TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 278/2009, enako tudi X Ips 446/2009, X Ips 466/2009, X Ips 24/2010, X Ips 121/2010, X Ips 150/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-08-20

dovoljenost revizije - pogoji za dovolitev revizije niso opredeljeni - trditveno in dokazno breme

Trditveno in dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije je na strani revidenta. Če revident ne navede in ne izkaže, kateri pogoj za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je izpolnjen, se revizija kot nedovoljena zavrže.

1. Zoper v uvodu navedeno pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožnik po odvetnikih dne 2. 7. 2009 vložil revizijo.

3. S pravnomočno sodbo (1. točka izreka sodbe in sklepa), ki jo tožnik izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006) zavrnilo tožnikovo tožbo zoper sklep disciplinske komisije Univerze v ..., Fakultete za ..., z dne 15. 9. 2008 v zvezi s sklepom tožene stranke z dne 18. 11. 2008. Organ prve stopnje je z izpodbijanim sklepom odločil, da je tožnik disciplinsko odgovoren za hujšo kršitev študijskih dolžnosti in mu izrekel disciplinski ukrep začasne izključitve z Univerze v ... za čas dveh let. Tožena stranka je zavrnila tožnikov ugovor zoper izpodbijani sklep.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravno sodni praksi Vrhovega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v več svojih sklepih ( Up-858/08 z dne 3.6.2008, Up-1186/2008 z dne 23. 4. 2009) ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Ker revident v reviziji ni niti neposredno niti opisno navedel, kateri pogoj za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v tem primeru izpolnjen, revizija v tem primeru ni dovoljena.

6. Glede na navedeno je revizijsko sodišče na podlagi 89. člena ZUS-1 revizijo tožeče stranke zavrglo kot nedovoljeno.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 83, 83/2, 89

Opr. št: X Ips 446/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:X.IPS.446.2009

Opr. št: X Ips 466/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:X.IPS.466.2009

Opr. št: X Ips 24/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.24.2010

Opr. št: X Ips 121/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.121.2010

Opr. št: X Ips 150/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.150.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 562/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-08-20

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 124/2008

Tožbo v upravnem sporu je treba vložiti v roku 30 dni od dneva vročitve upravnega akta, s katerim je bil postopek končan.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi določbe 2. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006) zavrglo tožnikovo tožbo kot prepozno.

2. Tožnik vlaga pritožbo in navaja, da odločitev ni pravična. Prepričan je, da v zemljiško knjigo niso vknjiženi vsi sklepi oziroma odločbe.

4. Tudi po presoji Vrhovnega sodišča je tožnikova tožba, ki jo je oddal priporočeno na pošto dne 7. 3. 2008, prepozna. Kot je že pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje, je bila odločba tožene stranke z dne 25. 1. 2008, tožniku vročena dne 4. 2. 2008. Po določbi prvega odstavka 28. člena ZUS-1 je treba tožbo vložiti v 30-ih dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil končan postopek. V skladu s prvim odstavkom 112. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 pa se šteje, da je vloga, ki je vezana na rok, vložena pravočasno, če je izročena pristojnemu sodišču, preden se rok izteče. Če je vloga poslana po pošti priporočeno, se na podlagi drugega odstavka 112. člena ZPP šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je vloga naslovljena. V obravnavanem primeru je bil zadnji dan roka za vložitev tožbe sreda 5. 3. 2008. Tožnik pa je kljub pravilnemu pravnemu pouku v odločbi tožene stranke, tožbo oddal priporočeno na pošto šele dne 7. 3. 2008. Sodišče prve stopnje je tako tožnikovo tožbo, vloženo po preteku zakonsko določenega roka, pravilno zavrglo kot prepozno na podlagi določbe 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

5. Na drugačno odločitev  ne morejo vplivati  pritožbeni ugovori, ki se ne nanašajo niti na dejansko niti na pravno podlago izpodbijanega sklepa.

