TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III R 27/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-12-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - sorodstveno razmerje med pričo in sodnikom pristojnega sodišča

Sorodstveno razmerje predlagane priče z eno izmed sodnic in podpredsednice Okrožnega sodišča ... ni okoliščina, ki bi utegnila omajati zaupanje javnosti v objektivno nepristranskost sodišča.

Tožena stranka je predlagala določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je bratranec tožeče stranke poročen s sestro razpravljajoče sodnice, D. D., brat B. B., ki je sodnica in podpredsednica Okrožnega sodišča ..., pa je predlagan za pričo. Okrožna sodnica je podala izjavo, v kateri potrjuje resničnost v predlogu navedenih sorodstvenih razmerij.

Vrhovno sodišče lahko na predlog pristojnega sodišča ali stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku; Uradni list RS, št. 26/99 s spremembami - ZPP).

Vrhovno sodišče je že v več primerih(1) izrazilo stališče, da je v pojem tehtnih razlogov iz 67. člena ZPP mogoče umestiti dvom javnosti v videz neodvisnosti in nepristranskosti sodišča, ki je po zakonu pristojno, da odloči v konkretni zadevi. V tovrstnih primerih gre za vprašanje dvoma v tako imenovano objektivno nepristranskost sodišča, ki bi v javnosti lahko okrnil vtis, da je bila zagotovljena pravica do sodnega varstva iz 23. člena Ustave RS. V sklepu, opr. št. III R 34/2007 z dne 29.1.2008, je tako Vrhovno sodišče v zvezi s pojmom drugih tehtnih razlogov pojasnilo: "K drugim tehtnim razlogom za obravnavano delegacijo poleg smotrnosti sodi po praksi Vrhovnega sodišča tudi dvom v tako imenovano objektivno nepristranskost sodišča. Gre za vprašanje, ali se po kriteriju razumnega opazovalca v javnosti ustvarja videz, da bi sodniki danega sodišča pri uporabi prava zaradi neke okoliščine"... "ne mogli prosto odločati po svoji vesti."

Sorodstveno razmerje predlagane priče z eno izmed sodnic in podpredsednice Okrožnega sodišča ... ni taka okoliščina, ki bi utegnila omajati zaupanje javnosti v objektivno nepristranskost sodišča. Okoliščina, da je razpravljajoča sodnica sestra soproge bratranca tožeče stranke, pa je razlog, ki bi morda lahko bil podlaga za izločitev posameznega sodnika (72. člen v zvezi s 70. členom Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Prav zato pa to ni tehten razlog, ki je podlaga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča na podlagi 67. člena ZPP.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče zavrnilo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

------Op. št. (1): Prim. na primer sklepe Vrhovnega sodišča RS III R 22/2008 z dne 13.10.2008, III R 34/2007 z dne 29.1.2008, I R 6/2005 z dne 27.1.2005.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep Cpg 4/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-11-11

rok za vložitev pritožbe - vložitev pritožbe pri nepristojnem sodišču - očitna pomota vložnika - pravni pouk - zavrženje pritožbe

Pritožba je bila vložena zadnji dan 15-dnevnega roka, vendar pri nepristojnem sodišču prve stopnje. Ker je pritožnica ravnala v izrecnem nasprotju s pravnim poukom sodišča druge stopnje, da se pritožba vloži pri njem, obenem pa ni nobenih znamenj, da bi bila ravnala v posledici očitne pomote, ni razloga, da bi jo varovala pravna fikcija iz sedmega odstavka 112. člena v času vložitve pritožbe veljavnega ZPP.

1. Sodišče druge stopnje je sprejelo sklep, s katerim je toženi stranki zaradi zlorabe procesnih pravic naložilo plačilo 400,00 EUR denarne kazni.

2. Tožena stranka je proti temu sklepu vložila pritožbo in predlagala njegovo razveljavitev.

4. Pritožba je bila vložena zadnji dan 15-dnevnega roka (vročitev sklepa o kaznovanju: dne 22. 8. 2007, vložitev pritožbe: dne 6. 9. 2007), vendar pri nepristojnem sodišču prve stopnje. Ker je pritožnica ravnala v izrecnem nasprotju s pravnim poukom sodišča druge stopnje, da se pritožba vloži pri njem, obenem pa ni nobenih znamenj, da bi bila ravnala v posledici očitne pomote, ni razloga, da bi jo varovala pravna fikcija iz sedmega odstavka 112. člena v času vložitve pritožbe veljavnega Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/2007 - uradno prečiščeno besedilo 3 - ZPP). Pritožba je sicer k sodišču druge stopnje prispela po izteku roka za pritožbo (dne 17. 10. 2007).

