TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 263/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-17

dovoljenost revizije - obresti od že prisojene odškodnine - postranske terjatve - zavrženje revizije

V obravnavanem primeru gre za situacijo, ko je bilo o glavnici odločeno s prejšnjo pravnomočno sodbo, o pripadajočih obrestih pa z izpodbijano sodbo. Predmet izpodbijanja so torej samo obresti kot stranska terjatev, ki niso samostojni predmet pravde, zato v skladu z drugim odstavkom 39. člena ZPP nimajo za dovoljenost revizije nobene vrednosti, zaradi česar revizija po drugem odstavku 367. člena ZPP ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo II P 1185/2004 z dne 26. 1. 2007 naložilo toženi stranki plačilo zavarovalnine 102.343,89 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od posameznih zneskov in pravdnimi stroški. Sodišče druge stopnje je s sodbo in sklepom I Cp 966/2007 z dne 19. 2. 2008 pritožbo tožene stranke delno zavrnilo, delno pa ji ugodilo glede plačila zamudnih obresti od posameznih prisojenih zneskov ter v tem obsegu prvostopenjsko sodbo razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

2. V ponovljenem postopku je sodišče prve stopnje z v uvodu navedeno sodbo razsodilo samo o plačilu zamudnih obresti od že prej pravnomočno prisojenih zneskov glavnice. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo tožene stranke in v obsodilnem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Zoper drugostopenjsko sodbo vlaga tožena stranka revizijo in uveljavlja razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava.

4. Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu in tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

6. V revizijskem postopku so sporne samo obresti od že prej pravnomočno prisojenih zneskov. To navaja v reviziji tudi tožena stranka, ki vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ocenjuje na 50.000 EUR. Ta ocena pa je zmotna in neupoštevna. Pri presoji dovoljenosti revizije je odločilna vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe, pri čemer se po prvem odstavku 39. člena ZPP upošteva vrednost glavnega zahtevka, po drugem odstavku 39. člena ZPP pa se obresti kot postranska terjatev ne upoštevajo, če se ne uveljavljajo kot glavni zahtevek. Obrestni zahtevek se kvalificira kot glavni zahtevek takrat, kadar je zahtevek za plačilo obresti osnovni razlog pravde. Kadar pa se zahtevek za plačilo uveljavlja poleg zahtevka za plačilo glavnice, je obrestni zahtevek postranska terjatev. To lastnost ohrani do konca postopka, v katerem je bilo lahko o glavnici odločeno že s predhodno pravnomočno odločbo. V obravnavanem primeru gre za situacijo, ko je bilo o glavnici odločeno s prejšnjo pravnomočno sodbo, o pripadajočih obrestih pa z izpodbijano sodbo. Predmet izpodbijanja so torej samo obresti kot stranska terjatev, ki niso samostojni predmet pravde, zato v skladu z drugim odstavkom 39. člena ZPP nimajo za dovoljenost revizije nobene vrednosti, zaradi česar revizija po drugem odstavku 367. člena ZPP ni dovoljena. Glede na to jo je revizijsko sodišče po 377. členu ZPP zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 601/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-03

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama (laična revizija) - postulacijska sposobnost - opravljen pravniški državni izpit - pravno mnenje občne seje vrhovnega sodišča - zavrženje revizije

Tožnik je sicer revizijo vložil pravočasno, vendar ni izkazal obstoja svoje postulacijske sposobnosti za opravo tega pravdnega dejanja. Tožnik ni odvetnik, v reviziji pa niti ne zatrjuje, da naj bi imel opravljen pravniški državni izpit.

1. Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožbenemu zahtevku in toženki naložilo, da mora plačati tožniku 1.500 EUR odškodnine, preseženi tožbeni zahtevek (za še 1.833,34 EUR) zavrnilo in odločilo o pravdnih stroških.

2. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani del prvostopenjske sodbe.

3. Tožnik je svojo vlogo z 31. 3. 2009 označil kot pritožbo, ker pa z njo izpodbija sodbo pritožbenega sodišča, jo je prvostopenjsko sodišče pravilno obravnavalo kot revizijo. Iz tožnikovih navedb izhaja, da vztraja pri stališču o prenizki odškodnini in smiselno predlaga drugačno odločitev.

4. Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in vročena toženki, ki nanjo ni odgovorila.

