TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I Up 434/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-25

ugovor zoper nalog za plačilo sodne takse - zahteva za odmero sodnih taks

Ker je tožnica ugovarjala nalogu za plačilo takse za tožbo in opomin, je sodišče pravilno ravnalo, ko je njeno vlogo štelo za zahtevo za odmero sodne takse.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopenjsko sodišče na podlagi 1. odstavka 27. člena Zakona o sodnih taksah (ZST; Uradni list RS, št. 20/04 – ZST-UPB1, 115/06 in 140/06) tožnici odmerilo sodno takso v zadevi, št. U 1158/2008, in sicer za tožbo v višini 65,58 EUR in sodno takso za opomin za plačilo sodne takse za tožbo v višini 20,53 EUR, skupaj 86,21 EUR, in ji naložilo, da je odmerjeni znesek dolžna plačati v 15 dneh in v tem roku predložiti sodišču dokazilo o plačilu sodne takse.

Tožnica vlaga pritožbo zoper navedeni sklep prvostopenjskega sodišča. Navaja, da nič od tega, kar je v izpodbijanem sklepu navedlo upravno sodišče, ne dolguje, zato tega tudi ne bo plačala v nobenem roku in na noben račun. Tožena stranka jo je samovoljno vpisala v Kmetijsko gozdarsko zbornico RS in od nje neupravičeno zahteva članarino. Tožnica zahteva razveljavitev izpodbijanega sklepa in plačilo odškodnine 5.000,00 EUR od Kmetijske gozdarske zbornice RS.

Upravno sodišče je postopalo pravilno, ko je tožničino vlogo z dne 4. 6. 2008, v kateri je tožnica ugovarjala nalogu za plačilo sodne takse za tožbo in za opomin v že navedenih zneskih, štelo za zahtevo za odmero sodne takse po 1. odstavku 27. člena ZST. Z izpodbijanim sklepom ji je bila zato taksa za tožbo na podlagi tarifne številke 27 ZST (800 točk) in za opomin po tarifni številki 37 ZST (250 točk), upoštevaje vrednost točke na dan nastanka taksne obveznosti (4. odstavek 7. člena ZST), to je 0,0793 EUR, pravilno odmerjena tudi po višini.

Glede na navedeno na drugačno rešitev pritožbenega sodišča tožničini ugovori ne morejo vplivati.

Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določbe 76. člena v zvezi s 1. odstavkom 82. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07) pritožbo tožnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep prvostopenjskega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 563/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-25

Sodba UPRS (Zunanji oddelek v Mariboru) U 447/2006

Revizijo je dopustno dopolniti le, če o njej še ni bilo odločeno ter v okviru roka za njeno vložitev. Kasneje vloženo dopolnitev revizije sodišče zavrže kot prepozno.

Zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča je tožeča stranka po odvetniški družbi dne 14.8.2008 vložila revizijo, ki jo je vrhovno sodišče dne 4.9.2008 s sklepom zavrglo kot nedovoljeno. Dne 10.9.2008 pa je tožeča stranka po odvetniški družbi vložila novo vlogo, s katero prvotno revizijo dopolnjuje. V njej navaja, da ima odločitev zanjo zelo hude posledice, saj gre za 27.627,87 EUR preveč obračunano dohodnino. Poleg tega navaja še, da je prvotno vložena revizija dopustna tudi po 2. točki 2. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US), saj je iz zadeve, ki jo navaja v prvotni reviziji, mogoče ugotoviti neenotnost sodne prakse sodišča prve stopnje. Iz previdnosti pa dopolnitvi revizije to sodbo prilaga.

Dopolnitev revizije tožeče stranke je prepozna, saj je vrhovno sodišče o njeni reviziji že odločilo. Vrhovno sodišče pa opozarja tudi, da je tožeča stranka vložila dopolnitev po izteku 30-dnevnega roka iz 1. odstavka 83. člena ZUS-1. Iz povratnice v spisu namreč izhaja, da je tožeča stranka prejela sodbo dne 30.6.2008, kar pomeni, da se je 30-dnevni rok, upoštevaje določbo 3. odstavka 83. člena Zakona o sodiščih (ZS; Uradni list RS, št. 94/07-UPB4 in 45/08), da roki med sodnimi počitnicami ne tečejo, iztekel dne 31.8.2008 ob polnoči. Kar pomeni, da bi bila dopolnitev prepozna tudi, če o reviziji še ne bi bilo odločeno.

