Sklep X Ips 171/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-17

revizija - dovoljenost - ugotovitev državljanstva - pavšalno zatrjevanje - odstop od sodne prakse - zelo hude posledice za stranko - trditveno in dokazno breme

Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti.

Zoper pravnomočno sodbo je tožeča stranka dne 19.3.2008 vložila revizijo. Glede dovoljenosti revizije navaja, da izpodbijana sodba odstopa od sodne prakse ugotavljanja državljanstva ter da ima odločitev za stranko zelo hude posledice, saj je na ta način prikrajšana do poprave krivic, storjenih po končani drugi svetovni vojni leta 1945, ko je bilo vlagateljici zaplenjeno vse premoženje.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnica izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in št. 26/07- sklep US) zavrnilo tožbo zoper odločbo Upravne enote Kranj z dne 15.3.2007, ki je postala dokončna z odločbo tožene stranke z dne 29.6.2007. Tožena stranka je s svojo odločbo zavrnila pritožbo tožnice zoper prvostopno odločbo, s katero je prvostopni organ ugotovil, da A.A., rojena ..., v času od 28.8. 1945 do svoje smrti dne 9.12.2001 ni bila državljanka Republike Slovenije, saj se po predpisih o državljanstvu, ki so na območju Republike Slovenije veljali do uveljavitve Zakona o državljanstvu RS ni štela za državljanko SFRJ in SR Slovenije zaradi uporabe določila četrtega odstavka 35. člena Zakonu o državljanstvu FLRJ.

Po presoji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije revizije ni mogoče dovoliti.

Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti.

Revidentka se sklicuje na 2. in 3. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

Po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem pravnem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo. Revidentka le zatrjuje odstop od sodne prakse vrhovnega sodišča, ne navaja pa niti pravnega vprašanja v zvezi z ugotavljanjem državljanstva, na katerega naj bi se nanašal odstop od sodne prakse, niti sodnih odločb vrhovnega sodišča, od katerih naj bi odstopala izpodbijana odločitev. Glede na navedeno revidentka ni izpolnila trditvenega in dokaznega bremena o obstoju pogojev za dovolitev revizije zaradi odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča v smislu 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

Po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Po presoji vrhovnega sodišča revidentka trditvenega in dokaznega bremena o obstoju zatrjevanega pogoja za dovolitev revizije ni izpolnila s trditvijo, da ima izpodbijana odločitev zanjo zelo hude posledice, ker naj bi bila s tem onemogočena poprava krivic, storjenih po končani drugi svetovni vojni leta 1945, ko je bilo vlagateljici zaplenjeno vse premoženje. Zgolj nemožnost poprave premoženjske krivice, ki naj bi se po trditvah tožnice dogodila leta 1945, sama po sebi po presoji vrhovnega sodišča ne more zadoščati za dovolitev revizije po navedeni točki. Revidentka bi morala namreč navesti, kakšne konkretne posledice ima zanjo izpodbijana odločitev in konkretne razloge, zaradi katerih so te posledice zanjo zelo hude, ter vse to tudi izkazati. Šele če bi revidentka navedla in izkazala konkretne posledice in razloge, zakaj so takšne posledice zanjo zelo hude, bi bila mogoča presoja, ali ima izpodbijana odločitev zanjo res zelo hude posledice, s tem pa pogoj za dovolitev revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Ker revidentka tega ni storila, niso izkazani pogoji za dovolitev revizije iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1.

Pooblaščenka reviziji ni priložila novega pooblastila v smislu drugega odstavka 95. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/07 – UPB3, ki se na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1 uporablja primerno za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1). Ker razlogov, zaradi katerih obravnavana revizija po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 ni dovoljena, ni mogoče odpraviti in je bilo treba revizijo že zaradi tega kot nedovoljeno zavreči, vrhovno sodišče pooblaščenke ni posebej pozivalo, da revizijo dopolni z novim pooblastilom.

Glede na to, da revidentka ni izkazala nobenega od zatrjevanih pogojev za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 83, 83/2-2, 83/2-3, 89.ZPP člen 95, 95/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.