Sklep II Ips 1170/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-06-11

zahteva za varstvo zakonitosti - dovoljenost zahteve za varstvo zakonitosti - pravni interes za zahtevo za varstvo zakonitosti - varstvo javnega interesa - poenotenje sodne prakse

Pri odločanju o zahtevi za varstvo zakonitosti je pravni interes podan le v tistih zadevah, v katerih more poseg Vrhovnega sodišča privesti do drugačne odločitve v zadevi.

Zahteva za varstvo zakonitosti se zavrže.

1. Sodišče prve stopnje je sklenilo, da se nepremičnine parc. št. 1531, 1532, 1641, 91.S, vse k.o. ..., vpisane v vl. št. ... in v lasti dolžnika do celote, na podlagi dražbenih pogojev za najvišji ponudek v znesku 30.472,05 EUR domaknejo najboljšemu ponudniku I. H. ter da bodo pri tej vl. št. po pravnomočnosti sklepa o izročitvi nepremičnine kupcu izbrisane zaznambe sklepov o izvršbi skupaj z vknjižbo zastavnih pravic v korist upnikov: M. d.d., S. in Republike Slovenije ...

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi M. R. in B. H. zavrglo, pritožbo dolžnika zavrnilo, pritožbi G. D. pa ugodilo in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v fazo po končani dražbi z dne 3. 3. 2008.

3. Vrhovno državno tožilstvo v zahtevi za varstvo zakonitosti, ki jo vlaga zoper odločitev o zavrženju pritožb M. R. in B. H. (prvi odstavek izreka), uveljavlja razlog bistvene kršitve določb pravdnega in izvršilnega postopka. Potencialni kupec s pravočasnim plačilom varščine izkaže ekonomski in s tem pravni interes za sodelovanje na javni dražbi kot ponudnik (dražitelj), zato ima v izvršilnem postopku lastnost udeleženca in s tem pravico vložiti pritožbo zoper sklep o domiku ter ga izpodbijati zaradi kršitve predpisov o javni dražbi. Sodišče druge stopnje pritožnicama M. R. in B. H. pravice do pritožbe ni priznalo, zaradi česar jima je odvzelo možnost obravnavanja pred sodiščem. Vrhovno državno tožilstvo predlaga, naj Vrhovno sodišče zahtevi za varstvo zakonitosti ugodi ter sklep sodišča druge stopnje v izpodbijanem prvem odstavku izreka razveljavi in zadevo v tem obsegu vrne sodišču druge stopnje v nov postopek.

4. Zahteva za varstvo zakonitosti je bila vročena upnikom, dolžniku, kupcu I. H., M. R. in B. H., ki nanjo niso odgovorili.

5. Zahteva za varstvo zakonitosti ni dovoljena.

6. Ob smiselni uporabi drugega odstavka 374. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 73/07 – ZPP-UPB3, v nadaljevanju ZPP, ki se uporablja na podlagi prvega odstavka 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku – ZPP-D, Ur. l. RS, št. 45/08), ki jo narekuje drugi odstavek 391. člena ZPP, zahteva za varstvo zakonitosti ni dovoljena, če za odločitev o zahtevi ni podan pravni interes. V skladu z ustaljenim stališčem Vrhovnega sodišča je tudi pri odločanju o zahtevi za varstvo zakonitosti pravni interes podan le v tistih zadevah, v katerih more poseg Vrhovnega sodišča privesti do drugačne odločitve v zadevi. Čeprav je to pravno sredstvo namenjeno varstvu javnega interesa po poenotesnju sodne prakse, je vloženo v posamični zadevi s predlogom za spremembo ali razveljavitev izpodbijane odločbe, kar je tudi končni smoter in cilj vseh (rednih in izrednih) pravnih sredstev. Pravni interes mora biti podan ne le ob vložitvi zahteve, marveč tudi ob odločanju Vrhovnega sodišča(1).

7. Na podlagi 385. člena ZPP je zahtevo za varstvo zakonitosti mogoče vložiti le zoper pravnomočno sodno odločbo. Opisana prvostopenjska odločitev ni postala pravnomočna, ker so bile zoper njo vložene pritožbe, sodišče druge stopnje pa je na pritožbo G. D. odločitev razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. To pa pomeni, da ugoditev zahtevi z razveljavitvijo odločbe sodišča druge stopnje v izpodbijanem delu in vrnitev zadeve v tem obsegu sodišču druge stopnje v nov postopek, ni mogoča, saj je bil sklep sodišča prve stopnje že razveljavljen in s tem učinek, ki ga želita doseči pritožbi M. R. in B. H., že dosežen. Zahteva tako v tej zadevi ne more pripeljati do drugačne odločitve. Ker končnega cilja ni mogoče doseči, zahteva ne izkazuje več pravno varovanega interesa kot ene od procesnih predpostavk za dovoljenost tega izrednega pravnega sredstva, zato jo je sodišče zavrglo kot nedovoljeno (377. člen v zvezi z drugim odstavkom 391. člena ZPP in s 15. členom ZIZ).

Op. št. (1): Tako npr. II Ips 64/98 z dne 4. 6. 1998, II Ips 939/2006 z dne 8. 11. 2007 in II Ips 659/2006 z dne 15. 1. 2009

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 374, 374/2, 377, 385, 391, 391/2

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 189

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.