Sodba II Ips 324/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-03-08

povrnitev nepremoženjske škode - višina denarne odškodnine - azbestoza - telesne bolečine - strah

Presoja višine odškodnine zaradi azbestoze.

Reviziji se delno ugodi in se izpodbijana sodba tako spremeni, da se ob delni ugoditvi pritožbi tožeče stranke sodba sodišča prve stopnje glasi:

Tožena stranka S. d.d. je dolžna plačati tožniku A. Š. odškodnino v znesku 19.691,704 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1.1.2002 do 12.9.2003 v višini predpisane obrestne mere, zmanjšane za temeljno obrestno mero, od 13.9.2003 dalje do plačila pa zamudne obresti po predpisani obrestni meri zamudnih obresti.

Tožena stranka mora tožniku povrniti pravdne stroške v znesku 310,56 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 12.9.2003 dalje do plačila.

Tožena stranka mora tožniku povrniti njegove pritožbene stroške v znesku 55,08 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1.2.2005 dalje do plačila.

Tožena stranka sama trpi stroške odgovora na revizijo.

Zaradi izpostavljenosti azbestu v proizvodnji tožene stranke je tožnik proti toženi stranki vložil odškodninsko tožbo, ki ji je sodišče prve stopnje delno ugodilo in toženi stranki naložilo, da mora tožniku plačati odškodnino v znesku 4.000.000 SIT (sedaj 16.691,704 EUR), višji tožbeni zahtevek pa je zavrnilo. Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo, s katero je zahteval določitev odškodnine v skladu s tožbenim zahtevkom, zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Tožnik vlaga revizijo z navedbo revizijskih razlogov iz določbe 370. člena ZPP in predlaga razveljavitev sodb nižjih sodišč in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Meni, da je sodišče prve stopnje kljub jasnim dokazom o hudi stopnji tožnikove bolezni zaradi azbestoze odmerilo odškodnino v znesku 4.000.000 SIT, kar je izven evropskega povprečja odškodnin za tako hude bolezni. V tem revident vidi bistveno kršitev določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Izvedenstvo bolnišnice Golnik z dne 16.4.2003 ni pravilno ocenjeno in ovrednoteno. Bolezen je namreč pri tožniku od leta 1996 do sedaj napredovala. Prognoza tožnikove bolezni je slaba. Spremembe na njegovih pljučih dopuščajo sklepanje o obstoju začetne azbestoze pljuč. Pri tem revident opisuje incidenco in preživetje bolnikov s pljučnim rakom glede na podatke registra raka za Slovenijo od leta 1963 dalje, posebej pa se sklicuje na ugotovljeno povprečno dobo preživetja pri delavcih, zaposlenih pri toženi stranki, ki so zboleli za pljučnim rakom. Izpostavlja tožnikovo izpoved, ki jo je podal na glavni obravnavi in v kateri je podrobno opisal svojo prizadetost in zmanjšanje življenjske aktivnosti. Odškodnina zaradi zmanjšanja življenjskih funkcij v višini 500.000 SIT je neresna.

Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS ter toženi stranki in stranskemu intervenientu na njeni strani. Tožena stranka je nanjo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

Očitek bistvenih kršitev določb pravdnega postopka v postopku pred sodiščem druge stopnje je v uvodu revizije sicer naveden, ni pa obrazložen. Vsebinsko ga je mogoče opredeliti s kritiko prenizko odmerjene odškodnine v nasprotju z izvedenskim mnenjem in izpovedbami tožnika, zaslišanega kot stranke. Vendar pa takšna kritika meri na zmotno pravno presojo o višini odškodnine za nepremoženjsko škodo glede na ugotovljeno dejansko stanje o tožnikovi bolezni in o prognozi njenega razvoja. Zato se je revizijsko sodišče lahko ukvarjalo le z revizijsko grajo v prej navedenem obsegu.

Tožnikova bolezen je bila opredeljena kot pnevmokonioza zaradi azbesta in drugih mineralnih vlaken (odločba ZPIZ-a, št. 654.869 z dne 19.3.1996, s katero je bil uvrščen v invalidnost I. kategorije). Ugotovljeno je, da se izvedensko mnenje bolnišnice za pljučne bolezni Golnik z dne 16.4.2003 bistveno ne odmika od prej navedene diagnoze. Na podlagi medicinske dokumentacije in kontrolnega pregleda tožnika je bilo ugotovljeno brazgotinjenje na rebrni mreni (plevralne plake) z začetno azbestozo pljuč (brazgotinjenjem v pljučih) kot posledico izpostavljenosti azbestu. Bolezen je v razdobju od leta 1996 dalje sicer napredovala, vendar "relativno blago". Glede prognoze azbestne bolezni je specialistka pnevmologinja dr. Z. R. opozorila na potencialno nevarnost vznika malignomske bolezni rebrne mrene ali pljuč (torej nastanka raka na pljučih). Vendar pa tako ugotovljeno dejansko stanje ne potrjuje revizijske trditvene podlage o tem, da je bolezen pri tožniku od leta 1996 do sedaj zelo napredovala.

