TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 736/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-13

dovoljenost revizije zoper sklep - sklep o stvarni nepristojnosti - zavrženje revizije

Revizija proti sklepu pritožbenega sodišča, s katerim je potrjen sklep sodišča prve stopnje, da ni stvarno pristojno, ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje se je v tej zadevi izreklo za stvarno nepristojno. Sodišče druge stopnje je pritožbo proti temu sklepu zavrnilo in sklep potrdilo. Tožeča stranka je proti temu sklepu vložila revizijo, ki jo je sodišče prve stopnje zavrglo, saj ne gre za sklep, s katerim bi se postopek končal. Pritožbeno sodišče je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in sklep potrdilo.

Proti temu sklepu vlaga revizijo tožeča stranka. V njej ne navaja revizijskega razloga. Sodišču predlaga, naj revizijo sprejme in "predmet vrne prvostopenjskemu sodišču, zaradi postopanja v skladu s Sporazumom in prinašanjem meritornega odloka sprejemanjem tožbenega zahtevka nemške bolniške blagajne kot tožilca v celosti.". Navaja, da iz "spodbitega odloka ni razvidno, na kateri podlagi je sodišče prineslo spodbiti sklep" dalje govori o sporazumu med SFRJ in ZRN o socialnem zavarovanju. Iz besedila večinoma nerazumljive revizije je razvidno, da se revident zavzema, da bi bila v tej zadevi izdana sodba.

Revizija je bila vročena nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila ter dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija v obravnavani zadevi je dovoljena na podlagi tretjega odstavka 384. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS št. 73/2007; ZPP-UPB3; v nadaljevanju ZPP), ki določa, da je revizija vselej dovoljena proti sklepu, s katerim je sodišče druge stopnje potrdilo sklep sodišča prve stopnje o zavrženju revizije.

Revizijsko sodišče uvodoma ugotavlja, da revizijo vlaga tožeča stranka po tujem (srbskem) odvetniku. Vendar pa to v obravnavani zadevi za dovoljenost revizije ni ovira, saj je bila tožba vložena še pred uveljavitvijo ZPP iz leta 1999 ter še celo pred uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977 (Ur. list SFRJ št. 4/77 in nasl.). Določba o omejeni postulacijski sposobnosti se zato ne uporablja (prvi odstavek 499. člena ZPP).

Presoja nižjih sodišč, da sklep, s katerim se je sodišče izreklo za stvarno nepristojno, ni sklep, s katerim bi se postopek končal, je pravilna. Čim pa je tako, je pravilen tudi procesnopravni sklep, da revizija ni dovoljena (prim. prvi odstavek 384. člen ZPP). Tisto, kar navaja revizija, s tem edinim relevantnim vprašanjem za dovoljenost revizije (tj. uporabo 384. člena ZPP) nima nikakršne zveze.

Neutemeljeno revizijo je zato revizijsko sodišče zavrnilo (378. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 186/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-13

dovoljenost revizije - postulacijska sposobnost - laična revizija - pravniški državni izpit - prepozna sprememba vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Kasnejša sprememba vrednosti spornega predmeta, kakor je bila navedena v tožbi, nima procesnih učinkov.

Sodišče prve stopnje je odločilo, da se najemna pogodba za stanovanje odpove, toženki pa je naložilo, naj stanovanje izprazni. Zahtevek, naj toženka ... plača 11.515 SIT (sedaj 48,05 EUR) zapadlih obrokov najemnine in stroškov je sodišče zavrnilo.

Pritožbeno sodišče je pritožbo tožene stranke zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti odločitvi pritožbenega sodišča vlaga tožena stranka "ustrezno pravno sredstvo". Zaradi narave odločitve revizijsko sodišče ne bo povzemalo strankinih navedb v vlogi.

