Sklep III Ips 102/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-01-19

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - različna dejanska in pravna podlaga - zavrženje revizije

Ker imata zahtevka tožeče stranke različni dejanski in pravni podlagi, je za presojo dovoljenosti revizije, odločilna vrednost vsakega tožbenega zahtevka posebej, pri čemer se kot vrednost spornega predmeta vzame samo vrednost glavnega zahtevka.

Tožeča stranka krije sama svoje stroške odgovora na revizijo.

1. Obravnavani postopek se je pred sodiščem prve stopnje končal pred uveljavitvijo Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku - ZPP-D (Uradni list RS, št. 45/2008). Zato se po drugem odstavku njegovega 130. člena nadaljuje po dotedanjih določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/2007 – uradno prečiščeno besedilo).

2. Po določbi 490. člena ZPP revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 20.864,63 EUR (prej 5,000.000,00 SIT).(1) V primeru objektivne kumulacije zahtevkov se za ugotovitev pravice do revizije uporabijo pravila 41. člena ZPP. Uvrščena so namreč v poglavje „ugotovitev vrednosti spornega predmeta“ in vsebinsko dopolnjujejo 39. člen ZPP, kot temeljno pravilo tega poglavja, ki se uporablja tudi za ugotovitev pravice do revizije.(2) Če uveljavlja tožeča stranka v tožbi zoper isto toženo stranko več zahtevkov, ki se opirajo na isto dejansko in pravno podlago, je za dovoljenost revizije odločilen seštevek vrednosti vseh zahtevkov (prvi odstavek 41. člena ZPP). Če imajo tožbeni zahtevki različno dejansko ali različno pravno podlago, pa je za dovoljenost revizije odločilna vrednost vsakega posameznega zahtevka (drugi odstavek 41. člena ZPP).

3. V obravnavani zadevi je tožeča stranka od tožene stranke zahtevala:

- plačilo 3,736.493,90 SIT, sedaj 15.592,11 EUR (bremepis št. 90, ki je priloga A2 spisa) in

- plačilo 3,705.415,50 SIT, sedaj 15.462,42 EUR (bremepis 900, ki je prav tako priloga A2 spisa),

4. Navedena denarna zahtevka izhajata iz dveh različnih historičnih dogodkov (trditve tožeče stranke na list. št. 2, 3, 17, 53 in 54 spisa). Prvi zahtevek se nanaša na pravni posel iz decembra 1998 (naročilnica št. 2/98 z dne 7. 12. 1998). Tožeča stranka zahteva povrnitev škode, ki naj bi ji nastala s tem, ko je tožena stranka pri njej naročene akumulatorje plačala po ceni za tuji trg, nato pa jih je namesto v Rusiji prodala v Sloveniji. Drugi zahtevek se nanaša na pravni posel iz januarja 1999 (naročilnica 1/99 z dne 11. 1. 1999). Tožeča stranka je akumulatorje izvozila m. kupcu, tožena stranka, ki je ob tem nastopala kot prevoznik, pa jih je nato takoj uvozila nazaj in s tem oškodovala tožečo stranko (za razliko med izvoznimi cenami in cenami za slovensko tržišče).

5. Ker imata zahtevka tožeče stranke različni dejanski in pravni podlagi, je za presojo dovoljenosti revizije, ki jo je proti sodbi sodišča druge stopnje vložila tožena stranka, odločilna vrednost vsakega tožbenega zahtevka posebej, pri čemer se kot vrednost spornega predmeta vzame samo vrednost glavnega zahtevka (39. člen ZPP). Kot je zgoraj razvidno, zahtevka ne presegata mejne vrednosti za dovoljenost revizije. Zato revizija tožene stranke ni dovoljena (490. člen ZPP) in jo je treba na podlagi 377. člena ZPP zavreči.

6. Odločitev o stroških, ki jih je imela tožeča stranka z odgovorom na revizijo, temelji na prvem odstavku 165. člena in prvem odstavku 155. člena ZPP. Tožeča stranka ni upravičena do njihove povrnitve, ker glede na nedovoljenost revizije tožene stranke niso bili potrebni za pravdo.

Op. št. (1): Po prvem odstavku 13. člena Zakona o uvedbi eura (Uradni list RS, št. 114/2006) se šteje, da se tolarski zneski, navedeni v predpisih in sodnih aktih, z dnem uvedbe eura (1. 1. 2007) glasijo na euro, preračunano po tečaju zamenjave. Tečaj zamenjave je določen v Uredbi Sveta (ES) št. 1086/2006 z dne 11. 7. 2006 (UL L št. 195 z dne 15. 7. 2006) in znaša 239,640 slovenskih tolarjev za 1 euro.

Op. št. (2): Tako Vrhovno sodišče tudi v sklepih III Ips 28/2000 z dne 24. 5. 2000, II Ips 271/2001 z dne 24. 1. 2002, III Ips 125/2001 z dne 30. 5. 2002, III Ips 94/2002 z dne 6. 2. 2003, III Ips 28/2004 z dne 15. 2. 2005, III Ips 44/2007 z dne 23. 5. 2007, III Ips 137/2007 z dne 29. 1. 2008 in III Ips 119/2008 z dne 13. 10. 2008.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 39, 41, 41/1, 41/2, 377, 490

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.