TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III R 5/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-02

spor o pristojnosti - sporazum o krajevni pristojnosti

O utemeljenosti zavrnitve krajevne pristojnosti se je Vrhovno sodišče prepričalo šele po pregledu spisa, iz katerega izhaja, da je bil toženec, ki naj bi po tožbi plačal kot solidarni porok, sopodpisnik pogodbe med tožnico in glavnim dolžnikom, v kateri je bila dogovorjena krajevna pristojnosti (kreditna pogodba A 2).

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani (Centralni oddelek za verodostojno listino) je sklep o izvršbi, izdan na podlagi verodostojne listine, na podlagi ugovorov dolžnika (ki je – kot kaže opozoriti – kljub temu, da se ga enkrat označuje z „s. p.“, drugič pa ne, ena sama oseba) razveljavilo v delu, ki zadeva njega, ter odločilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo Okrožno sodišče v Celju.

2. Okrožno sodišče v Celju s tem odstopom ne soglaša. Ker se je tožnica v izvršilnem predlogu sklicevala na sporazum o krajevni pristojnosti ljubljanskega sodišča, naj bi o zahtevku moralo odločati Okrožno sodišče v Ljubljani.

3. Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

4. V skladu z relevantnim delom drugega odstavka 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju izvršilno sodišče, ko ob odločanju o ugovoru sklene razveljaviti sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, pri odstopu zadeve pristojnemu sodišču upošteva sporazum o krajevni pristojnosti, če ga je upnik uveljavljal in v predlogu za izvršbo določno označil. Okrožno sodišče v Celju pravilno navaja, da sta bila v obravnavanem primeru oba pogoja izpolnjena. O utemeljenosti zavrnitve krajevne pristojnosti s strani tega sodišča pa se je Vrhovno sodišče vendarle prepričalo šele po pregledu spisa, iz katerega izhaja, da je bil toženec, ki naj bi po tožbi plačal kot solidarni porok, sopodpisnik pogodbe med tožnico in glavnim dolžnikom, v kateri je bila dogovorjena krajevna pristojnosti (kreditna pogodba A 2). Ta sporazum se zato razteza tudi nanj, čemur, kot izhaja iz njegove vloge z dne 16. 10. 2009, ne nasprotuje Krajevno pristojnost je bilo zato treba določiti po pravilih 69. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Ker iz spisa ne izhaja, da bi bile podane okoliščine, ki bi utemeljevale izključno pristojnost kakšnega drugega sodišča (glej drugi odstavek 17. člena ZPP), stvarna pristojnost okrožnega sodišča pa je utemeljena že glede na iztoževani znesek, je za odločanje o tožbi krajevno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

5. Na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP je Vrhovno sodišče zato sklenilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 69

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 62, 62/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 116/2010, enako tudi II Ips 864/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-15

dovoljenost revizije - zavrženje revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - postulacijska sposobnost - pravniški državni izpit

Po ustaljeni sodni praksi sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo predlog predlagateljev za dopustitev revizije. Sodišče druge stopnje je njuno pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep.

2. Zoper sklep sodišča druge stopnje sta predlagatelja vložila revizijo, v kateri uveljavljata procesne in materialnopravne nepravilnosti v postopku določitve meje. Menita, da je bil predlog za dopustitev revizije neutemeljeno zavržen.

4. Revizija je izredno pravno sredstvo, ki ga sme stranka vložiti po pooblaščencu, ki je odvetnik. Stranka sme sama opravljati pravdna dejanja v revizijskem postopku le, če ima opravljen pravniški državni izpit (tretji in četrti odstavek 86. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP). Predlagatelja sta revizijo vložila sama in v njej nista zatrjevala, še manj pa izkazala, da imata opravljen državni pravniški izpit. To ne izhaja niti iz podatkov spisa.

