Sklep II Ips 456/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-09-06

dovoljenost revizije - bodoče terjatve - zvišanje rente - vrednost izpodbijanega dela odločitve - zavrženje revizije

Seštevek mesečnih razlik zvišane rente ne presega revizijskega praga.

Sodišče prve stopnje je v tretjem sojenju delno ugodilo tožbenemu zahtevku in že prej sodno določeno mesečno rento od 1.4.1991 dalje zvišalo na 634,67 SIT, od 21.5.1992 na 3.606,25 SIT, od 15.4.1994 dalje na 5.538,06 SIT, od 12.5.1996 dalje na 6.394,60 SIT in od 31.12.2002 dalje na 8.211 SIT mesečno. Presežni tožbeni zahtevek je zavrnilo in še odločilo o pravdnih stroških. Sodišče druge stopnje je pritožbo obeh tožencev zavrnilo in v prisodilnem delu potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Toženca v pravočasni reviziji proti drugostopenjski sodbi uveljavljata revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava, predlagata pa razveljavitev sodb obeh sodišč in vrnitev zadeve prvostopenjskemu sodišču v novo sojenje.

Revizija je bila vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Premoženjski spor zaradi zvišanja rente (za izgubo na zaslužku zaradi zmanjšane delovne sposobnosti) ne sodi med izjeme iz tretjega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 73/2007-UPB3). Zato se vprašanje dovoljenosti revizije v skladu z drugim odstavkom 367. člena ZPP presoja po vrednosti izpodbijanega dela pravnomočne sodbe, ki mora presegati 4.172,926 EUR (prej 1.000.000 SIT).

Tožbeni zahtevek za plačevanje zvišane rente je denarni zahtevek, ki se nanaša na bodoče ponavljajoče se terjatve. Tudi pri ugotavljanju pravice do revizije se pri takih terjatvah kot vrednost spornega predmeta vzame seštevek dajatev, toda največ znesek, ki ustreza seštevku za dobo petih let (40. člen v zvezi z 39. členom ZPP).

V obravnavani zadevi to pomeni, da je treba upoštevati seštevek zvišane rente za čas od 1.4.1991 do 31.3.1996. Ker iz samega sodnega izreka ne izhaja, v kolikšnem znesku je bila določena renta pred vložitvijo tožbe, revizijsko sodišče kot izhodišče upošteva podatek iz razlogov pritožbene sodbe na koncu druge strani, da gre za zvišanje nad zneskom 0,67 SIT (pred denominacijo in uvedbo slovenske valute 6.700 takratnih dinarjev). V sedanji pravdi je bila torej renta zvišana od 1.4.1991 od mesečnega zneska 0,67 SIT na 634,67 SIT ali za 634 SIT vse do 20.5.1992, kar za slabih 14 mesecev pomeni 8.876 SIT. Za čas od 21.5.1992 do 14.4.1994 je bila zvišana na 3.606,25 SIT ali za razliko (od izhodiščnega zneska 0,67 SIT) 3.605,49 SIT, kar za (zaokroženo) 23 mesecev pomeni 82.926,27 SIT. Od 15.4.1994 do 31.3.1996, ko je zaključeno 5-letno obdobje, je bila zvišana na 5.538,06 SIT oziroma za razliko 5.537,39 SIT, kar za (zaokroženo) 24 mesecev pomeni 132.897,36 SIT. Seštevek navedenih razlik v 60 mesecih tako znese 224.699,63 SIT (sedaj 937,65 EUR), to pa je znesek, ki ne presega revizijskega praga iz drugega odstavka 367. člena ZPP.

Zato je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo nedovoljeno revizijo tožencev. Izrek o zavrženju zajema tudi odločitev o njunih priglašenih revizijskih stroških.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 572/2006, enako tudi II Ips 401/2006