TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 744/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-03-05

davki - dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme - vrednost spornega predmeta - pcto

Trditveno in dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije je na strani revidenta. Če ta ne uspe izkazati obstoja pogojev za dovoljenost, Vrhovno sodišče njegovo revizijo zavrže kot nedovoljeno. Pavšalna navedba vrednosti spornega predmeta ne zadostuje za dovoljenost revizije po 1. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

1. Zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča je tožeča stranka po odvetniku dne 26. 11. 2008 vložila revizijo.

3. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Ur. l. RS, št. 105/2006 zavrnilo tožbo zoper odločbo Davčnega urada L. z dne 10. 2. 2004, s katero so bile za leto 2002 ugotovljene nepravilnosti pri obračunavanju in plačevanju davka od dobička pravnih oseb in davka na dodano vrednost, ter ji je bilo naloženo plačilo davka od dobička pravnih oseb v znesku 26.692.842,00 SIT  z zamudnimi obrestmi; plačilo razlike v višini akontacije za leto 2003 v znesku 24.468.433,00 SIT z zamudnimi obrestmi; določena mesečna akontacija za davek od dobička pravnih oseb za leto 2003 v znesku 3.556.057,00 SIT ter plačilo razlike davka na dodano vrednost za leto 2002 v znesku 540.000,00 SIT z zamudnimi obrestmi. Tožena stranka je z odločbo z dne 25. 7. 2007, delno ugodila pritožbi tožeče stranke in odpravila prvostopno odločbo v točki I.1.a. za znesek 135.575,00 SIT oziroma 565,74 EUR skupaj z zamudnimi obrestmi; v točki I.1.b. je pritožbi ugodila v celoti in je bila zadeva vrnjena davčnemu organu prve stopnje v ponovni postopek in odločanje, v točki I.1.c. je bila prvostopna odločba spremenjena tako, da mesečna akontacija davka od dobička pravnih oseb za leto 2003 znaša 3.544.759,00 SIT.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po presoji Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu, št. Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Ker tožeča stranka v reviziji ni niti neposredno niti opisno izkazala, kateri pogoj za dovoljenost revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v obravnavanem primeru izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti. Zgolj navedba vrednosti spornega predmeta (110.000,00 EUR), brez kakršnekoli dodatne navedbe v zvezi z dovoljenostjo revizije, pa po presoji Vrhovnega sodišča za dovolitev revizije ne zadostuje.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče revizijo tožeče stranke zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

7. Ker je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo, tožeča stranka na podlagi prvega odstavka 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 192/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-02-12

upravni spor - procesna predpostavka - pritožba zoper upravni akt

Po presoji pritožbenega sodišča tožnika nista izkazala eno od procesnih predpostavk za sprožitev upravnega spora, ki je določena v 7. točki prvega odstavka 36. člena ZUS-1. Ta določa, da sodišče tožbo zavrže s sklepom, če ugotovi, da je bila zoper upravni akt, ki se s tožbo izpodbija, mogoča pritožba, pa ta sploh ni bila vložena ali je bila vložena prepozno. V obravnavanem primeru je bila zoper prvostopenjski akt mogoča pritožba, vendar ta ni bila vložena.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi 7. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 zavrglo tožbo tožnikov proti odločbi Upravne enote Vrhnika z dne 15.1.1996, s katero je bilo investitorju A.A. izdano gradbeno dovoljenje za gradnjo nadomestne stanovanjske hiše. Ugotovilo je, da tožnika zoper akt, ki ga s tožbo izpodbijata, nista vložila pritožbe, čeprav je bila ta mogoča.

2. Tožnika v pritožbi ponavljata svoje navedbe v tožbi. Zatrjujeta, da je gradbeno dovoljenje nezakonito. To dovoljenje temelji na lokacijskem dovoljenju, to pa je bilo odpravljeno.

