TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 506/2007, enako tudi X Ips 389/2007, X Ips 700/2007, X Ips 59/2008, X Ips 29/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-24

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 66/2006

revizija - dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Ker je tako trditveno kot dokazno breme za dovoljenost revizije na strani revidenta, revizija, v kateri niso navedeni oziroma pojasnjeni razlogi za njeno dovoljenost, ni dovoljena in se zavrže.

Zoper prvostopno sodbo je tožeča stranka po odvetniku dne 19.6.2007 vložila revizijo.

Tožena stranka v odgovoru na revizijo prereka vse navedbe v reviziji iz razlogov, navedenih v obrazložitvi izpodbijane odločbe, in predlaga, da sodišče revizijo zavrne kot neutemeljeno.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnica izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 026/07 - sklep US) zavrnilo tožničino tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 18.10.2006, s katero je ta zavrnila tožničino pritožbo proti odločbi Upravne enote Ptuj z dne 10.11.2004. S to odločbo je prvostopni upravni organ med drugim odločil, da se postopek za obnovo postopka, končanega za odločbo prvostopnega organa dne 13.10.1999, pravnomočne dne 27.9.2000, v delu, ki se nanaša na na predlog tožnice za vrnitev premoženja in pravic članom nekdanje agrarne skupnosti, zavrne (3. točka izreka).

Po odločbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od treh pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča pa je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revidentka v reviziji ni niti neposredno niti opisno navedla, kateri pogoj za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v tem primeru izpolnjen, niti ni pojasnila zakaj meni, da je revizija dovoljena, revizije ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. Glede na to stroške revizijskega postopka trpi revidentka sama.

Opr. št: X Ips 389/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.389.2007

Opr. št: X Ips 700/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.700.2007

Opr. št: X Ips 59/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.59.2008

Opr. št: X Ips 29/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.29.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 352/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-17

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 295/2006

dovoljenost revizije - neenotna sodna praksa - trditveno in dokazno breme

Če revident ne pojasni razlogov, zaradi katerih meni, da je treba revizijo dovoliti, se taka revizija zavrže kot nedovoljena.

Zoper prvostopno sodbo je tožeča stranka po odvetniku dne 30.3.2007 vložila revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje z različno sodno prakso glede pravnega nasledstva cerkva, verskih skupnosti in njihovih ustanov ter redov.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnik izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 026/07 - sklep US) zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke z dne 30.5.2006, s katero je ta zavrnila pritožbo tožeče stranke proti odločbi Upravne enote Koper z dne 21.2.2006. S to odločbo je upravni organ odločil, da se v zadevi denacionalizacije pri določeni nepremičnini v ... vzpostavi lastninska pravica v korist upravičenke A.A. Sodišče prve stopnje je tej odločitvi pritrdilo, ker je A.A. v skladu z Zakonikom cerkvenega prava pravna naslednica B.B., ki mu je bilo obravnavano premoženje podržavljeno, in je zato upravičenka po 14. členu Zakona o denacionalizaciji (ZDen).

Po presoji Vrhovnega sodišča RS v tem primeru revizije ni mogoče dovoliti.

Po odločbi 2. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je sicer revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem pravnem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo.

V tem primeru revident sicer ni izrecno navedel, da predlaga dovolitev revizije po določbi 2. točke 2. odstavka 83, člena ZUS-1, vendar to smiselno izhaja iz njegovega predloga, da naj se revizija dovoli, ker da v dosedanji sodni praksi glede okoliščin, ki jih v reviziji navaja, to pa je po razumevanju vrhovnega sodišča vprašanje pravnega nasledstva upravičencev iz 14. člena ZDen, ni enotnosti. Ni pa navedel sodnih odločb, ki bi to njegovo trditev dokazovale, niti takih odločb reviziji ni priložil, niti ni zatrjeval, da glede tega vprašanja vrhovno sodišče še ni odločalo, torej svojega predloga glede dovoljenosti revizije ni obrazložil v smislu pogojev iz 2. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Po presoji vrhovnega sodišča je namreč tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Vrhovno sodišče torej glede na tako pomanjkljiv predlog obstoja zatrjevanega pogoja za dovolitev revizije ne more presojati.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. Glede na to stroške revizijskega postopka trpi revident sam.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 527/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-24

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 697/2006

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Ker je trditveno in dokazno breme za dovoljenost revizije na strani revidenta, revizija, v kateri niti niso navedeni še manj pa pojasnjeni razlogi za njeno dovolitev, ni dovoljena in se zavrže.

