TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III R 9/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-04-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz utemeljenih razlogov - sorodstvene vezi med strankami postopka in nekdanjim sodnikom pristojnega sodišča

Ker je mati obeh tožencev bivša sodnica, ki jo pozna večina sodnikov Okrožnega sodišča v ..., je že to zadosten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Gre za poseben primer, ko možnost nastanka dvoma v nepristranskost sodišča - ne da bi bilo treba ugotavljati izločitvene razloge za vsakega posameznega sodnika.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v ...

1. Tožeča stranka je delniška družba s sedežem v ... Zoper A. A., svojega nekdanjega stečajnega upravitelja uveljavlja odškodninski zahtevek zaradi kršitve dolžnosti stečajnega upravitelja. V postopku, glede katerega se predlaga določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, tožeča stranka izpodbija njegovo pravno dejanje, s katerim je svoje premoženje podaril sinovoma. Darilo naj bi bilo opravljeno z namenom, da se onemogoči povrnitev škode, če bo tožeča stranka zmagala v prvem, to je odškodninskem sporu.

2. Okrožno sodišče v ... predlaga določitev drugega stvarno pristojnega sodišča v tem sporu. Okrožno sodišče navaja, da je B. A., ki je mati obeh tožencev, bivša sodnica in jo osebno pozna večina sodnikov Okrožnega sodišča v ... Je tudi predavateljica Pravne fakultete v ...

4. Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Ker je mati obeh tožencev bivša sodnica, ki jo pozna večina sodnikov okrožnega sodišča v ..., je že to zadosten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Gre za poseben primer, ko možnost nastanka dvoma v nepristranskost sodišča - ne da bi bilo treba ugotavljati izločitvene razloge za vsakega posameznega sodnika (gl. 66. člen ZPP) - pomeni tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča (prim. razloge v podobnem primeru z opr. št. III R 12/2004 s pregledom starejše sodne prakse).

5. Vrhovno sodišče je določilo za postopanje v tej zadevi Okrožno sodišče v ... Glede na sedeže strank in njihovih pooblaščencev pride namreč v poštev kot najprimernejše.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 62/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-04-24

revizija - dovoljenost revizije - sklep o dopustitvi stranske intervencije - zavrženje revizije

S sklepom o nedopustitvi ali dopustitvi stranske intervencije se zgolj odloči, ali je lahko v pravdi udeležena oseba, ki zase trdi, da je upravičena do položaja stranskega intervenienta. To pa ni sklep, s katerim bi bil postopek pravnomočno končan (prvi odstavek 384. člena ZPP).

Dejansko stanje 1. Med tožečo in toženo stranko se vodi spor glede delne ničnosti posojilne pogodbe, in sicer le glede dela obresti. Spor se je začel še pred stečajem tožeče stranke. V stečajnem postopku je stečajni upravitelj tožeče stranke prijavljeno terjatev v celoti priznal. Pravdni postopek glede delne ničnosti posojilne pogodbe se je kljub temu nadaljeval. Okrožno sodišče je kasneje izdalo sklep o fikciji umika tožbe. M. P. je podal izjavo o vstopu v pravdo na strani tožeče stranke še pred izdajo sklepa o fikciji umika tožbe v pravdni zadevi.

2. Okrožno sodišče je predlagano intervencijo M. P. zavrnilo kot nedopustno. Višje sodišče je potrdilo sklep okrožnega sodišča. Zoper ta sklep je vložil M. P. revizijo.

Razlogi 3. Višje sodišče je zavrnilo pritožbo zoper sklep okrožnega sodišča o predlogu za obnovo postopka iz dveh razlogov. Prvi je bil, da je enako kot okrožno sodišče menilo, da tožeča stranka nima pravnega interesa za vodenje spora o delni ničnosti posojilne pogodbe, ker je v svojem stečajnem postopku terjatev pripoznala. Zato po njegovem mnenju tožeča stranka nima pravnega interesa za vodenje spora, posledično pa ga nima niti stranski intervenient. Poleg tega naj bi bil predlog za obnovo postopka vložen prepozno. Vložen je bil namreč več kot 30 dni od takrat, kot je tožeča stranka prejela sklep okrožnega sodišča.