6. V primerjavi s pritožbo, ki je redno pravno sredstvo proti nepravnomočni prvostopenjski sodbi, je revizija izredno pravno sredstvo proti pravnomočni drugostopenjski sodbi. Zato zakon zanjo določa strožje pogoje in številne omejitve. V tretjem odstavku 86. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) je določeno, da lahko stranka v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik. Gre za omejitev strankine postulacijske sposobnosti. Edina izjema od tega pravila je določena za primer, če ima stranka ali njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit. Revizijo, ki jo vloži stranka, mora sodišče v skladu s prvim odstavkom 91. člena ZPP zaradi njene nedovoljenosti zavreči.

7. Tožnik je sicer revizijo vložil v okviru tridesetdnevnega roka iz prvega odstavka 367. člena ZPP, vendar ni izkazal obstoja svoje postulacijske sposobnosti za opravo tega pravdnega dejanja. Tožnik ni odvetnik, v reviziji pa niti ne zatrjuje, da naj bi imel opravljen pravniški državni izpit. Po pravnem mnenju Občne seje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije s 26. 2. 2002 sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit.

8. Zato je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo tožnikovo laično revizijo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 86, 86/2, 86/4, 91, 91/1, 377

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

sklep II Ips 634/2006, enako tudi II Ips 202/2005, II Ips 930/2006, II Ips 363/2006, II Ips 957/2006, II Ips 585/2006, II Ips 193/2006, II Ips 416/2006
Sklep II Ips 886/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-17

dovoljenost revizije - pravočasna opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Navedba vrednosti spora po izdaji sklepa sodišča prve stopnje je prepozna, saj drugi odstavek 44. člena ZPP določa, da mora biti opredeljena že v tožbi.

Tožeča stranka je dolžna toženi stranki povrniti stroške odgovora na revizijo v višini 2.473,40 EUR v 15 dneh, od tedaj dalje pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila.

1. Tožnica je vložila tožbo zaradi ugotovitve lastninske pravice na nepremičnini. Sodišče prve stopnje je tožbo zavrglo.

2. Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožničino pritožbo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

3. Tožnica zoper sklep pritožbenega sodišča vlaga revizijo.

4. Toženka v odgovoru primarno predlaga zavrženje revizije, podredno pa njeno zavrnitev.

5. Revizija je bila vročena tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

7. Po drugem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je v premoženjskih sporih revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega

(prej 1.000.000 SIT). Ker se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarno terjatev, je po drugem odstavku 44. člena ZPP odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo je tožnica navedla v tožbi. Tožnica v tožbi vrednosti spornega predmeta ni opredelila, temveč je zgolj navedla, da je bila plačana sodna taksa v višini 1.585,71 EUR. Toženka je v odgovoru na tožbo sicer predlagala, naj sodišče prve stopnje tožnico pozove na določitev vrednosti spora, vendar sodišče tega ni storilo. Po izdaji sklepa sodišča prve stopnje pa je tožnica vložila predlog za določitev vrednosti spornega predmeta v višini 1.336.090,63 EUR. Predlog je obrazložila s trditvijo, da je že ob vložitvi tožbe plačala sodno takso v najvišjem znesku 1.585,71 EUR.

8. Iz številnih odločb Vrhovnega sodišča in iz načelnega pravnega mnenja (z dne 14. 12. 1994, Pravna mnenja II/94, str. 5) izhaja, da navedba vrednosti spornega predmeta v obliki točk za obračun odvetniške ali taksne tarife za dovoljenost revizije ne zadošča, ne glede na to, kakšno vrednost spora izkazujejo. Nedvomno enako velja v primerih, ko tožeča stranka navede znesek plačane sodne takse ali priloži potrdilo o plačilu. Zato je treba šteti, da vrednost spornega predmeta v tožbi ni bila navedena.

9. Tožničina navedba vrednosti spora po izdaji sklepa sodišča prve stopnje pa je prepozna, saj drugi odstavek 44. člena ZPP določa, da mora biti opredeljena že v tožbi. Ker tožnica ni pravilno navedla vrednosti spornega predmeta, si ni zagotovila pravice do revizije. Zato je revizijsko sodišče tožničino revizijo zavrglo (377. člen ZPP).

