Sklep X Ips 549/2008, enako tudi X Ips 645/2007, X Ips 399/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-25

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 618/2006

združitev revizijskih postopkov - dovoljenost revizije - pomembno pravno vprašanje - neenotnost sodne prakse - odstop od sodne prakse - pooblastilo - zavrženje revizije

Glede na to, da se z obravnavanimi revizijami (ki vsebujejo enake revizijske razloge) izpodbijajo sodbe, izdane na isti pravni podlagi in ob bistveno enakem dejanskem stanju, gre torej za več postopkov o istem predmetu, ter glede na to, da sta stranki spora v vseh primerih isti, je Vrhovno sodišče te postopke združilo v skupno obravnavanje in odločanje.

1. Zadeve, ki se pri Vrhovnem sodišču Republike Slovenije vodijo pod opr. št. X Ips 549/2008, X Ips 550/2008, X Ips 551/2008, X Ips 552/2008, X Ips 553/2008, X Ips 554/2008, X Ips 555/2008, X Ips 581/2008, X Ips 582/2008, X Ips 583/2008, X Ips 584/2008, X Ips 585/2008, X Ips 586/5008, X Ips 587/2008, X Ips 588/2008, X Ips 589/2008, X Ips 590/2008, X Ips 591/2008, X Ips 592/2008, X Ips 593/2008, X Ips 594/2008, X Ips 598/2008, X Ips 599/2008, X Ips 600/2008, X Ips 601/2008, X Ips 602/2008 in X Ips 603/2008, se združijo v skupno obravnavo in odločanje tako, da postane osnovni spis X Ips 549/2008. 2. Revizije se zavržejo.

Zoper pravnomočne sodbe sodišča prve stopnje je tožeča stranka dne 28. 7. 2008 oziroma dne 4. 8. 2008 po odvetniku vložila revizije. Njihovo dovoljenost v vseh zadevah vsebinsko enako utemeljuje z 2. točko 2. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US).

Glede na to, da se z obravnavanimi revizijami (ki vsebujejo enake revizijske razloge) izpodbijajo sodbe, izdane na isti pravni podlagi in ob bistveno enakem dejanskem stanju, gre torej za več postopkov o istem predmetu, ter glede na to, da sta stranki spora v vseh primerih isti, je vrhovno sodišče te postopke združilo v skupno obravnavanje in odločanje. Pri tem se je – ob upoštevanju načela pospešitve in ekonomičnosti postopka (11. člen Zakona o pravdnem postopku, ZPP-UPB3; Uradni list RS, št. 73/07, v zvezi s 1. odstavkom 22. člena ZUS-1) – smiselno oprlo na določbe 1. odstavka 42. člena ZUS-1, saj bi te zadeve v skupno obravnavanje in odločanje lahko združilo že prvostopno sodišče.

Z izpodbijanimi pravnomočnimi sodbami je sodišče prve stopnje po opravljeni glavni obravnavi na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 (v 1. točki izreka) zavrnilo revidentkine tožbe zoper odločbe tožene stranke, s katero je ta zavrnila revidentkine pritožbe zoper odločbe prvostopenjskega carinskega organa, s katerimi je ta v obnovljenem postopku carinjenja revidentki naložil plačilo carinskih dajatev za blago, ki je bilo sproščeno v prost promet po posameznih carinskih deklaracijah (ECL). Postopki so bili obnovljeni na podlagi 1. točke 260. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP; Uradni list RS, št. 80/99 in 70/00), ker je bilo ugotovljeno, da blago ni izpolnjevalo pogojev za preferencialno obravnavo.

Po 2. odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od pogojev za njeno dovolitev, pri čemer je po ustaljeni upravno sodni praksi vrhovnega sodišča tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče Republike Slovenije je v svojem sklepu, št. Up-858/08-8 z dne 3. 6. 2008 (Uradni list RS, št. 62/08), ugotovilo, da to stališče vrhovnega sodišča ni v nasprotju z Ustavo RS.

Revidentka kot pomembno pravno vprašanje izpostavlja vprašanje veljavnosti pooblastila državne podsekretarke. Ta je namreč podpisala odločbo druge stopnje s pooblastilom ministra z dne 10.1.2003, ki pa v času odločanja v carinskem postopku na drugi stopnji ni bil več minister. Nova Vlada Republike Slovenije je zaprisegla dne 3.12.2004 in obenem je bil imenovan nov minister. Revidentka meni, da pooblastilo državne podsekretarke ne izhaja iz zakona, temveč od osebe, ministra. ZUP v 28. do 32. členu pooblašča za odločanje v upravnem postopku zgolj predstojnika organa. Zatrjuje neenotno sodno prakso sodišča prve stopnje glede uporabe določb ZUP o obnovi postopka v razmerju do naknadnega obračuna carinskega dolga po Carinskem zakonu (CZ 1995; Uradni list RS, št. 1/95, 28/95, 32/99 (40/99 popr.), 59/02, 110/02 in 62/2006 – sklep US) in različno sodno prakso vrhovnega sodišča (navaja sodbo opr. št. U 113/95) glede vprašanja pooblastila pri špediterju zaposlene osebe za vpis v rubriko št. 50 ECL.