5. Sklep Vrhovnega sodišča temelji na 352. členu ZPP v zvezi s 366. členom ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 32/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-12-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - objektivna nepristranskost sodišča - sorodstveno razmerje med pričo in sodnikom pristojnega sodišča

Okoliščina, da je predsednik uprave tožene stranke brat sodnice in podpredsednice Okrožnega sodišča ..., bi utegnila omajati zaupanje strank in javnosti v objektivno nepristranskost sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče B.

1. Sodnica Okrožnega sodišča A. je predlagala določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je predsednik uprave tožene stranke D. D., brat B. B., ki je sodnica in podpredsednica Okrožnega sodišča A. V konkretni zadevi je predlagana razveljavitev sklepa skupščine in izdaja začasne odredbe, s katero naj se A. A. in C. C. prepove opravljanje funkcije člana nadzornega sveta tožene stranke.

2. Vrhovno sodišče lahko na predlog pristojnega sodišča ali stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku; Uradni list RS, št. 26/99 s spremembami - ZPP).

3. Okoliščina, da je predsednik uprave tožene stranke brat sodnice in podpredsednice Okrožnega sodišča A., bi utegnila omajati zaupanje strank in javnosti v objektivno nepristranskost sodišča. Pri tem ima pomen tudi dejstvo, da je Okrožno sodišče na Ptuju manjše sodišče, ki ima skupaj le devet sodnikov. Zato sorodstveno razmerje med sodnico tega sodišča ter članom uprave ene od strank postopka predstavlja dovolj tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

4. Glede na navedeno je Vrhovno sodišče predlogoma za delegacijo pristojnosti ugodilo in določilo drugo stvarno pristojno sodišče, to je Okrožno sodišče B.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 51/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - sodnica pristojnega sodišča kot stranka v postopku - objektivna nepristranskost

Tožeča stranka je sodnica pravdnega oddelka Okrajnega sodišča v Celju, zato bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki se izraža v precepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča kot nosilca sodne funkcije.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Žalcu.

Tožeča stranka s tožbo z dne 6.4.2007 vtožuje odškodnine za nepremoženjsko in premoženjsko škodo, ki ji je nastala v škodnem dogodku 11.3.2005, ko je smučala na Rogli.

Stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče v Celju predlaga prenos pristojnosti za odločanje v zadevi na drugo stvarno pristojno sodišče, saj je tožeča stranka sodnica na pravdnem oddelku Okrajnega sodišča v Celju, kar bi pri toženi stranki lahko vzbudilo dvom o nepristranskosti kateregakoli sodnika Okrajnega sodišča v Celju.

Določilo 23. člena Ustave Republike Slovenije predvideva pravico do sodnega varstva, iz katere izhaja tudi zahteva, da sodišče pri postopanju v konkretni zadevi ustvari oziroma ohrani videz nepristranskosti. Po stališču Evropskega sodišča za človekove pravice sta za obstoj nepristranskosti sojenja odločilna tako subjektivni kriterij, pri katerem gre za ugotavljanje osebnega prepričanja sodnika, ki odloča v konkretnem primeru, kot tudi objektivni kriterij, kjer gre za presojo, ali je sodnik v postopku zagotavljal uresničevanje procesnih jamstev tako, da je izključen vsak upravičen dvom v njegovo nepristranskost. Pri uresničevanju pravice do nepristranskega sojenja torej ni pomembno zgolj to, da je nepristranskost sojenja dejansko zagotovljena, temveč se mora odražati tudi navzven. Gre za tako imenovani videz nepristranskosti sojenja. V nasprotnem primeru sta lahko ogrožena tako zaupanje javnosti v nepristranskost sodišč nasploh kot tudi zaupanje strank v nepristransko sojenje v konkretni zadevi.

Pomemben procesni institut, s katerim se zagotavlja ustavna pravica do nepristranskega sojenja, je delegacija pristojnosti (67. člen Zakona o pravdnem postopku, Uradni list RS, št. 73/07 – ur. p. b., v nadaljevanju ZPP). Pravni standard „drugih tehtnih razlogov“ zajema različne okoliščine, ki niso v neposredni zvezi s samim sporom, ampak nanj lahko vplivajo od zunaj in zadevajo celotno sodišče. Mednje po oceni Vrhovnega sodišča spada tudi okoliščina, da je tožeča stranka sodnica pravdnega oddelka Okrajnega sodišča v Celju. Če bi v zadevi odločalo to sodišče kot krajevno in stvarno pristojno sodišče oziroma sodniki tega sodišča, ki so nedvomno v pogostih stikih s svojo kolegico – tožečo stranko, bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki se izraža v precepciji javnosti o nevtralnosti in neodvisnosti sodišča kot nosilca sodne funkcije.

