Sodba X Ips 1370/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-04-22

vračilo davka - vračilo plačanih zamudnih obresti - odprava odmerne odločbe - molk organa

Posledice neustavnosti, ugotovljene z odločbo Ustavnega sodišča U-I-356/02 z dne 23.9.2004, bodo odpravljene v postopkih odmere davka, ki v času izdaje odločbe Ustavnega sodišča še niso bili pravnomočno končani, na druge postopke pa ugotovljena neustavnost nima vpliva.

Tožeča stranka trpi sama svoje stroške revizijskega postopka.

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje v 1. točki izreka odločilo, da se postopek v upravnem sporu po prekinitvi z dnem 12. 5. 2006 nadaljuje, v 2. točki izreka, da se na podlagi 4. točke prvega odstavka 60. člena ZUS-1 tožbi delno ugodi, v 3. točki izreka pa, da se na podlagi prvega odstavka 59. člena ZUS-1 tožba tožeče stranke (revidenta) zoper odločbo tožene stranke z dne 27. 10. 2004, zavrne v delu, ki se nanaša na zavrnitev pritožbe zoper 1. točko izreka odločbe Posebnega davčnega urada z dne 12. 1. 2000. Z izpodbijano prvostopno odločbo sta bili zavrnjeni revidentovi zahtevi za vračilo zamudnih obresti v znesku 8.726.691,00 SIT in za plačilo zamudnih obresti v višini 40.629.847,60 SIT.

2. Sodišče prve stopnje v razlogih izpodbijane sodbe navaja, da je Ustavno sodišče  v  odločbi, št. U-I-356/02-14 z dne 23. 9. 2004, objavljeni v Uradnem listu RS, št. 109/2004 z dne 8. 10. 2004, odločilo, da bodo posledice ugotovljene neustavnosti odpravljene v postopkih, ki ob uveljavitvi ZDavP-1 še niso bili pravnomočno končani, s čimer ni poseglo v procesni tek zadev. Zato bodo pogoji za vračilo preplačane davčne obveznosti izpolnjeni šele po pravnomočni odpravi izvršilnega naslova tudi v primeru, če gre za odpravo na podlagi odločbe Ustavnega sodišča RS.

3. Revident v reviziji (prej pritožbi) uveljavlja nepravilno ugotovitev dejanskega stanja, kršitve pravil postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Navaja, da je Vrhovno sodišče RS s sodbo I Up 278/02 z dne 22. 11. 2005 odpravilo ukrepe iz prvostopne odmerne odločbe in v delu, ki se nanaša na zamudne obresti, tudi odločbo tožene stranke, vendar na podlagi te odločitve Vrhovnega sodišča upravni organ o zadevi ni odločil, zato je treba glede obresti za čas do izvršljivosti prvostopne odločbe z dne 20. 8. 1998 odločiti v obravnavanem upravnem sporu, ki se vodi na podlagi zahteve za plačilo nezakonito plačanih obresti in akontacij davka.

4. Tožena stranka v odgovoru na revizijo (prej pritožbo) navaja, da je po sodbi Vrhovnega sodišča dne 17. 2. 2006 izdala odločbo, s katero je revidentu glede zamudnih obresti ugodila in odločila, da obresti tečejo od izvršljivosti prvostopne odločbe do plačila.

6. S 1. 1. 2007 je začel veljati ZUS-1, ki je v prvem odstavku 107. člena določil, da Vrhovno sodišče odloča o vloženih pravnih sredstvih zoper izdane odločbe sodišča prve stopnje po ZUS-1, če ni s posebnim zakonom drugače določeno; v drugem odstavku 107. člena pa, da se zadeve, v katerih je bila vložena pritožba pred uveljavitvijo ZUS-1, obravnavajo kot pritožbe po ZUS-1, če izpolnjujejo pogoje za pritožbo po določbah ZUS-1, v primerih, ko je pravnomočnost sodbe po zakonu pogoj za izvršitev upravnega akta, ter v primerih, ko je pritožba izrecno dovoljena na podlagi posebnega zakona. V drugih primerih se vložene pritožbe, ki jih je vložila upravičena oseba ter so pravočasne in dovoljene po določbah ZUS, obravnavajo kot pravočasne in dovoljene revizije, prvostopenjske sodbe pa postanejo pravnomočne. Glede na to določbo se v obravnavanem primeru vložena pritožba obravnava kot pravočasna in dovoljena revizija po ZUS-1, prvostopenjska sodba pa je postala pravnomočna 1. 1. 2007.

7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje (83. člen ZUS-1). Revizija se lahko vloži le zaradi bistvenih kršitev določb postopka v upravnem sporu iz drugega in tretjega odstavka 75. člena ZUS-1 (1. točka prvega odstavka 85. člena ZUS-1) in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (2. točka prvega odstavka 85. člena ZUS-1), za razliko od pritožbe, s katero se glede na 2. točko prvega odstavka 75. člena ZUS-1 lahko izpodbija tudi pravilnost presoje postopka izdaje upravnega akta. Revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (drugi odstavek 85. člena ZUS-1). Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer po uradni dolžnosti pazi na pravilno uporabo materialnega prava (86. člen ZUS-1). V tem obsegu je bil izveden sodni preizkus utemeljenosti revizije v  obravnavani zadevi.

