TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I Up 24/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-05-26

Obveznost za plačilo sodne takse za sodbo po ZST nastane ob vročitvi sodbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje tožnici odmerilo sodno takso za sodbo v višini 79,30 EUR ter ji naložilo plačilo na sodni račun, pri čemer mora tožnica sodišču prve stopnje predložiti dokazilo o plačilu.

2. Tožnica v pritožbi zoper izpodbijani sklep navaja, da z možem potrebujeta dva avtomobila. Sodišču prve stopnje ni mogla dostaviti potrdila o dohodkih za zadnje tri mesece. Njena družina je v slabem finančnem stanju.

4. Sodišče prve stopnje je po presoji pritožbenega sodišča tožnici pravilno odmerilo sodno takso za sodbo. Tožnica je dne 16. 10. 2007 vložila vlogo, s katero je nasprotovala plačilnemu nalogu za sodno takso za sodbo, zato je sodišče prve stopnje izdalo odločbo o odmeri takse na podlagi prvega odstavka 27. člena Zakona o sodnih taksah - ZST. Tožničina obveznost za plačilo sodne takse za sodbo je nastala ob vročitvi sodbe dne 25. 8. 2007 (2. točka drugega odstavka 4. člena ZST), sama taksa pa ji je bila pravilno odmerjena po tarifni številki 28 ZST.

5. V tem pritožbenem postopku pa so pravno neupoštevne tožničine navedbe v zvezi z njenim premoženjskim stanjem in dohodki, saj ne morejo vplivati na drugačno odločitev Vrhovnega sodišča. O zavrnitvi njenega predloga za oprostitev plačila sodnih taks je bilo že odločeno. Pritožbeno sodišče pa tudi ni pristojno za odločanje o predlogu za oprostitev plačila stroškov postopka, saj je za to na prvi stopnji odločanja pristojno sodišče prve stopnje (prvi odstavek v času odločanja veljavne določbe 169. člena Zakona o pravdnem postopku – ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1).

6. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 76. v zvezi z 82. členom ZUS-1 zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 17/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-11-08

odpravnina ob upokojitvi - rok za vložitev revizije - vložitev pri pristojnem sodišču - zavrženje revizije

Tožnik je vložil revizijo po odvetniku na Višje delovno in socialno sodišče zadnji dan roka, sodišče prve stopnje pa jo je prejelo 26. 11. 2008. Ker revizija ni bila v roku vložena na pristojnem sodišču, jo je revizijsko sodišče kot prepozno zavrglo.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da je tožena stranka dolžna plačati odpravnino v višini 6.245,05 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od  5. 1. 2007, in odločilo, da mora tožnik toženi stranki povrniti stroške postopka.

2. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožnik vložil revizijo, ki jo je zadnji dan roka 19. 11. 2008 poslal na Višje delovno in socialno sodišče, in sicer naslovljeno kot predlog za dopustitev revizije. To je tožnikovo vlogo odstopilo sodišču prve stopnje, ki jo je prejelo 26. 11. 2008 in jo je preko Višjega delovnega in socialnega sodišča predložilo Vrhovnemu sodišču kot revizijo.

4. Tožnik v reviziji navaja, da je sodišče zmotno tolmačilo določbe enajstega odstavka 92. člena Zakona o obrambi – ZObr (Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji), saj bi morala tožniku pripadati odpravnina tako zaradi prenehanja delovnega razmerja kot tudi zaradi upokojitve.

5. Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) vročena nasprotni stranki, ki na revizijo ni odgovorila.

7. Vrhovno sodišče je tožnikovo vlogo obravnavalo kot revizijo, kot mu je bila  predložena. V primeru, da bi se tožnikova vloga obravnavala kot predlog za dopustitev revizije, kot jo je naslovil tožnik, pa bi Vrhovno sodišče moralo predlog za dopustitev revizije zavreči kot nedovoljen, ker je v obravnavani zadevi revizija glede na vrednost spora dovoljena po samem zakonu (drugi odstavek 130. člena ZPP-D v povezavi z drugim odstavkom 367. členom ZPP-UPB3).

8. Po določbi 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) se v postopku v delovnih in socialnih sporih uporabljajo določbe, ki urejajo pravdni postopek, če ni s tem zakonom določeno drugače. 373. člen ZPP določa, da je treba revizijo vložiti pri sodišču, ki je izreklo sodbo prve stopnje in to, kot to določa 367. člen ZPP, v tridesetih dneh od vročitve prepisa pravnomočne sodbe izdane na drugi stopnji. Po prvem odstavku 112. člena ZPP se šteje, da je vloga vezana na rok, vložena pravočasno, če je izročena pristojnemu sodišču, preden se izteče rok.