Revizija je bil vročena nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila, revizijsko sodišče pa jo je dostavilo tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija v obravnavani zadevi ni dovoljena iz dveh razlogov. Prvič zato, ker gre za premoženjski spor, vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe sodišča druge stopnje pa ne presega revizijskega praga iz drugega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku - uradno prečiščeno besedilo (Uradni list RS št. 73/2007; ZPP-UPB3, v nadaljevanju ZPP), ki znaša 4172,93 EUR. Tožnik je v tožbi vrednost spornega predmeta označil s 320.000 tolarji (sedaj 1335,34 EUR). V eni izmed kasnejših vlog je sicer navedel drugačno vrednost - 1.100.000 SIT, vendar takšna navedba nima pravnih posledic. Če se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarni znesek, je namreč odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo tožeča stranka navede v tožbi (drugi odstavek 44. člena ZPP). Drugače je le v primeru, ko sodišče po uradni dolžnosti ali na ugovor tožene stranke opravi t.i. korekcijski postopek po tretjem odstavku 44. člena ZPP, kar lahko stori do začetka obravnavanja glavne stvari. V obravnavani zadevi takšnega postopka ni bilo, zato se kot vrednost spornega predmeta šteje vrednost 1335,34 EUR ter revizija že iz tega razloga ni dovoljena.

Poleg tega je revizijo vložila stranka sama, kar nasprotuje pravilu, da lahko v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja pravdna dejanja stranka sama le, če ima opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP), sicer mora pravdna dejanja opraviti po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP).

Ker takšne revizije v skladu s prvim odstavkom 374. člena ZPP ni zavrglo že sodišče prve stopnje, je v skladu s pooblastilom iz 377. člena ZPP to storilo revizijsko sodišče.

ZPP člen 44, 44/2, 86, 86/3, 86/4, 367, 367/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 90/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-13

dovoljenost revizije - odškodninski spor - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Odškodninski zahtevki v zvezi s premoženjsko in nepremoženjsko škodo imajo različno podlago. V tem sporu relevantna vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe v nobenem primeru ne presega praga dovoljenosti revizije.

1. Sodišče prve stopnje je z vmesno sodbo odločilo, da prva toženka odgovarja tožniku za nastale škodne posledice delovne nezgode z dne 24.9.1996 v višini 20%, v preostali višini 80% pa je zanjo odgovoren tožnik, medtem ko druga toženka tožniku za nastale škodne posledice ne odgovarja.

2.Pritožbeno sodišče je v celoti zavrnilo pritožbi tožnika in prve toženke proti vmesni sodbi.

3.Tožnik je vložil revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča, kolikor se nanaša na zavrnitev tožnikove pritožbe proti vmesni sodbi. Uveljavlja "revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava".

4.Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in vročena toženkama in intervenientu, ki pa na revizijo niso odgovorili.

6.V odškodninskih sporih je revizija dovoljena le, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT)(1). Pri zahtevkih z različno podlago je s tem v zvezi za dovoljenost revizije pomembna vrednost vsakega posameznega zahtevka(2). Vrhovno sodišče se je v svojih odločbah že večkrat izreklo o tem, da imajo odškodninski zahtevki v zvezi s premoženjsko in nepremoženjsko škodo različno podlago.(3) V našem primeru relevantna vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe v nobenem primeru ne presega sporne vrednosti, ki jo je določil tožnik v tožbi glede posameznih zahtevkov. S tem v zvezi je pomembno, da je tožnik zahteval denarno zadoščenje za nepremoženjsko škodo v skupnem znesku 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT) in odškodnino za premoženjsko škodo v skupnem znesku 370,19 EUR (prej 88.712 SIT). Nobena od navedenih vrednosti ne presega navedenega praga dovoljenosti revizije in zato revizija ni dovoljena.

7.Revizijsko sodišče je zavrglo nedovoljeno revizijo na podlagi določbe 377. člena ZPP.

Op. št. (1): Primerjaj drugi odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Op. št. (2): Primerjaj določbe drugega odstavka 41. člena in prvega odstavka 39. člena ZPP. Op. št. (3): Npr. sodba in sklep II Ips 465/2004 z dne 29.3.2006, sodba in sklep II Ips 405/2004 z dne 22.6.2006 in sklep II Ips 253/2006 z dne 18.1.2007.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 870/2006, enako tudi II Ips 664/2006
Sklep II Ips 216/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-20

dovoljenost revizije - zavrženje revizije - prva opredelitev vrednosti spornega predmeta v pritožbi