Ker uveljavljane okoliščine utemeljujejo prenos krajevne pristojnosti, je Vrhovno sodišče za odločanje v zadevi določilo Okrajno sodišče v Žalcu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 57/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-15

spor o pristojnosti - izključna krajevna pristojnost - odločitev o nepristojnosti po uradni dolžnosti - splošna pristojnost - madatna tožba

Določba prvega odstavka 47. člena ZPP, na katero se je sklicevalo prvostopenjsko sodišče, je določba o splošni in ne o izključni pristojnosti. Zato v zakonu ni bilo podlage, da bi se lahko po uradni dolžnosti izreklo za krajevno nepristojno.

V tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

Tožnik je 20.2.2008 pri Okrajnem sodišču v Piranu vložil mandatno tožbo, s katero predlaga izdajo plačilnega naloga z naložitvijo tožencu, da plača vtoževano terjatev. Sodišče se je s sklepom z dne 21.2.2008 po uradni dolžnosti izreklo za krajevno nepristojno, ker ima toženec stalno prebivališče na območju drugega sodišča (47. člen Zakona o pravdnem postopku – ZPP; Ur. l. RS, št. 73/2007 - UPB3). Po pravnomočnosti je zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Ljubljani, ki pa svoje pristojnosti ne sprejema, zato vrhovnemu sodišču v dopisu z dne 16.4.2008 predlaga, da odloči o kompetenčnem sporu.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Piranu.

Po izrecni določbi drugega odstavka 22. člena novega ZPP se lahko sodišče po uradni dolžnosti izreče za krajevno nepristojno le, kadar je kako drugo sodišče izključno krajevno pristojno. To lahko stori samo ob predhodnem preizkusu tožbe, v postopku z mandatno tožbo pa po prvem odstavku 438. člena ZPP do izdaje plačilnega naloga.

V obravnavani zadevi gre za premoženjski spor zaradi plačila odvetniških storitev. Za tak spor v poglavju ZPP o krajevni pristojnosti ni nobene določbe, da bi veljala izključna krajevna pristojnost. Določba prvega odstavka 47. člena ZPP, na katero se je sklicevalo prvo sodišče, je določba o splošni in ne o izključni pristojnosti. Zato v zakonu ni bilo podlage, da bi se lahko po uradni dolžnosti izreklo za krajevno nepristojno.

Vrhovno sodišče je iz navedenih razlogov na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP odločilo kot v izreku tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 588/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-18

Če revident umakne revizijo, preden je revizijsko sodišče o njej odločalo, sodišče postopek ustavi.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke z dne 20.7.2006. Zoper navedeno sodbo je tožeča stranka vložila revizijo, ki pa jo je z dopisom z dne 28.11.2007 umaknila.

Po določbi 1. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) se v upravnem sporu za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku (sedaj ZPP – UPB3, Uradni list RS, št. 73/07). V ZUS-1 vprašanje umika revizije ni urejeno. Po določbi 383. člena ZPP velja v postopku v zvezi z revizijo, če ni v 367. do 382. členu ZPP drugače urejeno, smiselno med drugim tudi določba 2. odstavka 334. člena. Po tej določbi pa lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler o njej sodišče druge stopnje ne izda odločbe, kar smiselno pomeni, da stranka lahko umakne revizijo, dokler o njej revizijsko sodišče ni izdalo odločbe.

Ker o reviziji tožeče stranke v tej zadevi revizijsko sodišče še ni odločilo, je zaradi umika revizije treba šteti, da je revizijski postopek ustavljen. V tej zadevi je odločal sodnik posameznik na podlagi 2. odstavka 14. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 14, 14/2, 22, 22/1.ZPP člen 334, 334/2, 383.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 14/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-16

Rok za vložitev revizije je 30 dni od vročitve prepisa sodbe. Revizija, vložena po tem roku, se kot prepozna zavrže.

Zoper prvostopno sodbo je tožnik dne 3.12.2007 priporočeno po pošti vložil revizijo, prvostopno sodišče jo je prejelo 4.12.2007.

Po določbi 1. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07- sklep US) lahko zoper pravnomočno sodbo prvostopnega sodišča stranke vložijo revizijo v 30 dneh od vročitve prepisa sodbe. Po podatkih sodnih spisov je revident izpodbijano sodbo prejel 26.9.2007, revizijo pa je priporočeno po pošti vložil 3.12.2007, prvostopno sodišče jo je prejelo 4.12.2007. Rok za vložitev revizije (30 dni od vročitve prvostopne sodbe) se je v tem primeru iztekel s potekom petka dne 26.10.2007. Dne 3.12.2007 vložena revizija je torej prepozna.