6. Glede na navedeno in ker tudi niso podani razlogi, na katere mora sodišče paziti po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena ZUS-1 v zvezi z drugim odstavkom 82. členom ZUS-1 tožnikovo pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 325/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-08-31

pritožba - podpisnik pritožbe zakoniti zastopnik - postulacijska sposobnost

Pritožbo je vložila tožeča stranka, podpisal pa jo je direktor, ki ni izkazal niti zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Pritožba je zato nedovoljena, saj jo je vložila oseba, ki te pravice nima.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo zahtevo tožeče stranke za izdajo začasne odredbe. Ta je bila predlagana v zvezi s tožbo zoper sklep ministra za finance, ki ga je izdal na podlagi 16. člena Zakona o državni upravi in 43. člena Zakona o sistemu plač v javnem sektorju.

2. Zoper izpodbijani sklep je  tožeča stranka v zakonitem roku vložila pritožbo, ki jo je podpisal direktor.

4. Po določbi drugega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 lahko dejanja v postopku s pritožbo opravlja samo stranka po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državi izpit. Ustavnost te določbe je presojalo Ustavno sodišče RS, ki je v odločbi U-I-69/07 z dne 4. 12. 2008 (Uradni list RS, št. 119/2008) ugotovilo, da ni v neskladju z Ustavo RS. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Ta v četrtem odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če ima ta opravljen pravniški državni izpit.

5. Po določbi četrtega odstavka 343. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 je pritožba nedovoljena, če jo vloži oseba, ki ni imela te pravice. V obravnavanem primeru je pritožbo vložila tožeča stranka po svojem zakonitem zastopniku, ki pa niti v postopku pred sodiščem prve stopnje niti v pritožbi ni izkazoval in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Zato je šteti, da je pritožbo vložila oseba, ki te pravice nima. Na podlagi 336. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 se v postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev, zato Vrhovno sodišče pritožnika ni pozvalo k dopolnitvi pritožbe, v kateri bi lahko izkazal sposobnost za njeno vložitev, temveč je njegovo pritožbo zavrglo kot nedovoljeno.

6. O zadevi je odločal sodnik poročevalec na podlagi prvega odstavka 346. člena ZPP, ki določa, da lahko nedovoljeno pritožbo zavrže s sklepom že sodnik poročevalec, če v preizkusu ugotovi, da pritožba ni dovoljena in če tega ni storil že predsednik senata sodišča prve stopnje (343. člen ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

ZPP člen 108, 336, 343, 343/4, 346, 346/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 767/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-11-05

dovoljenost revizije - vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe - zavrženje revizije

Vrednost revizijsko izpodbijanega dela drugostopenjske sodbe je le 6.672,08 EUR in ker revizija tudi ni bila dopuščena, gre za nedovoljeno revizijo.

1. Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožbenemu zahtevku in toženki naložilo, da mora tožnikoma plačati odmeno po drugem odstavku 72. člena Zakona o denacionalizaciji v znesku 56.120,08 EUR, in sicer vsakemu po 28.060,04 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, presežni tožbeni zahtevek (za skupno 6.672,79 EUR) zavrnilo in še odločilo o pravdnih stroških. Sodišče druge stopnje je le delno ugodilo pritožbi tožnikov tako, da je določilo drug dan za začetek teka zakonskih zamudnih obresti od prisojenega zneska, v ostalem pa jo je zavrnilo in potrdilo nespremenjeni zavrnilni del prvostopenjske sodbe.

2. Toženka v pravočasni reviziji proti drugostopenjski sodbi uveljavlja revizijski razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe ter vrnitev zadeve sodišču druge stopnje v novo sojenje.

3. Sodišče prve stopnje revizije ni vročilo nasprotni stranki, ker je ocenilo, da gre glede na datum prvostopenjske sodbe za predlog za dopustitev revizije in je zato zadevo odstopilo revizijskemu sodišču.

5. Zadnja novela ZPP-D je začela veljati 1. 10. 2008. Po prehodnih določbah 130. člena novele se spremenjena ureditev revizije uporablja v tistih zadevah, v katerih se je postopek pred sodiščem prve stopnje končal po uveljavitvi novele. Za obravnavano zadevo to pomeni uporabo spremenjenih določb, saj je sodišče prve stopnje sodbo izdalo 3. 2. 2009.

