TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II DoR 160/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-23

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ODŠKODNINSKO PRAVO

predlog za dopustitev revizije - odstop od sodne prakse - višina odškodnine za nepremoženjsko škodo - zavrnitev predloga za dopustitev revizije

Tožničina odškodnina je v okvirih ustaljene sodne prakse Vrhovnega sodišča, zato se predlog za dopustitev revizije zavrne.

1. Sodišče prve stopnje je tožniku v zvezi s škodnim dogodkom z dne 27. 5. 2006 določilo pravično denarno odškodnino za nepremoženjsko škodo v višini 4.000 EUR in glede na predhodno plačilo naložilo toženi stranki plačilo zneska 1.030,54 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, preostali del tožbenega zahtevka pa je zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in prvostopenjsko sodbo v izpodbijanih delih potrdilo.

3. Tožeča stranka je vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava. V predlogu navaja, da gre za pravno vprašanje odmere pravične denarne odškodnine in trdi, da odločitev sodišč druge in prve stopnje glede višine odškodnine za nepremoženjsko škodo odstopa od sodne prakse revizijskega sodišča. Navaja zadeve II Ips 105/2006, II Ips 312/2005 in II Ips 65/2009 in trdi, da je bila v navedenih zadevah prisojena bistveno višja odškodnina v primerjavi z obravnavano zadevo, kjer je odškodnina glede na ugotovljene okoliščine prenizka.

5. Vrhovno sodišče ugotavlja, da je tožnica v obravnavanem škodnem dogodku utrpela udarnino glave, nateg vratnih mišic, udarnino leve rame, udarnino predela prsnice in udarnino medenice. Sodišči obeh stopenj sta razsodili, da je pravična denarna odškodnina za nepremoženjsko škodo v tožničinem primeru 4.000 EUR, kar pomeni 4,30 povprečnih neto plač.

6. Vrhovno sodišče je primerjalo tožničino odškodnino z odškodninami v treh zadevah, na katere se sklicuje predlagateljica in z odškodninami v številnih drugih primerljivih primerih, zabeleženih v sodni praksi Vrhovnega sodišča. Glede na okoliščine primera je prišlo do zaključka, da je tožničina odškodnina v okvirih ustaljene sodne prakse Vrhovnega sodišča, zato ni utemeljena trditev v predlogu, da odločitev sodišča druge stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča. Ker torej ni podan uveljavljani pogoj iz 367.a člena ZPP, je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 367.c člena ZPP tožničin predlog za dopustitev revizije zavrnilo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367, 367a, 367a/1-1, 367c, 367c/2

Obligacijski zakonik (2001) - OZ  - člen 179

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II DoR 109/2010, enako tudi II DoR 68/2010, II DoR 347/2010, II DoR 112/2010, II DoR 17/2010, II DoR 129/2009
Sklep II DoR 272/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-30

dopuščena revizija - obseg zapuščine - dogovor o gradnji - sprememba deležev solastnikov - mansarda - vlaganja v nepremičnino - odstop od sodne prakse

Rveizija je dopuščena glede problema stvarnopravnih posledic vlaganj v nepremičnino.

Revizija se dopusti glede vprašanja stvarnopravnih posledic vlaganj v nepremičnino, ki stoji na parc. št. 352/1 k.o. ...

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev, da je prvi toženec prejel od pokojnega očeta F. D. kot darilo dvoetažno stanovanjsko hišo na parc. št. 352/2 k.o. .., ki se mu obračuna v dedni delež. Zavrnilo je tudi ugotovitveni zahtevek, da mansardno stanovanje, ki se nahaja v 2. nadstropju stanovanjske stavbe na naslovu v L., ne spada v zapuščinsko maso po pokojnem F. D. in da spada v zapuščino po pokojnem 255/600 celote nepremičnine, vpisane v vl. št. 1062 k.o. ..., ter ugotovitveni zahtevek, da so deleži druge, tretje in četrte tožene stranke na nepremičnini parc. št. 352/1 za vsako po 17/600 celote, delež prve tožene stranke 51/600, delež tožnika pa 243/600.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožnika delno ugodilo, sodbo v I. točki in v odločitvi o pravdnih stroških razveljavilo in zadevo v tem obsegu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje; v II. točki pa spremenilo tako, da je ugotovilo, da sporno stanovanje do 157/600 celote nepremičnine parc. št. 352/1 k.o. ... ne spada v zapuščinsko maso po pokojnem F. D., da spada v zapuščino po pokojnem 281/600 celote nepremičnine ter da so deleži druge, tretje in četrte tožene stranke v sporni nepremičnini za vsako po 18/600 celote, delež prve tožene stranke 54/600, delež tožnika pa 211/600. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo.