Glede na navedeno je v obravnavanem primeru vrhovno sodišče revizijo po sodnici posameznici zavrglo kot prepozno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 744/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-17

pritožba zoper sodbo vrhovnega sodišča - dovoljenost

Pritožba zoper odločitev Vrhovnega sodišča RS po ZUS-1 ni dovoljena.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je Upravno sodišče Republike Slovenije (po predsednici senata) kot sodišče prve stopnje kot nedovoljeno zavrglo tožnikovo pritožbo z dne 29.10.2007 zoper sklep Vrhovnega sodišča RS. Z navedenim sklepom je bila zavrnjena tožnikova pritožba zoper sklep Upravnega sodišča Republike Slovenije v Ljubljani. Z navedenim sklepom je Upravno sodišče RS zavrglo tožnikovo pritožbo zoper sklep Vrhovnega sodišča RS. Upravno sodišče je pritožbo zavrglo, ker je ugotovilo, da ni dovoljena.

V pritožbi tožnik (pritožnik) smiselno navaja, da je upravičen do brezplačne pravne pomoči in da mu pripada nujni delež, do katerega je hotel priti v sodnem postopku, zaradi katerega je prosil za brezplačno pravno pomoč.

Obseg dopustnosti pritožbe (njene dovoljenosti) v upravnem sporu je določen v 73. členu Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju ZUS-1), iz katerega izhaja, da je dovoljena pritožba zoper sodbo, ki jo izda Upravno sodišče RS, pa še to ne v vseh primerih. Iz navedenega izhaja torej, da pritožba zoper odločitev Vrhovnega sodišča RS ni dovoljena.

V prvem odstavku 343. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 34/2004, uradno prečiščeno besedilo, v nadaljevanju ZPP), ki se skladno s 1. odstavkom 22. člena ZUS-1 primerno uporablja tudi za vprašanja postopka, ki niso urejena z ZUS-1, je določeno, da prepozno, nepopolno in nedovoljeno pritožbo zavrže s sklepom predsednik senata sodišča prve stopnje brez naroka. Zato je izpodbijani sklep sodišča prve stopnje pravilen in zakonit.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije kot pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo pritožnika zoper sklep sodišča prve stopnje zavrnilo na podlagi 2. točke 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 778/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-07

Upravno sodišče je postopalo pravilno, ko je tožničino vlogo, s katero je nasprotovala plačilu z nalogom zahtevane sodne takse za tožbo in plačilu sodne takse za opomin za tožbo, štelo za zahtevo za odmero sodne takse po 1. odstavku 27. člena ZST.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je upravno sodišče na podlagi 1. odstavka 27. člena Zakona o sodnih taksah (Uradni list RS, št. 20/04 - ZST-UPB1, 115/06, 140/06, v nadaljevanju ZST) tožnici odmerilo sodno takso za tožbo v višini 63,44 EUR in sodno takso za opomin za plačilo sodne takse za tožbo v višini 19,83 EUR, skupaj 83,27 EUR, in ji naložilo, da je odmerjeni znesek dolžna plačati v 15 dneh in v tem roku predložiti sodišču dokazilo o plačilu sodne takse.

Tožnica vlaga pritožbo zoper navedeni sklep sodišča prve stopnje. Navaja, da nič od tega, kar je v izpodbijanem sklepu navedlo upravno sodišče ne dolguje, zato tega tudi ne bo plačala v nobenem roku in na noben račun. Tako Zavod za gozdove RS, kot Kmetijsko gozdarska zbornica sta grobo prekoračila svoja pooblastila. Zavod za gozdove RS ji je predpisal pristojbino za vzdrževanje gozdnih cest, Kmetijsko gozdarska zbornica pa jo je brez njenega dovoljenja vpisala v njeno članstvo in jo že leta izsiljuje za članarino. Zahteva razveljavitev izpodbijanega sklepa in plačilo odškodnine, od Zavoda za gozdove RS 5.000 EUR, od Kmetijske gozdarske zbornice pa tudi 5.000 EUR.

