Sodba U 14/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-05-12

stroški, nastali v zvezi z določanjem tarife oziroma višine avtorskega nadomestila

Rok za izdajo odločbe (prvi odstavek 222. člena ZUP) je sicer instrukcijski rok, ki pa skladno z načelom zakonitosti v upravnem postopku, to načelo pa je del ustavnega načela pravne države, sili organe, ki vodijo postopke, k aktivnosti, in daje pristojnim organom možnosti nadzora in ukrepanja v primeru neutemeljenih zastojev pri delu organa. Čeprav je ta rok instrukcijski, pa po presoji Vrhovnega sodišča od organa zahteva, da pojasni zamudo, še zlasti pa, da to pojasni pri odmeri stroškov postopka, ki so v takih primerih po ZASP odvisni od dolžine postopka, vendar ne od nepotrebne dolžine postopka.

I. Tožbi se ugodi, izpodbijani sklep Sveta za avtorsko pravo z dne 6. 10. 2008, se odpravi in se zadeva vrne temu organu v ponoven postopek.

II. Tožena stranka je dolžna povrniti tožeči stranki njene stroške upravnega spora v višini 350 EUR v 15 dneh brezobrestno, nato pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi, nateklimi do plačila.

1. Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka na podlagi 157.c člena Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah – ZASP (Ur. l. RS, št. 16/2007 in 68/2008) v 1. točki izreka odločila, da se v postopku pred toženo stranko - Svetom za avtorsko pravo (v nadaljevanju Svet), ki se je končal z odločbo z dne 18. 6. 2008, določijo stroški postopka v višini 18.175,70 EUR; v 2. točki izreka je odločila, da nagrade članov Sveta znašajo tretjino mesečne plače okrožnega sodnika za vsak začetni mesec trajanja postopka in znaša 744,90 EUR mesečno, višina nagrade predsednice Sveta pa v enaki višini, povečani za 20% in znaša 893,90 EUR mesečno; v 3. točki izreka je odločila, da stroške Sveta krijeta stranki postopka po enakih delih, torej vsaka stranka 9.087,95 EUR, in v 4. točki izreka, da se združenju SAZAS vrne znesek v višini 912,15 EUR, Obrtno-podjetniška zbornica pa se pozove k plačilu 9.087,85 EUR.

2. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa je navedeno, da so stroški Sveta nastali v postopku določitve primerne tarife za uporabo glasbe v gostinskih lokalih članov tožeče stranke, ki je bil začet na zahtevo Združenja skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije – SAZAS (vložnik zahteve). Vložnik zahteve je v tem postopku tudi založil 10.000,00 EUR za kritje stroškov delovanja Sveta. V višini stroškov postopka so bile upoštevane le nagrade za člane in predsednico Sveta, saj v postopku pred toženo stranko (svetom) potni stroški članov Sveta ter posebni stroški za izvedbo dokazov niso nastali. Svet se je sestal na devetih sestankih, ki so potekali od novembra 2007 do junija 2008, ko je bila sprejeta končna odločitev Sveta.

3. Tožeča stranka izpodbija sklep tožene stranke zaradi kršitve procesnih predpisov, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. V skladu z določbo 157.a člena ZASP se v postopku pred Svetom smiselno uporabljajo določbe Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP), ki v 222. členu določa, da mora pristojni organ v primeru posebnega ugotovitvenega upravnega postopka izdati odločbo najpozneje v dveh mesecih. Tožena stranka je odločbo izdala po sedmih mesecih iz razlogov, ki so nastali na njeni strani. Svet je torej deloval izredno počasi, menjavali so se tudi njegovi člani. Zato so stroški Sveta pretirani in bi lahko znašali največ skupno 7.746,80 EUR. V nadaljevanju tožbe graja tudi postopek določanja tarife kot zelo neučinkovit in malomaren. Predlaga odpravo Sklepa tožene stranke o določitvi stroškov z dne 6. 10. 2008 in povrnitev stroškov sodnega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

6. Predmet presoje v tem upravnem sporu je glede na določbe prvega odstavka 2. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (Ur. l. RS, št. 105/2006 in 107/2009 – odl. US) pravilnost in zakonitost sklepa tožene stranke, s katerim je odločila o stroških postopka, ki so nastali v zvezi z določanjem tarife oziroma višine avtorskega nadomestila za uporabo glasbe v gostinskih lokalih članov tožeče stranke, ki se je končal z odločbo tožene stranke z dne 18. 6. 2008. O zakonitosti te odločbe je Vrhovno sodišče odločilo s sodbo U 3/2008 z dne 13. 1. 2010.