4. Revizija ni dovoljena in se zavrže (četrti in prvi odstavek 384. člena ZPP v povezavi s 377. členom ZPP).

5. S sklepom o nedopustitvi ali dopustitvi stranske intervencije se zgolj odloči, ali je lahko v pravdi udeležena oseba, ki zase trdi, da je upravičena do položaja stranskega intervenienta. To pa ni sklep, s katerim bi bil postopek pravnomočno končan (prvi odstavek 384. člena ZPP). Vrhovno sodišče Republike Slovenije je enako odločilo že večkrat, npr. v zadevah z opr. št. II Ips 496/98, II Ips 533/2002 in II Ips 534/2002 (vse odločbe so dostopne v elektronskih zbirkah odločb VS RS).

6. Revizija zato v tej zadevi, v kateri se odloča zgolj o udeležbi v glavni pravdi, ni dovoljena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 34/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-04-24

dovoljenost revizije - pravica do revizije - pravni interes za vložitev revizije - prenehanje stranke zaradi zaključka stečajnega postopka - prenehanje stranke pred vročitvijo sodbe sodišča druge stopnje - prekinitev postopka - zavrženje revizije

Ker tožeča stranka nima pravnega naslednika, se postopek nikoli ne bo mogel nadaljevati (primerjaj prvi odstavek 208. člena ZPP). Vložene revizije se nikoli ne bo moglo obravnavati, kar pa pomeni, da tožena stranka zanjo nima pravnega interesa.

1. Sodišče prve stopnje je ohranilo v veljavi kondemnatorni del sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine, s katerim je bilo toženi stranki naloženo plačilo 7,038.034,00 SIT s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi ter zavrglo eventualni pobotni ugovor tožene stranke, da naj se ugotovi obstoj terjatve tožene stranke nasproti tožeči stranki v znesku 3,288.600,00 SIT s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke ter potrdilo sodbo in sklep sodišča prve stopnje.

3. Tožena stranka je zoper sodbo sodišča druge stopnje vložila revizijo zaradi absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in zmotne uporabe materialnega prava. Vrhovnemu sodišču je predlagala, da sodbi sodišč nižjih stopenj razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

4. Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

6. Revizija je nedovoljena, če jo vloži nekdo, ki zanjo nima pravnega interesa (drugi odstavek 374. člena ZPP ). Nedovoljeno revizijo zavrže revizijsko sodišče s sklepom, če ni storil tega v mejah svojih pravic že sodnik sodišča prve stopnje (377. člen ZPP).

7. Iz podatkov računalniške baze sodnega registra izhaja, da je bila tožeča stranka 31. 1. 2006 izbrisana iz sodnega registra. Izbris je bil opravljen zaradi zaključka stečajnega postopka po sklepu Okrožnega sodišča v Ljubljani St 139/2002 z dne 5. 12. 2005. Z dnem izbrisa je tožeča stranka prenehala obstajati (drugi odstavek 171. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji). Sodbe sodišča druge stopnje ji zato ni mogoče vročiti. Zaradi prekinitve postopka (glej 3. točko prvega odstavka 205. člena ZPP) pa tudi ni mogoče pravno učinkovito opraviti pravdnih dejanj v revizijskem postopku.

8. Ker tožeča stranka nima pravnega naslednika, se postopek nikoli ne bo mogel nadaljevati (primerjaj prvi odstavek 208. člena ZPP). Vložene revizije se nikoli ne bo moglo obravnavati, kar pa pomeni, da tožena stranka zanjo nima pravnega interesa.

9. Revizijo, za katero tožena stranka nima pravnega interesa, je Vrhovno sodišče zavrglo na podlagi 377. člena ZPP (v zvezi z drugim odstavkom 374. člena ZPP).

ZPP člen 205, 205/1-3, 208, 208/1, 374, 374/2, 377. ZPPSL člen 171, 171/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 20/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-03

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - pogodba o izobraževanju - vrnitev šolnine - pristojnost delovnega sodišča

Tožnik je v tožbi navedel, da je zaposlen pri toženki in da sta pravdni stranki dne 20.6.2006 podpisali pogodbo o izobraževanju. V tej fazi postopka ta dejstva kažejo na uporabo 172. člena ZDR-1, kar glede na določbo točke b prvega odstavka 5. člena ZDSS-1 utemeljuje pristojnost delovnega sodišča.

