TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep Cp 7/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-05-16

Sodišče prve stopnje je v postopku priznanja tuje sodne odločbe pravilno preizkusilo ali so podani pogoji iz določb 94. do 103. člena ZMZPP. S tem v zvezi je ugotovilo, da so podane vse predpostavke za priznanje tuje sodne odločbe, ki jo je izdalo Županijsko sodišče na Reki.

1. Okrožno sodišče v Kopru je s sklepom priznalo pravno veljavnost sodne odločbe Županijskega sodišča na Reki, opr. št. Gž 3390/04-2 z dne 6.10.2004. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tudi ugovor nasprotnega udeleženca proti navedenemu sklepu.

2.Nasprotni udeleženec je vložil pritožbo proti prvostopenjskemu sklepu s katerim je bil zavrnjen njegov ugovor. V pritožbi navaja, da je bil nepravično obsojen in oškodovan, kar je imelo za posledico, da je zbolel za hudo boleznijo. Sledi obširen opis dogajanja v zvezi z razveznim postopkom pritožnika in predlagateljice tega postopka. Stališče pritožnika je, da ni pravično razsojeno o tem, da mora predlagateljici tega postopka plačevati preživnino in bi bilo zato treba "odpraviti" izpodbijani sklep Okrožnega sodišča v Kopru ter zadevo vrniti v ponovni postopek.

4.Sodišče prve stopnje je v postopku priznanja tuje sodne odločbe pravilno preizkusilo ali so podani pogoji iz določb 94. do 103. člena Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (ZMZPP)(1). S tem v zvezi je ugotovilo, da so podane vse predpostavke za priznanje tuje sodne odločbe, ki jo je izdalo Županijsko sodišče na Reki (opr. št. Gž 3390/04-2 z dne 6.10.2004). Pritožbene trditve ne posegajo v pravilnost ugotovitev sodišča prve stopnje o tem, ali so podani navedeni pogoji za priznanje tuje sodne odločbe. Drugačne pritožbene trditve pa glede na omejitve iz 109. člena ZMZPP, za odločanje niso pomembne in je bilo zato treba pritožbo zavrniti.

--------------------Op. št. (1): Primerjaj določbe 1. odstavka 109. člena ZMZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 433/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-06-21

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT). V revizijskih navedbah mora biti zato (kadar je očitno, da se sodba pritožbenega sodišča ne izpodbija v celoti) opredeljena vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe.

1. Tožnica je s tožbo zahtevala od toženke odškodnino za zemljišče, na katerem je toženka zgradila lokalno cesto, v višini ocenjene vrednosti zemljišča.

2.Sodišče prve stopnje je v celoti ugodilo tožbenemu zahtevku in tožnici prisodilo znesek 1.049.323 SIT. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo toženke proti prvostopenjski sodbi.

3.Toženka je vložila revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Stališče revidentke je, da je tožnica še vedno lastnica spornih nepremičnin, res pa je, da toženka zemljišče uporablja "za potrebe cestišča". Zato bi bila tožnica upravičena, da ji toženka plača "uporabnino", ta pa je očitno manjša od prisojene odškodnine. Glede prisojene odškodnine naj bi bilo podano tudi zastaranje terjatve, ker je bilo zemljišče odvzeto iz tožničine posesti "že nekaj let prej, preden je bil sprejet sklep sveta z dne 7.10.1998".

4.Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnici, ta pa na revizijo ni odgovorila.

6.V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT)(1). V revizijskih navedbah mora biti zato (kadar je očitno, da se sodba pritožbenega sodišča ne izpodbija v celoti) opredeljena vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe. S tem v zvezi je treba upoštevati, da revidentka tožnici priznava odškodnino v obliki "uporabnine" za sporno zemljišče, glede katerega toženka posebej izpostavlja, da je v tožničini lasti. Povsem očitno je tudi, da se ugovor zastaranja ne nanaša na uporabnino, saj zastaranje uporabnine načeloma ni povezano s časom odvzema posesti.(2) Višina uporabnine v reviziji ni zneskovno opredeljena in zato tudi ni določena vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe.