5. Ker predlagatelja po zakonu nimata pravice vložiti revizijo sama, gre pa za neodpravljivo procesno pomanjkljivost, je njuna revizija nedovoljena.(1) Zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

Op. št. (1):   Primerjaj zadeve Vrhovnega sodišča II Ips 892/2007, II Ips 107/2006, II Ips 1029/2008, itd.

Opr. št: II Ips 864/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:II.IPS.864.2009

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 186/2009, enako tudi X Ips 267/2009, X Ips 331/2007,

X Ips 219/2009, X Ips 317/2009, X Ips 236/2009, X Ips 394/2009,

X Ips 286/2009, X Ips 244/2009, X Ips 440/2009
Sklep II Ips 95/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-11

dovoljenost revizije - različna dejanska podlaga zahtevkov - formalno sosporništvo - uporabnina - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Uveljavljani tožbeni zahtevek se nanaša na dve nepremičnini. Tožnici sta formalni sospornici, zato se po ustaljeni sodni praksi vrednost spornega predmeta določi po vrednosti zahtevka vsake tožnice. Ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe pri nobenem zahtevku ne dosega revizijskega praga,  revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo 2.700.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi in odločilo o pravdnih stroških.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Zoper to sodbo v zvezi s sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka vložila revizijo iz vseh revizijskih razlogov s predlogom, naj ji Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugodi, sodbi sodišč prve in druge stopnje razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Meni, da so podani vsi elementi vtoževanega obogatitvenega zahtevka, saj je celotno stanovanjsko hišo v Trbovljah, torej tudi solastni del tožnic, uporabljala toženka. Kar zadeva garsonjero, je tožbeni zahtevek utemeljen tako na obogatitveni kot odškodninski podlagi. Toženka je dopustila nadaljevanje brezplačne uporabe garsonjere s strani najemnika, zato jo je treba šteti, da je razpolagala z nepremičnino, čeprav je ni neposredno uporabljala. Sodbi sodišč prve in druge stopnje vsebujeta pomanjkljivosti, zaradi katerih se ju ne da preizkusiti (kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP).

4. Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

6. Revizija je dovoljena zoper pravnomočno sodbo, če vrednost izpodbijanega dela presega 1.000.000 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). Uveljavljani tožbeni zahtevek se nanaša na dve nepremičnini, hišo v Trbovljah in garsonjero v Ljubljani, kar pomeni, da imata zahtevka različno dejansko podlago. Tožnici sta formalni sospornici, zato se po ustaljeni sodni praksi vrednost spornega predmeta določi po vrednosti zahtevka vsake tožnice. Ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe pri nobenem zahtevku ne dosega revizijskega praga, saj znaša glede stanovanjske hiše za vsako tožnico 900.000 SIT, glede garsonjere pa za vsako po 450.000 SIT, revizija ni dovoljena.

7. Nedovoljeno revizijo je Vrhovno sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 115/2010, enako tudi II Ips 834/2009, II Ips 82/2010, II Ips 175/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-08

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - dopustitev revizije - zavrženje revizije

Ker revizijska vrednost spora znaša le 7.551,27 EUR in ker revizija tudi ni bila dopuščena, gre za nedovoljeno revizijo.

1. Sodišče prve stopnje je zaradi nesklepčnosti zavrnilo tožbeni zahtevek v zvezi z uveljavljano predkupno pravico, sodišče druge stopnje pa je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

2. Tožnik je na vrhovno sodišče vložil vlogo, ki jo je označil kot predlog za dopustitev revizije, podrejeno revizijo. Vrhovno sodišče je predlog za dopustitev revizije s sklepom II DoR 149/2009 s 16. 12. 2009 zavrnilo, vlogo pa je odstopilo še prvostopenjskemu sodišču, da opravi postopek z revizijo kot podredno uveljavljanem pravnem sredstvu.

