Sodba VIII Ips 235/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-04-24

zavod -	imenovanje direktorja - delovne izkušnje - pogoji za zasedbo delovnega mesta

Tožena stranka je bila pri izbiri direktorja dolžna upoštevati določbe svojega statuta o pogojih za imenovanje kandidata na delovno mesto direktorja zavoda. Delovne izkušnje na vodilnih delovnih mestih so objektivno ugotovljive in niso odvisne od pavšalnih ugotovitev sveta zavoda, ki nimajo stvarne podlage.

Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožničinemu tožbenemu zahtevku in razveljavilo sklep sveta tožene stranke z dne 24.11.2002 o imenovanju B.B. na delovno mesto direktorja za štiriletno mandatno obdobje. V zvezi z zahtevkom za razveljavitev postopka razpisa in izbire direktorja, ki je bil začet z objavo z dne 29.11.2001 in 30.11.2001, pa je tožbo zavrglo.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke glede odločitve o razveljavitvi imenovanja direktorice in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Soglašalo je, da je bilo imenovanje kandidatke B.B. na delovno mesto direktorice nezakonito, ker navedena ni izpolnjevala objavljenega pogoja najmanj pet let managerskih izkušenj na vodilnih delovnih mestih, kot je bil ta pogoj opredeljen v Statutu tožene stranke.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Izrecno uveljavlja kršitev v smislu 14. točke 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 36/04), ker naj bi šlo v sodbi za nasprotja o odločilnih dejstvih, ker sodišče glede delovnih izkušenj izbrane kandidatke ni upoštevalo ugotovitev sveta tožene stranke, do katerih je prišel na podlagi razgovora s kandidatko in ker ni upoštevalo njenih delovnih izkušenj pred letom 1996. Hkrati naj bi sodišče bistveno kršilo določbe pravdnega postopka, ker v izreku sodbe ni v celoti povzelo tožbenega zahtevka. Materialno pravo pa naj bi sodišče zmotno uporabilo, ker ni upoštevalo, da je tožena stranka, kot zasebni zavod, svobodna pri izbiri direktorja in bi moralo glede presoje delovnih izkušenj upoštevati tako listinske dokaze, kot tudi razgovor kandidatke s svetom tožene stranke.

Revizija je bila na podlagi 375. člena ZPP vročena toženi stranki in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije v Ljubljani. Tožena stranka je vložila odgovor na revizijo in predlagala njeno zavrnitev.

Sodišče druge stopnje je ob izdaji pravnomočne sodbe sklenilo, da se revizija ne dopusti, vendar je Vrhovno sodišče pod opr. št. VIII Pri 5/2006 sklep o nedopustitvi revizije razveljavilo, ker je revizija glede na označeno vrednost spora že po zakonu dovoljena.

Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem revizije zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ni mogoče vložiti (3. odstavek 370. člena ZPP).

Sodišče se je podrobno opredelilo do delovnih izkušenj izbrane kandidatke, imenovane na delovno mesto direktorice in do ugotovitev sveta tožene stranke v zvezi s tem. Ob ugotovitvi, da se je izbrana kandidatka prvič zaposlila v mesecu oktobru 1996 še pred zaključkom študija, pred tem pa je bila študentka, in ob podrobni analizi njenih kasnejših zaposlitev ter poklicnega angažiranja, s katero je soglašalo tudi sodišče druge stopnje, revizija sodišču neutemeljeno očita nasprotja v odločilnih dejstvih, zaradi katerih se izpodbijana sodba ne bi dala preizkusiti. Prav tako revizija sodišču neutemeljeno očita bistveno kršitev določb pravdnega postopka, ker v izreku sodbe ni zajelo tudi navedbe o obvestilu tožene stranke o spornem sklepu o izbiri in imenovanju. Ker je sporni sklep v izreku sodbe dovolj določno opredeljen, bi pomenila dodatna navedba obvestila o tem sklepu le nepotrebno obremenitev izreka sodbe, tako da je sodišče takšno navedbo utemeljeno izpustilo v interesu jasnosti izreka sodbe in brez vpliva na njegovo vsebino.

Glede na povedano v reviziji zatrjevana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odstavka in iz 1. odstavka 339. člena ZPP ni bila podana.

Materialno pravo ni bilo zmotno uporabljeno.

Tožena stranka v reviziji sicer pravilno poudarja, da je kot zasebni zavod v načelu svobodna pri izbiri direktorja. Del teh pristojnosti pa je tožena stranka uveljavila že pri opredelitvi pogojev za imenovanje kandidatna na delovno mesto direktorja v svojem Statutu v skladu s 1. odstavkom 33. člena Zakona o zavodih (ZZ - Ur. l. RS, št. 12/91). Svoje statutarne določbe, vključno z opredelitvijo pogoja petletnih managerskih izkušenj na vodilnih delovnih mestih v 35. členu Statuta, pa je dolžna tožena stranka pri imenovanju vsakokratnega direktorja upoštevati. Delovne izkušnje na vodilnih delovnih mestih so objektivno ugotovljive in niso odvisne od pavšalnih ugotovitev Sveta tožene stranke, kolikor te ugotovitve nimajo stvarne podlage. Kolikor tožena stranka zatrjuje, da bi moralo sodišče upoštevati daljše delovne izkušnje izbrane kandidatke na podlagi njenega razgovora s člani Sveta, v bistvu uveljavlja zmotno ugotovitev dejanskega stanja, kar ni dovoljen revizijski razlog.

Ker je na podlagi 1. odstavka 33. člena ZZ za direktorja zavoda lahko imenovan le, kdor izpolnjuje pogoje, določene z zakonom, aktom o ustanovitvi oziroma Statutom, izbrana kandidatka pa teh pogojev ni izpolnjevala, je sodišče sporni sklep o izbiri in imenovanju utemeljeno razveljavilo.

Glede na povedano revizijski razlogi niso podani. Zato je sodišče na podlagi 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.