Zoper prvostopno sodbo je tožnica po odvetniku dne 27.6.2007 vložila revizijo. Kor razlog za njeno dovoljenost navaja 1. točko 2. odstavka 83. člena Zakona upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US), ker da vrednost premoženja, ki je predmet denacionalizacije, presega vrednost iz navedene določbe, in da ima odločitev sodišča zelo hude posledice za stranko.

Tožena stranka v odgovoru na revizijo navaja, da prereka vse navedbe revidentke kot neutemeljene in predlaga, da sodišče revizijo kot neutemeljeno zavrne.

S pravnomočno sodbo, ki jo revidentka izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo revidentkino tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 13.11.2006, s katero je tožena stranka na pritožbo drugih strank in delno po uradni dolžnosti delno spremenila odločbo Upravne enote Ptuj z dne 30.9.2004, revidentkino pritožbo pa je zavrnila.

Po presoji Vrhovnega sodišča RS v tem primeru revizije ni dovoljena, ker so v reviziji zatrjevani razlogi za njeno dovolitev zgolj pavšalni, niso obrazloženi, zato ni mogoče presoditi, ali so pogoji, predpisani za dovoljenost revizije, izpolnjeni. Pri tem pa vrhovno sodišče RS meni, da je tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovoljenost revizije iz 83. člena ZUS-1 na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi.

Revidentka se za dovolitev revizije sklicuje na 1. točko 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Ta določa, da je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločilo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000 eurov. Glede na to zakonsko določbo, bi morala revidentka v reviziji navesti vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta, kolikor je v tem primeru pravica do denacionalizacije izražena v denarni vrednosti. Ker tega ni navedla, presoja obstoja tega pogoja za dovoljenost revizije ni mogoča.

Nadalje navaja, da ima odločitev sodišča tudi zelo hude posledice zanjo, smiselno torej uveljavlja tudi razlog za dovolitev revizije po 3. točki 2. odstavka 83. člena. Ta določa, da je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Revidentka pa v reviziji ne pojasni, katere zelo hude posledice ima zanjo izpodbijana odločitev, zato vrhovno sodišče obstoja tega pogoja za dovolitev revizije ne more presojati.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. Glede na to stroške revizijskega postopka trpi revidentka sama.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 182/2007, enako tudi X Ips 272/2007, X Ips 56/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-24

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 330/2004

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Trditveno in dokazno breme glede dovoljenosti revizije je na strani revidenta. Ker ta ni izrecno navedel razloga, določenega v 1. - 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1, se revizija zavrže.

Zoper pravnomočno sodbo, ki jo je prejela dne 3.1.2007, je tožeča stranka dne 9.1.2007 vložila pritožbo. Po opozorilu prvostopnega sodišča, da je s 1.1.2007 začel veljati Zakon o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US) in da je ob pogojih iz 83. člena ZUS-1 zoper pravnomočno sodbo dovoljena revizija, je tožeča stranka dne 22.1.2007 izjavila, da naj se pritožba, vložena dne 9.1.2007, obravnava kot pravočasna in dovoljena revizija, tožeča stranka pa v izjavi oziroma predlogu ni navedla pogojev za njeno dovoljenost.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožeča stranka izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 59. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS, Uradni list RS, št. 50/97, 70/00 in 45/06 - odločba US) zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke z dne 6.7.2004, (izdano v izvrševanju sodbe Upravnega sodišča RS, oddelka v Mariboru, št. U 239/2001 z dne 18.12.2002), s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke zoper odločbo Carinarnice M. z dne 4.1.1999. S to odločbo je bilo tožeči stranki naloženo plačilo carine in drugih uvoznih dajatev v skupnem znesku 1.307.117,00 SIT za vlečno vozilo, uvoženo na podlagi carinske deklaracije z dne 6.7.1994.

