TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 372/2008, enako tudi X Ips 358/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-07-09

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Celju) U 108/2008

revizija - zavrženje - postulacijska sposobnost

Po tretjem odstavku 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Tožnik je revizijo vložil sam, pri tem pa ni izkazal in tudi ne navajal, da ima opravljen pravniški državni izpit.

Zoper prvostopno sodbo je tožnik dne 22.5.2008 sam vložil revizijo. Reviziji ni priložil dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu niti se v njej ne sklicuje, da bi imel opravljen pravniški državni izpit (pravosodni izpit).

Po določbi 2. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS št. 105/06 in 26/07 – sklep US RS) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP - UPB3; Uradni list RS št. 73/2007). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določba 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Po 3. odstavku 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Tožnik pa je v obravnavani zadevi revizijo vložil sam, pri tem pa ni izkazal in tudi ne navajal, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje pravno mnenje, sprejeto na občni seji Vrhovnega sodišča RS dne 26.6.2002, da sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit, revizijsko sodišče v obravnavani zadevi tudi ni pozvalo stranke na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu, temveč je revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/2, 83, 83/3.ZPP člen 86, 86/4.

Opr. št: X Ips 358/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.358.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 195/2009, enako tudi X Ips 766/2008, X Ips
Sklep I Up 268/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-07-03

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 283/2008

pomanjkljiva tožba - poziv na dopolnitev tožbe - zavrženje tožbe

Če tožnik v določenem roku ne odpravi pomanjkljivosti tožbe in sodišče zaradi tega zadeve ne more obravnavati, zavrže tožbo.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Sodišče prve stopnje je s 1. točko izreka izpodbijanega sklepa zavrglo tožničino tožbo na podlagi določbe 2. odstavka 31. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) (1. točka izreka) ter jo na podlagi 1. odstavka 13. člena Zakona o sodnih taksah oprostilo plačila sodnih taks (2. točka izreka). V razlogih izpodbijanega sklepa je med drugim navedlo, da je bila tožničina vloga – tožba z dne 16.4.2008, ki jo je tožnica naslovila kot „aneks k pisanju z dne 31.3.2008“, nerazumljiva in nepopolna; zato je tožnico na podlagi določbe 1. odstavka 31. člena ZUS-1 pozvalo, da v določenem roku odpravi pomanjkljivosti, jo poučilo, kaj in kako naj to napravi in jo opozorilo na posledice, če tega ne bo storila (dopis z dne 6.5.2008). Tožnica je v odgovoru (vloga z dne 17.5.2008) navedla, da naj se njena vloga z dne 16.4.2008 obravnava kot tožba v upravnem sporu, ni pa vloge – tožbe dopolnila, kot ji je bilo naloženo z dopisom; sodišče prve stopnje zaradi tega zadeve ni moglo obravnavati.

Tožnica v pritožbi navaja, da zakonodaje ne pozna, zato ni prav, da je sodišče odločilo v njeno škodo in tožbo zavrglo.

Po presoji pritožbenega sodišča je odločitev sodišča prve stopnje pravilna in zakonita. Sodišče prve stopnje je namreč pravilno ugotovilo, da tožničina vloga z dne 16.4.2008 (naslovila jo je kot „aneks k pisanju z dne 31.3.2008“ in v njej navedla, da naj bi bila njena lastninska nakaznica o vplačilu sredstev z državljanskega lastniškega certifikata izgubljena) ni ne razumljiva in kot tožba tudi ne popolna. Zato je tožnico pravilno pozvalo, naj v določenem roku odpravi pomanjkljivosti, jo poučilo, kaj in kako naj napravi in jo opozorilo na posledice, če tega ne bo storila, kot to določa 1. odstavek 31. člena ZUS-1. Tožnica v roku, ki ji je bil določen za odpravo pomanjkljivosti, teh ni odpravila (sodišču je z dopisom z dne 17.5.2008 odgovorila le, da naj se njena vloga obravnava kot tožba, kar v zadevi ni sporno), zato tudi po presoji pritožbenega sodišča sodišče prve stopnje zadeve ni moglo obravnavati. Odločitev sodišča prve stopnje, da tožničino tožbo, ki ni bila v določenem roku dopolnjena, zavrže, pravilno temelji na določbi 2. odstavka 31. člena ZUS-1. V pritožbi uveljavljani ugovori, ki se nanašajo na tožničino nepoznavanje zakonodaje, pa na drugačno odločitev nimajo vpliva.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče neutemeljeno pritožbo na podlagi določbe 76. člena v zvezi s 1. odstavkom 82. člena ZUS-1 zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 270/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-07-17

zastopanje stranke brez pooblastila - pooblastilo za vložitev tožbe - bistvena kršitev pravil postopka - zavrženje tožbe

Ker odvetnik, ki je vložil tožbo, ni imel potrebnega dovoljenja za vložitev tožbe, gre za kršitev 11. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, ki se na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1 uporablja primerno za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1.

