Sodba VIII Ips 62/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-12

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - kriteriji za določitev presežnih delavcev - ukinitev delovnega mesta

Poslovni razlog je bil podan s tem, da je zaradi zmanjšanega obsega dela postalo nepotrebno kot samostojno delovno mesto v računovodstvu samo delovno mesto, za katerega je pogodbo o zaposlitvi sklenila tožnica. Le-ta ni opravljala drugih del, ki so jih na podobnih delovnih mestih opravljali drugi delavci. Tožena stranka pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi tožnici zato ni bila dolžna oblikovati neke kategorije primerljivih delavcev in upoštevati kriterijev za določitev presežnega delavca po kolektivni pogodbi.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožnice za razveljavitev redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Ugotovilo je, da gre za poslovno odločitev tožene stranke za reorganizacijo in racionalizacijo poslovanja, zaradi česar je postalo nepotrebno delo več delavcev. Vodja računovodstva je presodila, da je delo tožnice najlažje razporediti med ostale tri zaposlene v računovodstvu. Tožena stranka je ukinila delovno mesto, na katerem je kot edina delala tožnica. Zato tožnice ni imela s kom primerjati in ni bilo treba upoštevati določb Splošne kolektivne pogodbe za gospodarske dejavnosti in Kolektivne pogodbe za trgovinsko dejavnost. Sodišče je zavrnilo tudi reintegracijski in denarne zahtevke tožnice.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Strinjalo se je z dejanskimi ugotovitvami in pravno presojo prvostopnega sodišča. Glede sklicevanja na postopek ugotavljanja presežnih delavcev po Kolektivni pogodbi časopisno-informativne, založniške in knjigotrške dejavnosti je ugotovilo, da je določbe kolektivne pogodbe v tem delu mogoče uporabiti le v primeru odpovedi večjemu številu delavcev iz poslovnih razlogov, ne pa tudi v primeru individualnih odpovedi.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožeča stranka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je napačno stališče sodišča druge stopnje, da 18. člena panožne kolektivne pogodbe ni mogoče uporabiti v primeru individualnih odpovedi. Kolektivne pogodbe ne razlikujejo med postopkom presežnih delavcev glede na njihovo število. Panožna kolektivna pogodba določa, da se v isto kategorijo razvrščajo delavci, ki delajo na delovnih mestih in so medsebojno zamenljivi, določa pa tudi kriterije za ohranitev zaposlitve. Tožena stranka je delavke v računovodstvu na delovnih mestih 6. tarifne skupine med seboj primerjala, vendar je uporabila druge kriterije, kot jih določa panožna kolektivna pogodba.

Revizija je bila v skladu z določbo 357. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradno prečiščeno besedilo, Uradni list RS, št. 36/2004 - ZPP) vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, in toženi stranki, ki je nanjo odgovorila in predlaga, da jo revizijsko sodišče kot neutemeljeno zavrne.

Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (določba 371. člena ZPP). Ker tožnica revizijskega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka ne uveljavlja, revizijsko sodišče izpodbijane sodbe v tem delu ni preizkušalo.

Po določbi tretjega odstavka 370. člena ZPP revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Revizijsko sodišče je pri materialno pravni presoji pravnomočne sodbe vezano na dejansko stanje, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje in upoštevalo tudi sodišče druge stopnje.

Materialno pravo ni bilo zmotno uporabljeno.

Revizija sicer utemeljeno opozarja na zmotno stališče sodišča druge stopnje glede uporabe kolektivnih pogodb v postopku ugotavljanja presežnih delavcev. V času sporne odpovedi pogodbe o zaposlitvi je odpovedne razloge, pravice in obveznosti delodajalca ter postopek odpovedi določal Zakon o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 42/02 - ZDR), določbe v zvezi s tem pa sta vsebovali tudi (takrat še veljavna) Splošna kolektivna pogodba za gospodarske dejavnosti (Uradni list RS, št. 40/97 in nasl. - SKPgd) in Kolektivna pogodba časopisno-informativne, založniške in knjigotrške dejavnosti (Uradni list RS, št. 43/2000 in nasl. - panožna kolektivna pogodba), ki sta bili sprejeti še v času veljavnosti prejšnjega Zakona o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 14/90, 5/91 in 71/93 - ZDR/90). Sodišče prve stopnje sicer govori o kolektivni pogodbi za trgovinsko dejavnost, toda glede na navedbe tožene stranke v pritožbenem in revizijskem postopku, očitno ni sporno, da za toženo stranko velja kolektivna pogodba dejavnosti, ki jo navaja sodišče druge stopnje.