Za sojenje v tej zadevi je pristojno Delovno sodišče v Kopru.

(1) Tožeča stranka je s tožbo, vloženo dne 23. 11. 2006, zahtevala, da ji tožena stranka plača 1,510.000,00 SIT za šolnino, h plačilu katere naj bi se bila zavezala s pogodbo o izobraževanju z dne 20. 6. 2006. Po ugovoru tožene stranke v odgovoru na tožbo, da je tožnik član nadzornega sveta tožene stranke, se je Okrajno sodišče v Kopru izreklo za stvarno nepristojno in zadevo odstopilo Okrožnemu sodišču v Kopru, meneč, da je v tej zadevi treba uporabiti pravila o postopku v gospodarskih sporih. Okrožno sodišče v Kopru pristojnosti ni sprejelo. Njegovo stališče je, da tožeča stranka terja plačilo šolnine kot delavec, zaradi česar naj bi bilo treba uporabiti pravila delovnega prava. Nastali spor o pristojnosti je predložilo Višjemu sodišču v Kopru, ki je zadevo odstopilo Vrhovnemu sodišču.

(2) Za sojenje v tej zadevi je pristojno Delovno sodišče v Kopru.

(3) Delovno sodišče je stvarno pristojno za odločanje v individualnih delovnih sporih o pravicah, obveznostih in odgovornostih iz delovnega razmerja med delavcem in delodajalcem (točka (b) prvega odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih; Uradni list RS, št. 2/2004 in 10/2004; ZDSS-1). Z določbo prvega odstavka 172. člena Zakona o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 42/2002 do 46/2007; ZDR-1) je delavcu zagotovljena pravica do stalnega izobraževanja; določba tretjega odstavka istega člena pa med drugim predvideva, da se pravice pogodbenih strank med izobraževanjem in po njem določijo s pogodbo o izobraževanju. Ta člen je uvrščen v (III.) poglavje ZDR-1 o pravicah, obveznostih in odgovornostih iz delovnega razmerja.

(4) Na podlagi drugega odstavka 17. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/2007 - uradno prečiščeno besedilo; ZPP) se pristojnost presodi na podlagi navedb v tožbi (in na podlagi dejstev, ki so sodišču znana). Tožnik je v tožbi navedel, da je zaposlen pri toženki in da sta pravdni stranki dne 20. 6. 2006 podpisali pogodbo o izobraževanju. V tej fazi postopka ta dejstva kažejo na uporabo 172. člena ZDR-1, kar glede na zgoraj navedeno določbo ZDSS-1 utemeljuje pristojnost delovnega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP odločilo, da je za odločanje stvarno pristojno delovno sodišče, in sicer po splošnem pravilu o krajevni pristojnosti (prvi odstavek 46. člena ZPP) - krajevno pristojno Delovno sodišče v Kopru.

ZPP člen 25, 25/1.ZDSS-1 člen 5, 5/1, 5/1-b.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 22/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-16

spor o krajevni pristojnosti - krajevna pristojnost - izvršilni postopek - sedež dolžnika

Upnica je predlog za izvršbo vložila dne 15. 5. 2007. Iz podatkov sodnega registra izhaja, da dolžnica od dne 12. 4. 2007 ni imela več sedeža v Portorožu, temveč v Kranjski Gori. Okrajno sodišče v Piranu kljub temu ni ravnalo pravilno, ko je zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju. Kraj, kjer je dolžničin sedež, namreč spada v sodni okraj Okrajnega sodišča na Jesenicah.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče na Jesenicah.

(1) S sklepom o izvršbi z dne 23. 5. 2007 se je Okrajno sodišče v Piranu izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v tej zadevi in je po pravnomočnosti tega sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju. To pristojnosti ni sprejelo, saj je menilo, da je na podlagi prvega odstavka 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v zvezi s 136. členom ZIZ podana krajevna pristojnost odstopajočega Okrajnega sodišča v Piranu. Zato je na podlagi prvega odstavka 24. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) predlagalo, naj v nastalem sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče.