Vrhovno sodišče je dopolnitev revizije zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 510/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-10

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 419/2006

revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme - zavrženje

Tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije je na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revident v reviziji ne zatrjuje, ne obrazloži in ne dokazuje, da bi bil za njeno dovoljenost podan katerikoli od pogojev iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, revizije ni mogoče dovoliti.

Zoper prvostopenjsko sodbo je tožnik po odvetniški družbi ..., dne 15.7.2008 vložil revizijo.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnik izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS št. 105/06 in 26/07 – sklep US RS) zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 25.8.2006, s katero je zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo Upravne enote Radovljica z dne 20.4.2006, s katero je prvostopenjski upravni organ zavrnil tožnikov zahtevek za legalizacijo počitniške hiše na zemljišču parc. št. 896 k.o. S. vas v B., na planini Z.

Po 2. odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od pogojev za njeno dovolitev. Po ustaljeni upravno-sodni praksi vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. O ustavnosti tega stališča se je izreklo tudi Ustavno sodišče RS, ki je v sklepu, št. Up 858/08 z dne 3.6.2008, ugotovilo, da to stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

V obravnavani zadevi revident v reviziji ni niti neposredno niti opisno izkazal, kateri od pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1, naj bi bili v tem primeru izpolnjeni, zato revizije ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče RS revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 503/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-25

Revizija ni dovoljena v sporih, v katerih je dovoljena pritožba.

S sodbo in sklepom, št. U 2781/2005-13 z dne 12.9.2006, je Upravno sodišče Republike Slovenije združilo v skupno obravnavanje in odločanje zadeve U 2781/2005, U 2040/2006, U 2041/2006 in U 2042/2006 (1. točka izreka) ter zavrnilo tožbe tožnikov zoper odločbo tožene stranke z dne 18.11.2005 (2. točka izreka), in zahtevo za povrnitev stroškov postopka (3. točka izreka).

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je s sodbo, št. I Up 1681/2006 z dne 14.5.2008, zavrnilo pritožbo tožnikov in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Dne 8.7.2008 je tožnik po odvetniku zoper navedeno sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije vložil revizijo.

Po določbi prvega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in št. 26/07 – sklep US) je revizija dovoljena zoper pravnomočno sodbo, izdano na prvi stopnji. V tretjem odstavku 83. člena ZUS-1 je določeno, da revizija ni dovoljena v sporih, v katerih je dovoljena pritožba. V tem upravnem sporu je bila pritožba zoper prvostopno sodbo dovoljena, tožnik jo je vložil in je o pritožbi vrhovno sodišče odločilo tako, da je pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje. Ker tudi zoper sodbo sodišča druge stopnje revizija v upravnem sporu v ZUS-1 ni predvidena, je Vrhovno sodišče Republike Slovenije v skladu z 89. členom ZUS-1 revizijo kot nedovoljeno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 506/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-04

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 556/2006

dovolitev revizije - trditveno in dokazno breme - zavrženje

Pavšalno zatrjevanje izpolnjevanja pogojev za dovolitev revizije ne zadostuje, zato vrhovno sodišče takšno revizijo zavrže kot nedovoljeno.

Zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča je tožeča stranka po odvetniku dne 2.7.2008 vložila revizijo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 1.9.2006, s katero je bila zavrnjena pritožba tožeče stranke zoper sklep Davčnega urada M. z dne 8.4.2005. S tem sklepom o davčni izvršbi je bila začeta izvršba zoper tožečo stranko zaradi izterjave davčnih obveznosti družbe V. d.o.o., ki je bila po uradni dolžnosti izbrisana iz sodnega registra, tožeča stranka pa je bila ob izbrisu eden izmed aktivnih družbenikov.