9. Tožnik je pravnomočno sodbo prejel 20. 10. 2008. Tožnik je po odvetniku revizijo vložil na Višje delovno in socialno sodišče zadnji dan roka, sodišče prve stopnje pa jo je prejelo 26. 11. 2008. Ker revizija ni bila v roku vložena na pristojnem sodišču, jo je revizijsko sodišče kot prepozno zavrglo (377. člen v zvezi s 374. členom ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 61/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-10-05

predlog za dopustitev revizije - pomembno pravno vprašanje - pravno vprašanje, ki ni bilo razlog za odločitev v izpodbijani sodbi - zavrnitev predloga

Ker obravnavani predlog zasleduje odgovor na vprašanje, ki ni bil razlog odločitve sodišča druge stopnje, predlog ne ustreza kriterijem iz prvega odstavka 367. a člena ZPP.

1. Sodišče prve stopnje je delno zavrglo tožbo, delno pa zavrnilo tožbeni zahtevek na ugotovitev neobstoja prijavljene terjatve. Sodišče druge stopnje je s sodbo zavrnilo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

2. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije. V predlogu je uveljavljala zmotno uporabo materialnega prava. Izpostavila je naslednje pravno vprašanje:

Ali je vzajemnost za pobot podana, če ima ena stranka nejudikatno terjatev, druga stranka pa judikatno terjatev, pri čemer pa bi obstoj nejudikatne terjatve zoper toženo stranko izkazala v pravdnem postopku, ki se je prav zaradi tega vodil pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani zoper toženo stranko?

3. Iz predložene sodbe sodišča druge stopnje izhaja, da sodišče druge stopnje ni utemeljilo svoje odločitve niti z izključitvijo možnosti pobota med judikatno in nejudikatno terjatvijo niti s stališčem, da v primeru, v katerem si stopita nasproti judikatna in nejudikatna terjatev, ni izpolnjena predpostavka vzajemnosti. Vprašanje, ki ga predlagatelj izpostavlja, tako ni bilo odločilno za zavrnitev pritožbe. Ker sme revizijsko sodišče po drugem odstavku 371. člena ZPP v primeru dopuščene revizije preizkusiti izpodbijano sodbo samo glede konkretnih vprašanj, glede katerih je bila revizija dopuščena, obravnavani predlog pa zasleduje odgovor na vprašanje, ki ni bil razlog odločitve sodišča druge stopnje, predlog ne ustreza kriterijem iz prvega odstavka 367. a člena ZPP. Ni namreč pričakovati, da bi vprašanje, ki za odločitev ni bilo ključno, v revizijskem postopku terjalo odgovor. Vrhovno sodišče je predlog za dopustitev revizije zato moralo zavrniti.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a, 367a/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 50/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-07

dopuščena revizija - domneva o umiku tožbe - prekinitev postopka - odločba, izdana med prekinitvijo postopka - ne bis in idem - dvakratno odločanje o isti pritožbi

Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP so izpolnjeni glede pravnega vprašanja ali je sodišče druge stopnje kršilo določbe pravdnega postopka, ko je o isti pritožbi odločilo dvakrat.

Revizija se dopusti glede vprašanja, ali je sodišče druge stopnje kršilo določbe pravdnega postopka, ko je o isti pritožbi odločilo dvakrat.

1. Sodišče druge stopnje je s sklepom Cpg 220/2009 z dne 3. 12. 2009 ugodilo tožničini pritožbi zoper sklep sodišča prve stopnje o ustavitvi postopka (zaradi domnevanega umika tožbe na podlagi četrtega odstavka 282. člena Zakona o pravdnem postopku; ZPP). Vendar je nato zaradi stališča, da naj bi ta sklep (zaradi prekinitve postopka, ki je nastala 3. 6. 2009, z začetkom stečajnega postopka nad tožnico, in zaradi pravila iz drugega odstavka 207. člena ZPP) ne imel pravnega učinka, o isti tožničini pritožbi odločilo še enkrat (tokrat jo je zavrnilo).