6. Revizijsko sodišče ugotavlja, da sta tožnika vložila revizijo in ne predlog za dopustitev revizije. To jasno izhaja tako iz same vsebine njune vloge kot iz njene oznake. Po spremenjeni ureditvi instituta revizije pa je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000 EUR (drugi odstavek 367. člena ZPP) ali če je predhodno dopuščena (tretji dostavek 367. člena ZPP). V tej zadevi je vrednost revizijsko izpodbijanega dela drugostopenjske sodbe le 6.672,08 EUR in ker revizija tudi ni bila dopuščena, gre za nedovoljeno revizijo. Spremenjeni prvi odstavek 375. člena ZPP določa vročanje revizije nasprotni stranki le, če gre za dovoljeno ali dopuščeno revizijo. Zato nevročitev revizije v tej zadevi ni bila ovira za odločanje revizijskega sodišča.

7. Revizijsko sodišče je nedovoljeno revizijo tožnikov na podlagi 377. člena ZPP zavrglo skupaj z njunimi priglašenimi revizijskimi stroški.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII DoR 21/2010-5, enako tudi VS RS VIII DoR 21/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-03-03

zavrženje predloga - predlog za dopustitev revizije - uveljavljanje pravic iz invalidskega zavarovanja - dovoljenost revizije po zakonu

Tožnik je v tej zadevi uveljavljal pravice iz invalidskega zavarovanja. Po določbi 4. točke 32. člena ZDSS-1 je v tovrstnih sporih revizija vselej dovoljena, razen v izrecno navedenih primerih, ki pa v obravnavani zadevi ne pridejo v poštev.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev nezakonitosti odločb tožene stranke ter za razvrstitve tožnika v III. kategorijo invalidnosti in priznanje pravic iz invalidskega zavarovanja. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnika zavrnilo in potrdilo prvostopno sodbo.

2. Tožnik je vložil tako revizijo kot predlog za dopustitev revizije „zaradi bistvenih kršitev pravil postopka in zaradi zmotne uporabe materialnega prava“.

3. Tožnik je v tej zadevi uveljavljal pravice iz invalidskega zavarovanja. Po določbi 4. točke 32. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 2/2004 – ZDSS-1) je v tovrstnih sporih revizija vselej dovoljena, razen v izrecno navedenih primerih, ki pa v obravnavani zadevi ne pridejo v poštev.

4. Ker za odločanje o dopustitvi revizije v primeru, ko je ta že po zakonu dovoljena ni ne pravne podlage ne pravnega interesa pravdnih strank, je Vrhovno sodišče predlog za dopustitev revizije zavrglo kot nedovoljen (tretji odstavek 367. člena ob smiselni uporabi 377. in 374. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 31

Opr. št: VS RS VIII DoR 21/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:VS.RS.VIII.DOR.21.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII DoR 27/2010, enako tudi VSRS Sklep VIII DoR 21/2011
Sklep II DoR 251/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-14

CIVILNO PROCESNO PRAVO - STANOVANJSKO PRAVO

predloga za dopustitev revizije - pridobitev lastninske pravice na stanovanju - privatizacija stanovanj - odkup stanovanja za tretjega - obveznost imetnika stanovanjske pravice - odstop od sodne prakse - dopuščena revizija

ali je ugotovitev o obstoju zavezovalnega pravnega posla zadostna podlaga za utemeljenost zahtevka za ugotovitev lastninske pravice

pravna narava ustnega dogovora, da bo toženec kot imetnik stanovanjske pravice po SZ kupil stanovanje za tožnico in ga prenesel nanjo, ko bo le-ta  plačala celotno kupnino.

Predlogu za dopustitev revizije se ugodi in se revizija dopusti glede vprašanja, ali je ugotovitev o obstoju zavezovalnega pravnega posla zadostna podlaga za utemeljenost zahtevka za ugotovitev lastninske pravice, in glede vprašanja, kakšni so pravna narava in posledično pravni učinki ustnega dogovora pravdnih strank, da bo toženec kot imetnik stanovanjske pravice po Stanovanjskem zakonu kupil stanovanje za tožnico in ga bo prenesel nanjo, ko bo s strani tožnice plačana celotna kupnina.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo primarnemu zahtevku po tožbi za ugotovitev lastninske pravice in za izstavitev zemljiškoknjižnega dovolila in zavrnilo primarni in podrejeni zahtevek po nasprotni tožbi. Tožencu je naložilo plačilo tožničinih stroškov postopka.

2. Sodišče druge stopnje je toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da toženec sam nosi svoje stroške pritožbenega postopka.

