TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 22/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-02

revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme

Če revident ne izkaže, da bi bil za dovolitev revizije izpolnjen kateri od pogojev iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1, se revizija ne dovoli in se zavrže.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje sta tožnika po odvetnici dne 4.1.2008 vložila revizijo. V njej sta navedla, da jo vlagata skladno z določbo 83. člena ZUS-1 in da uveljavljata revizijska razloga bistvene kršitve določb postopka in zmotno uporabo materialnega prava.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnika izpodbijata z revizijo, je sodišče prve stopnje zavrnilo njuno tožbo proti odločbi in sklepu tožene stranke z dne 27.8.2007, ki je ugodila pritožbi Slovenske odškodninske družbe d.d. Ljubljana (SOD) in odpravila sklep Upravne enote Vrhnika z dne 13.10.2005 ter zavrgla predlog za obnovo postopka za denacionalizacijo premoženja pokojnih upravičencev A.A. in B.B. Zavrnjena je bila tudi zahteva tožnikov za povrnitev stroškov postopka.

Po presoji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije revizije ni mogoče dovoliti.

Po 2. odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od treh pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Revidenta glede dovoljenosti revizije navajata zgolj, da jo vlagata po 83. členu ZUS-1, vendar ne zatrjujeta in dokazujeta obstoja pogojev za dovoljenost revizije.

Na podlagi 2. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, ali če je odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo. Po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 pa je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija, zelo hude posledice za stranko. Revidenta sta v reviziji navedla zgolj 83. člen ZUS-1, ne da bi pri tem trdila in obrazložila, ali se sklicevala na katerega od pogojev, ki mora biti izpolnjen za dovoljenost revizije. Trditveno in dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti zato bi morala revidenta zatrjevane razloge utemeljiti in jih izkazati, tega pa nista storila.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi določbe 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 587/2007, enako tudi X Ips 193/2007, X Ips 615/2007, X Ips 744/2007

Sklep X Ips 301/2008, enako tudi X Ips 269/2008, X Ips 267/2008
Sklep X Ips 555/2007, enako kot X Ips 478/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-03

revizija - dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme - zavrženje revizije

Po določbi drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je zanjo izpolnjen vsaj eden od tam navedenih pogojev, pri čemer je po presoji vrhovnega sodišča tako dokazno kot trditveno breme na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje so tožniki po odvetniku vložili revizijo. Tožena stranka v odgovoru na revizijo prereka vse revizijske navedbe in predlaga, da se revizija kot neutemeljena zavrne.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožeča stranka izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrnilo tožbo tožnikov zoper odločbo tožene stranke z dne 1.3.2006, s katero je ta zavrnila pritožbi prvega in drugega tožnika ter zavrgla tožbo tretjega tožnika zoper sklep Inšpektorata RS za okolje in prostor z dne 22.12.2005. S tem sklepom je organ prve stopnje ugotovil, da je postala odločba z dne 17.5.2004, s katero je bila prvemu in drugemu tožniku odrejena prepoved uporabe ali opravljanja gospodarskih in drugih dejavnosti v objektu dnevno nočnega bara ... na zemljišču s parc. št. ... k.o. ..., izvršljiva dne 25.5.2004 ter odločil, da se dovoljuje njena izvršba. Hkrati je bilo še odločeno, da bo v primeru, če zavezanca ne bosta izpolnila naložene obveznosti, kot prisilno sredstvo uporabljena denarna kazen v znesku 500.000,00 SIT.

