TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III R 14/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-06-16

spor o pristojnosti - spor iz avtorske pravice - gospodarski spor - izključna krajevna pristojnost

Tožnik od toženca zahteva plačilo nadomestila – avtorskega honorarja za javno predvajanje glasbenih del na glasbenih prireditvah. ZS v drugem odstavku 103. člena določa, da je za odločanje v sporih o pravicah intelektualne lastnine (na prvi stopnji) krajevno izključno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani – centralni oddelek za verodostojno listino je s sklepom VL 34214/2008 z dne 1. 10. 2008 razveljavilo svoj sklep o izvršbi z dne 12. 6. 2008 v delu, v katerem je (bila) dovoljena izvršba, in odločilo, da bo o zahtevku in stroških v pravdnem postopku odločalo Okrožno sodišče v Kopru.

2. Okrožno sodišče v Kopru je sprožilo spor o pristojnosti (prvi odstavek 24. in drugi odstavek 25. člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP) in pri tem navajalo, da je za odločanje v tej zadevi izključno krajevno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani, saj gre za spor o pravici intelektualne lastnine.

3. Iz predloženih verodostojnih listin (računov), na podlagi katerih je tožnik predlagal izdajo sklepa o izvršbi, in dosedanjih navedb pravdnih strank izhaja, da tožnik od toženca zahteva plačilo nadomestila – avtorskega honorarja za javno predvajanje glasbenih del na glasbenih prireditvah. Gre torej za spor iz avtorske pravice, za katerega je po 6. točki drugega odstavka 32. člena ZPP ne glede na vrednost spornega predmeta stvarno pristojno okrožno sodišče. Pri tem pa je treba upoštevati, da Zakon o sodiščih (ZS) v drugem odstavku 103. člena določa, da je za odločanje v sporih o pravicah intelektualne lastnine (na prvi stopnji) krajevno izključno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani (razen za spore med delodajalci in delavci v zvezi z izumi, oblikami teles, slikami, risbami in tehničnimi izboljšavami). Navedeno je narekovalo odločitev, ki je razvidna iz izreka tega sklepa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 24, 24/1, 25, 25/2, 32, 32/2-6

Zakon o sodiščih (1994) - ZS  - člen 103, 103/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 244/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-06-02

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - vrednost spornega predmeta nedenarnega zahtevka - zavrženje revizije

Ker se oblikovalni in dajatveni zahtevek tožeče stranke nanašata na nepremičnino, se kot vrednost spornega predmeta šteje tista vrednost spornega predmeta, ki jo je tožeča stranka navedla v tožbi.

1. Obravnavani postopek se je pred sodiščem prve stopnje končal pred uveljavitvijo Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku – ZPP-D (Ur. l. RS, št. 45/2008). Zato se po drugem odstavku njegovega 130. člena nadaljuje po dosedanjih določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo).

2. Tožeča stranka je s tožbo izpodbijala Razdružilno pogodbo, ki jo je tožena stranka sklenila z njenim dolžnikom, družbo F. d.o.o. Zahtevek je sprva temeljil na 280. členu Zakona o obligacijskih razmerjih in 88. členu Zakona o davčnem postopku, nato pa ga je tožeča stranka zaradi začetka stečajnega postopka nad njenim dolžnikom preoblikovala v skladu z določbami Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji. Od takrat naprej je (bilo) v sporu treba uporabiti pravila o postopku v gospodarskih sporih (6. točka 483. člena ZPP).

3. V gospodarskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 20.864,63 EUR, prej 5,000.000,00 SIT (490. člen ZPP).(1)

Ker se v obravnavani zadevi oblikovalni in dajatveni zahtevek tožeče stranke nanašata na nepremičnino, se kot vrednost spornega predmeta šteje tista vrednost spornega predmeta, ki jo je tožeča stranka navedla v tožbi (drugi odstavek 44. člena ZPP).

4. Tožeča stranka je tako v tožbi, kot kasneje ob spremembi tožbe, navedla, da je vrednost spornega predmeta enaka 2,100.000,00 SIT (sedaj 8.763,14 EUR). Ker ne presega zgoraj navedene mejne vrednosti za dovoljenost revizije, revizija ni dovoljena in jo je bilo treba na podlagi 377. člena ZPP zavreči.