7.Revizijsko sodišče je zavrglo nepopolno revizijo na podlagi 377. člena ZPP. V odločitvi je implicirana tudi zavrnitev revidentkinega predloga za povrnitev revizijskih stroškov.

Op. št. (1): Primerjaj določbe drugega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Op. št. (2): Primerjaj določbe prvega odstavka 372. člena Zakona o obligacijskih razmerjih - ZOR.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep Cp 11/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-07-26

Institut poprave sodbe oziroma sklepa ne sodi v sistem pravnih sredstev. Pritožnik neutemeljeno skuša pod krinko popravnega sklepa doseči spremembo sodne odločbe.

Pritožba se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

Upnik je v obravnavani zadevi pritožbenemu sodišču v izvršilnem postopku predlagal, naj s popravnim sklepom uskladi svojo odločbo s kasnejšo spremembo Obligacijskega zakonika.

Višje sodišče je njegov predlog zavrnilo in v razlogih pojasnilo, da ne gre za nikakršno napako v imenih ali številkah ali za drugo očitno pisno ali računsko pomoto.

Proti sklepu se pritožuje upnik. Uveljavlja pritožbena razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter sodišču predlaga, naj izpodbijani sklep spremeni in predlogu za izdajo popravnega sklepa ugodi, podrejeno pa, naj ga razveljavi in zadevo vrne višjemu sodišču v novo odločanje. Navaja, da gre v predmetnem primeru za dokaj specifično situacijo, saj naj bi v slovenski sodni praksi ne bili pogosti primeri, ko odločbe ustavnega sodišča veljajo za nazaj ter nato zakonodajalec z izdajo dodatnega člena k neki zakonski določbi pojasni, naj kaj se je prvotna določba nanašala. Dejansko ni šlo za neko napako v imenih in številkah, niti za pogoje, katere je zakonodajalec predvidel za izdajo dopolnilne sodne odločbe. Pritožnik še navaja, da bi, če bi bilo obstala takšna odločitev, kot je sedaj, kršeno načelo enakega varstva pravic.

Zakon o pravdnem postopku (Uradni list RS št. 26/99 - Uradni list RS, št.43/2006; ZPP) v 328. členu določa, da lahko predsednik senata kadar koli popravi napake v imenih in številkah ter druge očitne pisne in računske pomote, pomanjkljivosti glede oblike in neskladnost prepisa sodbe z izvirnikom. Določba je namenjena odpravi tehničnih pomanjkljivosti, nikakor pa ne vsebinskemu spreminjanju prvotne odločbe. S popravo sodbe ali sklepa nikakor ni mogoče posegati v odločitev o pravicah in dolžnostih strank. Če bi bilo drugače, bi takšno pravilo trčilo ob temeljne institute procesnega prava - predvsem tudi ob institut pravnomočnosti. Odpravi vsebinskih napak je namreč namenjen sistem pravnih sredstev. Poprava sodbe ali sklepa ne sodi v sistem pravnih sredstev.

Pritožnik skuša doseči prav to - spremembo sodne odločbe pod krinko popravnega sklepa. To priznava tudi sam. Vrhovno sodišče pa lahko na takšne pritožbene navedbe odgovori le, da to seveda ni mogoče ter da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna. Neutemeljeno pritožbo je zato pritožbeno sodišče zavrnilo (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 57/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-06-07

dovoljenost revizije - vrednost izpodbijanega dela pravnomočne odločitve - zavrženje revizije

Iz revizijskih navedb mora biti jasno razvidno, glede kakšnega denarnega zneska je bila vložena revizija.

1. Sodišče prve stopnje je tožniku (od zahtevanih 4.650.000 SIT) prisodilo 2.550.000 SIT denarne odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki jo je utrpel zaradi škodnega dogodka, ki se je pripetil 14.11.1994 v Postojni.

2.Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo toženke in potrdilo prvostopenjsko sodbo v obsodilnem delu.

3.Toženka je vložila revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča zaradi razloga zmotne uporabe materialnega prava. Revidentka je na stališču, da je bila tožniku prisojena previsoka denarna odškodnina. S tem v zvezi predlaga revizijskemu sodišču da "spremeni prvostopno sodbo tako, da zniža dosojeni znesek odškodnine".