2. Zoper drugega od navedenih sklepov sodišča druge stopnje tožnica vlaga predlog za dopustitev revizije.

3. Pogoji za dopustitev revizije iz prvega odstavka 367.a člena ZPP so izpolnjeni glede pravnega vprašanja, ki izhaja iz predloga in je strnjeno v izreku tega sklepa. Vrhovno sodišče je zato revizijo dopustilo.

ZPP člen 207, 207/2, 282, 282/4, 339, 339/2, 339/2-12.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III DoR 65/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-07

predlog za dopustitev revizije - izbris subjekta vpisa iz sodnega registra brez likvidacije - dovoljenost revizije - zavrženje predloga za dopustitev revizije

Za postopek izbrisa iz sodnega registra brez likvidacije se uporabi 16. člen ZSReg, ki določa, da zoper pravnomočen sklep, izdan v postopku za vpis v sodni register, ni dovoljena revizija.

1. Sodišče prve stopnje je kot prepozen zavrglo ugovor subjekta vpisa zoper sklep, da se začne postopek izbrisa tega subjekta iz sodnega registra brez likvidacije. Sodišče druge stopnje je ta sklep z zavrnitvijo pritožbe subjekta vpisa potrdilo.

2. Predlog za dopustitev revizije, ki ga subjekt vpisa vlaga zoper sklep sodišča druge stopnje, ni dovoljen. V skladu s 429. členom Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (Ur. l. RS, št. 126/07; ZFPPIPP) se namreč za postopek izbrisa iz sodnega registra brez likvidacije uporabljajo pravila postopka vpisa v sodni register, določena v Zakonu o sodnem registru (Ur. l. RS, št. 54/07 – uradno prečiščeno besedilo; ZSReg), če ni v oddelku 7.3 ZFPPIPP drugače določeno. Ker v tem oddelku ni določb o izrednih pravnih sredstvih, se uporabi 16. člen ZSReg, ki določa, da zoper pravnomočen sklep, izdan v postopku za vpis v sodni register, ni dovoljena revizija.

3. Ker revizija ni dovoljena, je tudi dopustiti ni mogoče (tretji odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 26/99–45/08; ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367, 367/4

Zakon o sodnem registru (1994) - ZSReg  - člen 16

Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (2007) - ZFPPIPP  - člen 429

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 92/2010, enako tudi VS RS II DoR 317/2014
Sklep VIII DoR 103/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-11-02

predlog za dopustitev revizije - spor o prenehanju delovnega razmerja - sodna razveza pogodbe o zaposlitvi - odškodnina namesto reintegracije - dovoljenost revizije po zakonu - zavrženje predloga

Odškodnina po 118. členu ZDR je pravica, ki je neločljivo povezana s prenehanjem delovnega razmerja. Ker je revizija vedno dovoljena v sporih glede obstoja ali prenehanja delovnega razmerja, je tudi glede pravic, ki iz tega spora izvirajo, če se uveljavljajo v isti tožbi, revizija vedno dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je ugotovilo nezakonitost prenehanja delovnega razmerja tožnici pri toženi stranki, ji od prenehanja delovnega razmerja z dne 8. 2. 2008 do 1. 12. 2008, ko se je invalidsko upokojila, priznalo vse pravice iz delovnega razmerja, vključno s plačo. Prisodilo ji je tudi odškodnino na podlagi 118. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002 in naslednji) v višini 5.820,00 EUR. Sodišče druge stopnje je sodbo sodišča prve stopnje v delu, ki se nanaša na plačilo odškodnine po 118. členu ZDR spremenilo tako, da je tožbeni zahtevek zavrnilo, v preostalem delu pa jo je potrdilo.

2. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem nasprotuje zavrnitvi zahtevka iz naslova odškodnine. Meni, da je do odškodnine upravičena, saj ji delovno razmerje ni prenehalo zakonito, ves čas, najmanj pa do upokojitve, je imela pravico do reintegracije, ki pa je ne želi, zato je upravičena do odškodnine namesto nje za obdobje od 8. 2. 2008 do 1. 12. 2008. Ker sodišča v podobnih primerih odškodnino priznavajo, predlaga dopustitev revizije.

3. Po tretjem odstavku 367. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) je revizija v primerih, ko ni dovoljena že po zakonu, dovoljena le, če jo v skladu s 367. a členom ZPP dopusti sodišče (dopuščena revizija).

