Sodba IV Ips 116/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-06-15

PREKRŠKOVNO PROCESNO PRAVO - USTAVNO PRAVO

bistvena kršitev določb postopka - pravica do zaslišanja - pravice obrambe - enako varstvo pravic - možnost izjave o prekršku - smiselna uporaba ZUP - vročanje - vročanje v zavod za prestajanje kazni - prijava in odjava v zavodu

Dejstvo, da država nima urejenih evidenc (CRP), ne more biti v škodo posamezniku pri uresničevanju z ustavo in zakonom zajamčenih pravic.

Zahtevi za varstvo zakonitosti se ugodi in se izpodbijana pravnomočna sodba razveljavi ter zadeva vrne Okrajnemu sodišču v Ljutomeru v novo odločanje.

1. Okrajno sodišče v Ljutomeru je s sodbo PR 711/2007-2501 z dne 2. 10. 2008 storilko T. J. spoznalo za odgovorno prekrška po prvem odstavku 33. člena v zvezi s petim členom Zakona o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami. Izreklo ji je globo v višini 350 EUR ter sankcijo odvzema snovi v neto teži 131,1 gramov in sicer posušenih listov konoplje. Sodišče je obdolženki naložilo plačilo stroškov postopka.

2. Vrhovna državna tožilka je zoper pravnomočno sodbo vložila zahtevo za varstvo zakonitosti, kot navaja, iz razloga po tretjem odstavku 155. člena (očitno mišljeno iz razloga po 3. točki prvega odstavka 155. člena) Zakona o prekrških (v nadaljevanju ZP-1). V zahtevi navaja, da je sodišče storilki med postopkom večkrat skušalo vročiti poziv, da poda pisni zagovor ali zahteva ustno zaslišanje pri sodišču, ki pa ji ni bil poslan na pravi naslov, ker je T. J. vse od 16. 4. 2007 prestajala zaporno kazen v Zavodu za prestajanje kazni zapora Ig. Storilka zato vse do izreka sodbe ni imela možnosti podati zagovor oziroma biti zaslišana pred sodiščem, s čimer je bila kršena njena ustavna pravica do obrambe v zvezi s kršitvijo iz 3. točke prvega odstavka 155. člena ZP-1. Vrhovnemu sodišču predlaga, da zahtevi za varstvo zakonitosti ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi.

3. Vrhovno sodišče je zahtevo vrhovne državne tožilke za varstvo zakonitosti na podlagi drugega odstavka 423. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) v zvezi s 171. členom ZP-1 vročilo storilki, ki je nanjo dne 7. 6. 2010 odgovorila ter izrazila strinjanje z vloženo zahtevo za varstvo zakonitosti.

4. Iz obdolžilnega predloga Policijske postaje Maribor z dne 25. 9. 2006 izhaja, da je bila storilka T. J. v času, ko je bila na naslovu, na katerem je imela prijavljeno začasno prebivališče, najdena prepovedana droga, odpeljana v Splošno bolnišnico M., tako da ni vedela, da je zoper njo začel teči postopek o prekršku.

5. Iz podatkov spisa izhaja, da je Okrajno sodišče v Ljutomeru, kateremu je bila zadeva odstopljena v odločanje, storilko prekrška z dopisom z dne 4. 12. 2007 pozvalo, da poda pisni zagovor ali zahteva ustno zaslišanje pri sodišču. Omenjen dopis je sodišče dne 8. 12. 2007 skušalo vročiti storilki prekrška na naslov njenega stalnega prebivališča (na M. c., M.), ki je izhajal iz podatkov Centralnega registra prebivalstva. Pošiljka se je vrnila sodišču z oznako „naslovnik preseljen na drug naslov“.

6. Okrajno sodišče v Ljutomeru je pri Policijski postaji Maribor opravilo poizvedbe o dejanskem prebivališču T. J., iz katerih izhaja, da gre za osebo, ki pogosto menjuje naslove bivanja ter da stanuje na naslovu S. u., M., prav tako pa prebiva na naslovu M. c., M. Sodišče je storilki prekrška poziv, da poda pisni zagovor ali zahteva ustno zaslišanje pri sodišču dne 16. 7. 2008 poslalo na naslov S. u., M. (od koder se je pošiljka vrnila z oznako „naslovnik neznan“) ter dne 29. 7. 2008 ponovno na naslov M. c., M., kjer ji je bilo v hišnem predalčniku puščeno obvestilo o prispelem pismu. Ker storilka priporočenega pisma v 15 dneh na pošti ni prevzela, je bilo le-to dne 16. 8. 2008 vloženo v hišni predalčnik. Sodišče je slednjo vročitev štelo za zakonito opravljeno ter je dne 2. 10. 2008 izdalo sodbo, s katero je obdolženo T. J. spoznalo za odgovorno obravnavanega prekrška. V razlogih sodbe je sodišče ugotovilo, da obdolženka pisnega zagovora ni podala, niti ni zahtevala, da se jo v postopku zasliši. Sodba je bila obdolženki dne 4. 10. 2008 poslana na naslov M. c., M., kjer ji je bilo puščeno obvestilo, da lahko priporočeno pismo prevzame v roku 15 dni. Ker storilka priporočenega pisma na pošti ni prevzela, ji je bilo dne 21. 10. 2008 puščeno v hišnem predalčniku. Storilka pritožbe zoper sodbo ni vložila, zato je ta postala dne 30. 10. 2008 pravnomočna.