Po določbi drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je zanjo izpolnjen vsaj eden od tam navedenih pogojev, pri čemer je po presoji vrhovnega sodišča tako dokazno kot trditveno breme na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi. V tem primeru pa revidenti niti ne zatrjujejo niti ne obrazložijo in niti ne dokazujejo, da bi bil za njeno dovoljenost podan katerikoli od razlogov iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1; te določbe v reviziji niti ne navajajo.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo v obravnavanem primeru kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

V zvezi s ponovno prošnjo za oprostitev plačila sodnih taks v tem upravnem sporu, podano z vloženo revizijo, pa revizijsko sodišče pojasnjuje, da je sodišče prve stopnje s sklepom, izdanim skupaj z izpodbijano sodbo, o tem predlogu že odločilo in ga zavrnilo, zoper ta sklep pa pritožba ni bila vložena. Če pa je navedeno prošnjo razumeti kot prošnjo za oprostitev plačila takse za revizijo, pa revizijsko sodišče o tem predlogu ni odločilo, saj taksna obveznost za vložitev revizije v Zakonu o sodnih taksah ni predvidena.

Opr. št: kot X Ips 478/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:KOT.X.IPS.478.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 614/2007, enako tudi X Ips 414/2007, X Ips 662/2007, X Ips 494/2007, X Ips 138/2008, X Ips 384/2007
Sklep I Up 91/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-03

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 468/2007

oprostitev plačila sodnih taks - breme dokazovanja

Breme dokazovanja glede utemeljenosti zahteve za oprostitev sodnih taks je na tožniku.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom sodišče prve stopnje tožnika ni oprostilo plačila sodnih taks v zadevi, opr. št. U 468/2007. Ugotovilo je, da v tej zadevi niso izpolnjeni pogoji iz 1. odstavka 13. člena Zakona o sodnih taksah (Uradni list RS, št. 20/04, ZST-UBP1, 115/06, 140/06), ker tožnik predlogu za oprostitev plačila sodnih taks ni priložil z zakonom predpisanih dokazil.

Tožnik vlaga zoper navedeni sklep pritožbo, v kateri ponavlja tožbene navedbe in potek dosedanjega postopka. Glede oprostitve plačila sodnih taks pa zgolj navaja, da naj pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi ter naloži sodne takse v plačilo upravnim organom, ki so izdali obrtno dovoljenje A.A. brez njegovega soglasja.

V skladu s 13. členom ZST sodišče v celoti ali deloma oprosti plačila taks stranko, če bi bila s plačilom taks občutno zmanjšana sredstva, s katerimi se preživlja sama ali se preživljajo njeni družinski člani. Sklep o oprostitvi izda sodišče na predlog stranke, ki mora predložiti svojo zadnjo odločbo o dohodnini in zadnje odločbe o dohodnini družinskih članov, potrdilo o svojih dohodkih in o dohodkih družinskih članov v zadnjih treh mesecih pred vložitvijo vloge za oprostitev ter potrdilo o premoženjskem stanju.

Prvostopno sodišče je postopalo pravilno, ko ni ugodilo tožnikovemu predlogu za oprostitev sodnih taks v tej zadevi. Tožnik namreč ni predložil vseh potrebnih listin, ki jih je prvostopno sodišče od njega zahtevalo in ki jih določa 13. člen ZST. Na poziv sodišča, v katerem je bil opozorjen tudi na posledice, če zahtevane dokumentacije ne bo predložil, je tožnik sodišču poslal kopijo obvestil Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje o zneskih svoje pokojnine za mesec julij 2007, avgust 2007 in september 2007. Drugih zahtevanih listin, navedenih v 13. členu ZST (podatke o dohodkih družinskih članov, potrdilo o premoženjskem stanju), pa ni predložil, pri čemer je navedel, da njegova žena nima nobene zveze s predmetnim upravnim sporom. Zgolj s podatkom o višini svoje pokojnine pa tožnik tudi po presoji pritožbenega sodišča ni izkazal, da bi bila s plačilom sodne takse občutno zmanjšana sredstva, s katerimi se tožnik preživlja ali se preživljajo njegovi družinski člani. Breme dokazovanja utemeljenosti zahtevane oprostitve nosi tožnik, dokazi, ki jih je predložil, pa ne morejo predstavljati celotne slike njegovega premoženjskega stanja. Zato je sodišče prve stopnje pravilno odločilo, ko tožnikovemu predlogu za oprostitev ni ugodilo.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 76. člena in 1. odstavka 82. člena ZUS-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 668/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-07

revizija - dovoljenost - pogoji - hude posledice - trditveno in dokazno breme

Tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije je na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje, št. U 2651/2006-10 z dne 9.7.2007, je tožeča stranka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in zaradi bistvenih kršitev določb upravnega spora ter predlagala, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije izpodbijano sodbo spremeni, podrejeno pa, da jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