4.Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožniku, ta pa na revizijo ni odgovoril.

6.V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 eurov (1.000.000 SIT)(2). Iz revizijskih navedb mora biti zato jasno razvidno, glede kakšnega denarnega zneska je bila vložena revizija. S tem v zvezi je v reviziji formuliran zgolj predlog, naj revizijsko sodišče zniža prisojeno odškodnino, denarni znesek, za katerega naj bi se odškodnina znižala, pa v reviziji ni konkretiziran. Upoštevati tudi ni mogoče zneska 4.650.000 SIT, ki je naveden v uvodu revizije in se očitno nanaša na celotni tožbeni zahtevek (ki pa mu ni bilo v celoti ugodeno).

7.Revizijsko sodišče je zavrglo nepopolno revizijo na podlagi določb 377. člena ZPP. Zavrženje revizije implicira tudi zavrnitev revidentovega predloga povrnitve revizijskih stroškov(3).

Op. št. (1): Primerjaj določbo drugega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Op. št. (2): Primerjaj določbo drugega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Op. št. (3): Primerjaj določbo prvega odstavka 154. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 106/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-07-12

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti - sodnik kot stranka v postopku

Dejstvo, da obstoji morebitno poznanstvo med toženo (sicer sodnico) in sodniki pristojnega sodišča, še ne predstavlja podlage za uporabo določbe 67. člena ZPP. Sodnik mora namreč pri sojenju vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe (2. člen Zakona o sodniški službi).

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožeča stranka je proti toženim strankam vložila pri stvarno in krajevno pristojnem Okrožnem sodišču v Mariboru tožbo zaradi plačila zneska 2,725.318,50 SIT.

Okrožno sodišče v Mariboru pa je dne 22.6.2007 podalo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ki naj bi sodilo v obravnavani zadevi. Utemeljilo ga je z dejstvom, da je tožena A. A. sodnica Okrajnega sodišča v Mariboru. Sodniki Okrajnega in Okrožnega sodišča v Mariboru se med seboj poznajo, zaradi česar bi lahko ta okoliščina povzročila pri nasprotni stranki (tožeči stranki) dvome v objektivnost sojenja.

Po določbi 67. člena ZPP lahko Vrhovno sodišče tudi na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okoliščina, ki jo v svojem predlogu navaja stvarno in krajevno pristojno sodišče, ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti v skladu s citirano zakonsko določbo. Postopek se namreč vodi pri Okrožnem sodišču v Mariboru, toženka A. A. pa je Okrajna sodnica pri Okrajnem sodišču v Mariboru, kar pomeni, da ni v službenem odnosu s stvarno in krajevno pristojnim sodiščem. Dejstvo, da obstoji morebitno poznanstvo med sodniki obeh navedenih sodišč, torej še ne predstavlja podlage za uporabo določbe 67. člena ZPP. Sodnik mora namreč pri sojenju vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe (2. člen Zakona o sodniški službi).

Neutemeljen predlog za delegacijo pristojnosti je bilo torej treba zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 108/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-07-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - zapuščinski postopek - bivališče dedičev

Razloge za delegacijo je treba ozko razlagati. Toliko bolj to velja za zapuščinski postopek, za katerega je predpisana izključna pristojnost sodišča, na območju katerega je imel zapustnik stalno ali začasno prebivališče. Zgolj okoliščina, da nekateri udeleženci postopka stanujejo na območju Okrajnega sodišča v Žalcu zato ne predstavlja utemeljenega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

1. Dediča D. Š. in J. D. sta predlagala določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, in sicer Okrajnega sodišča v Žalcu, ker trije udeleženci zapuščinskega postopka stanujejo na območju tamkajšnjega sodišča. Stališče predlagateljev je, da bi zapuščinski postopek laže in z manj stroški potekal pri predlaganem sodišču.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi(1). Smotrna delegacija v pravdnem postopku predstavlja izjemo glede na pravila o krajevni pristojnosti in je zato treba razloge za delegacijo ozko razlagati. Toliko bolj to velja za zapuščinski postopek, za katerega je predpisana izključna pristojnost sodišča, na območju katerega je imel zapustnik stalno ali začasno prebivališče(2). Zgolj okoliščina, da nekateri udeleženci postopka stanujejo na območju Okrajnega sodišča v Žalcu zato ne predstavlja utemeljenega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Op. št. (1): Primerjaj določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi s 163. členom Zakona o dedovanju - ZD. Op. št. (2): Primerjaj prvi odstavek 177. člena ZD.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 95/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-06-14

spor o pristojnosti - izvršba zaradi poplačila denarne terjatve - več izvršilnih sredstev - izvršba na nepremičnine

