Sodba X Ips 571/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-11

odločba Ustavnega sodišča - odprava podzakonskega akta - sprememba oziroma odprava posamičnega akta

Predpostavka za zahtevek na podlagi 1. odstavka 46. člena ZUstS je odprava podzakonskega predpisa oziroma splošnega akta za izvrševanje javnih pooblastil.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo tožnikov zoper odločbo tožene stranke z dne 10.2.2004, s katero je tožena stranka zavrnila pritožbo tožnikov zoper sklep Upravne enote Domžale z dne 31.1.2003. Z navedenim sklepom je upravni organ prve stopnje zavrgel zahtevo tožnikov za odpravo pravnomočne denacionalizacijske odločbe z dne 27.11.2000 na podlagi 46. člena Zakona o ustavnem sodišču (ZUstS, Uradni list RS, št. 15/94 in 64/01).

V obrazložitvi izpodbijane sodbe sodišče prve stopnje ugotavlja, da določba 46. člena ZUstS ne more biti podlaga za spremembo oziroma odpravo pravnomočne denacionalizacijske odločbe v obravnavanem primeru (delna odločba UE Domžale z dne 17.11.2000), saj ne temelji na odpravljenem podzakonskem aktu. Navedena delna odločba temelji na določbah Zakona o denacionalizaciji (ZDen), katerih z ustavo skladno razlago je podalo Ustavno sodišče Republike Slovenije v interpretativni odločbi, opr. št. U-I-130/01-18 z dne 23.5.2002, na katero se tožniki sklicujejo. Brez podlage je po mnenju sodišče prve stopnje tudi tožbeno razlogovanje, da naj bi bil namen odločbe ustavnega sodišča, ob tem ko naj bi ugotovilo, da so se nekatere določbe ZDen nepravilno uporabljale, odprava škodljivih posledic prizadetim posameznikom. ZUstS v 44. členu ureja pravne učinke odločb, s katerimi je bil razveljavljen zakon ali del zakona. Razveljavitev učinkuje le na pravna razmerja, o katerih do razveljavitve še ni bilo pravnomočno odločeno, medtem ko na pravna razmerja, ki so s pravnomočnimi odločbami že urejena, praviloma nima učinka. Enako velja za učinke interpretativnih odločb: na pravna razmerja, ki so s pravnomočnimi odločbami že urejena, lahko učinkujejo le, če je bila pravočasno vložena ustavna pritožba. Iz podatkov spisa pa izhaja, da so tožniki odločbo, katere odpravo predlagajo po 46. členu ZUstS, izpodbijali s pritožbo, nato pa odločbo o pritožbi le še s tožbo. Kolikor pa tožniki niso izrabili vseh po zakonu dopustnih pravnih sredstev za uveljavitev svojih pravic, pa se tudi neutemeljeno sklicujejo na poseg v ustavno pravico enakosti pred zakonom.

Tožniki v pritožbi (sedaj reviziji) ugotavljajo, da sodišče z izpodbijano sodbo ni odgovorilo na bistveno protipravnost v postopku in sicer na vprašanje ustavne pravice enakosti pred zakonom. Človekove pravice, določene z ustavo, se uporabljajo neposredno in jih mora sodišče pri vsaki odločitvi prvenstveno upoštevati. Sodišče prve stopnje pa se s tem vprašanjem sploh ni ukvarjalo. Za tožnike je pomembno zgolj to, da je bil v postopku denacionalizacije nepravilno uporabljen materialni predpis, kar je zadosten razlog za razveljavitev individualnega upravnega akta. Nesprejemljivo je stališče sodišča prve stopnje, da je ustavna odločba usmerjena le v poučevanje upravnih organov, ne pa zaradi odprave nepravilnosti takega ravnanja. Tožniki vrhovnemu sodišču predlagajo razveljavitev izpodbijane sodbe in vrnitev zadeve v ponovno odločanje.

Tožena stranka na pritožbo (sedaj revizijo) ni odgovorila.

S 1.1.2007 je začel veljati ZUS-1, ki je kot izredno pravno sredstvo v upravnem sporu uvedel tudi revizijo. Po določbi 1. odstavka 107. člena ZUS-1 Vrhovno sodišče Republike Slovenije odloča o pravnih sredstvih, vloženih do 1.1.2007, po ZUS-1. Po 2. odstavku 107. člena ZUS-1 se do 1.1.2007 vložene pritožbe, če ne izpolnjujejo pogojev za pritožbe po tej določbi štejejo za revizije. Ker tožnikova pritožba ne izpolnjuje pogojev za pritožbo po 2. odstavku 107. člena ZUS-1, se obravnava kot dovoljena in pravočasna revizija.

Na podlagi določbe 1. odstavka 46. člena ZUstS lahko vsakdo, ki so mu na podlagi odpravljenega podzakonskega predpisa oziroma splošnega akta, izdanega za izvrševanje javnih pooblastil, nastale škodljive posledice, zahteva njihovo odpravo. Če so posledice nastale s posamičnim aktom, sprejetim na podlagi odpravljenega predpisa oziroma splošnega akta, izdanega za izvrševanje javnih pooblastil, ima upravičenec pravico zahtevati spremembo ali odpravo posamičnega akta pri organu, ki je odločil na prvi stopnji.

Tudi po presoji revizijskega sodišča v obravnavanem primeru sprememba akta, izdanega v denacionalizacijskem postopku, na navedeni pravni podlagi ni možna. Iz 1. odstavka 46. člena ZUstS izhaja, da je predpostavka za takšen zahtevek (spremembo ali odpravo posamičnega akta) odprava podzakonskega predpisa oziroma splošnega akta, izdanega za izvrševanje javnih pooblastil. V konkretnem primeru pa ni bil odpravljen podzakonski predpis oziroma splošni akt, izdan za izvrševanje javnih pooblastil, na podlagi katerega naj bi nastale zatrjevane škodljive posledice. Z odločbo Ustavnega sodišče RS, na katero se revident sklicuje (U-I-130/01-8 z dne 23.5.2002) je Ustavno sodišče določilo drugačno interpretacijo nekaterih določb ZDen. Obravnavan je bil torej zakon, ne pa podzakonski predpis oziroma splošni akt, izdan za izvrševanje javnih pooblastil, poleg tega pa je bila določena samo drugačna razlaga nekaterih določb zakona. Vse to pa tudi po presoji revizijskega sodišča pomeni, da niso izpolnjene temeljne predpostavke, da bi se zahteva revidentov obravnavala po 46. členu ZUstS. Enako razlago je vrhovno sodišče sprejelo že več sodbah (I Up 145/2005 z dne 7.4.2005, I Up 690/2004 z dne 31.3.2005, X Ips 1226/2006 z dne 14.11.2007). Odločitev upravnih organov in sodišča prve stopnje je zato pravilna in zakonita.

Na drugačno odločitev revizijskega sodišča tudi ne morejo vplivati revizijski ugovori. Določba 46. člena ZUstS jasno določa, kdaj lahko prizadeti zahteva spremembo ali odpravo posamičnega akta. Če tožnik pogojev ne izpolnjuje, ne pomeni, da je s tem kršena ustavna pravica enakosti pred zakonom. Revidenti pa ne zatrjujejo, da bi upravni organi ali sodišča ob podobnem dejanskem stanju in na isti pravni podlagi odločali različno. Načelo pravne varnosti zahteva, da v določene odločbe in pravna razmerja, ne glede na to, da temeljijo na nezakoniti ali celo neustavni podlagi, po pravnomočnosti ni več možno posegati.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo na podlagi določbe 92. člena ZUS-1 zavrnilo kot neutemeljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.