Sodba VIII Ips 13/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-12-18

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - znižanje plače

Iz opredelitve utemeljenega poslovnega razloga za odpoved pogodbe o zaposlitvi, ki v bistvu pomeni prenehanje potreb po opravljanju del na delovnem mestu iz pogodbe o zaposlitvi v dosedanji vsebini, organizacijski opredelitvi ali zahtevnosti, ne izhaja, da bi lahko bil utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi zgolj in izključno le znižanje delavčeve plače.

Tožnica sama krije svoje stroške odgovora na revizijo.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožničin tožbeni zahtevek na ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ki jo je tožena stranka tožnici podala 23.4.2004. Hkrati je zavrnilo njen zahtevek za priznanje neprekinjenih pravic iz delovnega razmerja, vključno s plačilom mesečnih zneskov nadomestila plače v višini pogodbenih zneskov in zahtevek za vrnitev nazaj na delo.

Na tožničino pritožbo je sodišče druge stopnje sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je tožbenemu zahtevku v celoti ugodilo. Ob ugotovitvi, da je imela tožnica od 2.12.1999 dalje sklenjeno pogodbo o zaposlitvi na delovnem mestu notranjega revizorja za nedoločen čas, da se dela in naloge na tem delovnem mestu niso spremenila in da je še naprej obstajala potreba po opravljanju del na tem delovnem mestu, saj je ob odpovedi tožena stranka tožnici za isto delovno mesto ponudila v podpis novo pogodbo o zaposlitvi, le z nižjo plačo, je presodilo, da tožena stranka ni dokazala utemeljenega poslovnega razloga za odpoved pogodbe o zaposlitvi.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodišče spregledalo, da je bilo v tožničini pogodbi o zaposlitvi dne 2.12.1999 dogovorjeno, da lahko uprava družbe tožnico razreši brez razloga, s tem, da ji ob hkratnem prenehanju delovnega razmerja pripada plača po tej pogodbi še šest mesecev po razrešitvi. Šlo je za tako imenovano individualno pogodbo o zaposlitvi z delavcem s posebnimi pooblastili in odgovornostmi, ki je novo sprejeti Zakon o delovnih razmerjih ni razveljavil. Zato bi moralo sodišče upoštevati, da je imela tožena stranka pravico na podlagi navedene pogodbene določbe tožnico razrešiti oziroma ji odpovedati pogodbo o zaposlitvi celo brez utemeljenega razloga in je bilo zato sklicevanje na obstoj oziroma neobstoj poslovnega razloga brezpredmetno.

Revizija je bila na podlagi 375. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 73/07) vročena tožnici, ki je nanjo odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije v Ljubljani. V odgovoru je tožnica zanikala utemeljenost revizijskih navedb in predlagala zavrnitev revizije.

Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem je sodišče vezano na dejanske ugotovitve, ki so bile podlaga za izdajo izpodbijane sodbe, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (3. odstavek 370. člena ZPP).

Tožena stranka revizijskega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka ni uveljavljala. Zato s tega vidika sodišče izpodbijane sodbe ni preizkušalo.

Za pravilno materialnopravno presojo so pomembne naslednje dejanske ugotovitve sodišča druge stopnje:

- predmet spora je bila toženkina odpoved tožničine pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga; - vsebina dela na tožničinem delovnem mestu notranjega revizorja in potreba po delu na tem delovnem mestu se nista spremenili; - ob sporni odpovedi pogodbe o zaposlitvi je tožena stranka za isto delovno mesto ponudila tožnici v podpis novo pogodbo o zaposlitvi, ki je vsebovala nižjo osnovno plačo.

V zvezi s temi dejanskimi ugotovitvami tožena stranka ni zatrjevala bistvenih kršitev določb pravdnega postopka. Tako sodišče kot stranki so torej vezani na gornje ugotovitve, saj zmotno ali nepopolno ugotovljeno dejansko stanje ni dovoljen revizijski razlog.

Delodajalec je vezan na podano odpoved pogodbe o zaposlitvi in je v sodnem sporu ne more več spreminjati. Še posebej pa je ne more spreminjati na revizijski stopnji, saj bi to pomenilo uveljavljanje novih dejstev. Sodišče je zato toženkino odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 23.4.2004 utemeljeno presojalo z vidika zakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, kakor odpoved glasi. Zato revizijske navedbe, da bi moralo sodišče sporno odpoved presojati po določbah 9. člena Pogodbe o zaposlitvi z dne 2.12.1999 niso utemeljene.

Ob preizkusu pravilne uporabe materialnega prava po uradni dolžnosti sodišče ugotavlja, da je poslovni razlog, kot utemeljen razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi, v 1. alineji 1. odstavka 88. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR - Ur. l. RS, št. 42/02) opredeljen kot prenehanje potreb po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca. Pravilno sodišče druge stopnje ugotavlja, da je taka opredelitev poslovnega razloga vsebinsko skladna z opredelitvami mednarodnih pravnih aktov, posebej Konvencije MOD št. 158 o prenehanju delovnega razmerja na pobudo delodajalca (Zakon o ratifikaciji - Ur. l. SFRJ, Mednarodne pogodbe, št. 4/84 v zvezi z Aktom o nasledstvu - Ur. l. RS, št. 15/92). Iz takšne opredelitve utemeljenega poslovnega razloga, ki v bistvu izhaja iz prenehanja potrebe po opravljanju del na delovnem mestu v dosedanji vsebini, organizacijski opredelitvi ali zahtevnosti, ne izhaja, da bi lahko bil utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi zgolj in izključno le znižanje delavčeve plače. Določitev osnovne plače tudi ni tipična vsebina akta o sistematizaciji delovnih mest. Zato je sodišče pravilno presodilo, da tožena stranka v nasprotju s 1. odstavkom 82. člena ZDR ni dokazala obstoja utemeljenega odpovednega razloga in je zato utemeljeno ugotovilo nezakonitost odpovedi tožničine pogodbe o zaposlitvi, ne glede na toženkino ponudbo nove pogodbe za isto delovno mesto.

Glede na povedano je sodišče na podlagi 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

Ker tožnica z odgovorom na revizijo ni pomembno prispevala k pojasnitvi zadeve, sama krije stroške odgovora (1. odstavek 155. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.