3. Toženec je v predlogu za dopustitev revizije navedel, da ugoditev zahtevku za ugotovitev lastninske pravice na podlagi trditev o pravnem poslu kot podlagi za pridobitev lastninske pravice odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča. Poleg tega se ne strinja s stališčem sodišč, da je šlo v obravnavanem primeru za mandatno pogodbo in da iz te pogodbe izhaja njegovega obveznost izstavitve zemljiškoknjižnega dovolila. Tudi glede tega stališča trdi, da odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča in da sodba Vrhovnega sodišča, na katero se sklicuje izpodbijana sodba, v obravnavani zadevi ni uporabljiva.

5. Glede vprašanj, ki jih izpostavlja predlog in ki so navedena v izreku tega sklepa, so pogoji za dopustitev revizije izpolnjeni. V tem obsegu je zato Vrhovno sodišče revizijo dopustilo (tretji odstavek 367.c člena Zakona o pravdnem postopku).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII DoR 107/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-03

predlog za dopustitev revizije - pogoj za dopustitev revizije - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Na podlagi navedb tožnika v predlogu za dopustitev revizije Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugotavlja, da ne obstajajo pogoji za dopustitev revizije iz 367.a člena ZPP.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku, da je tožena stranka dolžna tožniku izplačati 11.125,62 EUR z zakonskimi obrestmi in na tako izplačan znesek obračunati davke in prispevke ter odmerjene stroške postopka. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Na podlagi navedb tožnika v predlogu za dopustitev revizije zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugotavlja, da ne obstajajo pogoji za dopustitev revizije iz 367.a člena ZPP.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 162/2009, enako tudi VS RS Sklep II DoR 278/2009

Sklep II DoR 185/2009, enako tudi II DoR 234/2009, II DoR 269/2009, II DoR 4/2010
Sklep VIII DoR 96/2009, enako tudi VIII DoR 41/2010, VIII DoR 98/2009, VIII DoR 83/2004, VIII DoR 78/2009, VIII DoR 99/2009, VIII DoR 100/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-03

pomembno pravno vprašanje - predlog za dopustitev revizije - obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje - poklicni gasilec v gospodarski družbi

Vprašanje obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja poklicnih gasilcev je pomembno pravno vprašanje, ki se nanaša na večje število delavcev, ki poklicno opravljajo gasilsko službo. Prav tako je pravno pomembno, da so glede pravic iz obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja poklicni gasilci, zaposleni v gospodarskih družbah, izenačeni s poklicnimi gasilci v ustreznih javnih zavodih.

Predlogu se ugodi in se revizija dopusti glede vprašanja, ali je delodajalec poklicnega gasilca v gospodarski družbi dolžan prijaviti v obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje.

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku in toženi stranki naložilo, da tožnika, ki je poklicni gasilec, prijavi v obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje za čas od 29. 10. 2005 dalje in zanj plača ustrezne prispevke. Sodišče druge stopnje je sodbo sodišča prve stopnje spremenilo in tožbeni zahtevek kot neutemeljen zavrnilo.

2. Tožnik predlaga dopustitev revizije zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje. Navaja, da deveti odstavek 14. a člena Zakona o gasilstvu (ZGas) določa, da imajo poklicni gasilci pravico do priznanja zavarovalne dobe s povečanjem, da gre za vprašanja izenačitve poklicnih gasilcev v javnih zavodih in gospodarskih družbah in glede na to za pomembno vprašanje, o katerem Vrhovno sodišče še ni odločalo.

4. Vprašanje obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja poklicnih gasilcev je pomembno pravno vprašanje, ki se nanaša na večje število delavcev, ki poklicno opravljajo gasilsko službo. Prav tako je pravno pomembno, da so glede pravic iz obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja poklicni gasilci, zaposleni v gospodarskih družbah, izenačeni s poklicnimi gasilci v ustreznih javnih zavodih. Zato je v skladu s 376. a členom ZPP od odločitve VSRS mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti in enotne uporabe prava.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a

Zakon o gasilstvu (1993) - ZGas  - člen 14a

Opr. št: VIII DoR 41/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:VIII.DOR.41.2010

Opr. št: VIII DoR 98/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:VIII.DOR.98.2009