S pravnomočno sodbo, ki jo revident izpodbija, je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS,št. 105/06 in 26/07-sklep US) zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke z dne 28.9.2006, s katero je ta zavrnila pritožbo zoper odločbo Inšpektorata RS za okolje in prostor, Območne enote K. z dne 2.12.2005.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od v tej določbi navedenih pogojev za njeno dovolitev. V obravnavani zadevi revident s tem, ko navaja, da bi imela odločitev, če bo prišlo do rušenja objekta, zanj zelo hude posledice, po vsebini uveljavlja 3. točko 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Ta določa, da je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki je izpodbijana v upravnem sporu zelo hude posledice za stranko. Revident v reviziji le pavšalno zatrjuje morebitni nastanek zelo hudih posledic, kar pa ne pomeni, da je izkazal dovoljenost revizije, po citirani zakonski določbi. Po presoji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije je tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi. Ker revident v reviziji ni izkazal nobenega izmed razlogov iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1, ki bi lahko bili podlaga za dovolitev revizije, v tem primeru revizije ni mogoče dovoliti.

Vrhovno sodišče RS je revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 202/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-14

denacionalizacija - ugotovitev državljanstva - revizija - dovoljenost - pogoji za revizijo - hude posledice - vrednostni kriterij - trditveno in dokazno breme

Tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi. Zato pavšalno sklicevanje na vrednost zaplenjenega premoženja v denacionalizacijskem postopku, ki ni predmet presoje v tem upravnem sporu, in pavšalno sklicevanje na zelo hude posledice za stranko, kar vse ni ne obrazloženo in ne izkazano, ne pomeni izkazanosti razlogov iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje, U 2606/2007-5 z dne 21.2.2008, je tožnik vložil revizijo. Revident v reviziji navaja, da se državljanstvo v odločbi upravne enote navedene osebe ugotavlja kot predhodno vprašanje v postopku denacionalizacije. Od rešitve tega vprašanja pa je odvisno vračilo zaplenjenega premoženja, katerega vrednost ocenjuje na 100.000 EUR, kar pomeni, da vrednost premoženja presega vrednost iz 1. alineje 2. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US) in ima odločitev sodišča zato zelo hude posledice za stranko. Priglaša stroške postopka.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo Upravne enote Maribor z dne 27.8.2007 v zvezi z odločbo tožene stranke z dne 13.11.2007.

Z navedeno odločbo je prvostopenjski upravni organ ugotovil, da se I.G.H. po predpisih o državljanstvu, ki so na območju Republike Slovenije veljali do uveljavitve Zakona o državljanstvu RS, od 28.8.1945 ni štela za jugoslovansko državljanko.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od v tej določbi navedenih pogojev za njeno dovolitev. Po presoji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije pa je tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče niti uvesti niti voditi. Pri sporu o ugotovitvi državljanstva ne gre za spor, ki bi bil izražen v denarni vrednosti. Pavšalno sklicevanje na vrednost zaplenjenega premoženja v denacionalizacijskem postopku, ki ni predmet presoje v tem upravnem sporu, in pavšalno sklicevanje na zelo hude posledice za stranko, kar vse ni ne obrazloženo in ne izkazano, ne pomeni izkazanosti razlogov iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Zato revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je glede na navedeno revizijo v obravnavnem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

Ker je bila revizija zavržena, revident na podlagi 1. odstavka 165. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP-UPB3, Uradni list RS,št. 73/07) v zvezi s 1. odstavkom 22. člena ZUS-1 sam trpi svoje stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 225/2008, enako tudi X Ips 363/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-07

dovoljenost revizije - postulacijska sposobnost

Glede na to, da je v tem primeru vložila revizijo stranka z interesom sama in v njej niti ne zatrjuje, da bi imela opravljen pravniški državni izpit, niti o tem ne predloži nobenega dokaza, po presoji revizijskega sodišča nima postulacijske sposobnosti za revizijo.