8. Iz podatkov sodnega registra je razvidno, da je bila družba A.A.,  d.o.o., z dnem 26. 5. 2008 izbrisana iz sodnega registra zaradi pripojitve k prevzemni družbi A.B., d.d., in je s tem prenehala obstajati. A.B., d.d., je univerzalna pravna naslednica tožeče stranke (šesti odstavek 580. člena Zakona o gospodarskih družbah - ZGD-1). Po 3. točki prvega odstavka 205. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP se postopek po zakonu prekine, če stranka, ki je pravna oseba, preneha obstajati. Ker je družba A.B., d.d., univerzalna pravna naslednica družbe A.A., d.o.o., in ker so bila v tem upravnem sporu vsa procesna dejanja opravljena preden je prišlo do pravnega nasledstva, je Vrhovno sodišče v tej zadevi odločilo kljub prekinitvi postopka (drugi odstavek 207. člena ZPP). Pooblastilo revidentovi odvetnici je prenehalo z revidentovim prenehanjem (prvi odstavek 101. člena ZPP).

9. Kot izhaja iz dokumentacije v spisu, je med strankama v obravnavani zadevi sporno vračilo zamudnih obresti, plačanih na podlagi 4. točke odločbe Davčnega urada Ljubljana z dne 20. 8. 1998, za čas od nastanka davčne obveznosti do izvršljivosti prvostopne odločbe v znesku 4.051.098,00 SIT za obdobje do 30. 6. 1998, v znesku 3.843.435,50 SIT za obdobje od 1. 7. 1998 do 11. 9. 1998 ter zamudne obresti od akontacij davka za junij in julij 1998 v znesku 832.157,50 SIT.

10. V obravnavani zadevi je revident dne 10. 12. 1999 pri prvostopnem davčnem organu vložil zahtevo za vračilo plačanih zamudnih obresti v znesku 8.721.691,00 SIT, ki so mu bile obračunane po prvostopni odločbi za čas od nastanka davčne obveznosti do izvršljivosti prvostopne odločbe. V zahtevi je zatrjeval, da so se sporne obresti natekle zaradi dolgotrajnega postopka pred prvostopnim organom, kar ni revidentova krivda. Organ prve stopnje je revidentovo zahtevo zavrnil z obrazložitvijo, da so bile zamudne obresti od premalo plačanih akontacij davka od dobička pravnih oseb za leto 1998 pravilno naložene, ne glede na to, da so bile akontacije revidentu za leto 1998 vrnjene. Drugostopni organ je revidentovo pritožbo zavrnil z obrazložitvijo, da postopek odločanja o zakonitosti prvostopne odmerne odločbe še ni končan, zato se ni mogoče sklicevati na 95. člen ZDavP, po katerem davčnemu zavezancu vračilo davka pripada, če je zavezanec plačal več, kot je bil dolžan po pravnomočni odločbi, saj prvostopna odmerna odločba še ni pravnomočna.

11. Enako stališče je sprejelo tudi sodišče prve stopnje, ki je sicer ugotovilo, da je Ustavno sodišče RS v zgoraj citirani odločbi ugotovilo protiustavnost obračunavanja obresti za čas do izvršljivosti odmerne odločbe, vendar pa je zahtevek zavrnilo z obrazložitvijo, da bodo pravne posledice ugotovljene protiustavnosti odpravljene v postopku, ki se o zakonitosti odmere vodi pred Vrhovnim sodiščem. Vrhovno sodišče RS je s sodbo I Up 278/02 z dne 22. 11. 2005 odpravilo odločbo tožene stranke v tem delu in zadevo vrnilo v ponovno reševanje toženi stranki.

12. Revidentovo stališče, da bi moralo Vrhovno sodišče v obravnavani zadevi reviziji ugoditi in spremeniti izpodbijano sodbo tako, da bi ugodilo pritožbi in vrnilo zadevo v reševanje toženi stranki, samo zato, ker tožena stranka (še) ni sledila sodbi Vrhovnega sodišča v zadevi  I Up 278/02 z dne 22. 11. 2005, je zmotno. Iz zadevne odločbe Ustavnega sodišča izhaja, da bodo posledice protiustavnosti odpravljene v postopkih odmere davka, ki do uveljavitve ZDavP-1 še niso bili pravnomočno končani. Za sklep, da bi se posledice ugotovljene protiustavnosti obravnavale tudi v morebitnih odprtih postopkih vračila davka, tako ni podlage. V skladu s tretjim odstavkom 60. člena ZUS (enako določbo vsebuje sedaj veljavni  četrti odstavek 64. člena ZUS-1) mora upravni organ v primeru, da je bil upravni akt odpravljen in mu je bila zadeva vrnjena v ponovno odločanje, izdati nov upravni akt v tridesetih dneh od dneva, ko je dobil sodbo, oziroma v roku, ki ga določi sodišče. Nespoštovanje tega roka daje stranki pravico do uporabe pravnih sredstev v primeru molka organa, vendar po presoji Vrhovnega sodišča  sklicevanje na molk organa v odmernem postopku ne more pomeniti, da bi revidentov zahtevek v obravnavani zadevi iz tega razloga postal utemeljen.

13. Revident se v reviziji sklicuje tudi na to, da je bila zoper sodbo Vrhovnega sodišča  I Up 278/02 z dne 22. 11. 2005 vložena ustavna pritožba. Iz sklepa Ustavnega sodišča Up-175/06 z dne 23. 1. 2007 je razvidno, da revidentova ustavna pritožba ni bila sprejeta v obravnavo, zato to dejstvo na odločitev v obravnavani zadevi ne vpliva.

14. Ker niso podani razlogi, na katere se sklicuje revident, niti razlogi, na katere Vrhovno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je Vrhovno sodišče revizijo na podlagi 92. člena ZUS-1 zavrnilo kot neutemeljeno.

15. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrnilo, revident na podlagi prvega odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sam trpi svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.