3. Prvostopenjsko sodišče je revizijo vročilo nasprotni stranki, ki ni vložila revizijskega odgovora.

5. Zadnja novela ZPP-D je začela veljati 1. 10. 2008, torej pred izdajo prvostopenjske sodbe v tej zadevi. Zato je treba upoštevati tudi nove določbe o dovoljenosti revizije. Po sedanji ureditvi je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 EUR (drugi odstavek 367. člena ZPP) ali če je predhodno dopuščena (tretji odstavek 367. člena ZPP). Ker v obravnavani zadevi revizijska vrednost spora znaša le 7.551,27 EUR in ker revizija tudi ni bila dopuščena, gre za nedovoljeno revizijo (drugi odstavek 374. člena ZPP). Zato jo je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo.

ZPP člen 367, 367/2, 367/3, 374, 374/2, 377.

Opr. št: II Ips 834/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:II.IPS.834.2009

Opr. št: II Ips 82/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:II.IPS.82.2010

Opr. št: II Ips 175/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:II.IPS.175.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 12/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-05-05

dopuščena revizija - pogoji za dopustitev revizije - pomembno pravno vprašanje - obstoj sodne prakse Vrhovnega sodišča - delovna nesreča - tožba Zavoda za zdravstveno zavarovanje

Četudi Vrhovno sodišče o vprašanjih vzročne zveze oziroma delavčevega prispevka k nastanku nesreče še ne bi odločalo v gospodarskih sporih, v katerih bi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije iztoževal svojo škodo, pa ne gre prezreti številnih njegovih odločb glede teh vprašanj v pravdah, v katerih so svojo škodo iz delovnih nesreč iztoževali delavci.

1. Tožnik vlaga predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bila potrjena zavrnilna sodba sodišča prve stopnje o tožbenem zahtevku na plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi bila tožečemu zavodu nastala s plačilom stroškov zdravljenja in prispevkov za toženkinega delavca, poškodovanega v delovni nesreči.

2. Četrti odstavek 367.b člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) zahteva, da se v predlogu za dopustitev revizije sporno pravno vprašanje navede natančno in konkretno. Predlagatelj je s presplošno opredelitvijo tega vprašanja ravnal v nasprotju s to zahtevo, zato je bilo treba njegov predlog zavreči (šesti odstavek 367.b člena ZPP).

3. Dodati je še primerno, da tudi sicer razlog, s katerim predlagatelj utemeljuje pomembnost pravnega vprašanja (neobstoj prakse Vrhovnega sodišča), ni podan. Četudi Vrhovno sodišče o vprašanjih vzročne zveze oziroma delavčevega prispevka k nastanku nesreče še ne bi odločalo v gospodarskih sporih, v katerih bi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije iztoževal svojo škodo, pa ne gre prezreti številnih njegovih odločb glede teh vprašanj v pravdah, v katerih so svojo škodo iz delovnih nesreč iztoževali delavci.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367b, 367b/4, 367b/6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 2/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-04

predlog za dopustitev revizije - zavrženje predloga za dopustitev revizije - preživnina - vrednost spornega predmeta - dovoljenost revizije

Ker v konkretnem preživninskem sporu vrednost spornega predmeta, ki se izpodbija s predlogom za revizijo, znaša 1.800,00 EUR, revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da mora toženec tožnici plačevati mesečno preživnino v višini 30,00 EUR.

2. Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi tožeče stranke in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je tožencu od 10. 11. 2006 naložilo, da mora tožnici plačevati mesečno preživnino v višini 30,00 EUR. Pritožbo tožene stranke je zavrnilo in v stroškovnem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožena stranka v predlogu za dopustitev revizije meni, da je sodišče druge stopnje odstopilo od ustaljene sodne prakse in zmotno uporabilo pravna standarda nepreskrbljenosti zakonca in simbolične preživnine.

5. Po četrtem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) revizije ni, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 2.000,00 EUR. Če revizija že po zakonu ni dovoljena, je tudi Vrhovno sodišče ne more dopustiti, saj navedeni znesek pomeni prag za dovoljenost predloga za dopustitev revizije. Ker v konkretnem primeru vrednost spornega predmeta, ki se izpodbija s predlogom za revizijo, znaša 1.800,00 EUR (40. člen ZPP), revizija ni dovoljena.