Op. št. (1): Po prvem odstavku 13. člena Zakona o uvedbi eura (Ur. l. RS, št. 114/2006) se šteje, da se tolarski zneski, navedeni v predpisih in sodnih aktih, z dnem uvedbe eura (1. 1. 2007) glasijo na euro, preračunano po tečaju zamenjave. Tečaj zamenjave je določen v Uredbi Sveta (ES) št. 1086/2006 z dne 11. 7. 2006 (UL L št. 195 z dne 15. 7. 2006) in znaša 239,640 slovenskih tolarjev za 1 euro.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 44, 44/2, 377, 483, 483-6, 490

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep III Ips 58/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-06-02

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - postranske terjatve - zavrženje revizije

Pri določitvi vrednosti spornega predmeta se upošteva le vrednost glavnega zahtevka ne pa tudi vrednost obresti.

Tožeča stranka krije sama svoje stroške revizijskega postopka.

1. Obravnavani postopek se je pred sodiščem prve stopnje končal pred uveljavitvijo Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku – ZPP-D (Ur. l. RS, št. 45/2008). Zato se po drugem odstavku njegovega 130. člena nadaljuje po dosedanjih določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo).

2. Po določbi 490. člena ZPP revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 20.864,63 EUR (prej 5,000.000,00 SIT).(1) Pri določitvi vrednosti spornega predmeta se upošteva le vrednost glavnega zahtevka (prvi odstavek 39. člena ZPP), ne pa tudi vrednost obresti, pravdnih stroškov, pogodbenih kazni in drugih postranskih terjatev, razen če se te ne uveljavljajo kot glavni zahtevek (drugi odstavek 39. člena ZPP).

3. Obresti se štejejo za glavni zahtevek le, če so osnovni, oziroma edini razlog za začetek pravde. Če pa je zahtevek za njihovo plačilo postavljen poleg zahtevka za plačilo glavnice, se vedno štejejo kot postranska terjatev. Takšne narave ne izgubijo niti, če so izračunane kot glavnica, niti ko je v postopku z revizijo sporna le odločitev o njih.

4. Tožeča stranka z revizijo izpodbija le odločitev o zamudnih obrestih. Njihovo plačilo je zahtevala poleg plačila glavnice, kar pomeni, da gre za postransko terjatev, ki po pravilih procesnega prava nima nikakršne vrednosti (spornega predmeta). Ker ni izpolnjen pogoj za dovoljenost revizije iz zgoraj navedenega 490. člena ZPP, revizija ni dovoljena. Vrhovno sodišče jo je zavrglo na podlagi 377. člena ZPP, ker tega v mejah svojih pravic ni storilo že sodišče prve stopnje.

5. Ker tožeča stranka z revizijo ni uspela, po prvem odstavku 154. člena ZPP sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

Op. št. (1): Po prvem odstavku 13. člena Zakona o uvedbi eura (Ur. l. RS, št. 114/2006) se šteje, da se tolarski zneski, navedeni v predpisih in sodnih aktih, z dnem uvedbe eura (1. 1. 2007) glasijo na euro, preračunano po tečaju zamenjave. Tečaj zamenjave je določen v Uredbi Sveta (ES) št. 1086/2006 z dne 11. 7. 2006 (UL L št. 195 z dne 15. 7. 2006) in znaša 239,640 slovenskih tolarjev za 1 euro.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 39, 39/1, 39/2, 377, 490

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Dor 24/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-07-23

dopuščena revizija - negatorna tožba - protipravnost posega v lastninsko pravico

Vrhovno sodišče je revizijo dopustilo glede vprašanja protipravnosti posega tožene stranke v lastninsko pravico tožeče stranke.

Predlogu se delno ugodi in se revizija dopusti glede vprašanja protipravnosti posega v solastninsko pravico tožeče stranke.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je tožeča stranka zahtevala, da mora tožena stranka na skupni terasi v četrtem nadstropju večstanovanjske stavbe v Ljubljani, vzpostaviti prejšnje stanje tako, da odstrani postavljeni prizidek in betonska korita za rože.

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo pritožbi tožeče stranke in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je ugodilo tožbenemu zahtevku pod točko I/1 in toženi stranki naložilo, da mora na terasi sporne večstanovanjske stavbe vzpostaviti prejšnje stanje tako, da odstrani postavljeni prizidek in betonska korita za rože.

