Sodba X Ips 1663/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-04

INŠPEKCIJSKO NADZORSTVO - VARSTVO POTROŠNIKOV

ukrep tržnega inšpektorja - zavajajoče oglaševanje - prepoved oglaševanja

Če ugotovi, da podjetje oglašuje blago na način, ki je v nasprotju z 12.b členom ZVPot, tržni inšpektor odredi začasno prepoved takšnega oglaševanja.

II. Revident sam trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je po opravljeni glavni obravnavi z izpodbijano sodbo na podlagi določbe prvega odstavka 59. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS (Ur. l. RS, št. 50 /97 in 70/2000) zavrnilo revidentovo tožbo proti odločbi tožene stranke z dne 20. 1. 2004, s katero je bila kot neutemeljena zavrnjena njegova pritožba proti odločbi Tržnega inšpektorata Republike Slovenije, Enote M. z dne 14. 10. 2003. Z njo je bila revidentu na podlagi 73. člena Zakona o varstvu potrošnikov – ZVPot (Ur. l. RS, št. 20/98, 23/99 in 110/2002) začasno prepovedana prodaja ... blagovne znamke „X.X.“ v embalaži z napisom „S. 1890“, kar v slovenskem prevodu pomeni „od 1899“ (pravilno 1890) in zavaja morebitnega potrošnika glede časovnega obstoja ... te blagovne znamke na tržišču, saj je bila ta blagovna znamka registrirana šele 29. 3. 2001 in ne leta 1890, kot je razbrati iz napisa na embalaži, omenjena prepoved pa velja do odprave nepravilnosti.

2. Sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijane sodbe pritrjuje odločitvi in razlogom tožene stranke, na katere se tudi sklicuje. Načelo zaslišanja stranke      (9. člen ZUP) ni bilo kršeno, saj revident v pripombah na zapisnik navaja, da je ugotovljene nepravilnosti odpravil ter dejanskim ugotovitvam ne ugovarja. Ker je revident besedilo „S. 1890“ prekril z lepilnim trakom ter s tem odločbo dejansko izvršil, ničnostni razlog po 3. točki prvega odstavka 279. člena ZUP ni podan.

3. Tožnik v reviziji (prej pritožbi) uveljavlja bistveno kršitev določb postopka v upravnem sporu, zmotno uporabo materialnega prava ter zmotno oziroma nepopolno ugotovljeno dejansko stanje. Predlaga, da se pritožbi ugodi ter izpodbijana sodba spremeni tako, da se odločba tožene stranke odpravi oziroma izreče za nično, podrejeno pa da se zadeva vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Priglaša stroške postopka. Ker je ugotovljene nepravilnosti odpravil pred izdajo odločbe, je ta nična iz razloga 3. točke 279. člena ZUP. Načelo zaslišanja stranke je bilo kršeno, saj je bila odločba izdana še predno je organ prejel njegove pripombe na zapisnik. Prilaga potrdilo o oddaji priporočenih pošiljk, s katerim dokazuje, da so bile pripombe oddane pravočasno. Ne strinja se z zaključkom sodišča o zavajajočem oglaševanju obutve.

4. Tožena stranka v odgovoru na revizijo predlaga zavrnitev neutemeljene revizije.

6. S 1. 1. 2007 je začel veljati ZUS-1, ki je v prvem odstavku 107. člena določil, da Vrhovno sodišče odloča o vloženih pravnih sredstvih zoper izdane odločbe sodišča prve stopnje po ZUS-1, če ni s posebnim zakonom drugače določeno; v drugem odstavku 107. člena pa, da se zadeve, v katerih je bila vložena pritožba pred uveljavitvijo ZUS-1, obravnavajo kot pritožbe po ZUS-1, če izpolnjujejo pogoje za pritožbo po določbah ZUS-1, v primerih, ko je pravnomočnost sodbe po zakonu pogoj za izvršitev upravnega akta, ter v primerih, ko je pritožba izrecno dovoljena na podlagi posebnega zakona. V drugih primerih se vložene pritožbe, ki jih je vložila upravičena oseba ter so pravočasne in dovoljene po določbah ZUS, obravnavajo kot pravočasne in dovoljene revizije, prvostopenjske sodbe pa postanejo pravnomočne. Glede na to določbo se v obravnavanem primeru vložena pritožba obravnava kot pravočasna in dovoljena revizija po ZUS-1, prvostopenjska sodba pa je postala pravnomočna 1. 1. 2007.

7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje (83. člen ZUS-1). Revizija se lahko vloži le zaradi bistvenih kršitev določb postopka v upravnem sporu iz drugega in tretjega odstavka 75. člena ZUS-1       (1. točka prvega odstavka 85. člena ZUS-1) in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (2. točka prvega odstavka 85. člena ZUS-1), za razliko od pritožbe, s katero se glede na 2. točko prvega odstavka 75. člena ZUS-1 lahko izpodbija tudi pravilnost presoje postopka izdaje upravnega akta. Revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (drugi odstavek 85. člena ZUS-1). Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer po uradni dolžnosti pazi na pravilno uporabo materialnega prava (86. člen ZUS-1). V tem obsegu je bil izveden sodni preizkus utemeljenosti revizije v obravnavani zadevi.