6. Vrhovno sodišče je nedovoljen predlog tožene stranke za dopustitev revizije zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 6/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-11

predlog za dopustitev revizije - odstop od sodne prakse - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Okoliščine primerov, v katerih so bile sprejete odločitve, ki jih je v predlogu navedel tožnik za utemeljitev, da je sodišče druge stopnje v obravnavani zadevi odstopilo od sodne prakse, so povsem drugačne od obravnavane zadeve. Revizijsko sodišče tako ocenjuje, da z navedenimi zadevami tožnik ni izkazal neenotnosti sodne prakse.

1. Tožnik je vložil predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bilo ugodeno pritožbi tožene stranke in je bila sodba sodišča prve stopnje spremenjena tako, da je bil tožbeni zahtevek tožnika za plačilo odškodnine, ki mu je nastala pri padcu z motorjem, popolnoma zavrnjen. Navaja, da je priča policist P. G. povedal, da je na odseku ceste, kjer je padel, vedno gramoz na cesti, saj je cesta ozka, in mora, če se srečata dve vozili, eno od vozil zapeljati na bankino, pri tem pa se gramoz nanese na cesto. Opozarja, da če so policisti vedeli, da je ta odsek potreben posebne obravnave, bi to morali vedeti tudi pooblaščeni vzdrževalci ceste. Meni, da je odločitev sodišča druge stopnje, da odgovornost vzdrževalca ceste za nastanek nesreče ni podana, v nasprotju z uveljavljeno sodno prakso. Navaja tri odločbe višjih sodišč in sicer II Cp 1447/2004, Cp 1270/2006 in I Cp 1022/2004.

3. Okoliščine primerov, v katerih so bile sprejete odločitve, ki jih je v predlogu navedel tožnik za utemeljitev, da je sodišče druge stopnje v obravnavani zadevi odstopilo od sodne prakse, so povsem drugačne od obravnavane zadeve. V prvih dveh zadevah je šlo za poškodbe pešca zaradi slabo vzdrževanega pločnika, v zadnjem primeru pa za škodo zaradi padca drevesa na cesto. Revizijsko sodišče tako ocenjuje, da z navedenimi zadevami tožnik ni izkazal neenotnosti sodne prakse.

4. Ker pogoji za dopustitev revizije iz določbe prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 45/2008, v nadaljevanju ZPP) niso podani, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

ZPP člen 367a, 367a/1, 367b, 367c, 367c/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 107/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-08

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ZAVAROVALNO PRAVO

dopustitev revizije - pomembno pravno vprašanje - zavarovanje avtomobilske odgovornosti - upravičenja posrednih oškodovancev

Revizija se dopusti glede pravnega vprašanja, ali so iz naslova obveznega avtomobilskega zavarovanja posredni oškodovanci upravičeni do odškodnine za svoje duševne bolečine zaradi posebno hude invalidnosti bližnjega v primeru, ko je ta bližnji kot voznik zavarovanega vozila sam odgovoren za prometno nesrečo in posledično tudi za svojo posebno hudo invalidnost.

Revizija se dopusti glede pravnega vprašanja, ali so iz naslova obveznega avtomobilskega zavarovanja posredni oškodovanci upravičeni do odškodnine za svoje duševne bolečine zaradi posebno hude invalidnosti bližnjega v primeru, ko je ta bližnji kot voznik zavarovanega vozila sam odgovoren za prometno nesrečo in posledično tudi za svojo posebno hudo invalidnost.

1. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo toženke proti sodbi, s katero je sodišče prve stopnje prisodilo tožnici denarno zadoščenje 25.037,56 EUR za duševne bolečine zaradi posebno hude invalidnosti njenega moža, ki je utrpel telesne poškodbe v prometni nesreči, pri čemer je bila njegova avtomobilska odgovornost zavarovana pri toženki.