(2) Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče na Jesenicah.

(3) Določbi ZIZ, ki ju je navedlo predlagajoče sodišče, so pravilna pravna podlaga za določitev pristojnosti v tej zadevi. Upnica, ki je svoj predlog za izvršbo vložila dne 15. 5. 2007, je namreč v njem predlagala izvršbo na dolžničina denarna sredstva pri določenih bankah; za predlagano sredstvo izvršbe pa je po navedenih določbah ZIZ krajevno pristojno sodišče dolžničinega sedeža.

(4) Sodišče praviloma preizkusi pristojnost glede na dejstva, ki so obstajala ob vložitvi predloga za izvršbo (primerjaj prvi odstavek 17. člena ZPP v zvezi s 15. odstavkom ZIZ); preizkusi pa jih med drugim tudi preko dejstev, ki so mu znana (drugi odstavek 17. člena ZPP). Iz podatkov sodnega registra izhaja, da dolžnica od dne 12. 4. 2007 ni imela več sedeža v Portorožu, temveč v Kranjski Gori. Okrajno sodišče v Piranu kljub temu ni ravnalo pravilno, ko je zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Kranju. Kraj, kjer je dolžničin sedež, namreč spada v sodni okraj Okrajnega sodišča na Jesenicah. Vrhovno sodišče je zato na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP sklenilo, da je za nadaljnje sojenje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče na Jesenicah.

ZPP člen 25, 25/2.ZIZ člen 100, 100/1, 136.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 115/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-18

CIVILNO PROCESNO PRAVO - STEČAJNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO - ZAVAROVANJE TERJATEV

stečaj samostojnega podjetnika posameznika - dolgovni seznam - vpliv zaključka stečajnega postopka nad samostojnim podjetnikom na postopek odločanja o zahtevi za varstvo zakonitosti - vpliv zaključka stečajnega postopka nad samostojnim podjetnikom na njegove davčne obveznosti - zavarovanje davčnega dolga z zastavno pravico na nepremičnini

Presoja sodišč nižjih stopenj, da bi upnik lahko zavarovanje terjatve v sodnem postopku zahteval šele, če bi bila neuspešna davčna izvršba na dolžničine dohodke, terjatve in premičnine, je v nasprotju z določbami Zakona o izvršbi in zavarovanju in Zakona o davčnem postopku, ki sta veljala v času odločanja sodišča prve stopnje.

Zahtevi za varstvo zakonitosti se ugodi, sklep sodišča druge stopnje in sklep sodišča prve stopnje se razveljavita in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

1. Upnik je zoper dolžnico, takrat samostojno podjetnico, vložil predlog za zavarovanje denarnih terjatev, ki so izhajale iz izvršljivih seznamov zaostalih davčnih obveznosti. Predlagal je vknjižbo zastavne pravice na nepremičnini, katere solastnica je bil dolžnica.

2. Sodišče prve stopnje je presodilo, da je sodno zavarovanje davčnih terjatev subsidiarne narave. Do njega lahko upnik pride le, če je neuspešna davčna izvršba. Ker je bila ta v danem primeru še v teku, je predlog za zavarovanje zavrnilo.

3. Upnik je zoper sklep sodišča prve stopnje vložil pritožbo, ki jo je sodišče druge stopnje zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

4. Vrhovno državno tožilstvo Republike Slovenije je zaradi zmotne uporabe materialnega prava zoper sklep sodišča druge stopnje vložilo zahtevo za varstvo zakonitosti. Meni, da sodišči nižjih stopenj nista uporabili

ZIZ člen 243, 244, 245. ZDavP člen 41, 44, 44/2, 44/3, 46, 46/1, 46/2, 81, 81/1, 82. ZDavP-1 člen 40.ZDavP-2 člen 106, 106/1, 106/4.ZUP člen 285, 285/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 95/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-08-28

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta

Z izpodbijano sodbo je bila potrjena odločitev o denarnem zahtevku, kar pomeni, da je vrednost spornega predmeta enaka vrednosti glavnice (39. člen ZPP). Ker ta ne dosega revizijske vrednosti, revizija ni dovoljena.