Izpodbijana sodba se razveljavi in se tožba zavrže.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 59. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS, Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00) zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 6.10.2005. Z navedeno odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo pritožbo zoper delno odločbo Upravne enote Vrhnika z dne 7.3.2005, s katero je prvostopni upravni organ odločil, da se upravičencu M.M. za podržavljeno zemljišče parc. št. 1043, njiva 3. razreda v izmeri 8734 m2 k.o. ... prizna odškodnina v oblike obveznic Slovenske odškodninske družbe v višini 24.461,80 DEM, ki jih je ta dolžna izročiti skrbnici za poseben primer A.A..

V obrazložitvi izpodbijane sodbe sodišče prve stopnje navaja, da je glede na pravilno ugotovljeno dejansko stanje v upravnem postopku, prvostopni upravni organ pravilno odločil na podlagi Odloka o načinu določanja vrednosti kmetijskih zemljišč, gozdov in zemljišč, uporabljenih za gradnjo v postopku denacionalizacije (Odlok, Uradni list RS, št. 16/92 in 21/92).

Tožnik pritožbo vlaga iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo spremeni in tožbi ugodi in vrne zadevo v novo odločanje prvostopnemu upravnemu organu.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

V obravnavani zadevi je tožbo in pritožbo v imenu tožnika vložil odvetnik ter se skliceval na pooblastilo, ki naj bi se nahajalo v upravnem spisu. Ob reševanju pritožbe je vrhovno sodišče ugotovilo, da v upravnem spisu ni pooblastila, zato je sodišče odvetnika pozvalo, da v roku osmih dni predloži pooblastilo za zastopanje tožeče stranke. Odvetnik v postavljenem roku pooblastila ni predložil, temveč je z vlogo z dne 25.5.2008 sodišču sporočil, da umika vse zahtevke pred upravnim sodiščem.

Ker odvetnik, ki je vložil tožbo, ni imel potrebnega dovoljenja za vložitev tožbe, gre za kršitev 11. točke drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/2007 – UPB3), ki se na podlagi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in št. 26/07– sklep US) uporablja primerno za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1.

Ker gre za tako hudo kršitev pravil postopka, da jo je zakonodajalec navedel kot brezpogojni razlog za obvezno razveljavitev sodne odločbe, na katerega mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče po tretjem odstavku 354. člena ZPP sodbo sodišča prve stopnje razveljavilo in glede na naravo kršitve tožbo zavrglo.

ZUS-1 člen 22, 22/1.ZPP člen 339, 339/2-11, 350, 350/2, 354, 354/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 803/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-07-16

dovoljenost revizije - pomembno pravno vprašanje - trditveno in dokazno breme

Po presoji Vrhovnega sodišča revident v reviziji ni izkazal pogojev za dovoljenost revizije, ki jih določa drugi odstavek 83. člena ZUS-1. S trditvijo, da gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, brez obrazložitve, katero je to pravno vprašanje, revident revizije ne more utemeljevati. Sicer pa je bilo v identičnih zadevah, ki so se nanašale na denacionalizacijo kapitala, vloženega v N.N., že odločeno v več primerih.

Tožeča stranka je zoper sodbo sodišča prve stopnje, opr. št. U 483/2007-12 z dne 9.10.2007 vložila revizijo. Sklicuje se na 2. točko 2. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US RS) in dovoljenost revizije utemeljuje s trditvijo, da gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, glede katerega bo revizijsko sodišče svojo odločitev izreklo o večjem številu upravičencev do denacionalizacije kapitala, katere zadeve so identične.