8. V zadevi gre za ukrep po 73. členu ZVPot, po katerem tržni inšpektorat ali drugi pristojni inšpekcijski organ – če ugotovi, da podjetje oglašuje blago ali storitve na način, ki je v nasprotju z 12. b členom tega zakona – z odločbo začasno prepove takšno oglaševanje blaga ali storitev. Po 12. b členu omenjenega zakona pa zavajajoče oglaševanje pomeni vsako oglaševanje, ki na kakršenkoli način, vključno s predstavitvijo blaga in storitev, zavaja ali utegne zavajati potrošnika, ki mu je oglaševanje namenjeno ali ga lahko doseže in ki bi zaradi svoje zavajajoče narave verjetno vplivalo na ekonomsko obnašanje potrošnika ali ki iz enakih razlogov škodi ali bi verjetno škodilo konkurentom (prvi odstavek). Zavajajoče oglaševanje pa je po določbi drugega odstavka omenjenega člena ZVPot zlasti oglaševanje, ki izkorišča ali bi lahko izkoriščalo potrošnikovo neizkušenost in neznanje v dobičkonosne namene, ki vsebuje nejasnosti, čezmerna pretiravanja ali druge podobne sestavine, ki potrošnike zavajajo ali bi ga lahko zavajale.

9. Iz dejanskih ugotovitev, na katere je revizijsko sodišče vezano in jih glede na določbo drugega odstavka 85. člena ZUS-1 niti ni upravičeno presojati, izhaja, da je revident imel v času inšpekcijskega pregleda 7. 10. 2003 v prometu 367 kosov „X.X.“, ki jo je prodajal v embalaži, označeni z napisom „S. 1890“, da je to pomanjkljivost odpravil sam že pred izdajo odločbe dne 14. 10. 2003 ter da je blagovna znamka „S. 1890“ registrirana  šele 29. 3. 2001.

10. Revizijsko sodišče se strinja s pravilno presojo sodišča prve stopnje, da je navedba na embalaži, ki skuša prikazati na več kot stoletno prisotnost omenjenega izdelka na trgu v smislu določb 12. b člena ZVPot zavajajoča. Zato je glede na 8. in 9. točko te obrazložitve ukrep tržnega inšpektorja materialnopravno pravilen.

11. Predmet revizijske presoje so zgolj kršitve postopka v upravnem sporu, ne pa tudi kršitve upravnega postopka (prvi odstavek 85. člena ZUS-1), zato se Vrhovno sodišče v obravnavani zadevi ne opredeljuje do revizijskih navedb, ki se nanašajo na zatrjevano kršitev načela zaslišanja stranke oziroma na pravočasnost pripomb na inšpekcijski zapisnik. S tem, ko je bila opravljena glavna obravnava, ki se jo je udeležil tudi revidentov pooblaščenec, pa je bila glede na določbo druge alinee tretjega odstavka 59. člena ZUS-1, zatrjevana kršitev – če je do nje sploh prišlo – odpravljena.

12. Po določbi drugega odstavka 85. člena ZUS-1 revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. To pomeni, da je Vrhovno sodišče pri odločanju vezano na dejansko stanje, ki je bilo ugotovljeno v upravnem oziroma sodnem postopku, če sodišče prve stopnje samo ugotavlja dejansko stanje. Zato Vrhovno sodišče v obravnavani zadevi ni presojalo revizijskih navedb, s katerimi tožeča stranka izpodbija dejansko stanje, ki je bilo ugotovljeno v upravnem postopku.

13. Sodišču ni treba navajati razlogov za odločitev, če sledi utemeljitvi upravnega akta in to v sodbi ugotovi (drugi odstavek 71. člena ZUS-1). Zato revident neutemeljeno uveljavlja bistveno kršitev določb postopka v upravnem sporu, ker se sodišče sklicuje tudi na razloge upravnega akta.

14. Sodišče prve stopnje je utemeljeno in pravilno zavrnilo tudi ugovor o zatrjevani ničnosti prvostopne upravne odločbe. Ne gre za pravno in dejansko nezmožnost izvršitve upravne odločbe, če zavezanec sam odpravi nepravilnosti, ki so ugotovljene ob inšpekcijskem pregledu in se s tem le izogne upravni izvršbi. Začasna prepoved prodaje obutve pa se je nanašala le do odprave nepravilnosti.

15. Vrhovno sodišče se je na podlagi prvega odstavka 306. člena v zvezi s               383. členom ZPP in prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 opredelilo le do revizijskih navedb, ki so odločilnega pomena za odločitev v obravnavani zadevi, ostale revizijske navedbe pa ocenjuje kot nebistvene in se zato do njih ne opredeljuje.

16. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče revizijo zavrnilo na podlagi 92. člena   ZUS-1, saj revizijske navedbe niso utemeljene, ravno tako pa tudi ni bilo zmotno uporabljeno materialno pravo, na kar pazi Vrhovno sodišče po uradni dolžnosti (86. člen ZUS-1).

17. Ker revident z revizijo ni uspel, sam trpi svoje stroške revizijskega postopka    (165. v zvezi s 155. členom ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.