2. Vsaka stranka sama nosi svoje stroške revizijskega postopka.

(1) Po prvem odstavku 13. člena Zakona o uvedbi eura (Uradni list RS, št. 114/2006) se šteje, da se tolarski zneski, navedeni v predpisih in sodnih aktih, z dnem uvedbe eura (1. 1. 2007) glasijo na euro, preračunano po tečaju zamenjave. Tečaj zamenjave je določen v Uredbi Sveta (ES) št. 1086/2006 z dne 11. 7. 2006 (UL L št. 195 z dne 15. 7. 2006) in znaša 239,640 slovenskih tolarjev za 1 euro.

(2) Tožeča stranka je od tožene stranke zahtevala plačilo prirobnic, ki jih je obdelala zanjo. Sodišče prve stopnje je njen zahtevek na plačilo 4.772,07 EUR (prej 1,143.579,80 SIT) z zakonskimi zamudnimi obrestmi v celoti zavrnilo. Tožeča stranka je vložila pritožbo, ki jo je sodišče druge stopnje zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

(3) Sodbo sodišča druge stopnje izpodbija tožeča stranka z revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Vrhovnemu sodišču predlaga, da sodbi nižjih sodišč razveljavi in zadevo z navodili vrne v novo sojenje sodišču prve stopnje.

(4) Revizija je bila vročena toženi stranki in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije. Tožena stranka je na revizijo odgovorila in predlagala, da jo Vrhovno sodišče kot neutemeljeno zavrne.

(6) Po 490. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 20.864,63 EUR (prej 5,000.000,00 SIT). Z izpodbijano sodbo je bila potrjena odločitev o denarnem zahtevku, kar pomeni, da je vrednost spornega predmeta enaka vrednosti glavnice (39. člen ZPP), to je 4.772,07 EUR (prej 1,143.579,80 SIT). Ker ta ne dosega revizijske vrednosti, revizija ni dovoljena. Vrhovno sodišče jo je zato zavrglo na podlagi 377. člena ZPP.

(7) Po prvem odstavku 165. člena ZPP je Vrhovno sodišče odločilo tudi o stroških revizijskega postopka. Tožeča stranka z revizijo ni uspela, zaradi česar po prvem odstavku 154. člena ZPP sama krije svoje stroške revizijskega postopka. Tožena stranka pa do povrnitve stroškov revizijskega postopka ni upravičena zato, ker stroški vsebinskega odgovora na nedovoljeno revizijo za pravdo niso potrebni (prvi odstavek 155. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 91/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-08-28

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - glavna in postranske terjatve - kapitalizirane obresti

V primeru, ko je ugotovitev pravice do revizije odločilna vrednost spornega predmeta, se vzame kot vrednost spornega predmeta samo vrednost glavnega zahtevka, ne pa tudi obresti, razen če se te uveljavljajo kot glavni zahtevek. V obravnavani zadevi se obresti, čeprav kapitalizirane, uveljavljajo skupaj z glavnico, torej niso glavni zahtevek.

2. Tožena stranka sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

1. V skladu z določbama prvega in četrtega odstavka 13. člena Zakona o uvedbi eura (ZUE, Uradni list RS št. 114/2006) se z dnem uvedbe eura (1.1.2007) tolarski zneski, navedeni v predpisih, glasijo na euro, revizijsko sodišče pa je po uradni dolžnosti vse tolarske zneske v sodbah preračunalo v eure.

2. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora tožena stranka plačati tožeči stranki 33.732,78 EUR (prej 8.083.723,40 SIT) z zamudnimi obrestmi. Navedeni znesek predstavlja vrnitev avansov iz dveh pogodb - iz prve znesek 6.134,49 EUR (prej 1.470.068,90 SIT), iz druge pa znesek 242,57 EUR (prej 58.129,50 SIT). Preostanek v višini 27.355,72 EUR predstavljajo pogodbeno dogovorjene obresti, obračunane do 30.4.1991.