3. Zoper sodbo sodišča druge stopnje je prva tožena stranka na podlagi 367.b člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) vložila predlog za dopustitev revizije, v katerem predlaga, naj Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo dopusti, ker odločitev sodišča druge stopnje odstopa od sodne prakse. Sklicuje se na sodbo II Ips 631/2005, iz katere izhaja, da se z vlaganji v solastnino, na kateri so deleži določeni, razmerja med solastniki ne morejo spremeniti, razen če bi o tem obstajal dogovor med solastniki.

5. Ker so izpolnjeni pogoji iz 367.a člena ZPP, je Vrhovno sodišče revizijo dopustilo glede vprašanja stvarnopravnih posledic vlaganj tožeče stranke v nepremičnino, ki stoji na parc. št. 352/1 k.o. ...

Zakon o temeljnih lastninskopravnih razmerjih (1980) - ZTLR  - člen 20, 20/1, 33

Stvarnopravni zakonik (2002) - SPZ  - člen 48

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367a

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II DoR 321/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-10-21

CIVILNO PROCESNO PRAVO - KMETIJSKA ZEMLJIŠČA - OBLIGACIJSKO PRAVO

dopuščena revizija - prodaja kmetijskega zemljišča - razveljavitev pogodbe - vsebina tožbenega zahtevka - vpis lastninske pravice v zemljiško knjigo

- ali bi moral tožnik zahtevati razveljavitev prodajne pogodbe, ki jo je toženec sklenil s tretjo osebo, glede na to, da prenos lastninske pravice po tej pogodbi še ni bil vpisan v zemljiški knjigi,

- ali naknadna sklenitev pogodbe s tretjo osebo vpliva na odločitev o utemeljenosti zahtevka za izstavitev zemljiškoknjižnega dovolila.

Ali bi moral tožnik zahtevati razveljavitev prodajne pogodbe, ki jo je toženec sklenil s tretjo osebo, glede na to, da prenos lastninske pravice po tej pogodbi še ni bil vpisan v zemljiški knjigi?

Ali naknadna sklenitev pogodbe s tretjo osebo vpliva na odločitev o utemeljenosti zahtevka za izstavitev zemljiškoknjižnega dovolila?

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov zahtevek za sklenitev prodajne pogodbe za kmetijsko zemljišče, ugodilo je pa le zahtevku za izstavitev zemljiškoknjižnega dovolila. Sodišče druge stopnje je pritožbo toženke zavrnilo, pritožbi tožnika pa je ugodilo tako, da je sodbo sodišča prve stopnje spremenilo v zavrnilnem delu in je ugodilo tudi zahtevku za sklenitev prodajne pogodbe.

2. Toženka je v skladu s 367.b členom ZPP podala predlog za dopustitev revizije zoper odločbo sodišča druge stopnje. Meni, da je sodišče napačno uporabilo 512. člen OZ in zagrešilo tudi relativno bistveno kršitev določb pravdnega postopka, ker je napačno uporabilo 190. člen ZPP. Toženka poudarja, da je dne 22.1.2008 za sporno kmetijsko zemljišče sklenila prodajno pogodbo z M. S. in ji tudi izstavila zemljiškoknižno dovolilo. Toženka meni, da bi tožnik zato moral zahtevati razveljavitev te pogodbe, ker pa tega ni zahteval, njegova tožba ni sklepčna in bi moralo sodišče tožbeni zahtevek zavrniti. Sodišče druge stopnje je zavzelo stališče, da uveljavljanje zahtevka za razveljavitev pogodbe s tretjo osebo ni potrebno, ker v zemljiški knjigi prepis lastninske pravice še ni bil opravljen. Toženka poudarja, da glede tega vprašanja ni prakse Vrhovnega sodišča. Toženka tudi meni, da je sodišče druge stopnje napačno uporabilo 190. člen ZPP, ko je odločilo, da sama sklenitev prodajne pogodbe ne predstavlja razloga za zavrnitev tožbenega zahtevka, prodajna pogodba pa je bila sklenjena že pred vložitvijo tožbe.

4. Revizijsko sodišče je ocenilo, da je od odločitve vrhovnega sodišča v tem primeru mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava in za razvoj prava preko sodne prakse. Zato je predlogu ugodilo in revizijo v navedenem obsegu dopustilo (tretji odstavek 367.c člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 367c, 367c/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 20/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-10-26

Ker umik revizije ni posebej urejen, veljajo na podlagi 383. člena ZPP zanj smiselno določbe tega zakona o umiku pritožbe. Na podlagi drugega odstavka 334. člena ZPP lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče o njej ne izda odločbe.

Ugotovi se, da je tožena stranka umaknila revizijo.