Revizija je izredno pravno sredstvo, dovoljena pa je le pod pogoji, določenimi v 83. členu ZUS-1. Trditveno in dokazno breme glede dovoljenosti revizije je na strani revidenta; ker pa tožeča stranka v reviziji ni navedla in dokazala obstoja pogojev za dovolitev revizije, ki so določeni v 2. odstavku 83. člena ZUS-1, je vrhovno sodišče revizijo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1 zavrglo.

Opr. št: X Ips 272/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.272.2007

Opr. št: X Ips 56/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.56.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 665/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-20

ugotovitev državljanstva - revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme - zelo hude posledice za stranko

Če revident ne navede konkretnih posledic, niti ne trdi, zakaj bi bile posledice zanj zelo hude in se samo sklicuje na določbe 3. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1, revizija po navedenem členu ni dovoljena.

Zoper pravnomočno sodbo prvostopnega sodišča je tožnica vložila revizijo 9.7.2007.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnica izpodbija z revizijo je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena v zvezi s 105. členom Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrnilo njeno tožbo proti odločbi Ministrstva za notranje zadeve Republike Slovenije v Ljubljani, ki je zavrnilo pritožbo proti odločbi Upravne enote Ljubljana, s katero je organ prve stopnje ugotovil, da se N.M.L.M. po predpisih o državljanstvu, ki so na območju Republike Slovenije veljali do uveljavitve Zakona o državljanstvu Republike Slovenije od 28.8.1945 do smrti dne 26.6.1964 ni štel za državljana takratne Republike Slovenije in FLRJ.

Po presoji Vrhovnega sodišča RS v tem primeru revizija ni dovoljena. Revizija v upravnem sporu je izredno pravno sredstvo z omejenim obsegom in omejenimi razlogi izpodbijanja v primerjavi s pritožbo kot rednim pravnim sredstvom. Po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1, na katerega se sklicuje revidentka, je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu zelo hude posledice za stranko. Revizijsko sodišče po uradni dolžnosti ne ugotavlja pogojev za dovoljenost revizije. Zato ni dovolj, da se revident sklicuje na določbe 83. člena ZUS-1, ampak mora v reviziji, v okviru trditvenega in dokaznega bremena, utemeljiti obstoj pogojev za dovoljenost revizije. Ker revizija tega ne zatrjuje, ni izkazan pogoj za njeno dovolitev.

Ker revidentka ni izkazala obstoja zakonitih pogojev za dovoljenost revizije, jo je revizijsko sodišče kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1 zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 30/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-24

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Ker je trditveno in dokazno breme za dovoljenost revizije na strani revidenta, revizija, v kateri ni naveden niti razlog za dovoljenost niti to ni obrazloženo, ni dovoljena in se zavrže.

Zoper prvostopno sodbo je tožnik po odvetniku dne 27.12.2007 vložil revizijo. Kot pravno podlago za njeno dovoljenost navaja 2. točko 2. odstavka 83. člena Zakona upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US).

S pravnomočno sodbo, ki jo je izdala sodnica posameznica in jo revident izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče ne da bi opravilo glavno obravnavo na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo revidentovo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 21.6.2006, s katero je tožena stranka zavrnila revidentovo pritožbo zoper odločbo Davčnega urada Novo mesto z dne 17.12.2002. S to odločbo je davčni organ revidentu odmeril dohodnino za leto 1999. Po določbi 123. čekan Zakona o davčnem postopku (ZDavP) se v dohodnino upošteva tudi dobiček, dosežen z opravljanjem dejavnosti v višini, ugotovljeni z odločbi o njegovi odmeri. Če se ta odločba spremeni, je to razlog za morebitno obnovo postopka odmere dohodnine.

