Sodba VIII Ips 32/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-12-04

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - večje število delavcev - program razreševanja presežnih delavcev

Določba drugega odstavka 96. člena ZDR, ki določa obveznost izdelave programa razreševanja presežnih delavcev, pride v poštev le takrat, če obveznost izdelave programa ni podana že glede na določbe prvega odstavka tega člena, torej glede na ugotovljeno število presežnih delavcev v krajšem časovnem obdobju. Ker je glede na določbe 99. člena ZDR program razreševanja presežnih delavcev formalni akt s predpisano vsebino, zgolj dejansko preverjanje možnosti drugih zaposlitev za tožnika in obveščanje sindikata o nameravanih odpovedih ter razlogih zanje navedenega programa ni moglo nadomestiti.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožnikovemu zahtevku in kot nezakonito razveljavilo redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ki jo je podala tožena stranka tožniku z 31.12.2003. Toženi stranki je naložilo, da tožnika vrne na delo in ga od 5.6.2004 dalje prijavi v socialno zavarovanje, mu vpiše delovno dobo v delovno knjižico in mu povrne 255.816,00 SIT stroškov postopka. Ugotovilo je, da tožena stranka v nasprotju z določbami podjetniške kolektivne pogodbe in določbami prvega odstavka 96. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR - Ur. l. RS, št. 42/02) ni sprejela programa razreševanja presežnih delavcev, čeprav je znotraj enega meseca postalo nepotrebno delo oziroma je bila iz tega naslova odpovedana pogodba o zaposlitvi večjemu številu, to je 19 delavcem.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Ob ugotovitvi, da je pri toženi stranki, ki je zaposlovala več kot 20 in manj kot 100 delavcev, sočasno prenehala potreba po 19 delavcih in je bila pogodba o zaposlitvi vsem odpovedana znotraj obdobja tridesetih dni, je presodilo, da bi tožena stranka na podlagi prvega odstavka 96. člena ZDR predhodno morala izdelati program razreševanja presežnih delavcev, namesto da se je glede tega neutemeljeno sklicevala na določbe drugega odstavka navedenega člena ZDR.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je bistveno, da znotraj obdobja treh mesecev ni postalo nepotrebno delo 20 ali več delavcev v smislu določb drugega odstavka 96. člena ZDR. Zato sprejem programa razreševanja presežnih delavcev ni bil pogoj za zakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožniku. Ne glede na to, da ni sprejela formalnega programa razreševanja presežnih delavcev, pa je tožena stranka preverila možnost tožnikove prezaposlitve, hkrati pa je bil o nameravanih odpovedih obveščen tudi sindikat, ki je sodeloval v celotnem postopku.

Revizija je bila na podlagi 375. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 73/07) vročena tožniku, ki nanjo ni odgovoril, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije v Ljubljani.

Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava.

Za odločitev so pomembne ugotovitve, da je v mesecu decembru 2003 pri toženi stranki prenehala potreba po delu 19 delavcev, oziroma je bila takšnemu številu delavcev iz tega naslova podana odpoved pogodbe o zaposlitvi v razmaku manj kot trideset dni, da je v tem času tožena stranka zaposlovala več kot 20 in manj kot 100 delavcev in da tožena stranka predhodno ni izdelala programa razreševanja presežnih delavcev.

Na podlagi določb prvega odstavka 96. člena ZDR je delodajalec, ki zaposluje več kot 20 in manj kot 100 delavcev, ob ugotovitvi, da bo zaradi poslovnih razlogov v obdobju tridesetih dni postalo nepotrebno najmanj 10 delavcev, dolžan izdelati program razreševanja presežnih delavcev. Tak program je na podlagi drugega odstavka tega člena dolžan izdelati tudi, če v obdobju treh mesecev postane nepotrebno delo 20 ali več delavcev. Vsebina programa je podrobneje opredeljena v 99. členu ZDR.

Glede na gornje določbe 96. člena ZDR se tožena stranka v zvezi z neizdelavo programa razreševanja presežnih delavcev pri sporni odpovedi pogodbe o zaposlitvi ni mogla uspešno sklicevati na določbe drugega odstavka tega člena, ki določa obveznost izdelave programa v primeru, če postane nepotrebno delo 20 ali več delavcev v daljšem časovnem obdobju treh mesecev. Ta določba pride v poštev le takrat, če obveznost izdelave programa ni podana že glede na določbe prvega odstavka, torej glede na ugotovljeno število nepotrebnih delavcev v krajšem časovnem obdobju tridesetih dni.

Ker je pri toženi stranki zaradi poslovnih razlogov v mesecu decembru 2003 znotraj obdobja tridesetih dni postalo nepotrebno delo 10 in več delavcev (19), je sodišče utemeljeno ugotovilo nezakonitost odpovedi tožnikove pogodbe o zaposlitvi iz tega razloga, ker predhodno tožena stranka ni izdelala ustreznega programa razreševanja presežnih delavcev. Upoštevaje, da je glede na določbe 99. člena ZDR program razreševanja presežnih delavcev formalni akt s predpisano vsebino, zgolj dejansko preverjanje možnosti drugih zaposlitev za tožnika in obveščanje sindikata o nameravanih odpovedih ter razlogih zanje navedenega programa ni moglo nadomestiti.

Glede na povedano revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava pri izdaji izpodbijane sodbe ni podan. Zato je sodišče na podlagi 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba VIII Ips 53/2011, enako tudi VIII Ips 67/2011, VIII Ips 61/2011

Sodba VIII Ips 17/2007, enako tudi VIII Ips 33/2007, VIII Ips 41/2007, VIII Ips 42/2007, VIII Ips 43/2007, VIII Ips 44/2007, VIII Ips 45/2007, VIII Ips 46/2007 in VIII Ips 47/2007