7. Materialnopravna podlaga za izdajo izpodbijanega sklepa je ZASP. Po določbi 157.c člena ZASP so stroški postopka pred svetom stroški strank in stroški Sveta. Medtem ko vsaka stranka sama nosi svoje stroške, pa morata stranki po enakih delih kriti stroške Sveta, ki so našteti kot nagrada za člane Sveta, potni in drugi razumni stroški članov Sveta, stroški, potrebni za izvedbo dokazov, in administrativni stroški. V obravnavanem primeru je tožena stranka kot stroške postopka upoštevala le nagrado za člane in predsednico Sveta. Višina nagrade člana Sveta znaša po določbi šestega odstavka 157.c člena ZASP tretjino osnovne mesečne plače okrožnega sodnika za vsak začeti mesec trajanja postopka, višina nagrade predsednika Sveta pa je enaka višini nagrade člana Sveta, povečani za 20 %. Glede na takšno dejansko stanje je tožena stranka sicer imela v navedenih določbah ZASP pravno podlago za odmero stroškov, vendar bi njihovo potrebnost, zlasti glede dolžine trajanja postopka, morala izkazati in v sklepu o stroških posebej utemeljiti. Tega pa ni storila.

8. Ker se po določbi 157.a člena ZASP v postopku pred Svetom smiselno uporabljajo določbe ZUP, bi moral Svet spoštovati načela upravnega postopka, med drugim tudi načelo zakonitosti (6. člen ZUP) in načelo ekonomičnosti postopka (14. člen ZUP), roke za odločitev o stvari (2-mesečni rok po prvem odstavku 222. člena ZUP, saj poseben rok po ZASP ni določen), utemeljenost stroškov (113. člen ZUP) ter v sklepu o stroških potrebnost stroškov utemeljiti, v spisih pa imeti listino, ki tako potrebnost stroškov utemeljujejo.

9. Rok za izdajo odločbe (prvi odstavek 222. člena ZUP) je sicer instrukcijski rok, ki pa skladno z načelom zakonitosti v upravnem postopku, to načelo pa je del ustavnega načela pravne države, sili organe, ki vodijo postopke, k aktivnosti, in daje pristojnim organom možnosti nadzora in ukrepanja v primeru neutemeljenih zastojev pri delu organa. Čeprav je ta rok instrukcijski, pa po presoji Vrhovnega sodišča od organa zahteva, da pojasni zamudo, še zlasti pa, da to pojasni pri odmeri stroškov postopka, ki so v takih primerih po ZASP odvisni od dolžine postopka, vendar ne od nepotrebne dolžine postopka.

10. Izpodbijani sklep tožene stranke pa nima razlogov o odločilnih dejstvih, saj ne pojasnjuje zamude pri odločanju o tarifi in potrebnosti odmerjenih stroškov, poleg tega pa v upravnih sporih ni listin, ki bi izkazovale potrebnost stroškov. Glede na to Vrhovno sodišče pravilnosti in zakonitosti izpodbijanega sklepa ne more preizkusiti.

11. Vrhovno sodišče je ugotovilo, da v postopku za izdajo izpodbijanega sklepa niso bila upoštevana pravila postopka (2. točka prvega odstavka 27. člena ZUS-1), pa je to vplivalo na pravilnost odločitve. Zato je tožbi na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1 ugodilo, izpodbijani sklep pa odpravilo. Tožena stranka bo morala skladno z določbo četrtega odstavka 64. člena o odmeri stroškov postopka izdati nov upravni akt v roku 30 dni od prejema tega sklepa, v smislu napotkov iz tega sklepa.

12. Odločitev o stroških postopka temelji na določbi tretjega odstavka 25. člena ZUS-1 v zvezi z določbo tretjega odstavka 3. člena Pravilnika o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (Ur. l. RS, št. 24/2007), ki določata, da mora v primeru, če sodišče tožbi ugodi, tožena stranka tožniku povrniti stroške upravnega spora v pavšalni višini 350 EUR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.