Po presoji Vrhovnega sodišča RS v tem primeru revizije ni mogoče dovoliti, ker je v revizij navedena le pravna podlaga, na podlagi katere se predlaga dovolitev revizije, to je 2. točka 2. odstavka 83. člena ZUS-1, ni pa podana nikakršna obrazložitev o tem, iz katerega tam navedenega razloga se predlaga in s čim naj bi bili v navedeni točki predpisani pogoji izpolnjeni. Ta določba namreč določa, da je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o pravnem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo.

Vrhovno sodišče RS meni, da je tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogoja za dovolitev revizije po 2. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 na strani revidenta, saj revizije iz tega revizijskega razloga po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. Glede na to stroške revizijskega postopka trpi revident sam.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 279/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-07

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 462/2006

Če stranka vloži revizijo sama, mora imeti opravljen pravniški državni izpit. Če ga nima, ne izkaže postulacijske sposobnosti. Revizijo torej vloži stranka, ki te pravice nima, zato se taka revizija zavrže kot nedovoljena.

Zoper prvostopno sodbo in sklep je tožnik dne 8.1.2007 sam vložil revizijo.

Po določbi 2. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP-UPB3, Uradni list RS, št. 73/07). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določba 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Glede na zgoraj navedeno in glede na to, da je v tem primeru revident revizijo vložil sam in v njej niti ne zatrjuje, da bi imel opravljen pravniški državni izpit, niti o tem ne predloži nobenega dokaza, po presoji vrhovnega sodišča nima postulacijske sposobnosti za revizijo, zato je treba njegovo revizijo zavreči kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1 (ta določa, da nedovoljeno revizijo zavrže senat vrhovnega sodišča) v zvezi z 2. odstavkom 374. člena ZPP, ki določa, da ni dovoljena revizija, ki jo je vložila stranka, ki te pravice nima. Vrhovno sodišče revidentu revizije ni poslalo v dopolnjevanje, saj pomanjkanja svoje postulacijske sposobnosti ne more z ničemer nadomestiti, niti z naknadno vložitvijo revizije po odvetniku, ker bi bila taka revizija prepozna in bi jo bilo treba iz tega razloga zavreči.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. Glede na to stroške revizijskega postopka trpi revident sam.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 22/2, 83, 89.ZPP člen 86, 86/4, 374, 374/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 98/2008, enako tudi X Ips 144/2008
Sklep X Ips 351/2007 enako tudi X Ips 438/2007, X Ips 			 863/2007, X Ips 398/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-20

ugotovitev državljanstva - revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme - zavrženje revizije

Trditveno in dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije (po 2. odstavku 83. člena ZUS-1) je na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče uvesti, niti o njej odločati. Ker revident v reviziji ne dokazuje in ne obrazlaga, niti ne trdi, da je podan kateri od razlogov po 2. odstavku 83. člena ZUS-1, revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/2006 in 26/2007 – odločba Ustavnega sodišča RS, ZUS-1) zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 2.8.2006. Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožničino pritožbo zoper odločbo Upravne enote Jesenice z dne 20.4.2006, s katero je bilo ugotovljeno, da se A, razglašena za mrtvo z dnem 5.7.1945, po predpisih o državljanstvu, ki so na območju Republike Slovenije veljali do uveljavitve Zakona o državljanstvu Republike Slovenije, ni štela za jugoslovansko državljanko.

Zoper sodbo prvostopenjskega je vložila revizijo tožeča stranka. V reviziji je zahtevala tudi povrnitev stroškov.

Revident je revizijo vložil 29.3.2007 zoper prvostopenjsko sodbo, ki je bila izdana 21.2.2007. Čeprav se je s tožbo postopek začel že, ko je še veljal Zakon o upravnem sporu (Ur.l. RS, št. 50/97, 65/97 in 70/2000), se dovoljenost pravnih sredstev presoja že po določbah ZUS-1 (1. odstavek 107. člena ZUS-1). Ni namreč posebnih določb, ki bi izključevale uporabo ZUS-1 v takšnih primerih.