10. Tožnica mora toženki po prvem odstavku 165. člena ZPP povrniti stroške odgovora na revizijo v skladu z Odvetniško tarifo ter Zakonom o sodnih taksah. Stroški, ki vsebujejo nagrado odvetniku za sestavo odgovora, dvajset odstotni DDV na odvetniške storitve in plačano sodno takso, znašajo 2.473,40 EUR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 672/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-10

dovoljenost revizije - formalno sosporništvo na pasivni strani - subjektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker vrednost izpodbijanega dela sodbe za posameznega toženca ne presega revizijskega praga, revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo 24.717,97 EUR z zahtevanimi zamudnimi obrestmi in tožnici naložilo plačilo stroškov postopka tožencev.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožnice delno ugodilo in izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je vsak od tožencev dolžan tožnici plačati 3.213,15 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 2. 11. 2004 in da vsaka od strank nosi svoje stroške postopka pred sodiščem prve stopnje. V ostalem je pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da vsaka od strank nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

3. Toženca vlagata revizijo iz razlogov zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlagata, naj Vrhovno sodišče sodbo sodišča druge stopnje razveljavi in zadevo vrne sodišču druge stopnje v novo sojenje.

4. Sodišče je reviziji vročilo Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnici, ki nanjo ni odgovorila.

6. V skladu z drugim odstavkom 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je revizija v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT). Če se zahtevki uveljavljajo zoper več tožencev, se vrednost spornega predmeta določi po vrednosti vsakega posameznega zahtevka (drugi odstavek 41. člena ZPP).

7. Toženca sta na podlagi izpodbijane sodbe dolžna tožnici plačati vsak po 3.213,15 EUR. Ker navedeni znesek ne presega revizijskega praga, revizija ni dovoljena.

8. Po navedenem je revizijsko sodišče revizijo zavrglo (377. člen ZPP). Odločitev o reviziji vključuje zavrnitev predloga za povrnitev stroškov revizijskega postopka (prvi odstavek 154. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 534/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-24

tožba za vknjižbo lastninske pravice - pravni interes za revizijo - zemljiškoknjižno stanje - dovoljenost revizije - zavrženje revizije

Ker je toženec že vknjižen kot lastnik sporne nepremičnine, tožnica nima več interesa za odločitev o reviziji zoper sodbo, s katero je bilo odločeno o tožničinem zahtevku za vpis toženčeve lastninske pravice v zemljiško knjigo.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za vknjižbo lastninske pravice pri nepremičnini parc. št. 63, pod vl. št. ..., k.o. ..., na ime toženca.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnice zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da tožnica sama nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

3. Tožnica vlaga revizijo iz razlogov zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlaga, naj Vrhovno sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da pritožbi in tožbenemu zahtevku ugodi.

4. Sodišče je revizijo vročilo Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožencu, ki nanjo ni odgovoril.

6. Na podlagi drugega odstavka 374. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je revizija nedovoljena, če jo vloži nekdo, ki zanjo nima pravnega interesa.

Pravni interes za preizkus konkretne zadeve pred revizijskim sodiščem ne more biti v pridobitvi odgovora na načelno (pravno) vprašanje, ki bi moglo vplivati na izid morebitnih drugih sodnih sporov, marveč mora biti podan v konkretni zadevi.(1)

7. Tožnica je upnica v izvršilnih postopkih, ki tečejo zoper dolžnika. Obravnavano tožbo je vložila, da bi v izvršbi dosegla poplačilo svojih terjatev iz toženčeve nepremičnine. Peti odstavek 168. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju namreč upniku, ki nima listine, primerne za vpis dolžnikove lastninske pravice, omogoča, da tak vpis doseže s tožbo. Revizijsko sodišče je z vpogledom v zemljiško knjigo ugotovilo, da je bila pri sporni nepremičnini na podlagi drugega naslova vknjižena lastninska pravica toženca. Stanje, kakršno je želela doseči tožnica, je bilo torej že vzpostavljeno. Glede na to tožnica nima več pravnega interesa za odločitev o reviziji.

8. Po navedenem je revizijsko sodišče revizijo zavrglo (377. člen ZPP). Odločitev o reviziji vključuje zavrnitev predloga za povrnitev stroškov revizijskega postopka (prvi odstavek 154. člena ZPP)