Tožeča stranka v tožbi ni navedla vrednosti spornega predmeta, zato revizija ni dovoljena. V pritožbi prvič navedena vrednost spornega predmeta je prepozna in neupoštevna.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek na ugotovitev, da je nična pogodba o dosmrtnem preživljanju z dne 12.7.1995 med V. K. kot preživljancem in I. G. kot preživljalko. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in prvostopenjsko sodbo potrdilo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je tožnik sam vložil revizijo. V njej navaja, da se ne strinja z ugotovitvami Višjega sodišča v Celju.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP - UPB3, Uradni list RS, št. 73/2007) je bila revizija vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Proti pravnomočni sodbi, izdani na drugi stopnji, je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 SIT (sedaj 4.172,93 EUR). Izhodišče za ugotovitev vrednosti izpodbijanega dela sodbe je vrednost spornega predmeta, navedena v tožbi. Če se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarni znesek, je za dovoljenost revizije odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo je tožeča stranka navedla v tožbi (drugi odstavek 44. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 39. člena ZPP).

V tej zadevi je tožeča stranka uveljavljala ugotovitveni zahtevek, torej nedenarni zahtevek, vendar v tožbi ni navedla vrednosti spornega predmeta. Tudi tožena stranka ni zahtevala, da tožeča stranka opredeli vrednost spornega predmeta. S tem si tožeča stranka ni zagotovila pravice do revizije (primerjaj pravno mnenje VS RS v Poročilu VS RS št. 2/93, stran 12). Tožeča stranka je sicer v pritožbi navedla vrednost spornega predmeta 1,200.000 SIT, vendar je ta navedba prepozna in neupoštevna. Stranka namreč lahko navede vrednost spornega predmeta, ki jo po potrebi lahko preizkuša sodišče, najkasneje na glavni obravnavi pred začetkom obravnavanja glavne stvari (tretji odstavek 44. člena ZPP). Revizijsko sodišče zato zaključuje, da tožeča stranka, ki ni pravočasno oziroma pravilno navedla vrednosti spornega predmeta, nima pravice do revizije (drugi odstavek 374. člena ZPP). Tako revizijo je bilo treba zavreči (377. člen ZPP).

ZPP člen 39, 39/1, 44, 44/2, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 228/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-13

dovoljenost revizije - opredelitev vrednosti spornega predmeta - sprememba vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Tožniki so v tožbi označili enotno vrednost spora 250.000 SIT (sedaj 1.043,23 EUR). Šele na tretjem naroku za glavno obravnavo, potem ko so bili izvedeni vsi relevantni dokazi, sta stranki sporazumno ugotovili novo sporno vrednost 1,050.000 SIT (4.381,57 EUR), vendar takšna določitev sporne vrednosti nima pravnih posledic.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo revizijo proti odločbi pritožbenega sodišča, ker je ugotovilo, da revizija ni dovoljena. V tožbi je bila namreč označena vrednost spora 250.000 SIT, ki ni presegala praga dovoljenosti revizije.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo tožnikov proti sklepu o zavrženju revizije.

Tožniki so vložili revizijo proti sklepu pritožbenega sodišča zaradi "bistvene kršitve določb pravdnega postopka". Poudarjajo, da je v tožbi označena vrednost spora 250.000 SIT po tedaj veljavnem Zakonu o pravdnem postopku pomenila tudi možnost vložitve revizije. Po začetku veljavnosti novega procesnega zakona so bili drugačni pogoji za vložitev revizije, zaradi česar so tožniki določili sporno vrednost v višini 1,050.000 SIT, s tem pa so se strinjali tudi toženci. Smisel opredelitve vrednosti spornega predmeta je, da se realno oceni ekonomski pomen spora. Pred odločitvijo na prvi stopnji je prišlo do sporazumnega zvišanja sporne vrednosti in je zato revizija vsekakor dovoljena, kar naj bi izhajalo tudi iz odločbe Ustavnega sodišča RS opr. št. Up 241/05-20 z dne 19.10.2006.

Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in nasprotni stranki, ta pa na revizijo ni odgovorila.