4. Izpodbijani sklep sodišča prve stopnje temelji na ugotovitvi, da tožnika niti v tožbi niti v njeni dopolnitvi in tudi ne po naknadnem pozivu nista izkazala, da bi se zoper sporno odločbo (gradbeno dovoljenje) v upravnem postopku pritožila. Tej ugotovitvi tožnika ne ugovarjata.

5. Ob takšnih ugotovitvah tudi po presoji pritožbenega sodišča nista izkazala eno od procesnih predpostavk za sprožitev upravnega spora, ki je določena v 7. točki prvega odstavka 36. člena ZUS-1. Ta določa, da sodišče tožbo zavrže s sklepom, če ugotovi, da je bila zoper upravni akt, ki se s tožbo izpodbija mogoča pritožba, pa ta sploh ni bila vložena ali je bila vložena prepozno. V obravnavanem primeru je bila zoper prvostopenjski akt mogoča pritožba, vendar ta ni bila vložena. Zato sodišče nima podlage, da bi po vsebini presojalo akt, zoper katerega sta tožnika vložila tožbo.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena v zvezi s prvim odstavkom 82. člena ZUS-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 97/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-01

civilni invalid vojne - dovoljenost revizije - zelo hude posledice

Po presoji revizijskega sodišča revident trditvenega in dokaznega bremena o obstoju zatrjevanega pogoja po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 ni izpolnil zgolj z navedbo, da je zaradi posledic dogodka zdravstveno prizadet.

1. Zoper pravnomočno sodbo je revident po odvetniku dne 5. 3. 2009 vložil pravočasno revizijo. Glede dovoljenosti revizije navaja, da je zaradi posledic nesrečnega dogodka v maju 1956 tako zdravstveno prizadet, da bi mu morala država priznati status in pravice civilnega invalida vojne.

3. S pravnomočno sodbo, ki jo revident izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur.l.RS, št.105/2006) zavrnilo njegovo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 27. 2. 2007, s katero je ta zavrnila tožnikovo pritožbo zoper odločbo prvostopenjskega organa, s katero je bila zavrnjena tožnikova zahteva za priznanje statusa civilnega invalida vojne zaradi poškodbe, ki jo je povzročil zapuščeni vojaški material v kraju O.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu, št. Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Revident podlago za dovoljenost revizije zatrjuje le z navedbo, da je zaradi posledic nesrečnega dogodka iz maja 1956 tako zdravstveno prizadet, da bi mu morala država priznavati status in pravice civilnega invalida vojne. Smiselno torej uveljavlja razlog za dovoljenost iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

6. Po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Po presoji Vrhovnega sodišča revident trditvenega in dokaznega bremena o obstoju zatrjevanega pogoja ni izpolnil zgolj z navedbo, da je zaradi posledic dogodka zdravstveno prizadet. Revident bi moral namreč navesti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev in konkretne razloge, zaradi katerih so te posledice zanj zelo hude, ter vse to tudi izkazati. Šele tako bi bila mogoča presoja, ali ima izpodbijana odločitev zanj res zelo hude posledice.

7. Glede na to, da revident ni izkazal zatrjevanega pogoja za dovoljenost revizije iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, ostalih pogojev iz drugega odstavka  istega člena pa ni niti zatrjeval, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 33/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-02-10

prepozna revizija - nedovoljena začasna odredba

Po določbi 1. odstavka 83. člena ZUS-1 je potrebno revizijo vložiti v roku 30 dni od vročitve prepisa sodbe. Izdaja začasne odredbe je vezana na obstoj več procesnih predpostavk, ki morajo biti izpolnjene za vsebinsko odločanje o zahtevi za izdajo začasne odredbe, ena od njih je tudi dovoljenost oziroma pravočasnost revizije. Ker le-ta ni izpolnjena, tudi ni pogojev za vsebinsko odločanje o zahtevi za izdajo začasne odredbe.