Z izpodbijano sodbo je sodišča prve stopnje na podlagi 3. točke 1. odstavka 64. člena Zakon o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07-sklep US) ugodilo tožbi in odločbo Informacijske pooblaščenke z dne 12.12.2006, odpravilo ter zadevo vrnilo toženi stranki v ponovni postopek.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje je vložila revizijo stranka z interesom A.A. in predlagala, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije reviziji ugodi in spremeni izpodbijano sodbo, oziroma, da izpodbijano sodbo v celoti ali deloma razveljavi ter zadevo vrne v novo sojenje.

Po določbi 2. odstavka 22. člena ZUS-1 lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka le po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je Zakona o pravdnem postopku (ZPP- UPB3, Uradni list RS, št. 73/07). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo med drugim velja določba 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Glede na navedeno in glede na to, da je v tem primeru vložila revizijo stranka z interesom sama in v njej niti ne zatrjuje, da bi imela opravljen pravniški državni izpit, niti o tem ne predloži nobenega dokaza, po presoji revizijskega sodišča nima postulacijske sposobnosti za revizijo. Zato je treba revizijo zavreči kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1 (ta določa, da nedovoljeno revizijo zavrže senat vrhovnega sodišča), v zvezi s 3. odstavkom 83. člena ZUS-1, ki določa, da ni dovoljena revizija, ki jo vloži nekdo (v konkretnem primeru stranka z interesom), ki nima te pravice. Tako stališče je bilo že sprejeto na obči seji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije dne 26.6.2002, to je, da sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama ali njen zakoniti zastopnik, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/2, 83, 83/3.ZPP člen 86, 86/4.

Opr. št: X Ips 363/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.363.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 400/2008, enako tudi X Ips 321/2008
Sklep I Up 470/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-21

Če je tožba vložena po preteku zakonskega roka zanjo, je prepozna in je sodišče ne more obravnavati.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom (1. točka izreka) je sodišče prve stopnje na podlagi 2. točke 1. odstavka 34. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS, Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00) v zvezi s 104. členom Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07-sklep US) zavrglo tožničino tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 28.12.2004, in tožnico oprostilo stroškov postopka (2. točka izreka). Z navedeno odločbo je tožena stranka delno ugodila tožničini pritožbi zoper odločbo Javnega stanovanjskega sklada Mestne občine Ljubljana z dne 11.10.2004, in odpravila 1. točko izreka te odločbe, ugotovila, da tožnici na podlagi v pritožbenem postopku ugotovljenih dejstev in ocenitve njenih stanovanjskih, socialnih in drugih razmer, pripada 320 točk, jo uvrstila na prednostno listo upravičencev za dodelitev neprofitnih stanovanj v najem, ter ugotovila, da ji neprofitno najemno stanovanje ne bo dodeljeno, ker bodo na podlagi razpisanega števila stanovanj in njihove razdelitve po sklepu nadzornega sveta stanovanja dodeljena vsem tistim upravičencem, uvrščenim na prednostno listo A v skupini samskih oseb, ki so dosegli nad vključno 550 točk.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je bila tožnici izpodbijana odločba vročena dne 7.1.2005, da je tožnica zoper to odločbo vložila tožbo pri Upravnem sodišču v Ljubljani neposredno na zapisnik dne 16.3.2005. Ker je tožnica vložila tožbo po izteku trideset-dnevnega zakonskega roka, jo je sodišče kot prepozno zavrglo.