Za odločitev o predlogu za izvršbo na nepremičnino in za samo izvršbo je krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je nepremičnina, če ta zakon glede izvršbe na nepremičnine ne določa drugače. Ker nepremičnina, ki jo kot predmet izvršbe predlaga upnik v tej izvršilni zadevi, leži na območju Okrajnega sodišča v Ljubljani, je za odločanje pristojno to sodišče.

Za odločanje v tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Upnik je pri Okrajnem sodišču v Ljubljani zoper dolžnika vložil predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave 2.024,44 EUR (prej 485.136 SIT) s pripadki.

Okrajno sodišče v Ljubljani se je s sklepom z dne 18.1.2007 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v obravnavani izvršilni zadevi. Štelo je, da je za odločanje o predlogu za izvršbo in za samo izvršbo krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je dolžnikovo stalno prebivališče.

Okrajno sodišče v Piranu, kateremu je Okrajno sodišče v Ljubljani odstopilo zadevo po pravnomočnosti sklepa z dne 18.1.2007, je sprožilo negativni kompetenčni spor z utemeljitvijo, da je upnik kot izvršilno sredstvo predlagal tudi izvršbo na nepremičnino, ki se nahaja na območju Okrajnega sodišča v Ljubljani.

Za odločanje v tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Sodišče dovoli izvršbo za poplačilo denarne terjatve s tistim sredstvom in na tistih predmetih, ki so navedeni v predlogu za izvršbo (prvi odstavek 34. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju, Uradni list RS, št. 51/98 - 3/07, ZIZ). Upnik je v predlogu za izvršbo na podlagi verodostojne listine z dne 29.12.2006 predlagal tri izvršilna sredstva: prenos denarne terjatve, prodajo premičnin in prodajo nepremičnine. Kot predmet izvršbe za poplačilo denarne terjatve s prodajo nepremičnine je navedel stanovanje v Ljubljani ..., ki ni vpisano v zemljiško knjigo. Če je med izvršilnimi sredstvi izvršba na nepremičnine, je izključno krajevno pristojno sodišče, ki je pristojno za odločanje o tem izvršilnem sredstvu (tretji odstavek 35. člena ZIZ). Za odločitev o predlogu za izvršbo na nepremičnino in za samo izvršbo je krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je nepremičnina, če ta zakon glede izvršbe na nepremičnine ne določa drugače (prvi odstavek 166. člena ZIZ). Ker nepremičnina, ki jo kot predmet izvršbe predlaga upnik v tej izvršilni zadevi, leži na območju Okrajnega sodišča v Ljubljani, je za odločanje pristojno to sodišče.

Vrhovno sodišče zato na podlagi drugega odstavka 25. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 36/04 - ur. p. b.) sledilo predlogu Okrajnega sodišča v Piranu.

ZPP člen 25.ZIZ člen 34, 34/1, 35, 35/3, 166, 166/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 96/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-06-14

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča - uslužbenec sodišča kot stranka v postopku

Toženka je v obravnavani zadevi zaposlena kot strojepiska na sodišču, kjer teče pravda. Razlog utemeljuje prenos pristojnosti.

Predlogu se ugodi ter se za odločanje določi Okrožno sodišče v B.

Tožeča stranka je na naroku predlagala izločitev "tega sodišča iz te zadeve". Razlog naj bi bil v tem, da toženka na tem sodišču dela ter da je že večkrat grozila, da pozna vse sodnike in vse odvetnike na tem sodišču in da ima "veze tukaj" in da zato ne bo dobil niti centa.