3. Tožena stranka je vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem navaja, da sodišče dejanskega stanja ni preizkusilo z vidika pravne kvalifikacije gradnje na tujem svetu. Glede na čas posegov (v letu 1978) ne bi smelo uporabiti določil Stvarnopravnega zakonika. Odstranitev prizidka, ki nikogar ne moti, s terase, do katere ima dostop le toženec, je v nasprotju z načelom sorazmernosti. Vsako poseganje v lastninsko pravico še ni protipravno. Sodišče druge stopnje je ugotovilo, da je izhod na nepohodno streho urejen iz skupnega hodnika, kar nima podlage v izvedenem dokaznem postopku; ugotovljeno je namreč bilo, da je edini izhod na teraso iz toženčevega stanovanja. Sodba sodišča druge stopnje, izdana v ponovnem sojenju, je sodba presenečenja, saj tožena stranka takšnega izida postopka glede na razveljavitveno odločbo ob prvem sojenju ni mogla pričakovati.

5. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367. a člena Zakona o pravdnem postopku so v obravnavanem primeru podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa pod I. točko. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo, sicer pa je predlog zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 1/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-06-17

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani.

1. Sodišče prve stopnje je mladoletna T. R. in S. R., ki ju je 13. 11. 2007 izven zakona rodila M. R., očetovstvo pa je z izjavo pri pristojnem centru za socialno delo priznal R. P., dodelilo v varstvo in vzgojo materi, očeta pa zavezalo zanju plačevati preživnino. Sodišče druge stopnje je takšno sodbo potrdilo.

2. R. P. je Vrhovnemu sodišču predlagal, naj zoper sodbo sodišča druge stopnje dopusti revizijo.

3. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, zato je Vrhovno sodišče toženčev predlog zavrnilo (tretji odstavek 367. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 42/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-07-15

dovoljenost revizije - nepravdni postopek - ureditev stikov z otrokom - zavrženje revizije

Ker revizija zoper odločitev o ureditvi stikov, izdana v nepravdnem postopku, ni dovoljena, je Vrhovno sodišče predlog kot nedovoljen zavrglo.

1. Sodišče druge stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje, s katerim sta bili predlagateljevi vlogi z dne 20. 1. 2009 in z dne 9. 2. 2009 kot nerazumljivi zavrženi, in zavrglo pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje, s katerim je bil predlagatelj pozvan, naj pritožbo zoper sklep z dne 19. 3. 2009 popravi tako, da jo vloži v slovenskem jeziku.

2. Predlagatelj v vlogi, ki jo je vložil sam in ki jo je naslovil kot revizija, izpodbija navedena sklepa. Meni, da ne bi smeli formalni razlogi prevladati nad koristjo otroka, za kar gre v obravnavanem postopku, in da bi moralo sodišče po uradni dolžnosti poskrbeti za prevod njegovih pisanj.

4. Ker predlagatelj izpodbija sklepe, izdane po 1. 10. 2008, je Vrhovno sodišče njegov predlog obravnavalo kot predlog za dopustitev revizije. Po četrtem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) revizije ni mogoče dopustiti, če zakon določa, da revizije ni. Ker po 34. členu Zakona o nepravdnem postopku revizija ni dovoljena, razen če zakon določa drugače, zakonodaja pa za odločanje o stikih v nepravdnem postopku ne predvideva revizije, je Vrhovno sodišče predlog kot nedovoljen zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Dor 17/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-07-15

dopustitev revizije - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP niso podani.

1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da mora tožena stranka tožnici plačati poleg pravnomočno prisojenega ji zneska 19.195,46 EUR še 16.220,54 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 1. 2002 dalje, v presežku pa je njen tožbeni zahtevek zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je sodbo glede glavne terjatve potrdilo, glede stranske terjatve pa jo je spremenilo tako, da je zahtevek za plačilo zakonskih zamudnih obresti od zneska 16.220,54 EUR za obdobje od 10. 7. 2003 dalje zavrnilo.

3. Tožena stranka je vložila predlog za dopustitev revizije zoper sodbo sodišča druge stopnje v delu, s katerim je bila zavrnjena njena pritožba zoper sodbo sodišča prve stopnje o zavezi plačati tožnici odškodnino z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

4. Ker pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) niso podani, je Vrhovno sodišče predlog zavrnilo (drugi odstavek 367.c člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 16/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-06-24

dopustitev revizije - izvrševanje stikov z otrokom - način prevzema otroka ob izvrševanju stikov

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP so podani glede pravnega vprašanja, kateremu od staršev se pri izvrševanju stikov naloži obveznost, da poskrbi za prehod k drugemu staršu.