Tožniki so v tožbi označili enotno vrednost spora 250.000 SIT (sedaj 1.043,23 EUR). Šele na tretjem naroku za glavno obravnavo, potem ko so bili izvedeni vsi relevantni dokazi, sta stranki sporazumno ugotovili novo sporno vrednost 1,050.000 SIT (4.381,57 EUR), vendar takšna določitev sporne vrednosti nima pravnih posledic. Kadar se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarni znesek je odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo tožnik navede v tožbi(1). Drugače je le v primeru, ko sodišče po uradni dolžnosti ali na ugovor toženca opravi korekcijski postopek po tretjem odstavku 44. člena ZPP, kar lahko stori do začetka obravnavanja glavne stvari. V obravnavani zadevi takšnega postopka ni bilo. Zato se kot vrednost spornega predmeta šteje znesek, ki je bil naveden v tožbi, ta pa ne dosega praga dovoljenosti revizije(2). Tožniki se tudi neutemeljeno sklicujejo na navedeno odločbo ustavnega sodišča, saj v obravnavanem primeru sploh ne gre za očitno nesorazmerje med realno vrednostjo spornega premoženja (ob vložitvi tožbe) in v tožbi opredeljeno vrednostjo spornega predmeta.

Zavrnitev revizije ima podlago v določbah 378. člena ZPP.

Op. št. (1): Primerjaj drugi odstavek 44. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Op. št. (2): Primerjaj določbe drugega odstavka 367. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 326/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-13

Revizija ni bila je bila zato vložena proti sklepu, proti kateremu jo je po zakonu mogoče vložiti in zato ni dovoljena.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom dne 5.5.2005 zavrglo prepozno pritožbo toženca proti sklepu istega sodišča z dne 7.4.2005, da se zavrže nedovoljena toženčeva pritožba proti sodbi pritožbenega sodišča.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo toženčevo pritožbo proti sklepu sodišča prve stopnje.

Toženec je vložil revizijo proti sklepu pritožbenega sodišča.

Revizija je bila poslana Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnici, ta pa na revizijo ni odgovorila.

Stranke lahko vložijo revizijo tudi zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan(1). Postopek je bil pravnomočno končan s sodbo pritožbenega sodišča dne 3.2.2005, ko je bila zavrnjena toženčeva pritožba in potrjena sodba sodišča prve stopnje. Revizija je bila zato vložena proti sklepu, proti kateremu je po zakonu ni mogoče vložiti in zato ni dovoljena(2). Revizija pa ne bi bila dovoljena niti v primeru, če bi bila vložena proti odločbi, s katero je bil postopek pravnomočno končan, saj vrednost spora (95.784 SIT oziroma sedaj 399,70 EUR) ne presega praga dovoljenosti revizije(3).

Revizijsko sodišče je zavrglo revizijo na podlagi določb 377. člena ZPP.

Op. št. (1): Prvi odstavek 384. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Op. št. (2): Primerjaj določbe drugega odstavka 374. člena v zvezi s četrtim odstavkom 384. člena ZPP. Op. št. (3): Primerjaj določbe drugega odstavka 367. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 139/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-27

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - odškodninski spor - protipravno ravnanje sodnikov v drugi zadevi - objektivna nepristranskost

Trditvena podlaga te odškodninske pravde je zatrjevano protipravno ravnanje več poimensko navedenih sodnikov pristojnega sodišča. Ta okoliščina bi utegnila negativno vplivati na percepcijo javnosti o objektivni nepristranskosti sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v B.

Tožnik je pri Okrožnem sodišču v A. 3.8.2007 vložil tožbo proti Republiki Sloveniji zaradi plačila odškodnine za premoženjsko in nepremoženjsko škodo. Tožbeni zahtevek utemeljuje s trditvami o protipravnem ravnanju policije, tožilstva in sodišča, ker v kazenskem postopku proti njemu niso bila upoštevana minimalna pravna jamstva iz KZ, ZKP in drugih zakonov. V tožbi opisuje in zatrjuje nepravilno ravnanje več poimensko navedenih sodnikov pristojnega sodišča. Zahteva tudi odškodnino zaradi sojenja v nerazumnem roku, ker je kazenski postopek do njegove ustavitve trajal več kot 6 let.