II. Zahteva za izdajo začasne odredbe se zavrže.

1. Sodišče prve stopnje je na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 150/2006) v zvezi z določbo drugega odstavka 105. člena ZUS-1 zavrnilo tožničino tožbo proti odločbi tožene stranke z dne 24.4.2006, s katero je bila zavrnjena tožničina pritožba zoper odločbo I. zbornice Slovenije z dne 22.12.2005, s katero je prvostopni organ odločil, da se iz imenika pooblaščenih inženirjev in članstva zbornice izbriše tožnica.

2. Zoper prvostopno sodbo je tožnica dne 31. 12. 2008 priporočeno po pošti vložila revizijo in predlog za izdajo začasne odredbe.

4. Po določbi 1. odstavka 83. člena ZUS-1 lahko zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča stranke vložijo revizijo v 30 dneh od vročitve prepisa sodbe. Po podatkih sodnih spisov je revidentka izpodbijano sodbo prejela dne 31.12.2007 (ko ji je bilo puščeno drugo obvestilo o prispeli pošiljki), revizijo pa je priporočeno po pošti vložila 31. 12. 2008. Rok za vložitev revizije (30 dni od vročitve prvostopne sodbe) se je v tem primeru iztekel s potekom dne 30.1.2008 (sreda). Dne 31. 12. 2008 vložena revizija je torej prepozna.

5. Glede na navedeno je v obravnavanem primeru Vrhovno sodišče revizijo po sodniku posamezniku zavrglo kot prepozno na podlagi 89. člena ZUS-1.

6. Izdaja začasne odredba na podlagi drugega odstavka 84. člena ZUS-1, ki določa, da Vrhovno sodišče na zahtevo revidenta izda začasno odredbo do odločitve o reviziji zaradi razlogov iz drugega odstavka 32. člena ZUS-1, je vezana na obstoj več procesnih predpostavk, ki morajo biti izpolnjene za vsebinsko odločanje o zahtevi za njeno izdajo, ena od njih je tudi dovoljenost oziroma pravočasnost revizije. V obravnavanem primeru je bila revizija kot prepozna zavržena. Ker procesna predpostavka (pravočasnost oziroma dovoljenost revizije) ni izpolnjena, posledično ni pogojev za vsebinsko odločanje o zahtevi za izdajo začasne odredbe.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče ob smiselni uporabi 89. člena ZUS-1 v zvezi z drugim odstavkom 84. člena ZUS-1 zahtevo za izdajo začasne odredbe zavrglo kot nedovoljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 413/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-09

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Po presoji Vrhovnega sodišča v tem primeru revizije ni mogoče dopustiti, ker razlogov za dovoljenost revizije tožeča stranka ni navedla.

1. Zoper prvostopno sodbo je tožeča stranka po odvetnikih vložila dne 2. 4. 2007 revizijo, v kateri se je sklicevala na 83. člen Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006 in 26/2007) in predlagala Vrhovnemu sodišču RS, da razveljavi sodbo sodišča prve stopnje in zadevo vrne v novo sojenje oziroma, da ugodi reviziji in spremeni sodbo sodišča prve stopnje tako, da ugodi tožbenemu zahtevku.

2. Tožena stranka v odgovoru na revizijo meni, da revizija ni utemeljena.

4. S pravnomočno sodbo, ki jo izpodbija tožnica z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi določbe prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke z dne 22. 4. 2005. Z navedeno odločbo je tožena stranka delno ugodila pritožbi tožeče stranke zoper sklep Carinskega urada Ljubljana z dne 4.11.2003 v delu, ki se nanaša na datum izvršljivosti, v preostalem pa pritožbo zavrnila. S prvostopenjsko odločbo je bila določena prisilna izterjava zoper tožečo stranko ter določen način prisilne izvršbe.

5. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od pogojev za njeno dovolitev, pri čemer je po ustaljeni upravno-sodni praksi Vrhovnega sodišča tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v svojem sklepu Up-858/08-8 z dne 3. 6. 2008 (Ur. l. RS, št. 62/2008) ugotovilo, da to stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

6. Po presoji Vrhovnega sodišča v tem primeru revizije ni mogoče dopustiti, ker razlogov za dovoljenost revizije tožeča stranka ni navedla. Tožeča stranka bi morala, če bi hotela, da se ji dopusti z revizijo izpodbijati pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje, navesti in obrazložiti pogoje na podlagi katerih bi bila dovoljena revizija po 1., 2. ali 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Tožeča stranka pa ni navedla niti vrednosti izpodbijanega dela niti ni zatrjevala pomembnosti pravnega vprašanja, odstopanja od sodne prakse vrhovnega sodišča oziroma neenotnosti sodne prakse, z ničemer pa tudi ni utemeljevala, da bi odločitev imela za njo zelo hude posledice.

7.Glede na navedeno po presoji Vrhovnega sodišča v obravnavanem primeru niso izpolnjeni pogoji za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Zato je Vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 83, 83/2-1, 83/2-2, 83/2-3, 89.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 53/2009, enako tudi X Ips 2/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-02-16

neplačilo sodne takse - fikcija umika revizije

Ker tožeča stranka kljub prejetemu nalogu za plačilo sodne takse le-te v roku 15 dni ni plačala, pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks pa niso podani, je Vrhovno sodišče v skladu s tretjim odstavkom 105.a člena ZPP štelo, da je revizijo umaknila in ugotovilo umik revizije.

Ugotovi se, da je tožeča stranka umaknila revizijo.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka dne 29. 12. 2008 po odvetniku vložila revizijo, za katero ni bila plačana predpisana sodna taksa.

2. Sodišče prve stopnje je tožečo stranko z nalogom za plačilo sodne takse z dne 29. 12. 2008 pozvalo, naj v roku 15 dni od vročitve tega plačilnega naloga plača sodno takso za revizijo (po tar. št. 6131 Zakona o sodnih taksah, ZST-1; Ur. l. RS, št. 37/08) v znesku 164,00 EUR in jo pri tem opozorilo, da se bo v nasprotnem primeru štelo, da je glede na določbo tretjega odstavka 105.a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 73/07 – UPB3 in 45/08) revizijo umaknila. Navedeni plačilni nalog je bil tožeči stranki vročen po pooblaščencu dne 30. 12. 2009, kar je razvidno iz povratnice v sodnem spisu.

3. Po določbi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Ur. l. RS; št. 105/06) se v upravnem sporu za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe ZPP. V ZUS-1 vprašanje plačila sodnih taks ter posledic njihovega neplačila oziroma umika revizije ni urejeno, zato se tudi v upravnem sporu uporabljajo določbe prvega in drugega odstavka 105.a člena ZPP, po katerih mora biti predpisana sodna taksa plačana ob vložitvi revizije, najkasneje pa v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za plačilo sodne takse, v katerem stranko tudi opozori na posledice neplačila. Določba tretjega odstavka istega člena pa določa, da če sodna taksa ni plačana v navedenem roku in niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, se šteje, da je vloga umaknjena.

4. Tožeča stranka kljub prejetemu nalogu za plačilo sodne takse le-te v roku 15 dni ni plačala, pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks pa niso podani, zato je Vrhovno sodišče v skladu s tretjim odstavkom 105.a člena ZPP štelo, da je revizijo umaknila in ugotovilo umik revizije.

5. V tej zadevi je odločal sodnik posameznik na podlagi 2. odstavka 14. člena ZUS-1.

Opr. št: X Ips 2/2009, ECLI:SI:VSRS:2009:X.IPS.2.2009

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 58/2009, enako tudi X Ips 7/2009
Sklep X Ips 62/2009
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-02-26

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 66/2007

revizija - postulacijska sposobnost zakonitega zastopnika - vračanje nepopolnih vlog v dopolnitev

V obravnavani zadevi je revizijo vložil zakoniti zastopnik družbe, pri tem pa ni izkazal in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje določbo 383. člena v zvezi s 336. členom ZPP sodišče revidenta v obravnavani zadevi ni pozivalo na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu. Sodišče je tako zavrglo revizijo, ki jo je vložil zakoniti zastopnik družbe, ker ni najpozneje v njej izkazal, da ima opravljen pravniški državni izpit.

1. Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka sama po direktorju kot zakonitem zastopniku družbe vložila revizijo.

3. Po določbi drugega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je Zakon o pravdnem postopku - ZPP (Ur. l. RS, št. 73/07

). Ta v četrtem odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če ima ta opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določbi drugega odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba četrtega odstavka 86. člena ZPP.

4. Po določbi tretjega odstavka 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. V obravnavani zadevi je revizijo vložil zakoniti zastopnik družbe, pri tem pa ni izkazal in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje določbo 383. člena v zvezi s 336. členom ZPP sodišče revidenta v obravnavani zadevi ni pozivalo na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu. Sodišče je tako zavrglo revizijo, ki jo je vložil zakoniti zastopnik družbe, ker ni najpozneje v njej izkazal, da ima opravljen pravniški državni izpit.

5. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče RS revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 612/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2009-04-09

stranka v upravnem sporu - stranka v upravnem postopku - predhodni preizkus tožbe v upravnem sporu - procesna predpostavka - gradbeno dovoljenje

V upravnem sporu o zakonitosti upravnega akta položaja stranke ne more imeti oseba, ki ni sodelovala kot stranka oziroma stranski udeleženec v upravnem postopku (17. člen ZUS-1).

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

1. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi 3. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006) zavrglo tožbo tožeče stranke zoper gradbeno dovoljenje tožene stranke z dne 27. 3. 2007, ker te niso bile stranke niti stranski udeleženci v postopku izdaje gradbenega dovoljenja. Z izpodbijano upravno odločbo je tožena stranka izdala gradbeno dovoljenje za postavitev bazne postaje C., ki zajema tudi priključitev bazne postaje na nizkonapetostno električno omrežje.

2. Zoper izpodbijani sklep tožniki vlagajo laično pritožbo. Navajajo, da je razlogovanje sodišča prve stopnje nesmiselno, da se tožba zavrne (pravilno: zavrže) zaradi tega, ker niso bili stranka v postopku oziroma ker ne obstaja pravnomočni sklep o zavrnitvi njihove udeležbe v upravnem postopku, saj prav s tožbo zahtevajo omogočitev sodelovanja v postopku. Dva pritožnika sta dne 30. 4. 2007 zahtevala obnovo postopka, ker jima ni bila omogočena udeležba, ter odpravo obstoječega gradbenega dovoljenja. S sklepom z dne 28. 5. 2007 je bila uvedena obnova postopka, pritožnikoma pa spet ni bila omogočena udeležba. Iz tega sledi, da so bili zavrnjeni kot stranke v postopku.

4. V upravnem sporu o zakonitosti upravnega akta položaja stranke ne more imeti oseba, ki ni sodelovala kot stranka oziroma stranski udeleženec v upravnem postopku (17. člen ZUS-1). Ker tožniki v upravnem postopku izdaje gradbenega dovoljenja niso sodelovali niti kot stranke niti kot stranski udeleženci, tudi ne morejo biti stranke v upravnem sporu. Tako je sodišče prve stopnje pravilno zavrglo njihovo tožbo po 3. točki prvega odstavka 36. člena ZUS-1, saj tožniki po ZUS-1 ne morejo biti stranke v tem upravnem sporu.

5. Ker je bil predmet tega upravnega spora položaj tožnikov kot strank v upravnem sporu v zadevi izdaje gradbenega dovoljenja investitorju, ki ni tožnik, tožniki v tem sporu ne morejo uspešno uveljavljati ugovorov v zvezi z obnovo postopka gradbenega dovoljenja.

6. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče na podlagi 76. člena v zvezi z 82. členom ZUS-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.