4. Po 2. točki 31. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) je v sporih o obstoju ali prenehanju delovnega razmerja revizija vselej dovoljena. Odškodnina po 118. členu ZDR (kot nadomestkom za reintegracijo) je pravica, ki je neločljivo povezana s prenehanjem delovnega razmerja. Ker je revizija vedno dovoljena v sporih glede obstoja ali prenehanja delovnega razmerja, je tudi glede pravic, ki iz tega spora izvirajo, če se uveljavljajo v isti tožbi, revizija vedno dovoljena (1).

5. Ker glede na navedeno ni ne pravne podlage ne pravnega interesa pravdnih strank za vložitev predloga za dopustitev revizije v tem delovnem sporu, ga je Vrhovno sodišče zavrglo kot nedovoljenega (tretji odstavek 367. člena ZPP ob smiselni uporabi 377. in 374. člena ZPP).

Op. št. (1): Prim. sklep VS RS VIII Pri 77/2007 z dne 20. 11. 2007

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367, 367a, 374, 377

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 31

Zakon o delovnih razmerjih (2002) - ZDR  - člen 118

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 129/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranost sodišča

Razlogi, s katerimi tožnik utemeljuje svoj predlog, ne morejo vzbuditi razumnega dvoma v nepristranskost sojenja pri pristojnem sodišču, saj so očitki o ravnanjih „nekaterih odgovornih pooblaščencev RS in EU“ povsem na pavšalni ravni, očitki v zvezi s konkretno zadevo pa neutemeljeni.

Predlog za prenos pristojnosti se zavrne.

1. V tej pravdni zadevi je tožnik 4. 12. 2009 vložil vlogo, ki jo je poimenoval nadzorstvena pritožba in ki se nanaša na več tožnikovih kazenskih in civilnih zadev pri Okrajnem sodišču v Domžalah. Vloga je po svoji vsebini predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče, ker tožnik z delom Okrajnega sodišča v Domžalah ni zadovoljen. Tožnik za vsako od zadev pojasnjuje, kaj naj bi bilo narobe. Za pravdno zadevo P 119/2009 trdi, da je sodišče nezakonito zavrnilo njegov predlog za izdajo začasne odredbe in po razveljavitvi tega sklepa kljub urgencam ni izdalo nove začasne odredbe. Pojasnjuje še, da naj bi bila izvirna napaka storjena že v pravdi iz leta 1987 ter zaključuje, da mu nekateri odgovorni pooblaščenci RS in EU ne dajo dihati ter povzročajo neprecenljivo škodo.

3. Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Razloga smotrnosti tožnik ne uveljavlja, njegov dvom v nepristranskost vseh sodnikov pristojnega sodišča pa je povsem subjektivne narave. Razlogi, s katerimi ga utemeljuje, ne morejo vzbuditi razumnega dvoma v nepristranskost sojenja pri pristojnem sodišču, saj so očitki o ravnanjih „nekaterih odgovornih pooblaščencev RS in EU“ povsem na pavšalni ravni, očitki v zvezi s konkretno zadevo pa neutemeljeni. Razveljavitev sklepa o zavrnitvi predlagane začasne odredbe sama po sebi ne pomeni, da je bila razpravljajoča sodnica pristranska. Razveljavitveni sklep pritožbenega sodišča je prvostopenjsko sodišče prejelo 24. 11. 2009, tožnikovo urgenco 30. 11. 2009, sedaj obravnavani predlog za prenos pristojnosti pa že 4. 12. 2009. Glede na tak časovni potek očitek o neizdaji začasne odredbe ne more biti utemeljen. Iz podatkov spisa še izhaja, da je prvostopenjsko sodišče o začasni odredbi ponovno odločilo že 4. 1. 2010, tožnik pa s pritožbo proti temu sklepu ni bil uspešen. Povzeti podatki torej nikakor ne utemeljujejo razumnega dvoma v nepristranskost sojenja. Zato je vrhovno sodišče zavrnilo tožnikov neutemeljen predlog za prenos pristojnosti.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 138/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - predlagana priča uslužbenec pristojnega sodišča - umik dokaznega predloga

Možnost zaslišanja ali možnost vpogleda v pisne izjave prič, od katerih so nekatere zaposlene na pristojnem sodišču, sama po sebi še ne vzbuja razumnega dvoma v nepristranskost sojenja. V takem primeru gre šele za dokazni predlog, o katerem niti še ni odločeno, poleg tega pa so sodniki sposobni nepristranskega sojenja vsem osebam in odločanja na podlagi dokazne ocene, ki temelji na racionalni argumentaciji izvedenih dokazov.

Predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče se zavrne.

1. V pravdi zaradi motenja posesti je krajevno in stvarno pristojno Občinsko sodišče v Slovenski Bistrici razpisalo že štiri naroke, od katerih je dva na toženčev predlog preklicalo, na zadnjem pa je obravnavalo ugovor zoper izdano začasno odredbo. Ker je tožnica pred tem narokom predlagala zaslišanje in predložila pisne izjave 17 prič, je toženec na zadnjem naroku predlagal izločitev vseh sodnikov pristojnega sodišča. Meni namreč, da dvom v njihovo nepristranskost zbuja okoliščina, da so tri od predlaganih prič zaposlene pri tem sodišču. Tožnica se na samem naroku o predlogu ni izjavila, je pa že naslednji dan umaknila dokazni predlog za zaslišanje in vpogled pisnih izjav omenjenih treh prič.

2. Okrožno sodišče v Mariboru, kamor je bil predlog posredovan, je glede na njegovo vsebino pravilno ocenilo, da ne gre za zahtevo za izločitev vseh sodnikov, ampak za predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče in ga je zato posredovalo vrhovnemu sodišču.

4. Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Morebitni dvom v nepristranskost sojenja na določenem sodišču spada med druge tehtne razloge, vendar ta razlog v obravnavani zadevi ni podan. Možnost zaslišanja ali možnost vpogleda v pisne izjave prič, od katerih so nekatere zaposlene na pristojnem sodišču (vodja urada predsednice in dve pravosodni sodelavki), sama po sebi še ne vzbuja razumnega dvoma v nepristranskost sojenja. V takem primeru gre šele za dokazni predlog, o katerem niti še ni odločeno, poleg tega pa so sodniki sposobni nepristranskega sojenja vsem osebam in odločanja na podlagi dokazne ocene, ki temelji na racionalni argumentaciji izvedenih dokazov. V tej zadevi pa poleg navedenega sodišče o dokaznem predlogu sploh ne bo odločalo, saj ga je stranka umaknila. Vrhovno sodišče je zato zavrnilo neutemeljen predlog za prenos pristojnosti.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 67

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 110/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-10-04

spor o pristojnosti - vrednost spornega predmeta - stvarna pristojnost

Vprašanje stvarne pristojnosti glede na vrednost spornega predmeta.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

1. Okrajno sodišče v Ljubljani – COVL je dne 15. 4. 2010 razveljavilo sklep o izvršbi v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba in določen izvršitelj ter odločila, da bo o zahtevku in stroških odločalo v pravdnem postopku Okrožno sodišče v Kopru.

2. Okrožno sodišče v Kopru je 12. 7. 2010 sprožilo spor o pristojnosti, ker vrednost spornega predmeta ne presega 20.000 EUR in je glede na stalno prebivališče toženca podana splošna krajevna pristojnost Okrajnega sodišča v Piranu.

3. Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

4. Z novelo Zakona o pravdnem postopku (ZPP-D ) je od 1. 1. 2010 dalje v 30. in 32. členu ZPP določena vrednost spornega predmeta 20.000 EUR kot mejna vrednost, odločilna za stvarno pristojnost okrajnega ali okrožnega sodišča. V primerih, ko se postopek začne s predlogom za izvršbo na podlagi verodostojne listine in preide zaradi ugovora na podlagi 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju – ZIZ v pravdni postopek, se po drugem odstavku 62. člena ZIZ določi tudi stvarna in krajevna pristojnost pravdnega sodišča. Odločilne so zakonske določbe o pristojnosti, ki veljajo in se uporabljajo na dan izdaje sklepa o delni razveljavitvi sklepa o izvršbi in o nadaljevanju pravdnega postopka pred pristojnim sodiščem(1). Sklep o delni razveljaviti sklepa o izvršbi je bil izdan v času, ko so bile že v veljavi novelirane določbe 30. oziroma 32. člena ZPP o mejni vrednosti 20.000 EUR za razdelitev med okrajno in okrožno pristojnostjo. Ker gre v obravnavanem primeru za vrednost spornega predmeta 9.331,38 EUR je na podlagi 30. ter 46. člena ZPP stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

Op. št. (1): Primerjaj sklep VS RS I R 37/2010 in I R 82/2010.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 25, 30, 32, 46

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 62

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.