Po 2. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija v upravnem sporu dovoljena, če gre po vsebini za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo. Po presoji vrhovnega sodišča revident v reviziji ni izkazal navedenega pogoja za dovoljenost revizije. S trditvijo, da gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, brez obrazložitve, katero je to pravno vprašanje, revident revizije ne more utemeljevati. Sicer pa je bilo v identičnih zadevah, ki so se nanašale na denacionalizacijo kapitala vloženega v N.N. že pravnomočno odločeno v zadevah pod opr. št. I Up 1484/2005, I Up 1680/2006 in Up 1681/2006.

Glede na navedeno revident ni izkazal zatrjevanega pogoja za dovolitev revizije iz 83. člena ZUS-1. Zato je vrhovno sodišče revizijo na podlagi 89. člena ZUS-1 kot nedovoljeno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba X Ips 405/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-07-10

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Ker revidenti v reviziji niso niti neposredno niti opisno navedli, kateri pogoj za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti.

Zoper prvostopno sodbo so tožniki dne 10.6.2008 po odvetniku vložiti revizijo.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožniki izpodbijajo z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrnilo tožbo tožnikov zoper odločbo Upravne enote Ljubljana z dne 27.9.2007. S citirano odločbo je Upravna enota Ljubljana zavrnila zahtevo za denacionalizacijo ene četrtine nepremičnine s parc. št. 136/2 k.o. ..., podržavljene pokojnemu A. (1. točka izreka), pokojnemu B. in C. kot upravičencema vrnila z vzpostavitvijo lastninske pravice do idealnega deleža ene četrtine za vsakega nepremičnino s parcelno številko 172/13 k.o. ... (2. točka izreka), pokojnemu B. in C. kot upravičencema priznala za podržavljen del zemljišča s parcelno številko 136/2 v izmeri 468 m2, odškodnino v obliki obveznic Slovenske odškodninske družbe v znesku 3.134,66 DEM za vsakega (3. točka izreka) ter določila skrbnika za posebni primer za upravljanje z denacionalizirano nepremičnino, dodala določbe o izvršitvi odločbe in odločila o stroških postopka.

Po presoji Vrhovnega sodišča RS v tem primeru revizije ni mogoče dovoliti.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od zakonsko določenih pogojev za njeno dovolitev. Po presoji Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revidenti v reviziji niso niti neposredno niti opisno navedli, kateri pogoj za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v tem primeru izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 275/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-06-26

davki - pogoji za dovolitev revizije - zelo hude posledice - stečaj - trditveno in dokazno breme

Če revident navaja, da ima odločitev v zadevi zanj zelo hude posledice in bo ob plačilu moral v stečaj, mora v potrditev teh navedb predložiti dokazila, iz katerih izhaja njegovo finančno stanje in s tem stečajni razlog.

Zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča je tožeča stranka po pooblaščencih dne 29.4.2008 vložila revizijo. V njej je navedla, da ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zanjo zelo hude posledice, ter da je zaradi tega revizija dopustna.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožeča stranka izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče v pretežnem delu zavrnilo njeno tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 13.11.2006, izdano v zadevi plačila davkov in prispevkov od osebnih prejemkov.

Po 2. odstavku 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti.

V reviziji tožena stranka zatrjuje, da je izpolnjen pogoj za dovolitev revizije po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1, to je, da ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zanjo zelo hude posledice. Če bi morala plačati obveznost po izpodbijani odločbi, bi to zanjo pomenilo, da gre v stečaj. Je krovna organizacija več gasilskih društev v regiji in zanje opravlja servis. Preko svojih društev opravlja javno službo po Zakonu o gasilstvu (ZGas-UPB1; Uradni list RS, št. 113/05). Na letni ravni pa ob vseh obveznostih in prihodkih nima dovolj sredstev za poplačilo davkov in prispevkov po izpodbijani odločbi.

Tožeča stranka v obrazložitvi dovolitve revizije ne navede, kolikšni so njeni letni prihodki in odhodki, ter s tem izkaz iz poslovanja. Da bi bila revizija dovoljena, bi tožeča stranka morala preverljivo trditi in dokazati, da so naložene davčne obveznosti tolikšne, da zanjo pomenijo zelo hude posledice – nastop stečaja. Zgolj pavšalno sklicevanje na pomanjkanje finančnih sredstev in s tem na možnost stečaja po mnenju vrhovnega sodišče ne zadostuje za dovolitev revizije iz razloga po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1.