Revizija je dovoljena, če je podan kateri od razlogov, ki jih opredeljuje 2. odstavek 83. člena ZUS-1. Trditveno, in po potrebi tudi dokazno breme, nosi revident, saj se o reviziji odloča na njegovo zahtevo. Poleg tega ZUS-1 Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije ne nalaga, da po uradni dolžnosti ugotavlja, ali obstaja kateri od razlogov za dovoljenost revizije.

Revident ni niti trdil, da je podan kateri od razlogov za dovoljenost revizije. Ker torej ni izkazan nobeden razlog za dovoljenost revizije, jo je Vrhovno sodišče RS zavrglo (89. člen ZUS-1).

Ker revident s svojim pravnim sredstvom ni uspel, mora sam nositi revizijske stroške (1. odstavek 22. člena ZUS-1 v povezavi s 1. odstavkom 165. člena ZPP in 1. odstavkom 154. člena ZPP).

Opr. št: X Ips 438/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.438.2007

Opr. št: X Ips 863/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.863.2007

Opr. št: X Ips 398/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.398.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 746/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-03-05

revizija - dovoljenost - postulacijska sposobnost - pravniški državni izpit

Ker je revidentka sama vložila revizijo in ni izkazala, da ima opravljen državni pravniški izpit, revizija ni dovoljena (2. odstavek 372. člena ZPP).

Zoper pravnomočno sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije, Oddelka v Celju, št. U 99/2007 z dne 20.9.2007, je osebno in pravočasno vložila revizijo A.A. V njej ni navedla, da bi bila diplomirana pravnica z opravljenim državnim izpitom, zato jo je Vrhovno sodišče RS s sklepom, št. X Ips 746/2007-3 z dne 15.11.2007 pozvalo, da predloži dokazilo o opravljenem pravniškem državnem izpitu in jo opozorilo na posledice, če revizije v tem roku ne bo dopolnila. Revidentka v postavljenem roku 15 dni ni predložila dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu. Dne 3.12.2007 pa je v njenem imenu vložila revizijo njena pooblaščenka odvetnica J.G.

Revizija, ki jo je osebno vložila revidentka A.A., ni dovoljena.

Revizija je izredno pravno sredstvo, za katero Zakon o upravnem sporu ( ZUS-1, Uradni list RS, št.105/2006 in 26/2007) ter Zakon o pravdnem postopku (ZPP- UPB3, Uradni list RS,št. 73/2007), ki se na podlagi 1. odstavka 22. člena ZUS-1 primerno uporablja za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1, predpisujeta pogoje, kdaj, kako ter kdo sme to izredno pravno sredstvo vložiti. Na podlagi določbe 2. odstavka 22. člena ZUS-1 lahko stranka v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja dejanja v postopku samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit, v 4. odstavku 86. člena ZPP pa je določeno, da sme tista pravdna stranka, ki ima sama (ali njen zakoniti zastopnik) opravljen pravniški državni izpit, tudi sama vložiti revizijo. Ker je revidentka sama vložila revizijo in ni izkazala, da ima opravljen državni pravniški izpit, revizija ni dovoljena (2. odstavek 374. člena ZPP). Zato je vrhovno sodišče nedovoljeno revizijo zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

Revizija, ki jo je v imenu revidentke vložila odvetnica B.B., je prepozna.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na prvi stopnji, lahko stranke vložijo revizijo v 30-tih dneh od vročitve prepisa sodbe (1. odstavek 83. člena ZUS-1). V obravnavanem primeru je revidentka sodbo sodišča prve stopnje, št. U 99/2007 z dne 20.9.2007, prejela 3.10.2007. Revizija, ki jo je v njenem imenu vložila odvetnica J.G. dne 3.12.2007, je torej prepozna, zato jo je sodišče na podlagi določbe 377. člena ZPP v zvezi z 22. členom ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

Sodba UPRS ( zunanji oddelek v Celju) U 99/2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 369/2008, enako tudi X Ips 241/2008