Sklep VIII DoR 104/2009-3, enako tudi VIII DoR 14/2011, VIII DoR 16/2011, VIII DoR 5/2011, VIII DoR 9/2011, VIII DoR 12/2011, VIII DoR 13/2011, VIII DoR 15/2011
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2010-02-03

vrednost spornega predmeta - zakonske zamudne obresti - predlog za dopustitev revizije - regres za letni dopust - različna praksa sodišč prve stopnje - delodajalec kot porabnik proračunskih sredstev

Različna praksa sodišč prve stopnje ni razlog, zaradi katerega bi bilo mogoče dopustiti revizijo.

Določbe ZPP sicer ne omejujejo dopustitve revizije v delovnih in socialnih sporih pod zneskom 2.000,00 EUR, kar pa ne pomeni, da za vložitev revizije ni potrebna nobena vrednost. Ker vrednosti zamudnih obresti glede na določbo prvega odstavka 39. člena ZPP ni, sodišče revizije v tem delu ne more dopustiti.

1. Sodišče prve stopnje je v vzorčnem postopku naložilo toženi stranki, da tožniku izplača neto razliko v regresu za letni dopust za leto 2004, obračunano od bruto zneska 1.200,00 EUR, za leto 2005, 2006 in 2007 pa obračunano od bruto zneskov 1.600,00 EUR, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od neto zneskov za leto 2006 od 5. 4. 2006 do plačila, za leto 2007 pa od 5. 4. 2007 do plačila. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, razen v delu o stroških postopka, ki jih je delno spremenilo.

2. V pravočasnem predlogu za dopustitev revizije tožena stranka navaja, da je sodišče druge stopnje napačno uporabilo materialno pravo, konkretno 30. člen kolektivne pogodbe tožene stranke o osnovi za določitev regresa za letni dopust, ki je po mnenju tožene stranke osnovna in ne izplačana plača. Napačno je določen tudi tek zakonskih zamudnih obresti od dneva, ko je bil regres izplačan, čeprav je bil izplačan pred zakonskim rokom. Dopustitev revizije predlaga zaradi pomembnosti pravnega vprašanja, ki je v tem, ali predstavlja določilo 30. člena kolektivne pogodbe delodajalca, ki je porabnik proračunskih sredstev, upoštevajoč 16. člen Zakona o javnih uslužbencih, lex specialis v razmerju do Kolektivne pogodbe za negospodarske dejavnosti. Meni, da je tožena stranka vezana na zakon tudi glede omejitve višine regresa za letni dopust. Če bi tožena stranka izplačala regres v višini, določeni s svojo kolektivno pogodbo, bi obremenila javna sredstva. Odločitev Vrhovnega sodišča o tem, ali je dolžna tožena stranka pri izplačilu regresa za letni dopust upoštevati določbe lastne kolektivne pogodbe ali pa mora upoštevati kolektivno pogodbo dejavnosti in sprejete dogovore med Vlado RS in sindikati, lahko odločilno vpliva na sodno prakso in usklajevanje prava. Na pomembnost tega pravnega vprašanja kaže veliko število vloženih tožb (več kot 600), v enakih zadevah, ki so jih reševala sodišča prve stopnje, pa je bilo različno odločeno (drugačno odločitev, kot je v tej zadevi, je sprejelo Delovno in socialno sodišče v Ljubljani v zadevi IV Pd 364/2008).

4. Sodišče po prvem odstavku 367. a člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) dopusti revizijo, če je od odločitve vrhovnega sodišča mogoče pričakovati odločitev o pravnem vprašanju, ki je pomembno za zagotovitev pravne varnosti, enotne uporabe prava ali za razvoj prava preko sodne prakse. Sodišče dopusti revizijo zlasti v naslednjih primerih: če gre za pravno vprašanje, glede katerega odločitev sodišča druge stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča; če gre za pravno vprašanje, glede katerega sodne prakse vrhovnega sodišča ni, še zlasti, če sodna praksa višjih sodišč ni enotna; ali če gre za pravno vprašanje, glede katerega sodna praksa vrhovnega sodišča ni enotna.

5. V zvezi z vprašanjem, kaj pomeni pojem „plača“, je stališče Vrhovnega sodišča jasno (npr. VIII Ips 148/2003 z dne 16. 12. 2003, VIII Ips 12/2008 z dne 6. 10. 2008, VIII Ips 62/2000 z dne 10. 10. 2000). Tudi o tem, da se v zakonu določen pojem „kolektivne pogodbe“ nanaša tako na kolektivne pogodbe dejavnosti kot podjetniške kolektivne pogodbe in o razmerju med kolektivnimi pogodbami ter kolektivnimi pogodbami in zakonom, je Vrhovno sodišče že zavzelo stališče (npr. VIII Ips 328/2008, 329/2008, 330/2008 z dne 9. 2. 2009). Neenotne sodne prakse višjega sodišča ali odstopa odločitve sodišča druge stopnje od sodne prakse Vrhovnega sodišča, predlagatelj niti ne zatrjuje. Različna praksa sodišč prve stopnje pa ni razlog, zaradi katerega bi bilo mogoče dopustiti revizijo. V zvezi z vprašanjem teka zakonskih zamudnih obresti revizije ni mogoče dopustiti (zato tudi predlogu za dopustitev ni mogoče ugoditi), ker gre za postransko terjatev, ki se pri vrednosti izpodbijanega dela pravnomočne sodbe glede na določbo drugega odstavka 39. člena ZPP ne upošteva. Narave postranske terjatve ne izgubijo niti, če so izračunane kot glavnica, niti ko je v reviziji sporna le odločitev o njih. Določbe ZPP sicer ne omejujejo dopustitve revizije v delovnih in socialnih sporih pod zneskom 2.000,00 EUR, kar pa ne pomeni, da za vložitev revizije ni potrebna nobena vrednost. Ker vrednosti zamudnih obresti glede na določbo prvega odstavka 39. člena ZPP ni, sodišče revizije v tem delu ne more dopustiti.

6. Ker niso podani pogoji iz 367.a člena ZPP za dopustitev revizije, je vrhovno sodišče predlog tožene stranke zavrnilo (367.c člen ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 39, 367a

Zakon o javnih uslužbencih (2002) - ZJU  - člen 16

Zakon o delovnih razmerjih (2002) - ZDR  - člen 131

Opr. št: VIII DoR 14/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.14.2011

Opr. št: VIII DoR 16/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.16.2011

Opr. št: VIII DoR 5/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.5.2011

Opr. št: VIII DoR 9/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.9.2011

Opr. št: VIII DoR 12/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.12.2011

Opr. št: VIII DoR 13/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.13.2011

Opr. št: VIII DoR 15/2011, ECLI:SI:VSRS:2011:VIII.DOR.15.2011

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII DoR 129/2009, enako tudi VIII DoR 47/2010, VIII DoR 89/2009