Ker tožeča stranka ni uspela dokazati, da izpolnjuje katerega izmed pogojev za dovolitev revizije po 2. odstavku 83. člena ZUS-1, je vrhovno sodišče njeno revizijo zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 471/2008, enako tudi X Ips 88/2008
Sklep X Ips 394/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-07-10

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 373/2006

revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme

Revizija je dovoljena, če je izpolnjen kateri od pogojev iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Trditveno in dokazno breme glede dovoljenosti revizije je na strani revidenta.

Zoper pravnomočno sodbo sta tožnika dne 19.5.2008 in 4.6.2008 sama vložila revizijo.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnika izpodbijata z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrnilo tožbo tožečih strank zoper odločbo Ministrstva za okolje in prostor Republike Slovenije z dne 1.6.2006, s katero je to zavrnilo pritožbo zoper odločbo Upravne enote Maribor z dne 9.3.2006. Z navedeno odločbo je upravni organ prve stopnje investitorki M.P. iz H. izdal gradbeno dovoljenje za legalizacijo stanovanjskega prizidka z garažo z delno rekonstrukcijo strehe obstoječe stanovanjske stavbe na zemljišču parc. št. 117/4 k.o. S.H.

Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča, ki mu pritrjuje tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije (sklep, št. Up 858/08-8 z dne 3.6.2008), je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revidenta v reviziji niti ne zatrjujeta niti ne obrazložita in niti ne dokazujeta, da bi bil za njeno dovoljenost podan katerikoli od pogojev iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, revizije ni mogoče dovoliti.

Vrhovno sodišče zgolj dodaja, da sta revizijo vložila revidenta sama, pri tem pa je v dopisu z dne 28.5.2008 revident sicer zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit, vendar tega ni izkazal. Ker razlogov, zaradi katerih obravnavana revizija po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 ni dovoljena, ni mogoče odpraviti in jo je bilo treba iz tega razloga kot nedovoljeno zavreči, vrhovno sodišče revidenta ni posebej pozivalo, da revizijo dopolni z dokazilom o opravljenem pravniškem državnem izpitu.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 587/2007, enako tudi X Ips 193/2007, X Ips 615/2007, X Ips 744/2007

Sklep X Ips 301/2008, enako tudi X Ips 269/2008, X Ips 267/2008
Sklep X Ips 785/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-06-19

denacionalizacija - revizija - dovoljenost - zelo hude posledice - trditveno in dokazno breme

Zgolj zatrjevanje zelo hudih posledic v upravnem sporu izpodbijane odločitve ne zadošča za dovoljenost revizije.

Zoper uvodoma navedeno pravnomočno sodbo, ki je bila tožniku vročena dne 8.10.2007, je tožnik vložil revizijo po pooblaščenem odvetniku dne 6.11.2007. V reviziji navaja, da ima izpodbijana odločitev zanj zelo hude posledice, saj onemogoča nadaljnji postopek za denacionalizacijo premoženja, zaplenjenega tožnikovemu pravnemu predniku.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnik izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07– sklep US) zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo Upravne enote Celje z dne 14.2.2007 , ki je postala dokončna z odločbo tožene stranke z dne 14.5.2007. S to odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo pritožbo zoper navedeno prvostopno odločbo, s katero je bilo ugotovljeno, da A.A., roj. 7.11.1913 v G., umrl 1.7.1955 v Argentini, ni bil državljan Republike Slovenije in se po predpisih o državljanstvu, ki so na območju Republike Slovenije veljali do uveljavitve Zakona o državljanstvu Republike Slovenije, ni štel za jugoslovanskega državljana.

V skladu z določbo 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če sodišče odloči meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000 EUR (1. točka ) ; če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem pravnem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče RS pa o tem še ni odločilo (2. točka) ; če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko (3. točka).

Revident v reviziji sicer navaja, da ima v upravnem sporu izpodbijana odločitev zanj zelo hude posledice, kar je revizijski razlog po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1, vendar ne navaja nobenih konkretnih okoliščin in dejstev, s katerimi bi utemeljil zatrjevane hude posledice. Zgolj zatrjevanje povezanosti konkretnega upravnega spora z denacionalizacijskim zahtevkom še ne pomeni kategorije zelo hudih posledic za tožnika.

Po presoji revizijskega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi. Ker revident ni izkazal nobenega izmed razlogov iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1, ki bi lahko bil podlaga za dovolitev revizije, revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je revizijsko sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.