra 2008.

Op. št. (2):   Primerjaj prvi odstavek 367. člena in 373. člen ZPP/99.

Op. št. (3):   Primerjaj prvi odstavek 112. člena ZPP/99.

Op. št. (4):    Primerjaj šesti odstavek 112. člena ZPP/99.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.