2. Toženka je predlagala dopustitev revizije proti sodbi pritožbenega sodišča, ker se v zvezi z nosilnimi razlogi sodbe sodišča zastavlja pomembno pravno vprašanje na katerega še ni odgovorila sodna praksa Vrhovnega sodišča, sodna praksa višjih sodišč pa ni enotna (izpodbijana sodba naj bi bila v nasprotju z nosilnimi razlogi sodbe Višjega sodišča v Mariboru I Cp 102/2009 z dne 24. 3. 2009). V obravnavanem primeru si je voznik sam povzročil škodo. Njegova odškodninska odgovornost za njegovo lastno škodo torej ne obstaja. Tudi posredni oškodovanci iz 180. člena Obligacijskega zakonika nimajo zahtevka proti njemu. Potemtakem posredni oškodovanci nimajo niti zahtevka proti odgovornostni zavarovalnici, pri kateri je bil voznik – povzročitelj, zavarovan. Od odločitve Vrhovnega sodišča je mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju ali so iz naslova obveznega avtomobilskega zavarovanja posredni oškodovanci upravičeni do odškodnine za svoje duševne bolečine zaradi posebno hude invalidnosti bližnjega v primeru ko je ta isti bližnji kot voznik zavarovanega vozila sam odgovoren za prometno nesrečo in posledično tudi za svojo poškodbo – posebno hudo invalidnost. To vprašanje je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava oziroma za razvoj prava preko sodne prakse.

4. Vrhovno sodišče je dopustilo revizijo v obsegu, ki je razviden iz izreka tega sklepa, na podlagi tretjega odstavka 367.c člena Zakona o pravdnem postopku.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 86/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-15

predlog za dopustitev revizije - predlog, vložen pri napačnem sodišču - očitna pomota - prepozen predlog - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Tožena stranka je predlog za dopustitev revizije vložila na okrožno sodišče. Vrhovno sodišče pa je predlog prejelo po izteku 30-dnevnega roka. Zato je predlog kot prepozen zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo ugotovilo, da je tožena stranka s kupoprodajno pogodbo z dne 18. 11. 1991 pokojni L. P. poleg stanovanja prodala tudi parkirno mesto št. 17, vpisano kot nepremičnina 256.E v podvložku št. 3798/256 k.o. ... in toženi stranki naložilo obveznost izstaviti zemljiškoknjižno listino za to parkirno mesto. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Tožena stranka je dne 27. 1. 2010 pri Okrožnem sodišču v Ljubljani vložila predlog za dopustitev revizije in revizijo.

3. Okrožno sodišče v Ljubljani je z dopisom z dne 10. 2. 2010 predlog za dopustitev revizije poslalo Vrhovnemu sodišču, ki je vlogo prejelo 12. 2. 2010.

4. Po ugotovitvi, da je bila sodba sodišča prve stopnje izdana 18. 9. 2009, je Vrhovno sodišče v skladu z določbami 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (ZPP-D) zadevo obravnavalo po noveliranih določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

6. Po prvem odstavku 367.b člena ZPP mora stranka predlog za dopustitev revizije vložiti v tridesetih dneh po vročitvi pravnomočne sodbe sodišča druge stopnje. Predlog je po drugem odstavku 367.b člena ZPP treba vložiti pri Vrhovnem sodišču. Tožena stranka je sodbo sodišča druge stopnje prejela 29. 12. 2009. Predlog za dopustitev revizije je vložila na Okrožno sodišče v Ljubljani, na pristojno sodišče pa je prispel 12. 2. 2010, kar je po izteku tridesetdnevnega roka. Predlog je zato prepozen. Pri tem ni mogoče upoštevati datuma vložitve vloge pri nepristojnem okrožnem sodišču, saj vložitve predloga pri nepristojnemu sodišču ni mogoče pripisati nevednosti tožene stranke ali njeni očitni pomoti (osmi odstavek 112. člena ZPP). Toženo stranko namreč zastopa Državno pravobranilstvo Republike Slovenije (1. do 3. člen Zakona o državnem pravobranilstvu), njegove naloge pa opravljajo državni pravobranilci, ki morajo imeti priznan strokovni naslov univerzitetni diplomirani pravnik oziroma temu strokovnemu naslovu enakovreden, v tujini pridobljen strokovni naslov, ter opravljen pravniški državni izpit (prim. 25. člen ZDPra-UPB1).