Po 2. odstavku 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovolitev. Po ustaljeni upravno sodni praksi vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ustavno sodišče RS je v sklepu, št. Up-858/08 z dne 3.6.2008, ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

Revizije ni mogoče dovoliti, ker je tožeča stranka le pavšalno navedla, da vlaga revizijo iz vseh treh razlogov po 2. odstavku 83. člena ZUS-1. S tem pa po stališču vrhovnega sodišča ni zadostila trditvenemu in dokaznemu bremenu za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1, zaradi česar je vrhovno sodišče njeno revizijo zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep G 2/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-27

upravni spor - pristojnost v upravnem sporu - sodno varstvo zoper odločbe Agencije za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije - sodno varstvo v primerih omejevanja trga z oblastnimi akti in dejanji - pristojnost za odločanje o tožbi zaradi nedovoljene državne pomoči

Zoper dokončne odločbe Agencije za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije je predvideno sodno varstvo v upravnem sporu. Tožba se vloži pri Upravnem sodišču Republike Slovenije v Ljubljani, ki v sporu tudi odloča. Prav tako je upravni spor predviden v primerih omejevanja trga z oblastnimi akti in dejanji. Ker zakon ne določa drugače, je tudi v teh primerih za sojenje na prvi stopnji pristojno upravno sodišče.

1. Vrhovno sodišče ni pristojno za odločanje o tožbi. 2. Zadeva se odstopi Upravnemu sodišču v Ljubljani.

1. Tožeča stranka je 7.5.2008 pri Vrhovnem sodišču Republike Slovenije vložila tožbo, s katero zahteva odpravo dveh odločb Agencije za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije. Z odločbo z dne 8.4.2008 so bile družbi A. d.o.o. dodeljene radijske frekvence, z odločbo z dne 7.4.2008 pa je bilo isti družbi določeno število točk za uporabo radijskih frekvenc.

2. Podlage tožbenega zahtevka so: kršitev določb Zakona o elektronskih komunikacijah (ZEKom; Uradni list RS, št. 43/2004, 86/2004-ZVOP-1, 129/2006, 13/2007-UPB1, 102/2007-ZDRad), kršitev prepovedi omejevanja trga z oblastnimi akti in dejanji ter dajanje nedovoljene državne pomoči.

3. Zoper dokončne odločbe Agencije za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije je predvideno sodno varstvo v upravnem sporu (119. člen ZEKom). Tožba se vloži pri Upravnem sodišču Republike Slovenije v Ljubljani, ki v sporu tudi odloča (drugi odstavek 119. člena ZEKom). Prav tako je upravni spor predviden v primerih omejevanja trga z oblastnimi akti in dejanji (drugi odstavek 66. člena Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence (ZPOmK-1; Uradni list RS, št. 36/2008). Ker zakon ne določa drugače, je tudi v teh primerih za sojenje na prvi stopnji pristojno upravno sodišče (11. člen Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/2006)). Obenem pa ni podlage, da bi o tožbi zaradi nedovoljene državne pomoči na prvi stopnji odločalo Vrhovno sodišče.

4. Določba 56. člen ZPOmK-1, na katero opozarja tožeča stranka v tožbi, za obravnavani primer ne velja. Določa namreč le pristojnost v postopku sodnega varstva zoper odločbe Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence (primerjaj 54. člen v zvezi s 5. členom ZPOmK-1).

5. Glede na navedeno se je Vrhovno sodišče izreklo za nepristojno (prvi odstavek 19. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1). Zadeva pa bo odstopljena pristojnemu Upravnemu sodišču v Ljubljani (prvi odstavek 23. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

ZEKom člen 119, 119/2.ZPomK-1 člen 56, 66, 66/2.ZUS-1 člen 11.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 499/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-25

revizija - postulacijska sposobnost za vložitev revizije - revizija, ki jo stranka vloži sama - pravniški državni izpit

Revizija osebe, ki niti ne trdi, da ima opravljen pravniški državni izpit, in ni zastopana po odvetniku oziroma osebi, ki neizkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit, se zavrže.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožnik sam vložil revizijo.

Po določbi 2. odstavka 22. člena ZUS-1 lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP-UPB3, Uradni list RS, št. 73/07). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če ima ta opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določba 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Po določbi 3. odstavka 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice.