Pomembnost pravnega vprašanja je po dikciji ZUS-1 treba presojati glede na vsebino zadeve. Za pomembno pravno vprašanje glede na vsebino zadeve gre, če je mogoče od njegove rešitve pričakovati razvoj prava preko sodne prakse glede takega vprašanja, če bi bilo pomembno za zagotovitev pravne varnosti ali za enotno uporabo prava na področju, na katerega se nanaša vsebina zadeve. V obravnavanih primerih je vsebina zadeve vprašanje, ali je bil obnovljen postopek carinjenja izveden pravilno in zakonito ter s tem povezano vprašanje, ali carinski dolg obračunati v skladu z določbami o naknadnem obračunom carine po CZ (1995) ali na podlagi določb o obnovi postopka po ZUP. Vprašanje, ki ga revidentka izpostavlja kot pomembno pravno vprašanje (pooblastilo državne podsekretarke), zato ni pomembno pravno vprašanje po vsebini obravnavane zadeve, ampak stransko vprašanje, ki ga navaja zgolj kot razlog za dovoljenost revizije. Sodna praksa sodišča prve stopnje je v zvezi s tem vprašanjem enotna (opr. št. U 1533/2005 z dne 6.11.2006, opr. št. U 469/2005 z dne 25.9.2006, opr. št. U 2001/2005 z dne 16.4.2007, opr. št. U 1199/2006 z dne 18.06.2007 in druge), kar kaže na jasen pravni položaj in zato od odločitve vrhovnega sodišča glede tega vprašanja ni mogoče pričakovati razvoja prava oziroma poenotenja sodne prakse. Poleg tega se vrhovno sodišče glede tega stranskega vprašanja v celoti strinja s stališčem, ki ga v izpodbijani sodbi navaja tudi sodišče prve stopnje, in sicer, da pooblastilo ministra za odločanje ni vezano na njegov mandat in da je zato imenovana državna podsekretarka imela veljavno pooblastilo za odločanje v upravnem postopku po določbi 2. odstavka 28. člena ZUP.

Glede v revizijah zatrjevane neenotnosti sodne prakse sodišča prve stopnje v zvezi z razmerjem med določbami o obnovi po ZUP in določbami o naknadnem obračunu carinskega dolga po CZ (1995), pa vrhovno sodišče pojasnjuje, da je o tem že večkrat zavzelo enako stališče (opr. št. X Ips 329/2006, X Ips 330/2006, X Ips 917/2006, X Ips 918/2006). Od tega stališča izpodbijane sodbe in zadeve, na katere se revidentka sklicuje, ne odstopajo in zato neenotnost sodne prakse ni podana. Prav tako pa ni podana različna sodna praksa vrhovnega sodišča glede vprašanja pooblastila pri špediterju zaposlene osebe za vpis v rubriko št. 50 ECL, saj je sodna praksa vrhovnega sodišča, ki temelji na določbah CZ (1995) glede tega vprašanja enotna (opr. št. I Up 131/2003), sodba vrhovnega sodišča, na katero se sklicuje tožeča stranka, pa temelji na določbah Carinskega zakona ( CZ 1976; Uradni list SFRJ, št. 34/90), poleg tega pa iz nje ne izhaja, da bi vrhovno sodišče odpravilo odločbo carinskega organa zaradi zakonitega zastopanja, kot zatrjuje tožeča stranka, ampak iz razloga, ker so bila v postopku kršena določila ZUP, saj tožena stranka ni v zadostni meri odgovorila na navedbe tožeče stranke v pritožbi glede pooblastila za zastopanje.

Ker torej vprašanje, ki ga revidentka izpostavlja kot pomembno pravno vprašanje, ni pomembno pravno vprašanje v smislu 2. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1, niti ni podana neenotnost sodne prakse, po presoji vrhovnega sodišča ni izpolnjen zatrjevani pogoj za dovoljenost revizije. Zato je vrhovno sodišče revizije kot nedovoljene zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

V skladu z določilom 1. odstavka 154. člena in 1. odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP-UPB3; Uradni list RS, št. 73/07), ki se na podlagi 1. odstavka 22. člena ZUS-1 uporablja primerno za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1, revidentka sama nosi stroške revizijskega postopka.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 42, 42/1, 83, 83/2, 89.ZPP člen 11, 300, 349.

Opr. št: X Ips 645/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.645.2007

Opr. št: X Ips 399/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.399.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.