Predlogu se delno ugodi in se revizija dovoli glede odločitve o ureditvi stikov, in sicer glede vprašanja, kateremu od staršev se pri izvrševanju stikov naloži obveznost, da poskrbi za prehod mladoletnega otroka k drugemu staršu.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da se mladoletni sin – drugi tožnik zaupa v varstvo in vzgojo toženki – materi. Prvemu tožniku je naložilo plačevanje preživnine za mladoletnega sina v višini 350,00 EUR od 15. 2. 2007, med mladoletnim sinom in očetom pa je določilo stike v obsegu in na način, ki izhaja iz izreka sodbe sodišča prve stopnje.

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo pritožbi tožeče stranke in sodbo sodišča prve stopnje v petem odstavku III. točke izreka spremenilo tako, da je oče dolžan materi sporočiti predviden datum poletnih počitnic najkasneje do 1. 5. Sicer je pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožnik je vložil predlog za dopustitev revizije, v katerem navaja, da sodišče ni spoštovalo načela kontradiktornosti. Obrazložitev sodbe je pomanjkljiva, saj nima razlogov v zvezi s trditvijo, da odtujevanje otroka od očeta pomeni negativen faktor za otrokov zdrav telesni in duševni razvoj. Sodba sodišča druge stopnje nima razlogov o pritožbenem ugovoru, da bi bilo zaradi odmika časa potrebno novo izvedensko mnenje. Višina preživnine, ki jo je sodišče naložilo prvemu tožniku, je v nasprotju z ustaljeno sodno prakso Vrhovnega sodišča Republike Slovenije (sodba II Ips 928/2008 in sklep II Ips 586/2005). Sodišče je stike določilo v premajhnem obsegu. Sodba sodišča druge stopnje nima razlogov o pritožbenem ugovoru, da so stiki določeni na takšen način, da mora oče med tednom in tudi drugače vedno priti po otroka in ga vrniti na naslov toženke. Takšna odločitev odstopa od ustaljene sodne prakse. V zadevi II Ips 558/2005 je Vrhovno sodišče Republike Slovenije izreklo, da je pomembno, da pri izvrševanju stikov vsak od staršev poskrbi za en prevoz mladoletnih otrok, saj se jim tako pokaže, da sta pri izvrševanju osebnih stikov prisotna oba starša, ki sta v razmerju do otrok enakopravna.

5. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena Zakona o pravdnem postopku so v obravnavanem primeru podani glede pravnega vprašanja, opredeljenega v izreku tega sklepa pod I. točko. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato v tako začrtanem obsegu revizijo dopustilo, sicer pa je predlog zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 135/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-08-26

dovoljenost revizije - glavna in postranske terjatve - vrednost spornega predmeta - kapitalizirane obresti - zavrženje revizije

V primeru, ko je ugotovitev pravice do revizije odločilna vrednost spornega predmeta, vzame kot vrednost spornega predmeta samo vrednost glavnega zahtevka, ne pa tudi obresti, razen če se te uveljavljajo kot glavni zahtevek. V obravnavani zadevi se obresti, čeprav kapitalizirane, uveljavljajo skupaj z glavnico, torej niso glavni zahtevek.

1. Prvostopenjsko sodišče je tožničin tožbeni zahtevek v celoti zavrnilo.

2. Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožničino pritožbo in potrdilo sodbo prvostopenjskega sodišča.

3. Zoper to sodbo v zvezi s prvostopenjsko sodbo je tožnica vložila pravočasno revizijo iz vseh revizijskih razlogov s predlogom

, naj ji revizijsko sodišče ugodi in razveljavi sodbi nižjih sodišč ter zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v novo sojenje.

4. Revizija je bila v skladu s 375. členom ZPP vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila.

6. Tožnica v tej pravdi vtožuje glavnico, vračilo kupnine v višini 837,49 EUR (prej 200.697,60 SIT). K temu znesku je prištela kapitalizirane zakonske zamudne obresti, ki so se natekle od 5. 3. 1992, ko je kupnino plačala, do 11. 7. 2000, ko je od toženke prejela plačilo v višini 1.357,25 EUR (prej 325.253,06 SIT). Od dobljenega zneska je odštela toženkino plačilo, tako da znaša končni zahtevani znesek 10.051,99 EUR (prej 2,408.859,94 SIT). Od tega zneska zahteva še zakonske zamudne obresti od 12.7.2000 dalje do plačila.