Upravno sodišče je postopalo pravilno, ko je tožničino vlogo z dne 4.7.2007, s katero je nasprotovala plačilu z nalogom zahtevane sodne takse za tožbo in plačilu sodne takse za opomin za tožbo, štelo za zahtevo za odmero sodne takse po 1. odstavku 27. člena ZST. Z izpodbijanim sklepom je bila taksa na podlagi tarifne štev. 27 in tarifne štev. 37 ZST, upoštevaje vrednost točke na dan izdaje sklepa 0,0793 EUR, tožnici pravilno odmerjena tudi po višini. Taksna obveznost tožnice je v skladu z določbo 1. odstavka 4. člena ZST nastala z dnem vložitve tožbe. Ker tožnica sodne takse v navedeni višini ob vložitvi tožbe ni plačala, je upravno sodišče izdalo nalog - opomin za plačilo sodne takse za tožbo in za sodno takso za opomin.

Na drugačno odločitev pritožbenega sodišča tožničini pritožbeni ugovori, ki se ne nanašajo na predmet tega upravnega spora, ne morejo vplivati.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 76. člena v zvezi s 1. odstavkom 82. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/2006) pritožbo tožnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep upravnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 627/2007, enako tudi X Ips 495/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-01-18

Če revident umakne vloženo revizijo, sodišče postopek ustavi.

Zoper navedeno sodbo je tožeča stranka dne 23.7.2007 vložila revizijo, ki jo je z vlogo z dne 29.11.2007 umaknila.

Po določbi 1. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/2006) se v upravnem sporu za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku, to je sedaj ZPP - UPB3 (Uradni list RS, št. 73/07). V ZUS-1 vprašanje umika revizije ni urejeno. Po določbi 383. člena ZPP velja v postopku v zvezi z revizijo, če ni v 367. do 382. členu ZPP drugače določeno, smiselno med drugim tudi določba 2. odstavka 334. člena ZPP. Po tej določbi lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler o njej revizijsko sodišče ni izdalo odločbe.

Ker o reviziji tožeče stranke v tej zadevi revizijsko sodišče še ni odločilo, je zaradi umika revizije treba šteti, da je revizijski postopek ustavljen. V tej zadevi je odločila sodnica posameznica na podlagi 2. odstavka 14. člena ZUS-1.

ZPP člen 334, 334/2, 383.ZUS-1 člen 14, 14/2, 22.

Opr. št: X Ips 495/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.495.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 32/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-07

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Celju) U 147/2007

Zoper sodbo sodišča prve stopnje je pritožba dovoljena le v nekaterih primerih. Če gre za primer, ko ni dopustna, se takšna pritožba zavrže kot nedovoljena.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je Upravno sodišče Republike Slovenije, kot sodišče prve stopnje, kot nedovoljeno zavrglo tožnikovo pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije, s katero je isto sodišče zavrnilo tožbo tožnika proti odločbi tožene stranke. Z navedeno odločbo je tožena stranka na podlagi določbe 4. točke 129. člena ZUP zavrgla tožnikovo vlogo - pritožbo tožnika proti sodbi Vrhovnega sodišča RS. Upravno sodišče je pritožbo zavrglo, ker je ugotovilo, da ni dovoljena.

V pritožbi tožnik (pritožnik) navaja nepravilnosti, ki so se po njegovem mnenju zgodile v postopku denacionalizacije. Pričakuje pravično rešitev.

Obseg dopustnosti pritožbe (njene dovoljenosti) v upravnem sporu je določen v 73. členu Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju ZUS-1). Zoper sodbo, ki jo je izdalo upravno sodišče, je dovoljena pritožba, če je sodišče samo ugotovilo drugačno dejansko stanje, kot ga je ugotovila tožena stranka, ter je na tej podlagi spremenilo izpodbijani upravni akt, ali če je sodišče odločilo na podlagi 66. člena tega zakona.

Iz podatkov predloženega spisa nesporno izhaja, da ni podana nobena iz okoliščin, navedenih v citirani določbi. Sodišče prve stopnje je tožnikovo tožbo zavrnilo, upravni spor pa je tekel (le) glede presoje zakonitosti odločbe tožene stranke. Pravilno se je glasil tudi pravni pouk v navedeni sodbi, to je, da zoper to sodbo pritožba ni dovoljena.

V 1. odstavku 343. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 34/2004, uradno prečiščeno besedilo, v nadaljevanju ZPP), ki se skladno s 1. odstavkom 22. člena ZUS-1 primerno uporablja tudi za vprašanja postopka, ki niso urejena z ZUS-1, je določeno, da sodišče prve stopnje nedovoljeno pritožbo zavrže brez naroka. Glede na navedeno je izpodbijani sklep sodišča prve stopnje pravilen in zakonit.

Pritožbeno sodišče je zato neutemeljeno pritožbo pritožnika zoper sklep sodišča prve stopnje zavrnilo na podlagi 2. točke 365. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.