Sklep I Up 739/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-14

Če je upravni postopek končan, sklep o prekinitvi tega postopka ni imel več pravnega učinka. Tudi če bi bil izpodbijani sklep o prekinitvi postopka nezakonit, se pravni položaj stranke v nobenem primeru ne bi izboljšal.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Prvostopno sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo tožeče stranke zoper sklep tožene stranke z dne 6.4.2006, s katerim je tožena stranka prekinila postopek za podelitev licence za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja – varovanje premoženje gospodarski družbi A. d.o.o., do pravnomočne odločitve glede kaznivega dejanja obrekovanja po 1. odstavku 170. člena KZ RS v zvezi s členom 178/2 KZ RS, katerega storitve je osumljen varnostni menedžer družbe B.B. in zaradi katerega je bil vložen obtožni predlog.

Prvostopno sodišče je izpodbijani sklep oprlo na 274. člen Zakona pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 16. členom ZUS, upoštevajoč 104. člen ZUS-1. Ugotovilo je, da v tej zadevi ni izkazan pravni interes kot splošna procesna predpostavka za vodenje postopka v upravnem sporu. V razlogih izpodbijanega sklepa je navedlo, da je bila tožeči stranki z odločbo z dne 27.2.2007 podeljena licenca za varovanje premoženja. To odločbo je tožena stranka izdala potem, ko je tožeča stranka dne 20.2.2007 dopolnila svojo prvotno vlogo. To pa pomeni, da je bil sklep o prekinitvi postopka, ki je po svoji pravni naravi sklep procesnega vodstva, konzumiran. Tožena stranka ni bistveno kršila pravil postopka, če v nadaljevanju postopka, ki ga je zaključila z odločbo o podelitvi licence tožeči stranki, ni sprejela posebne odločitve glede nadaljevanja prekinjenega postopka. Sklep o prekinitvi postopka z izdajo odločbe z dne 27.2.2007 nima več nobenih pravnih učinkov. Takega sklepa, ki nima več pravnih učinkov, pa ni mogoče odpraviti, morebitna ugotovitev, da je bil nezakonit, pa pravnega položaja tožeče stranke tudi ne bi izboljšala.

Tožeča stranka vlaga zoper navedeni sklep prvostopnega sodišča pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. V pritožbi navaja, da je dne 20.2.2007 vložila novo vlogo, vendar tožena stranka nanjo ni dogovorila, ampak je samovoljno štela to vlogo kot dopolnitev stare vloge z dne 22.12.2005. Že v času prve vloge je imela zaposlena dva varnostna menedžerja, ko pa je zaprosila za licenco s popolnoma novo vlogo, je bila prisiljena zaposliti še enega varnostnega menedžerja. Tega ima zaposlenega po nepotrebnem še danes. Ker je bila prekinitev postopka nezakonita, je bil v posledici tega zaposlen nov varnostni menedžer. Zato ima pravni interes, da se ugotovi zakonitost izdanega sklepa o prekinitvi postopka. Vrhovnemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi.

Prvostopno sodišče je postopalo pravilno, ko je po predhodnem preizkusu tožbe skladno z določbami 274. člena ZPP v zvezi s 16. členom ZUS, upoštevaje pri tem 104. člen ZUS-1, tožbo kot nedovoljeno zavrglo, ker je ugotovilo, da ni izkazan pravni interes tožeče stranke za vložitev tožbe.

Vsakdo, ki v upravnem sporu zahteva varstvo svojih pravic in pravnih koristi, mora ves čas postopka izkazovati pravni interes oziroma pravovarstveno potrebo, kar pomeni, da mora kot verjetno izkazati, da bo ugoditev njegovi zahtevi pomenila zanj določeno pravno korist, ki je brez tega ne bi mogel doseči oziroma, da bi si v primeru ugoditve izboljšal svoj pravni položaj. Na obstoj pravovarstvene potrebe mora sodišče paziti po uradni dolžnosti ves čas trajanja upravnega spora.

V tem upravnem sporu je tožeča stranka s tožbo izpodbijala sklep tožene stranke o prekinitvi postopka. Postopek je bil prekinjen zaradi reševanja predhodnega vprašanja (do pravnomočne odločitve glede obstoja zadržkov javnega reda pri varnostnem menedžerju tožeče stranke). Dne 20.2.2007 pa je tožeča stranka dopolnila svojo prvotno vlogo za izdajo licence za varovanje premoženja z dokazili o novo zaposlenem varnostnem menedžerju, na podlagi česar je tožena stranka nadaljevala s postopkom in je tožeči stranki z odločbo z dne 27.2.2007 navedeno licenco tudi podelila. Ker je bilo s citirano odločbo vlogi tožeče stranke za podelitev navedene licence v celoti ugodeno in je bil torej upravni postopek končan, sklep o prekinitvi tega postopka ni imel več pravnega učinka. Prvostopno sodišče je pravilno navedlo, da tudi morebitna ugotovitev, da bi bil izpodbijani sklep o prekinitvi postopka nezakonit, se pravni položaj tožeče stranke v nobenem primeru ne bi izboljšal.

Na drugačno odločitev pritožbenega sodišča pritožbeni ugovori ne morejo vplivati. Pritožbeno sodišče je na podlagi 76. člena v zvezi s 1. odstavkom 82. člena ZUS-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.