Sodba II Ips 363/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-08-19

povrnitev nepremoženjske škode - višina denarne odškodnine - telesne bolečine - duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti

Odmera denarne odškodnine za nepremoženjsko škodo - zlom desne skočne kosti in poškodbe na možganih.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora tožena stranka tožeči stranki plačati 13,592.919,60 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od posameznih zneskov, kot izhaja iz izreka sodbe. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo. Toženi stranki je naložilo še, da mora tožeči stranki plačevati mesečno rento od 1. 5. 2000 po 22.541 SIT do petnajstega dne v mesecu za tekoči mesec. Odločilo je tudi o pravdnih stroških. Upoštevajoč pravnomočno odločitev o temelju odškodninske odgovornosti tožene stranke, je tožniku za telesne bolečine priznalo 5,000.000 SIT (ob upoštevanju njegovega 70 % prispevka k nastali škodi 1,500.000 SIT), za strah 700.000 SIT (ob upoštevanju njegovega prispevka 210.000 SIT) in za duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti 6,500.000 SIT (ob upoštevanju njegovega prispevka 1,950.000 SIT).

2. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo pritožbama obeh pravdnih strank in sodbo sodišča prve stopnje v zavrnilnem delu spremenilo tako, da je toženi stranki v plačilo naložilo še 1,200.000 SIT z zamudnimi obrestmi od 1. 1. 2002, razveljavilo pa glede 300.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 5. 2006, nad zneskom 2,265.067,57 SIT do 9,617.314 SIT, zakonskih zamudnih obresti od 9,617.314 SIT od 1. 5. 2006 do plačila in v stroškovni odločitvi ter zadevo v tem obsegu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Odškodnino za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti je zvišalo tako, da je tožniku priznalo 10,500.000 SIT (ob upoštevanju njegovega prispevka 3,150.000 SIT).

3. Zoper to sodbo v zvezi s prvostopenjsko sodbo je tožeča stranka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava s predlogom, naj ji Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugodi in sodbi sodišč prve in druge stopnje spremeni tako, da tožniku prisodi celotno vtoževano denarno odškodnino za telesne bolečine in duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti. Meni, da je upravičen do višje odškodnine za obe obliki nepremoženjske škode. Povzema ugotovitve izvedencev in poudarja, da sodišči nista dovolj ovrednotili dejstva, da je bil ob poškodbi star komaj 21 let in bo telesne in duševne bolečine trpel vse svoje življenje.

4. Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

6. Temeljni načeli za odmero odškodnino za nepremoženjsko škodo sta načelo individualizacije in načelo objektivne pogojenosti višine denarne odškodnine. Načelo individualizacije zahteva določitev pravične denarne odškodnine glede na intenzivnost (stopnjo) in trajanje telesnih in duševnih bolečin ter strahu glede na vse okoliščine, ki se odražajo pri posameznem oškodovancu. V skladu z načelom objektivne pogojenosti višine denarne odškodnine pa mora sodišče pri njeni odmeri gledati na pomen prizadete dobrine in namen odškodnine, pa tudi na to, da ne bi šla na roko težnjam, ki niso združljive z njeno naravo in družbenim namenom (prvi in drugi odstavek 200. člena Zakona o obligacijskih razmerjih).

7. Sodišči prve in druge stopnje sta z odmero denarne odškodnine za telesne bolečine (5,000.000 SIT) in duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti (10,500.000 SIT) pravilno izpolnili pravni standard pravične denarne odškodnine, saj je prisojena odškodnina primerljiva z odškodninami za podobno škodo, hkrati pa upošteva vse individualne značilnosti tožeče stranke (glej razloge sodbe sodišča prve stopnje na peti do deseti strani in razloge sodbe sodišča druge stopnje na četrti do šesti strani). Kar zadeva odškodnino za duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti, je treba pripomniti, da je sodišče pri njeni odmeri v skladu z ustaljeno sodno prakso upoštevalo, da tožnik prejema nadomestilo za telesno okvaro, kar je po prostem preudarku ovrednotilo z 1,000.000 SIT.

8. Revizijsko sodišče je neutemeljeno revizijo tožeče stranke zavrnilo (378. člen Zakona o pravdnem postopku).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.