Sklep VIII Ips 180/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-10-25

POKOJNINSKO ZAVAROVANJE - CIVILNO PROCESNO PRAVO

uveljavljanje pravic iz obveznega pokojninskega zavarovanja - rok za sodno varstvo - sodne počitnice

Rok za vložitev tožbe zaradi uveljavljanja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja je določen prvenstveno v 2. odstavku 252. člena ZPIZ-1, v skladu s katerim lahko zavarovanec uveljavlja sodno varstvo v roku 30 dni od vročitve odločbe, izdane na drugi stopnji. Za socialne spore rok za sodno varstvo na splošno določa tudi 1. odstavek 72. člena ZDSS-1, po katerem se tožba vloži v 30 dneh od vročitve dokončnega upravnega akta. Ta rok je torej določen tako v materialnem kot v procesnem predpisu in predstavlja materialni prekluzivni rok. Sodne počitnice ne podaljšajo tega roka.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je tožnica vložila tožbo zoper dokončno odločbo tožene stranke z dne 17.6.2005, zahtevala ugotovitev invalidnosti I. kategorije ter izdajo ustrezne odločbe o invalidski upokojitvi in določitvi invalidske pokojnine šele po preteku 30-dnevnega prekluzivnega roka po 1. odstavku 72. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004). Tega roka ne podaljšajo sodne počitnice (3. odstavek 83. člena Zakona o sodiščih - ZS, Ur. l. RS, št. 19/94 in nadalj.). Glede na to in v skladu s 1. odstavkom 274. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) je tožbo zavrglo.

Tožničino pritožbo je sodišče druge stopnje zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Strinjalo se je s tem, da je rok za vložitev tožbe materialni prekluzivni rok, na katerega ne vplivajo sodne počitnice.

Zoper pravnomočen sklep sodišča druge stopnje je vložila revizijo tožnica. Uveljavlja revizijski razlog bistvenih kršitev določb postopka. Navaja, da ji je bila drugostopenjska odločba tožene stranke z dne 17.6.2005 vročena 27.6.2005 in da je tožbo na sodišču vložila 19.8.2005. Tridesetdnevni rok za vložitev tožbe je potekel 27.7.2005, vendar so bile takrat sodne počitnice, med katerimi roki ne tečejo. Sklicuje se na sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, opr. št. II Ips 192/2003 z dne 11.3.2004. Pritožbenemu sodišču očita, da se ni opredelilo do njenih navedb, da je tridesetdnevni rok dejansko procesni in ne materialni rok, zaradi česar se izpodbijanega sklepa ne da preizkusiti. Nato navaja, da je rok za vložitev tožbe materialni rok (verjetno mišljeno procesni rok), saj je med strankama že obstajalo procesno pravno razmerje.

Revizija je bila v skladu s 375. členom ZPP vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in toženi stranki, ki na revizijo ni odgovorila.

Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Revizijsko sodišče izpodbijano odločbo preizkusi le v tistem delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (371. člen ZPP).

Neutemeljene so revizijske navedbe o tem, da izpodbijanega sklepa ni mogoče preizkusiti. Sodišči druge in prve stopnje sta se jasno opredelili do roka za vložitev tožbe in navedli, da je ta rok materialni prekluzivni rok, na katerega ne vpliva čas sodnih počitnic.

Teorija in sodna praksa deli roke tudi na materialne in procesne. Materialni roki so določeni predvsem v materialnem pravu, čeprav so lahko določeni tudi v procesnem zakonu. Ti roki se delijo na prekluzivne in zastaralne (primerjaj 335. in 345. člen Obligacijskega zakonika - OZ, Ur. l. RS, št. 83/2001 in nadalj.). Pri prekluzivnih rokih pravica preneha po samem zakonu, pri zastaralnih rokih pa pravica s potekom časa ne preneha, čeprav zavezanec lahko ugovarja zastaranje. Procesni roki so tisti, ki so določeni za procesna dejanja strank.

Ta delitev je pomembna, saj pri materialnih rokih na primer ne pride v poštev podaljšanje roka in vrnitev v prejšnje stanje, na te roke pa tudi ne vplivajo mirovanje ali prekinitev postopka in nastop sodnih počitnic. To izhaja iz 83. člena ZS, ki izrecno določa, da v času sodnih počitnic ne tečejo le procesni roki.

Rok za vložitev tožbe zaradi uveljavljanja pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja (v sodnem postopku gre v takšnem primeru za socialni spor) je določen prvenstveno v 2. odstavku 252. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-1 - UPB2, Ur. l. RS, št. 20/2004 in 72/2005, veljavnem v času vložitve tožbe), ki določa, da lahko zavarovanec uveljavlja sodno varstvo v roku 30 dni od vročitve odločbe, izdane na drugi stopnji. Za socialne spore rok za sodno varstvo na splošno določa tudi 1. odstavek 72. člena ZDSS-1, po katerem se tožba vloži v 30-dneh od vročitve dokončnega upravnega akta. Ta rok je torej določen tako v materialnem in procesnem predpisu in predstavlja materialni prekluzivni rok.

Revizija se neutemeljeno sklicuje na sklep Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, opr. št. II Ips 192/2003 z dne 11.3.2004. V tej zadevi je sodišče v zvezi z izdajo zamudne sodbe zavzelo stališče do vprašanja zamude roka za vložitev odgovora na tožbo in vpliv sodnih počitnic na ta rok. Vendar pa rokov za vložitev tožbe glede na določbo 252. člena ZPIZ-1 (in 1. odstavek 72. člena ZDSS-1) in za vložitev odgovora na tožbo ni mogoče mešati. V prvem primeru gre za materialni prekluzivni rok, v drugem pa za procesni prekluzivni rok, ki je določen v 277. členu ZPP. Samo pri tem roku in ne materialnem prekluzivnem roku je potrebno upoštevati čas sodnih počitnic.

Glede na navedeno in v skladu z 4. odstavkom 384. člena ZPP in v povezavi s 378. členom ZPP je revizijsko sodišče zavrnilo revizijo kot neutemeljeno.

ZPIZ-1 člen 252, 252/2.ZDSS-1 člen 72, 72/1.ZPP člen 274, 274/1.ZS člen 83.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.