V reviziji se tožnik obširno ukvarja s podatki o incidenci in preživetjem bolnikov z pljučnim rakom v Sloveniji. Navedenih podatkov glede na ugotovljeno dejansko stanje ni mogoče uporabiti, saj pri tožniku malignomska oblika bolezni ni nastopila. Vse, kar je tožnik povedal o težavah, ki jih ima zaradi azbestne bolezni in kar je revizija podrobno ponovila je bilo v sodbah nižjih sodišč v celoti upoštevano. V izpodbijani sodbi je posebej poudarjeno, da gre pri tožniku "zaenkrat" za začetno obliko bolezni, ki ne omejuje pomembno njegovih življenjskih sposobnosti. Dejanske ugotovitve takšno stališče v celoti podpirajo, ocena izvedenskega mnenja in medicinske dokumentacije pa v tem okviru glede na določbo tretjega odstavka 370. člena ZPP niti ne more biti predmet revizijskega izpodbijanja.

Pri prisoji odškodnine za telesne bolečine in nevšečnosti med zdravljenjem ter za strah, so bile upoštevane vse okoliščine, ki jih poudarja revizija. Sodišči nižjih stopenj sta primerno upoštevali dejstvo, da gre za neozdravljivo bolezen, vendar pa sta morali upoštevati, da gre pri tožniku za lažjo obliko azbestoze. Primerno je prišla do izraza tudi verjetnost poslabšanja bolezni, zlasti pa tožnikova stalna zaskrbljenost in njen vpliv na spremenjen način življenja. Škoda pri tožniku je v opisanem obsegu dovolj konkretizirana, upoštevana pa je tudi njegova starost v času postavitve diagnoze. V primerjavi s prisojenimi odškodninami v zadevah, ki so podobne tožnikovi, revizijsko sodišče ugotavlja, da je odškodnina za telesne bolečine in strah primerno umeščena v okvir ostalih prisojenih odškodnin za tako škodo. Izpodbijana sodba je celo navedla konkretne sodne zadeve, ki so s tu obravnavano primerljive.

Utemeljeno pa revizija poudarja, da je pri določitvi odškodnine iz naslova duševnih bolečin zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti bilo premalo upoštevano tožnikovo duševno trpljenje, ki ga prestaja zaradi zunanjih, obremenjujočih in zelo neprijetnih znakov azbestne bolezni. Gre za relativno starejšega človeka, ki ga stalne bolečine v prsih, kašljanje in izkašljevanje, predvsem pa hitra utrujenost, ki otežuje dihanje, posebej prizadevajo. V tem okviru je revizijsko sodišče vloženi reviziji delno ugodilo in odškodnino iz naslova duševnih bolečin ob zmanjšanju življenjske aktivnosti zvišalo za 3.000 EUR. Tako se je seštevek odškodnine po posameznih postavkah pridružil odškodninam, ki so dosojene v podobnih primerih. Odločitev o delni ugoditvi reviziji in delni spremembi izpodbijane sodbe temelji na določbi prvega odstavka 380. člena ZPP. Seštevek odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki jo mora tožena stranka plačati tožniku, je izražen v evrih v skladu z določbami Zakona o uvedbi eura (Ur. l. RS, št. 114/2006 z dne 9.11.2006).

Sprememba izpodbijane sodbe pa ima za posledico tudi ponovno odločitev o pravdnih stroških na vseh stopnjah sojenja (165. člen v zvezi s členom 154 in 155 ZPP). Glede na zvišanje odškodnine revizijsko sodišče šteje, da je tožeča stranka v pravdi uspela s 65/100, tožena pa v preostalem delu, torej s 35/100. V novo slovensko valuto pretvorjeni stroški, nastali na prvi stopnji sojenja, predstavljajo za tožečo stranko znesek 3.336,25 EUR, za toženo stranko in intervenienta na njeni strani pa skupni znesek 5.308,70 EUR. Tožeča stranka je glede na uspeh upravičena do povrnitve pravdnih stroškov v znesku 2.168,56 EUR, tožena pa do povrnitve stroškov v znesku 1.858 EUR. Po medsebojnem pobotanju je tako tožena stranka dolžna tožeči stranki povrniti njene stroške v znesku 310,56 EUR z zamudnimi obrestmi, kakor izhajajo iz izreka sodbe.

Na pritožbeni stopnji sojenja je tožeča stranka potrošila 275,04 EUR, glede na 20/100 uspeh na pritožbeni stopnji pa je upravičena do povrnitve zneska 55,08 EUR z zakonskimi zamudnimi od 1.2.2005 dalje.

Tožeča stranka revizijskih stroškov ni zaznamovala, tožena stranka pa je na revizijo odgovorila in priglasila pravdne stroške v skladu z taksno in odvetniško tarifo. Vendar pa je revizijsko sodišče odločilo, da tožena stranka sama trpi stroške odgovora na revizijo, kar z navedbami v njem ni prispevala k odločitvi (prvi odstavek 155. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.