7. Po določbi drugega odstavka 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,92 EUR (prej 1,000.000,00 SIT). Po 39. členu ZPP se v primeru, ko je ugotovitev pravice do revizije odločilna vrednost spornega predmeta, vzame kot vrednost spornega predmeta samo vrednost glavnega zahtevka, ne pa tudi obresti, razen če se te uveljavljajo kot glavni zahtevek. V obravnavani zadevi se obresti, čeprav kapitalizirane, uveljavljajo skupaj z glavnico, torej niso glavni zahtevek. Znesek kupnine 837,49 EUR (200.697,60 SIT) ne presega mejne vrednosti, predpisane za dovoljenost revizije. Zato revizija ni dovoljena in jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 254/2004, enako tudi II Ips 89/2004
Sklep II Ips 26/2008, enako tudi II Ips 420/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-10

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker vrednost izpodbijanega dela sodbe ne presega revizijskega praga, revizija ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za sklenitev kupoprodajne pogodbe in tožniku naložilo plačilo toženčevih stroškov postopka.

2. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da je tožnik dolžan tožencu povrniti njegove stroške pritožbenega postopka.

3. Tožnik vlaga revizijo iz razloga zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, naj Vrhovno sodišče sodbo sodišča druge stopnje spremeni tako, da zahtevku ugodi, podrejeno pa naj jo razveljavi in zadevo vrne sodišču druge stopnje v novo sojenje.

4. Sodišče je reviziji vročilo Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožencu, ki nanjo ni odgovoril.

6. V skladu z drugim odstavkom 367. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) je revizija v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT).

7. Vrednost spornega predmeta, kot je bila označena v tožbi, znaša 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT). Ker navedeni znesek ne presega revizijskega praga, revizija ni dovoljena.

8. Po navedenem je revizijsko sodišče revizijo zavrglo (377. člen ZPP). Odločitev o reviziji vključuje zavrnitev predloga za povrnitev stroškov revizijskega postopka (prvi odstavek 154. člena ZPP).

Opr. št: II Ips 420/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:II.IPS.420.2009

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 153/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-09-17

dovoljenost revizije - revzija, ki jo vloži zakoniti zastopnik pravdne stranke - predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu - zavrženje revizije

Ni dovoljena revizija, ki jo je vložil zakoniti zastopnik tožene pravne osebe in navedel, da ima pravniški državni izpit, a hkrati dokaza o tem ni predložil.

1. Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožbenemu zahtevku in toženi stranki naložilo plačilo odškodnine tožniku v znesku 7.719,90 EUR (prej 1,850.000 SIT) z zakonskimi zamudnimi obrestmi in pravdnimi stroški. Višji tožbeni zahtevek do uveljavljenih 14.605,24 EUR (prej 3,500.000 SIT) je zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožena stranka je zoper drugostopenjsko sodbo vložila revizijo. Uveljavlja revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga spremembo sodb nižjih sodišč  z zavrnitvijo tožbenega zahtevka, podrejeno pa njuno razveljavitev in ponovno sojenje.

4. Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu in tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

6. Revizija spada med izredna pravdna sredstva (26. poglavje ZPP). V postopku z izrednimi pravdnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). Izjemoma sme pravdna dejanja v takšnem postopku opravljati stranka sama, če ima njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Navedeno dejstvo mora stranka izkazati najpozneje ob vložitvi revizije. Tožena stranka je sicer v reviziji navedla, da ima njen zakoniti zastopnik, to je član uprave S. Č., pravniški državni izpit, vendar dokaza o tem reviziji ni priložila in s tem za dovoljenost revizije odločilne okoliščine ni izkazala. V skladu z ustaljeno sodno prakso (Pravno mnenje z dne 26. 6. 2002,  Pravna mnenja 1/2002, stran 21; II Ips 876/2007; II Ips 965/2007; II Ips 219/2009) revizijsko sodišče ugotavlja, da je tožena stranka vložila revizijo sama, vendar te pravice nima. Taka revizija je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP), zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 367, 367/1, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.