7. Vrhovno sodišče je glede na navedeno predlog za dopustitev revizije zavrglo   (377. člena ZPP v zvezi s 367. in 367.c členom ZPP).

8. Sodišče prve stopnje naj v nadaljevanju z vlogo, v delu, ki predstavlja revizijo, postopa po določbah 373. do 375. člena ZPP.

ZPP člen 367, 367b, 367b/1, 367b/2, 367c, 367c/1, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 191/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-29

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

dopustitev revizije - kršitev pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja - pomembno pravno vprašanje

Revizija se dopusti glede vprašanja materialnopravne pravilnosti stališča iz pravnomočne sodbe o neupravičenosti tožnice do odškodnine za nepremoženjsko škodo po merilih ZVPSBNO kot posledico domnevne kršitve  te pravice, ki je prenehala pred 1. 1. 2007.

Revizija se dopusti glede vprašanja materialnopravne pravilnosti stališča iz pravnomočne sodbe o neupravičenosti tožnice do odškodnine za nepremoženjsko škodo po merilih Zakona o varstvu pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja (ZVPSBNO) kot posledico domnevne kršitve  te pravice, ki je prenehala pred      1. 1. 2007 (upoštevaje odločbo Ustavnega sodišča RS, št. U-I-207/2008-10 in             Up 2168/2008-12 z dne 18. 3. 2010).

1. Tožnica je v tej pravdi zahtevala plačilo odškodnine zaradi kršitve njene pravice do sojenja v razumnem roku v postopku pred Delovnim in socialnim sodiščem v Ljubljani, Oddelku v Kranju Pd 1065/98, ki je tekel od vložitve tožbe 23. 12. 1998 do sklenitve sodne poravnave dne 18. 7. 2003.

2. S sodbo sodišča prve stopnje, potrjeno s sodbo sodišča druge stopnje, je bil tožničin zahtevek v celoti zavrnjen med drugim z obrazložitvijo, da je kršitev njene pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja prenehala pred 1. 1. 2007 in da torej za njen primer morebitnega oškodovanja ni bilo mogoče uporabiti meril iz ZVPSBNO, medtem ko po v času nastanka zatrjevane škode veljavnih predpisih le-ta ni bila upoštevna kot pravno priznana škoda.

3. Tožnica je vložila predlog za dopustitev revizije zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji; v obširnem predlogu zatrjuje zmotno uporabo materialnega prava in absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, sicer pa obrazloženo načenja med drugim tudi vso tisto pravno problematiko protiustavne pravne praznine glede presoje zahtevkov za izplačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo kot posledico kršitve pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, ki je prenehala pred 1. 1. 2007, s katero se je ukvarjalo Ustavno sodišče RS v odločbi U-I-207/2008-10 in Up 2168/2008-12 z dne 18. 3. 2010. Meni, da gre za pravno vprašanje, glede katerega sodna praksa Vrhovnega sodišča RS ni enotna (sklicuje se na odločbe tega sodišča II Ips 591/2008, II Ips 305/2009 in III Ips 41/2006) in hkrati za pravno vprašanje, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava in za razvoj prava preko sodne prakse.

4. Predlog je v delu, razvidnem iz izreka sklepa, utemeljen.

5. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da so glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa, podani pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku in je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo (tretji odstavek  367.c člena istega zakona).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.