Ker je revident sam vložil revizijo, pri tem pa ni izkazal in tudi ne zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit, je revizijo vložila oseba, ki te pravice nima. Upoštevajoč pravno mnenje, sprejeto na občni seji Vrhovnega sodišča RS dne 26.6.2002, sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit, revizijsko sodišče revidenta v obravnavani zadevi ni pozivalo na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 22/2, 83, 83/3, 89.ZPP člen 86, 86/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 424/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-03

revizija ali pritožba - nedovoljeno pravno sredstvo - uveljavitev ZUS-1

Ker je glede na določbo 107. člena ZUS-1 izpodbijana sodba postala s 1.1.2007 pravnomočna, pritožnica pa je svojo pritožbo vložila po uveljavitvi ZUS-1, je takšna pritožba, pri kateri pritožnica vztraja, nedovoljeno pravno sredstvo. Zoper pravnomočno sodbo je namreč glede na določbo 1. odstavka 83. člena ZUS-1 mogoče vložiti le revizijo.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje, št. U 1231/2006-8 z dne 7.12.2006, je A.A. vložila pritožbo, ki jo je sodišče prve stopnje prejelo dne 8.1.2007, ko je že veljal Zakon o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US RS), ki je začel veljati 1.1.2007 (110. člen ZUS-1).

Po določbi 107. člena ZUS-1 se glede pravnih sredstev zoper izdane odločbe sodišča prve stopnje uporabljajo določbe tega zakona, če ni s posebnim zakonom drugače določeno. Po določbi 2. odstavka 107. člena ZUS-1 pa zadeve, v katerih je bila vložena pritožba pred uveljavitvijo tega zakona, vrhovno sodišče obravnava kot pritožbe po tem zakonu, če izpolnjujejo pogoje za pritožbo po določbah tega zakona. V drugih primerih se vložene pritožbe, ki jih je vložila upravičena oseba, ter so pravočasne in dovoljene po določbah Zakona o upravnem sporu (ZUS), obravnavajo kot pravočasne in dovoljene revizije, prvostopenjske sodbe pa postanejo pravnomočne s 1.1.2007.

Ker je bila v obravnavani zadevi pritožba vložena po uveljavitvi ZUS-1, je sodišče prve stopnje pozvalo A.A., da se po prejemu poziva izjasni, ali vztraja pri vloženi pritožbi, ali pa vlaga revizijo zoper navedeno sodbo. V svojem odgovoru na dopis sodišča prve stopnje z dne 12.1.2007 je A.A. navedla, da vztraja, da je pravilno ravnala po pravnem pouku v sodbi, ki je jasen in nedvoumen, da lahko vloži pritožbo, ne pa revizijo. Revizija je dopustna le zoper pravnomočno sodbo, izpodbijana sodba pa še ni postala pravnomočna, saj je zoper njo pravočasno in v skladu z zakonom ter pravnim poukom vložila pritožbo.

Ker je glede na citirane določbe ZUS-1 izpodbijana sodba postala s 1.1.2007 pravnomočna, pritožnica pa je svojo pritožbo vložila po uveljavitvi ZUS-1, je takšna pritožba, pri kateri pritožnica vztraja, nedovoljeno pravno sredstvo. Zoper pravnomočno sodbo je namreč glede na določbo 1. odstavka 83. člena ZUS-1 mogoče vložiti le revizijo.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije nedovoljeno pritožbo zavrglo na podlagi 343. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 1. odstavkom 22. člena ZUS-1.

Ker gre za procesno odločitev, sodišče ni presojalo pritožbenih ugovorov po vsebini.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 458/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-09-10

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 84/2007

Po tretjem odstavku 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Tožnica je revizijo vložila sama, pri tem pa ni izkazala in tudi ne navajala, da ima opravljen pravniški državni izpit.

Zoper prvostopno sodbo je tožnica dne 12.5.2008 sama vložila vlogo, ki jo je naslovila kot „pojasnilo, pritožba ali kakorkoli želite“.

Zoper pravnomočno sodbo, s katero je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo, pritožba ni dovoljena (1. odstavek 73. člena ZUS-1), na kar je bila tožnica v pravnemu pouku pravilno opozorjena, zato vrhovno sodišče tožničino vlogo z dne 12.5.2008 šteje za revizijo.