1. Sodišče prve stopnje je razveljavilo redno odpoved pogodbe o zaposlitvi št. 04-P/07 z dne 2. 4. 2007, ki jo je tožena stranka iz poslovnih razlogov podala tožniku, ter ugotovilo, da le-temu delovno razmerje ni prenehalo 17. 5. 2007, ampak še traja z vsemi pravicami in obveznostmi dalje, do reintegracije tožnika na delovno mesto pri toženi stranki. Slednji je naložilo, da mora tožnika pozvati nazaj na delo, mu vpisati delovno dobo v delovno knjižico in mu priznati vse druge pravice iz dela in v zvezi z delom, za čas od 17. 5. 2007 do reintegracije, ter mu povrniti njegove pravdne stroške.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, glede pritožbenih stroškov pa je odločilo, da tožena stranka sama nosi svoje.

3. Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožena stranka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava, v kateri je predlagala spremembo izpodbijane sodbe tako, da se ugotovi, da je bila izpodbijana odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita, oziroma razveljavitev izpodbijane sodbe in sodbe sodišča prve stopnje oziroma le izpodbijane sodbe ter vrnitev zadeve v novo sojenje sodišču prve oziroma druge stopnje.

4. Revizija je bila v skladu z 375. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP – Ur. l. RS, št. 26/1999 in nadaljnji) vročena tožniku, ki nanjo ni odgovoril.

5. Po tem, ko je bila revizija predložena Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, je tožena stranka sporočila, da umika revizijo.

6. Ker umik revizije ni posebej urejen, veljajo na podlagi 383. člena ZPP zanj smiselno določbe tega zakona o umiku pritožbe. Na podlagi drugega odstavka 334. člena ZPP lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče o njej ne izda odločbe. Glede na to, da sodišče o vloženem izrednem pravnem sredstvu še ni izdalo odločbe, je ugotovilo dovoljeno razpolaganje tožene stranke in o reviziji ne bo odločalo.

7. V zvezi s pravdnimi stroški je štelo, da je umaknjen tudi predlog za povrnitev stroškov revizijskega postopka.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 334, 334/2, 383

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 404/2007, enako tudi X Ips 306/2008, X Ips 15/2010
Sklep VIII R 16/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-09-14

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - plačilo prejemkov iz delovnega razmerja - zaposlitev pri samostojnem podjetniku

Predmet spora je uveljavljanje denarnih izplačil iz delovnega razmerja tožnika pri tožencu, samostojnem podjetniku posamezniku. Kasnejša izguba statusa samostojnega podjetnika na odgovornost toženca kot tožnikovega delodajalca ne more vplivati.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Delovno sodišče v Celju.

1. Tožnik je pri Delovnem sodišču v Celju vložil tožbo, v kateri je od toženca zahteval plačilo regresa za letni dopust in razliko dodatka za delovno dobo za čas od leta 2004 do 17. 9. 2009, ko je bil zaposlen pri tožencu, kot samostojnem podjetniku (s.p.).

2. Delovno sodišče v Celju se je ob ugotovitvi, da toženec več nima statusa samostojnega podjetnika in da je poslovno dejavnost prenesel za gospodarsko družbo G. d.o.o., s sklepom Pd 461/2009-18 dne 4. 5. 2010 izreklo za stvarno nepristojno in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Celju, kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču.

3. Okrajno sodišče pristojnosti ni sprejelo in predlaga, da v sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče. Ker izvirajo tožbeni zahtevki iz delovnega razmerja tožnika pri tožencu, ki je tudi kot samostojni podjetnik za obveznosti odgovarjal kot fizična oseba, ugotavlja, da so v zadevi podani vsi opredelilni elementi delovnega spora.

4. Za odločanje v zadevi je stvarno pristojno delovno sodišče.

5. Iz navedb v tožbi, pa tudi iz opredelitve tožbenega zahtevka izhaja, da je predmet spora uveljavljanje denarnih izplačil iz delovnega razmerja tožnika pri tožencu. Podjetnik oziroma samostojni podjetnik v smislu določb Zakona o gospodarskih družbah (ZGD) je fizična oseba, ki odgovarja za svoje obveznosti z vsem svojim premoženjem (člen 7/1 ZGD). Tožnik je bil torej v delovnem razmerju s tožencem, kot fizično osebo, ki je imel v času delovnega razmerja status samostojnega podjetnika. Tožnikov delodajalec je bil torej toženec kot fizična oseba in kasnejša izguba statusa samostojnega podjetnika na odgovornost toženca, kot tožnikovega delodajalca ne more vplivati.

6. Glede na navedeno gre v zadevi za spor o pravicah in obveznostih iz delovnega razmerja med delavcem in delodajalcem. Za odločanje o takšnih individualnih delovnih sporih pa je na podlagi točke b prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) stvarno pristojno delovno sodišče – v tej zadevi torej Delovno sodišče v Celju, pri katerem je bila tožba vložena.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 5

Zakon o gospodarskih družbah (1993) - ZGD  - člen 7, 7/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.