Op. št. (1):    Prim. II Ips 428/99 z dne 22. 3. 2000 in II Ips 506/2006 z dne 8. 11. 2008.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 311/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-24

dovoljenost revizije - formalni sosporniki na pasivni strani - subjektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker vrednost izpodbijanega dela sodbe ne presega revizijskega praga, revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je delno ugodilo zahtevku in tožencema naložilo, da tožniku plačata 10.000 DEM v protivrednosti EUR z obrestmi po obrestni meri, po kateri se obrestujejo devizne hranilne vloge na vpogled pri NKBM d.d., od zneska 10.000 DEM od 3. 11. 2000 do 31. 12. 2001 s transformacijo nateklih obresti v DEM do 31. 12. 2001 v EUR po tečaju na dan 1. 1. 2002, naprej do plačila pa z obrestmi po obrestni meri, po kateri se do 31. 12. 2006 obrestujejo devizne in od 1. 1. 2007 hranilne vloge na vpogled pri isti banki. Kolikor je tožnik zahteval solidarno plačilo terjatve, je tožbeni zahtevek zavrnilo. Tožencema je naložilo plačilo tožnikovih stroškov postopka.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožencev zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da drugotoženec sam nosi stroške pritožbenega postopka.

3. Drugotoženec vlaga revizijo iz razlogov zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka. Predlaga, naj Vrhovno sodišče reviziji ugodi.

4. Sodišče je reviziji vročilo Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožniku, ki nanjo ni odgovoril.

6. V skladu z drugim odstavkom 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je revizija v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT). Če se zahtevki uveljavljajo zoper več tožencev, se vrednost spornega predmeta določi po vrednosti vsakega posameznega zahtevka (drugi odstavek 41. člena ZPP).

7. Po utrjenem stališču sodne prakse je za presojo vrednosti zahtevkov, izraženih v tuji valuti, odločilen preračun zahtevanega zneska v domačo valuto po tečaju ob vložitvi tožbe.(1) Tožnik je zahteval plačilo 10.000 DEM v tolarski protivrednosti (po tečaju na dan plačila). Vrednost spornega predmeta ob vložitvi tožbe je torej znašala 1.111.100 SIT (sedaj 4.636,54 EUR). Drugotoženec je dolžan plačati polovico prisojenega zneska, kar pomeni, da vrednost izpodbijanega dela sodbe ne presega revizijskega praga. Enako bi veljalo tudi v primeru preračuna po za toženca najugodnejši varianti, tj. v primeru upoštevanja evrske protivrednosti prisojenega zneska, preračunega po uradnem menjalnem tečaju DEM/EUR (1,95583 DEM za 1 EUR). V takem primeru sta toženca dolžna plačati 5.112,92 EUR, polovica tega zneska, se pravi, kar je dolžan plačati drugotoženec, pa znaša 2.556,46 EUR. Ker vrednost izpodbijanega dela sodbe ne presega revizijskega praga, revizija ni dovoljena.

8. Po navedenem je revizijsko sodišče revizijo zavrglo (377. člen ZPP). Odločitev o reviziji vključuje zavrnitev predloga za povrnitev stroškov revizijskega postopka (prvi odstavek 154. člena ZPP).

Op. št. (1):    Tako npr. sklep II Ips 551/2004 z dne 15. 6. 2006.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 198/2008, enako tudi II Ips 183/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-03

dovoljenost revizije - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - vrednost spornega predmeta - odškodninski spor - zavrženje revizije

Zahtevka za plačilo premoženjske in nepremoženjske škode temeljita na različni podlagi, zato ju je pri presoji o pravici do revizije treba ločeno obravnavati. Ker nobeden od prisojenih zneskov ne presega revizijskega praga iz drugega odstavka 367. člena ZPP, toženčeva revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženec tožnici plačati 1.300.000 SIT (5.424,80 EUR) odškodnine za nepremoženjsko škodo in 70.657,60 SIT (294,85 EUR) za premoženjsko škodo. S tem je ugodilo celotnemu tožbenemu zahtevku za plačilo škode, ki jo je tožnica 1. 10. 1997 utrpela v delovni nesreči pri tožencu.

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo toženčevi pritožbi in odškodnino za nepremoženjsko škodo znižalo na 4.172,93 EUR (1.000.000 SIT), v ostalem pa je toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

3. Toženec v pravočasni reviziji proti drugostopenjski sodbi uveljavlja revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga spremembo izpodbijane sodbe z zavrnitvijo tožbenega zahtevka, podrejeno pa razveljavitev sodb obeh sodišč in vrnitev zadeve prvostopenjskemu sodišču v novo sojenje.

4. Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila.