Okrožno sodišče v Novem mestu predlog za prenos pristojnosti utemeljuje z oceno, da bi bilo glede na take trditve neprimerno, če bi se postopek vodil pri tem sodišču.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če za to obstajajo drugi tehtni razlogi. V tej zadevi vrhovno sodišče ugotavlja, da je podan drug tehten razlog v smislu navedene zakonske določbe. Zatrjevano protipravno ravnanje večjega števila sodnikov pristojnega sodišča je okoliščina, ki bi utegnila negativno vplivati na percepcijo javnosti o objektivni nepristranskosti pristojnega sodišča. Zato je vrhovno sodišče odločilo kot v izreku tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 135/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-20

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - pavšalnost trditev v predlogu za delegacijo pristojnosti

Pomanjkljivo obrazložen predlog za prenos pristojnosti ne more biti podlaga za ugoditev.

Pred stvarno in krajevno pristojnim Okrajnim sodiščem v Brežicah je tožeča stranka proti toženi stranki vložila tožbo zaradi plačila 121,99 EUR. Predsednica sodišča pa je podala predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča z obrazložitvijo, da je tožnik brat delavke sodišča A. A., kar bi lahko vzbudilo dvom o nepristranosti sojenja pri toženi stranki.

Po določbi 67. člena ZPP lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to druge tehtni razlogi.

Iz predloženega spisa je razvidno, da je stvarno in krajevno pristojno sodišče podalo predlog na določitev drugega stvarno pristojnega sodišča še pred vročitvijo tožbe toženi stranki. V obrazložitvi predloga za delegacijo pristojnosti po eni strani ni navedeno, kakšno delo na sodišču opravlja sestra tožnika, po drugi strani pa je zaradi nevročitve tožbe toženi stranki stališče, da bi tožena stranka dvomila o nepristranosti stvarno in krajevno pristojnega sodišča, preuranjeno. O obstoju drugih tehtnih razlogov, ki bi lahko vplivali na odločitev o delegaciji pristojnosti (še) ni mogoče odločati. Po povedanem je bilo torej treba predlog za prenos pristojnosti zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 129/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-20

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Zgolj možnost, da bo sestra sodnice določenega sodišča postala udeleženka nepravdnega postopka, ali pa da bo tožena stranka pred določenim sodiščem, v nobenem primeru ne predstavlja tehtnega razloga v smislu določbe 67. člena ZPP.

1. Nasprotna udeleženka je v odgovoru na predlog za ureditev meje pozvala v postopek tudi A. A., ki je nasprotni udeleženki prodala parcelo št. 1068/5 k.o. ... in glede katere obstaja možnost, da bo nasprotna udeleženka proti njej vložila tožbo zaradi pravnih napak. Nasprotna udeleženka trdi, da je sestra A. A., sodnica na Okrajnem sodišču v Celju, pri katerem poteka nepravdni postopek. Zato naj bi bil podan upravičen dvom v poštenost in nepristranskost navedenega sodišča kot celote, zaradi česar nasprotna udeleženka predlaga delegacijo pristojnosti drugemu okrajnemu sodišču.

Okrajno sodišče v Celju je ob predložitvi predloga Vrhovnemu sodišču sporočilo, da je sodnica B. B. sestra A. A.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke (udeleženca) ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če so podani tehtni razlogi(1). Tehten razlog lahko predstavlja zahteva po objektivni nepristranskosti sodišča, ki mora izključiti vsak dvom, ki bi omajal zaupanje strank (udeležencev) v odločanje sodišča. Vendar pa je treba pri tem upoštevati, da predstavlja določitev drugega stvarno pristojnega sodišča izjemen ukrep in je zato treba razloge za delegacijo ozko razlagati. Zgolj možnost, da bo sestra sodnice določenega sodišča postala udeleženka nepravdnega postopka, ali pa da bo tožena stranka pred določenim sodiščem, v nobenem primeru ne predstavlja tehtnega razloga v smislu določbe 67. člena ZPP. Takšen tehten razlog ne bi bil podan niti v primeru, če bi A. A. že sodelovala v postopkih pri Okrajnem sodišču v Celju in bi v takšnem primeru prišla v poštev predvsem izločitev sodnice(2).

Op. št. (1): Primerjaj določbo 67. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi z določbo 37. člena Zakona o nepravdnem postopku - ZNP. Op. št. (2): Primerjaj določbe 70. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.