Po določbi 2. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS št. 105/06 in 26/07 – sklep US RS) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP - UPB3; Uradni list RS št. 73/07). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo velja določba 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno tudi določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Po 3. odstavku 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Tožnica je v obravnavani zadevi revizijo vložila sama, pri tem pa ni izkazala in tudi ne navajala, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje pravno mnenje, sprejeto na Občni seji Vrhovnega sodišča RS dne 26.6.2002, da sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit, revizijsko sodišče revidentke v obravnavani zadevi tudi ni pozvalo na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu, temveč je revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/2, 83, 83/3.ZPP člen 86, 86/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS sklep II DoR 131/2014, enako tudi II DoR 358/2014
Sklep I Up 404/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-10-01

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 97/2007

zavrženje tožbe - izločitev uradne osebe - procesni sklep - akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu - dopustnost upravnega spora

Sklep, s katerim je tožena stranka odločila o zahtevi za izločitev uradne osebe iz postopka, je procesni sklep in se z njim ne odloča o materialni pravici, obveznosti ali tožnikovi pravni koristi. Zato ne gre za akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu (2. odstavek 5. člena ZUS-1).

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopenjsko sodišče na podlagi 4. točke 1. odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list 105/06) zavrglo tožnikovo tožbo .

V obrazložitvi izpodbijanega sklepa prvostopenjsko sodišče navaja, da je bil sklep, izpodbijan s tožbo, izdan v postopku odločanja o izločitvi gradbenega inšpektorja iz postopka in z njim ni bilo odločeno o pravici ali obveznosti, zato ni upravni akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu.

Zoper navedeni sklep prvostopenjskega sodišča se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi v celoti ugodi in izpodbijani sklep odpravi ter zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v ponovno odločanje. Navaja, da je zahteva, ki jo je prvostopenjski upravni organ zavrgel, obsegala nove navedbe in nove dokaze glede razlogov za izločitev gradbenega inšpektorja in jo bi bilo mogoče šteti kot novo vlogo za izločitev. Ker pa je bila vloga zavržena in je glede teh novih navedb in dokazov postopek zaključen, bi zato moralo biti dopustno pravno varstvo.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Po 2. odstavku 5. člena ZUS-1 se v upravnem sporu lahko izpodbijajo tisti sklepi, s katerimi je bil postopek odločanja o izdaji upravnega akta obnovljen, ustavljen ali končan. Glede na navedeno je pravilno stališče prvostopenjskega sodišča, da sklep prvostopenjskega upravnega organa o zavrženju vloge za dopolnitev zahteve za izločitev gradbenega inšpektorja ni upravni akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu. S sklepom, izpodbijanim s tožbo, je upravni organ namreč odločil zgolj o zahtevi za izločitev uradne osebe iz postopka. Gre torej za procesno odločitev in ne za odločitev o materialni pravici, obveznosti ali tožnikovi pravni koristi.

Ker je šlo za procesno odločitev, pritožbeno sodišče ni presojalo pritožbenih ugovorov, ki se nanašajo na vsebino zadeve.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 76. člena ZUS-1 v zvezi z 2. odstavkom 82. člena ZUS-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 545/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-10-01

Dokler sodišče ne odloči o vloženem pravnem sredstvu, lahko stranka umakne revizijo.

Zoper izpodbijano sodbo, s katero je bila tožba zavrnjena, je tožeča stranka dne 20.6.2007 vložila revizijo, ki pa jo je z dopisom z dne 22.9.2008 umaknila. Zato je revizijsko sodišče na podlagi določbe 2. odstavka 334. člena v zvezi s 383. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki se na podlagi 1. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) primerno uporablja za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1, in v zvezi z določbo 14. člena ZUS-1, ustavilo revizijski postopek, saj lahko stranka, dokler sodišče ne odloči o njenem pravnem sredstvu, umakne vloženo revizijo. S tem je revizijski postopek končan.

ZPP člen 334, 334/2.ZUS-1 člen 14, 22, 22/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.