Okrožno sodišče v A. je zadevo predložilo v odločanje vrhovnemu sodišču kot predlog za delegacijo po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl.; ZPP). Dodalo je, da je tožena stranka zaposlena na njihovem sodišču kot sodna zapisnikarica, kjer dela na civilnem oddelku tega sodišča, kar pomeni, da več ali manj piše pri vseh sodnikih na tem oddelku.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Pri uresničevanju pravice do nepristranskega sojenja ni pomembno zgolj to, da je nepristranskost sojenja dejansko zagotovljena, temveč se mora odražati tudi navzven. Gre za tako imenovani videz nepristranskosti sojenja. V nasprotnem primeru sta lahko ogrožena tako zaupanje javnosti v nepristranskost sodišč nasploh kot tudi zaupanje strank v nepristranskost sojenja v konkretni zadevi.

Toženka v obravnavani zadevi je zaposlena na civilnem oddelku tega sodišča kot sodna zapisnikarica. Če bi v zadevi odločalo Okrožno sodišče v A. kot krajevno in stvarno pristojno sodišče oziroma sodniki tega sodišča, ki imajo vsakodnevne stike s tožnico, ki je del sodnega osebja, bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki se izraža v percepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča kot nosilca sodne funkcije.

Ker uveljavljane okoliščine utemeljuje prenos krajevne pristojnosti, je Vrhovno sodišče za odločanje v zadevi določilo Okrožno sodišče v B.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 143/2008, enako tudi I R 109/2008
Sklep I R 91/2007, enako tudi I R 90/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-06-07

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča - odškodninska odgovornost države

Med "druge tehtne razloge" v smislu določb 67. člena ZPP se uvršča tudi resna možnost nastanka dvoma v objektivno nepristranskost sodišča. Za takšen primer bo lahko šlo tudi takrat, kadar se s tožbo uveljavlja odškodninska odgovornost države za ravnanje sodnika, ki je zaposlen pri pristojnem sodišču.

Za odločanje o tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Krškem.

1. Okrožno sodišče v Novem mestu je predlagalo, da vrhovno sodišče določi drugo stvarno pristojno sodišče zato, ker tožnik s tožbo zahteva od države plačilo odškodnine za škodo, ki naj bi mu jo povzročil sodnik Okrožnega sodišča v Novem mestu v zvezi s sojenjem.

Vrhovno sodišče lahko na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi(1). Med "druge tehtne razloge" v smislu določb 67. člena ZPP se uvršča tudi resna možnost nastanka dvoma v objektivno nepristranskost sodišča. Za takšen primer bo lahko šlo tudi takrat, kadar se s tožbo uveljavlja odškodninska odgovornost države za ravnanje sodnika, ki je zaposlen pri pristojnem sodišču. Vrhovno sodišče je zato ugodilo predlogu delegacije tako, da je za postopanje v zadevi določilo Okrožno sodišče v Krškem.

Op. št. (1): Primerjaj določbo 67. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP.

Opr. št: I R 90/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:I.R.90.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 86/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-06-21

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti - izvršba po uradni dolžnosti

To, da izvršilni naslov, ki je podlaga za izvršbo po uradni dolžnosti, izvira iz postopka, v katerem je kot obdolženka nastopala predsednica okrajnega sodišča v ..., ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti. Bistveno je namreč, da kot stranka ne nastopa v tem (izvršilnem) postopku.

Predlogu za prenos pristojnosti se ne ugodi.

Okrajno sodišče v ..., pred katerim je stekel izvršilni postopek po uradni dolžnosti zoper dolžnika A.A., predlaga prenos pristojnosti na drugo okrajno sodišče, predlog pa utemeljuje s tem, da je bil izvršilni naslov, ki je podlaga tega postopka, izdan v kazenskem postopku zoper B.B., ki je predsednica tega sodišča. Da ne bi prišlo do dvoma v nepristranskost sojenja, bi bilo pristojnost smotrno prenesti na drugo okrajno sodišče.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl., ki se smiselno uporablja tudi v izvršilnem postopku). Vendar dejstvo, da je bila v postopku, iz katerega izvira izvršilni naslov, kot obdolženka udeležena predsednica okrajnega sodišča v ..., ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti. Bistveno je namreč, da ni stranka tega (izvršilnega) postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.