7. Ker storilka izrečene globe v roku določenem v izpodbijani sodbi ni plačala, je Okrajno sodišče v Ljutomeru začelo postopek o določitvi uklonilnega zapora v katerem se je izkazalo, da T. J. vse od 16. 4. 2007 prestaja zaporno kazen v Zavodu za prestajanje kazni zapora Ig (potrdilo Zavoda za prestajanje kazni zapora Ig z dne 16. 11. 2009 na listovni številki 17 spisa).

8. V skladu z drugim odstavkom 67. člena ZP-1 se v rednem sodnem postopku glede vročanja pisanj smiselno uporabljajo določbe zakona, ki ureja splošni upravni postopek. Zakon o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) v prvem odstavku 93. člena določa, da se osebam, ki jim je odvzeta prostost, dokumenti vročajo po upravi zavoda v katerem so. V skladu z 9a. členom Zakona o prijavi prebivališča (v nadaljevanju ZPPreb), ki je začel veljati dne 20. 12. 2007 zavod za prestajanje kazni, dislocirani oddelek zavoda oziroma prevzgojni dom prijavi začasno prebivališče posameznika v treh dneh po sprejemu, odjavi pa pred odpustom iz zavoda oziroma prevzgojnega doma.

9. Vrhovno sodišče ugotavlja, da je Okrajno sodišče v Ljutomeru neutemeljeno štelo, da je fikcija vročitve sodnega pisanja, s katerim je sodišče storilko pozvalo, da poda pisni zagovor oziroma zahteva ustno zaslišanje pred sodiščem, nastopila dne 16. 8. 2008, ko ji je bilo priporočeno pismo puščeno v hišnem predalčniku na naslovu M. c., M., na katerega ji je bila prav tako nezakonito vročena tudi sodba o prekršku. Kot že rečeno, T. J. je v času trajanja postopka o prekršku prestajala kazen zapora v Zavodu za prestajanje kazni zapora Ig, preko uprave katerega bi ji moralo sodišče v skladu s 93. členom ZUP vročati dokumente. Omenjeni zavod bi moral v skladu z 9a. členom ZPPreb prijaviti njeno začasno prebivališče na naslovu zavoda, česar pa glede na podatke Centralnega registra prebivalstva z dne 15. 7. 2008 (listovna številka 24 spisa) ni storil.

10. Vrhovno sodišče je že v več svojih odločbah (sodbe IV Ips 58/2007 z dne 28. 2. 2008, IV Ips 78/2008 z dne 28. 10. 2008, IV Ips 63/2009 z dne 19. 11. 2009 in druge) presodilo, da morajo biti storilcu tudi v postopku o prekršku zagotovljena temeljna jamstva poštenega postopka, zlasti mu morajo biti dane ustrezne in zadostne možnosti, da zavzame stališče tako glede dejanskih kot tudi pravnih vidikov nanj naslovljenega očitka oziroma, da se izjavi o procesnem gradivu, ki utegne vplivati na njegov položaj (22. člen v povezavi z 29. členom Ustave Republike Slovenije – Ustava). V obravnavanem primeru storilka zaradi nezakonitega vročanja ni bila seznanjena, da zoper njo teče postopek o prekršku, niti ji ni bila dana možnost, da bi bila zaslišana pred izdajo sodbe o prekršku. Kot pravilno ugotavlja vrhovna državna tožilka v zahtevi za varstvo zakonitosti je sodišče res opravilo poizvedbe v Centralnem registru prebivalstva, vendar pa dejstvo, da država nima urejenih evidenc, ne more biti v škodo posamezniku in ne sme predstavljati ovire, da ta lahko uresniči z ustavo in zakonom zajamčene pravice.

11. Vrhovno sodišče je zaradi kršitve iz 3. alineje prvega odstavka 155. člena ZP-1 v zvezi z drugo alinejo 29. člena Ustave izpodbijano sodbo razveljavilo ter zadevo vrnilo v odločanje sodišču prve stopnje, ki bo moralo v ponovnem postopku obdolženki pravilno vročiti poziv, da lahko sodeluje v postopku ter poda svoj zagovor.

Zakon o prekrških (uradno prečiščeno besedilo) (2006) - ZP-1-UPB3  - člen 67, 67/2, 155, 155/1-3

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 93

Zakon o prijavi prebivališča (2001) - ZPPreb  - člen 9a

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 22, 29

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.