V pritožbi zoper izpodbijani sklep sodišča prve stopnje tožnica opisuje okoliščine, ki se nanašajo na objekt ter razmere, v katerih živi.

Po presoji pritožbenega sodišča je odločitev sodišča prve stopnje pravilna in temelji na zakonu.

Če je tožba vložena po poteku zakonskega roka zanjo, je prepozna in je sodišče ne more obravnavati. Na podlagi 1. odstavka 26. člena ZUS je treba tožbo vložiti v tridesetih dneh od vročitve upravnega akta. V obravnavanem primeru ni sporno, da je bila tožba zoper odločbo tožene stranke vložena po preteku trideset-dnevnega roka, zato je sodišče prve stopnje za sprejeto odločitev imelo pravno podlago v določbah 2. točke 1. odstavka 34. člena ZUS, ki je določal, da sodišče tožbo s sklepom zavrže, če ugotovi, da je bila vložena prepozno.

Na drugačno odločitev ne morejo vplivati pritožbene navedbe, ki se ne nanašajo niti na dejansko niti na pravno podlago izpodbijanega sklepa.

Glede na navedeno in ker tudi niso podani razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnost, je Vrhovno sodišče Republike Slovenije pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (76. člen v zvezi z 82. členom ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 266/2008, enako tudi X Ips 688/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-08

dovoljenost revizije - ni navedenih pogojev - trditveno in dokazno breme

Trditveno in dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije je na strani revidenta. Če ta pogojev ne zatrjuje in jih ne dokaže, Vrhovno sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrže.

Upravno sodišče je s sodbo, opr. št. U 1165/2006-14 z dne 5.2.2008, na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 29.3.2006. Tožena stranka je z navedeno odločbo zavrnila tožnikovo pritožbo zoper prvostopenjsko odločbo Davčnega urada Ljubljana z dne 24.3.2005, s katero je bil po opravljenem inšpekcijskem pregledu tožniku za leti 2002 in 2003 odmerjen davek od osebnih prejemkov. Tožnik je namreč v obdobju od 7.11.2002 do 27.3.2003 prejel 921 nakazil v skupnem znesku 57.039.757,00 SIT, ki jih v svojih dohodninskih napovedih ni izkazal.

Zoper pravnomočno sodbo upravnega sodišča je tožeča stranka po odvetnici dne 16.4.2008 vložila revizijo. V njej očita sodišču prve stopnje storitev bistvenih kršitev določb postopka in zmotno uporabo materialnega prava, ter primarno predlaga vrhovnemu sodišču spremembo sodbe in ugoditev tožbenemu zahtevku, podrejeno pa razveljavitev sodbe sodišča prve stopnje in vrnitev zadeve v novo odločanje.

Na podlagi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden izmed tam naštetih pogojev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti.

Tožnik v vloženi reviziji niti ne zatrjuje niti drugače ne razloži, še manj pa dokazuje, da bi bil izpolnjen kateri izmed pogojev za dovoljenost revizije po 2. odstavku 83. člena ZUS-1, zato je vrhovno sodišče njegovo revizijo na podlagi določbe 89. člena ZUS-1 zavrglo kot nedovoljeno.

Pooblaščenka reviziji ni priložila novega pooblastila za zastopanje v smislu 2. odstavka 95. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP – UPB3, Uradni list RS, št. 73/07), ki se na podlagi 1. odstavka 22. člena ZUS-1 primerno uporablja za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena. Ker je bilo treba revizijo kot nedovoljeno zavreči, vrhovno sodišče pooblaščenke ni posebej pozivalo k dopolnitvi revizije z novim pooblastilom.

Opr. št: X Ips 688/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.688.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 110/2009, enako tudi X Ips 392/2007

Sklep X Ips 351/2008, enako tudi X Ips 524/2008