Glede na drugačen koncept delovnega razmerja je ZDR na novo in drugače uredil tudi odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga (1. alineja prvega odstavka 88. člena). Pri odpovedi pogodbe o zaposlitvi manjšemu številu delavcev ne zahteva uporabe formalnih kriterijev za opredelitev presežnih delavcev oziroma tistih delavcev, ki se jim pogodbo o zaposlitvi iz tega razloga odpove. Vendar takšna ureditev odpovedi pogodbe o zaposlitve manjšemu številu oziroma posamičnim delavcem iz poslovnih razlogov ne pomeni, da bi bila uporaba v naprej določenih kriterijev za izbiro delavcev, ki se jim pogodbo o zaposlitvi odpove, nezakonita (podobno stališče je sodišče zastopalo že v zadevah VIII Ips 110/2006, VIII Ips 429/2006 in VIII Ips 469/2006). To velja predvsem za primere, ko na enem (istem) delovnem mestu dela več delavcev, pa zaradi krčitve dejavnosti preneha potreba po delu le določenemu številu teh delavcev.

Za toženo stranko veljavna kolektivna pogodba dejavnosti je v 18. členu podrobno urejala tako kriterije za ugotavljanje presežnih delavcev, kot način njihove uporabe. Za te določbe je tudi komisija za razlago navedene kolektivne pogodbe sprejela razlago (Uradni list RS, št. 33/2004), da se za določanje presežnih delavcev uporabljajo tudi po uveljavitvi ZDR. Ker takšna določitev kriterijev v kolektivni pogodbi tudi glede na določbe ZDR ni nezakonita, bi jo morala tožena stranka v pogojih, ko gre za krčitev števila delavcev na primerljivih delovnih mestih, upoštevati.

V konkretnem primeru teh določb ni bilo mogoče upoštevati. Poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi po prvi alineji prvega odstavka 88. člena ZDR, pomeni prenehanje potrebe po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi, ne pa nujno tudi prenehanje potrebe po opravljanju del, ki spadajo v opis nekega delovnega mesta. Gre za konkretno delo, ki ga po pogodbi o zaposlitvi opravlja določen delavec. Poslovni razlog je bil podan s tem, da je zaradi zmanjšanega obsega dela postalo nepotrebno kot samostojno delovno mesto v računovodstvu samo delovno mesto, za katerega je pogodbo o zaposlitvi sklenila tožnica. Ugotovljeno je bilo tudi, da tožnica ni opravljala drugih del, ki so jih na podobnih delovnih mestih opravljali drugi delavci. Tožena stranka pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi tožnici zato ni bila dolžna oblikovati neke kategorije primerljivih delavcev in upoštevati kriterijev za določitev presežnega delavca po kolektivni pogodbi.

Kako bo delodajalec ob zmanjšanem obsegu dela (v računovodstvu) spremenil organizacijo in način dela, je izključno njegova odločitev. Če ima to za posledico tudi ukinitev določenih delovnih mest, sodišče v tako odločitev praviloma ne more posegati. Delavcu mora delodajalec le zagotoviti vse pravice kot presežnemu delavcu.

Glede na navedeno in v skladu s 378. členom ZPP je revizijsko sodišče revizijo zavrnilo kot neutemeljeno.

ZDR člen 88, 88/1, 88/1-1. Kolektivna pogodba časopisnoinformativne, založniške in knjigotrškedejavnosti člen 18.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.