Sklep III Ips 167/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-10-13

dovoljenost revizije - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - različna dejanska podlaga tožbenih zahtevkov - pravni interes - razveljavitev arbitražne odločbe - zavrženje revizije

Ker tožeča stranka s tožbo zahteva, naj sodišče toženi stranki naloži sklenitev dveh pogodb za različno obdobje, imata (premoženjska) tožbena zahtevka različno dejansko podlago.

Revizijskih trditev o obstoju pravnega interesa ni mogoče presojati z gledišča morebitne (pretekle) abstraktne možnosti tožeče stranke, da bi v primeru zanjo ugodnih arbitražnih odločb sama s toženo stranko sklenila pogodbi o izvajanju določenih zdravstvenih storitev. Presoja o obstoju pravnega interesa namreč vselej temelji na odgovoru na vprašanje, v čem je konkretna pravna korist tožeče stranke za uveljavljeno pravno varstvo.

Revizija se zavrže proti delu sklepa, v katerem je zavržena tožba s tožbenima zahtevkoma na sklenitev (dveh) pogodb.

Revizija se zavrne proti delu sklepa, v katerem je zavržena tožba s tožbenima zahtevkoma na razveljavitev (dveh) odločb arbitraže.

Tožeča stranka sama nosi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje se je izreklo za nepristojno. Zato je zavrglo tožbo s tožbenimi zahtevki (1) naj se razveljavita odločbi arbitraže, opravljeni pri toženi stranki 5. 5. 2005 in 30. 12. 2005, in (2) naj se toženi stranki naloži, da sklene s tožečo stranko (dve) pogodbi za opravljanje dializnih prevozov za čas od »1. 10. 2004 dalje« in »od 1. 10. 2005 dalje.«

2. Sodišče druge stopnje je na pritožbo tožeče stranke razveljavilo sklep sodišča prve stopnje v delu, v katerem se je to sodišče izreklo za nepristojno. V preostalem delu je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje o zavrženju tožbe. Takšno svojo odločitev je utemeljilo s pomanjkanjem pravnega interesa za uveljavljeno pravno varstvo.

3. Revizija ni dovoljena proti delu sklepa, v katerem je zavržena tožba s tožbenima zahtevkoma na sklenitev (dveh) pogodb.

4. Vrhovno sodišče je na podlagi drugega odstavka 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 45/2008; ZPP-D) uporabilo Zakon o pravdnem postopku s spremembami, ki so bile uveljavljene pred ZPP-D (Ur. l. RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo; ZPP).

5. Revizija je v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost spornega predmeta presega določeno vrednost (367. člen ZPP). Po določbi 490. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo) revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 20.864,63 EUR (prej 5,000.000,00 SIT). V primeru objektivne kumulacije zahtevkov se za ugotovitev pravice do revizije uporabijo pravila 41. člena ZPP. Uvrščena so namreč v poglavje „ugotovitev vrednosti spornega predmeta“ in vsebinsko dopolnjujejo 39. člen ZPP, kot temeljno pravilo tega poglavja, ki se uporablja tudi za ugotovitev pravice do revizije.(1) Če uveljavlja tožeča stranka v tožbi zoper isto toženo stranko več zahtevkov, ki se opirajo na isto dejansko in pravno podlago, je za dovoljenost revizije odločilen seštevek vrednosti vseh zahtevkov (prvi odstavek 41. člena ZPP). Če pa imajo tožbeni zahtevki različno dejansko ali različno pravno podlago, pa je za dovoljenost revizije odločilna vrednost vsakega posameznega zahtevka (drugi odstavek 41. člena ZPP).

6. Ker tožeča stranka s tožbo zahteva (med drugim), naj sodišče toženi stranki naloži sklenitev dveh pogodb za različno obdobje, imata (premoženjska) tožbena zahtevka različno dejansko podlago. Izhodišče za presojo o dovoljenosti revizije za ta dva tožbena zahtevka sta tako zneska, vsak po 8.763,14 EUR (prej po 2,100.000,00 SIT), ki ju je tožeča stranka navedla kot vrednost spornega predmeta.

7. Revizija v tem delu ni dovoljena. Revizijsko sodišče jo je moralo v tem delu zavreči (377. člen ZPP).

8. Revizija ni utemeljena proti delu sklepa, v katerem je zavržena tožba s tožbenima zahtevkoma na razveljavitev dveh odločb arbitraže.

9. Iz revizijskih izvajanj smiselno sledi, naj bi imela revidentka pravni interes za izpodbijanje arbitražnih odločb zato, ker sta izpodbijani arbitražni odločbi preprečili uresničitev njene pravice, da sama s toženo stranko sklene pogodbi o izvajanju določenih zdravstvenih storitev. S temi trditvami tožeča stranka izpodbija stališče sodišča druge stopnje o pomanjkanju pravnega interesa.

10. Revizijskih trditev o obstoju pravnega interesa ni mogoče presojati z gledišča morebitne (pretekle) abstraktne možnosti tožeče stranke, da bi v primeru zanjo ugodnih arbitražnih odločb sama s toženo stranko sklenila pogodbi o izvajanju določenih zdravstvenih storitev. Presoja o obstoju pravnega interesa namreč vselej temelji na odgovoru na vprašanje, v čem je konkretna pravna korist tožeče stranke za uveljavljeno pravno varstvo. Ker zaradi pravnomočnega zavrženja tožbe z zahtevkoma na sklenitev pogodb o izvajanju dializnih prevozov za čas od »1. 10. 2004 dalje« in »od 1. 10. 2005 dalje«, ki se očitno sklepata za eno leto, ni videti, v čem bi se konkretni pravni položaj tožeče stranke v pogledu zatrjevane pravice do sklenitve omenjenih pogodb lahko izboljšal z razveljavitvijo izpodbijanih arbitražnih odločb, revizijsko sodišče ne more sprejeti revizijskega stališča, da ima tožeča stranka pravni interes za tožbo na razveljavitev odločb arbitraže.

11. Relativna bistvena kršitev postopka iz prvega odstavka 339. člena ZPP ter revizijski razlog iz 2. točke prvega odstavka 370. člena ZPP tako nista podana. Enako velja za očitek absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Res pritožbeno sodišče ni navedlo določbe ZPP, na kateri je utemeljilo pravilnost zavrženja tožbe v postopku pred sodiščem prve stopnje. Vendar pa ta pomanjkljivost ne onemogoča preizkusa izpodbijanega sklepa. S tem v zvezi revizijsko sodišče dodaja, da je pravni interes splošna procesna predpostavka, pomanjkanje pravnega interesa pa ima za posledico zavrženje tožbe (prvi odstavek 274. člena ZPP).

12. Revizijsko sodišče je na podlagi 378. člena ZPP zavrnilo revizijo v delu, ki se nanaša na odločitev o zahtevani razveljavitvi arbitražnih odločb.

13. Odločitev o stroških revizijskega postopka temelji na prvem odstavku 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP.

Op. št. (1): Tako Vrhovno sodišče tudi v sklepih III Ips 28/2000 z dne 24. 5. 2000, II Ips 271/2001 z dne 24. 1. 2002, III Ips 125/2001 z dne 30. 5. 2002, III Ips 94/2002 z dne 6. 2. 2003, III Ips 28/2004 z dne 15. 2. 2005 in III Ips 44/2007 z dne 23. 5. 2007.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 41, 41/2, 274, 339, 339/1, 370, 370/1, 370/1-2, 377

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.