3. Pritožbeno sodišče je pritožbi tožene stranke ugodilo samo v neznatnem delu glede teka zamudnih obresti, v ostalem delu pa jo je zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

4. Sodbo sodišča druge stopnje izpodbija tožena stranka z revizijo iz vseh revizijskih razlogov. Revizijskemu sodišču predlaga, da reviziji ugodi, sodbi sodišč prve in druge stopnje razveljavi, zadevo pa vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

5. Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

7. Po določbi 490. člena ZPP revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 20.864,63 EUR (prej 5.000.000,00 SIT). Po 39. členu ZPP se v primeru, ko je ugotovitev pravice do revizije odločilna vrednost spornega predmeta, vzame kot vrednost spornega predmeta samo vrednost glavnega zahtevka, ne pa tudi obresti, razen če se te uveljavljajo kot glavni zahtevek. V obravnavani zadevi se obresti, čeprav kapitalizirane, uveljavljajo skupaj z glavnico, torej niso glavni zahtevek. Kot glavna zahtevka se uveljavljata zneska obeh avansov, katerih vrnitev zahteva tožeča stranka. Nobeden od njiju ne presega mejne vrednosti, predpisane za dovoljenost revizije. Zato revizija ni dovoljena in jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

8. Ker tožena stranka z revizijo ni uspela, je revizijsko sodišče odločilo, da glede na določbo prvega odstavka 154. člena ZPP sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 254/2004, enako tudi II Ips 89/2004
Sklep III Ips 172/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-10-16

dovoljenost revizije - postulacijska sposobnost - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Toženec je revizijo vložil sam, pri čemer ni niti trdil, da ima opravljen pravniški državni izpit. Ker ni izpolnjena temeljna procesna predpostavka za njeno vsebinsko obravnavo, revizija ni dovoljena.

1. Okrajno sodišče v Piranu je na predlog tožeče stranke zoper toženca izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine. Tožencu je bilo naloženo plačilo glavnice in kapitaliziranih zamudnih obresti v skupni višini 17,156.515,40 SIT (sedaj 71.592,87 EUR) ter stroškov izvršilnega postopka, vse skupaj z zamudnimi obrestmi. Po ugovoru toženca se je postopek nadaljeval pred Okrožnim sodiščem v Kopru (sodiščem prve stopnje), ki je kondemnatorni del sklepa o izvršbi na podlagi verodostojne listine ohranilo v veljavi in tožencu naložilo plačilo stroškov pravdnega postopka.

2. Toženec je proti sodbi sodišča prve stopnje vložil pritožbo. Višje sodišče v Kopru (sodišče druge stopnje) je njegovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Toženec je zoper sodbo sodišča druge stopnje sam vložil revizijo. V njej uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in kršitve določb pravdnega postopka. Vrhovnemu sodišču predlaga, da razveljavi sodbo sodišča druge stopnje.

4. Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

6. V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP), razen če ima sama, ali njen zakoniti zastopnik, opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP).

7. Toženec je revizijo vložil sam, pri čemer ni niti trdil, da ima opravljen pravniški državni izpit. Ker ni izpolnjena temeljna procesna predpostavka za njeno vsebinsko obravnavo, revizija ni dovoljena. Revizijsko sodišče jo je zavrglo na podlagi 377. člena ZPP.

8. Odločitev sledi sklepu II Ips 3/2007 z dne 7. 6. 2007, v katerem je Vrhovno sodišče natančno pojasnilo, zakaj v primeru pomanjkanja postulacijske sposobnosti drugačna odločitev, kot je zavrženje revizije, ni mogoča. Enako je bilo sklenjeno tudi v primerih: II Ips 321/2007 (sklep z dne 14. 6. 2007), II Ips 105/2007 (sklep z dne 30. 8. 2007), II Ips 614/2006 (sklep z dne 30.8.2007), II Ips 831/2006 (sklep z dne 30. 8. 2007), II Ips 436/2006 (sklep z dne 30.8.2007), II Ips 634/2006 (sklep z dne 13. 9. 2007), II Ips 186/2007 (sklep z dne 13. 9. 2007), II Ips 416/2006 (sklep z dne 20. 9. 2007).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.