6. Ena od omejitev pri reviziji kot izrednem pravnem sredstvu proti pravnomočni drugostopenjski sodbi je določena v drugem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki za dovoljenost revizije v premoženjskem sporu zahteva preseganje zneska 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT). Pravila za ugotavljanje vrednosti spornega predmeta so tudi za presojo o pravici do revizije določena še v 39. in naslednjih členih ZPP. Če imajo zahtevki v tožbi različno podlago ali če se uveljavljajo zoper več tožencev, se po drugem odstavku 41. člena ZPP upošteva ločena vrednost vsakega posameznega zahtevka.

7. Toženec je kot revizijsko vrednost spornega predmeta sicer navedel znesek 5.690,31 EUR, vendar gre pri tej navedbi za očitno računsko pomoto. Tožencu je glede na izpodbijano sodbo pravnomočno naloženo le plačilo zneska skupaj 4.467,77 EUR, od česar odpade na nepremoženjsko škodo 4.172,93 EUR (1.000.000 SIT), na premoženjsko pa razlika 294,85 EUR (70.657,60 SIT). Zahtevka za plačilo premoženjske in nepremoženjske škode temeljita na različni podlagi, zato ju je pri presoji o pravici do revizije treba ločeno obravnavati. Ker nobeden od navedenih zneskov ne presega revizijskega praga iz drugega odstavka 367. člena ZPP, toženčeva revizija ni dovoljena.

8. Zato je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP odločilo kot v izreku tega sklepa, ki zajema tudi toženčeve priglašene revizijske stroške.

Opr. št: II Ips 183/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:II.IPS.183.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 653/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-03

dovoljenost revizije v nepravdnem postopku - določitev najemnika stanovanja po razvezi zakonske zveze - zavrženje revizije

Dovoljenost revizije po drugem odstavku 111. člena ZNP ne velja za nepravdni postopek določitve najemnika stanovanja izmed razvezanih zakoncev.

1. Prvostopenjsko sodišče je v tej nepravdni zadevi izmed razvezanih zakoncev določilo predlagateljico za najemnico neprofitnega stanovanja ... in nasprotnemu udeležencu naložilo izselitev iz tega stanovanja.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo nasprotnega udeleženca zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

3. Zoper drugostopenjski sklep je nasprotni udeleženec vložil revizijo zaradi bistvene kršitve določb postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlagal je spremembo sklepov sodišč druge in prve stopnje tako, da se predlagateljičin predlog zavrne, podrejeno pa, da se sklepa razveljavita in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje.

5. Po 34. členu Zakona o nepravdnem postopku (ZNP) revizija v nepravdnih postopkih ni dovoljena, razen če zakon določa drugače. Nasprotni udeleženec se sklicuje na 111. člen ZNP, češ da je v njem določeno, da je v stanovanjskih zadevah revizija dovoljena. Revizijsko sodišče ugotavlja, da je tako stališče nasprotnega udeleženca zmotno.

6. V tej nepravdni zadevi gre za odločitev o tem, kateri od razvezanih zakoncev po razvezi zakonske zveze ostane ali postane najemnik stanovanja in kateri se mora iz stanovanja izseliti. Pravna podlaga je v 110. členu Stanovanjskega zakona (SZ-1). Po drugem odstavku 111. člena ZNP pa je dovoljena revizija zoper odločbo sodišča o stanovanjski pravici ali o pravici uporabe stanovanja. To določilo je bilo sprejeto v času, ko je še veljal Zakon o stanovanjskih razmerjih, ki je stanovanjsko pravico opredeljeval kot pravico posebne vrste in ne kot premoženjsko pravico. Ob taki naravi stanovanjske pravice je zakonodajalec dopustil revizijo proti odločbam o stanovanjski pravici ali pravici do uporabe stanovanja. Stanovanjski zakon (SZ) in Stanovanjski zakon (SZ-1) pa stanovanjske pravice ne poznata več. Oba urejata le najemna razmerja, ki so po svoji pravni naravi premoženjska razmerja. Zato izpodbijana pravnomočna odločba sodišča druge stopnje, ki temelji na Stanovanjskem zakonu (SZ-1), ni odločba, s katero bi bilo odločeno o stanovanjski pravici ali pravici do uporabe stanovanja v pomenu drugega odstavka 111. člena ZNP. Revizija nasprotnega udeleženca tako v tej nepravdni zadevi ni dovoljena. Revizijsko sodišče jo je zaradi tega (v skladu z ustaljeno sodno prakso(1)) zavrglo (377. člen ZPP v zvezi s 37. členom ZNP).

Op. št. (1):    Primerjaj sodne odločbe VS RS II Ips 14/2000, II Ips 31/97, II Ips 443/96, II Ips 522/95.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.