Opr. št: VIII DoR 83/2004, ECLI:SI:VSRS:2004:VIII.DOR.83.2004

Opr. št: VIII DoR 78/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:VIII.DOR.78.2009

Opr. št: VIII DoR 99/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:VIII.DOR.99.2009

Opr. št: VIII DoR 100/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:VIII.DOR.100.2009

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 174/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-14

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - upokojena uslužbenka pristojnega sodišča kot stranka v postopku - dvom v nepristranost sodišča

Nekdanja zaposlitev tožnice na krajevno pristojnem sodišču in do neke mere poznavanje razmer pravdnih strank sami po sebi nista taki okoliščini, ki bi pri razumnem človeku utemeljevali dvom v nepristranskost sodišča.

Predlog sodišča za prenos pristojnosti se zavrne.

1. Okrajno sodišče v Kočevju je po prejemu tožbe v tej zadevi vrhovnemu sodišču predlagalo, da prenese pristojnost na drugo stvarno pristojno sodišče, ker je tožnica njihova upokojena delavka, bila je vodja pravdnega, nepravdnega in zapuščinskega vpisnika. Z njo se občasno srečujejo na skupnih srečanjih zaposlenih na sodišču v prostem času, razmere med pravdnima strankama pa so jim iz njenega pripovedovanja v neki meri poznane.

3. Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med slednje sodi tudi dvom v nepristranskost sodišča. Na ta razlog nakazujejo okoliščine, s katerimi sodišče utemeljuje svoj predlog za prenos pristojnosti. Vendar dvom ne more biti le na abstraktni ravni. Bivša zaposlitev tožnice na krajevno pristojnem sodišču in do neke mere poznavanje razmer pravdnih strank sami po sebi nista taki okoliščini, ki bi pri razumnem človeku utemeljevali dvom v nepristranskost sodišča. Sodniki so dolžni in sposobni opravljati sodniško funkcijo po ustavi in zakonu ter tako, da varujejo nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe (2. člen Zakona o sodiščih). V sedanji fazi postopka tudi nobena od pravdnih strank opisanega dvoma ni izrazila. Zato je vrhovno sodišče zavrnilo neutemeljen predlog pristojnega sodišča za prenos pristojnosti.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 3/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-25

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - vrednost spornega predmeta - pristojnost okrajnega sodišča

Glede na vrednost spornega predmeta je v zadevi podana pristojnost okrajnega sodišča.

V tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

1. V tej zadevi je Okrajno sodišče v Ljubljani v sklepu s 16. 10. 2009 o razveljavitvi sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba, odločilo tudi, da bo o zahtevku in stroških odločalo Okrožno sodišče v Kopru. Slednje svoje stvarne pristojnosti ne sprejema in zato v dopisu s 4. 1. 2010 vrhovnemu sodišču predlaga, da odloči v sporu o pristojnosti. Svoj predlog utemeljuje z določbo prvega odstavka 32. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), po kateri je do 1. 1. 2010 okrožno sodišče pristojno za odločanje v sporih s premoženjskopravnimi zahtevki, v katerih vrednost spornega predmeta presega 8.345,85 EUR, v tej zadevi pa je vrednost le 5.641,20 EUR.

2. Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v tej zadevi pristojno za odločanje Okrajno sodišče v Piranu.

3. Okrajno sodišče v Ljubljani v sklepu s 16. 10. 2009 ni pojasnilo svojega stališča, zakaj je v tej zadevi podana stvarna pristojnost okrožnega sodišča. Po prvem odstavku 32. člena ZPP so (bila) okrožna sodišča pristojna za sojenje v sporih o premoženjskopravnih zahtevkih, v katerih je vrednost spornega predmeta presegala 2,000.000 SIT oziroma sedaj 8.345,85 EUR (z uveljavitvijo novele ZPP-D pa se je s 1. 1. 2010 ta vrednost še zvišala). To pa pomeni, da je v navedeni zadevi podana pristojnost okrajnega sodišča. Ker je tožnik (prej upnik) popravil svoj predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine glede toženčevega (prej dolžnikovega) prebivališča, je na podlagi 47. člena ZPP podana krajevna pristojnost Okrajnega sodišča v Piranu.

4. Zato je vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP odločilo kot v izreku tega sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 25, 25/2, 32, 32/1, 47

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 89/2010, enako tudi I R 75/2010