TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III Ips 156/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-10-16

dovoljenost revizije - postulacijska sposobnost - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Zakoniti zastopnik tožene stranke je revizijo vložil sam, pri čemer ni niti trdil, da ima opravljen pravniški državni izpit. Ker ni izpolnjena temeljna procesna predpostavka za njeno vsebinsko obravnavo, revizija ni dovoljena.

1. Tožena stranka je s pritožbo izpodbijala pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bila zavrnjena njena pritožba in potrjena sodba sodišča prve stopnje. Sodišče prve stopnje je njeno pritožbo kot nedovoljeno zavrglo. Tožena stranka je zoper sklep o zavrženju in zoper njegov popravni sklep vložila pritožbi. Sodišče druge stopnje je njeni pritožbi zavrnilo in potrdilo sklepa sodišča prve stopnje.

2. Zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim sta bila potrjena sklep o zavrženju pritožbe in njegov popravni sklep, je tožena stranka vložila novo pritožbo. Sodišče prve stopnje jo je kot nedopustno zavrglo. Sklep je po zavrnitvi pritožbe tožene stranke potrdilo tudi sodišče druge stopnje.

3. Sklep sodišča druge stopnje (s katerim je bil potrjen sklep o zavrženju pritožbe zoper sklep o potrditvi sklepa o zavrženju pritožbe zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje) tožena stranka po svojem zakonitem zastopniku izpodbija z novo laično vlogo. Ponovno jo je poimenovala pritožba, v njej pa uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Sodišču predlaga, da se izpodbijani sklep "razveljavi v celoti, opravi revizija postopka in razpiše ponovni narok za glavno obravnavo." Sodišče prve stopnje je to vlogo štelo za revizijo in jo prek višjega sodišča predložilo revizijskemu sodišču.

4. Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

6. V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP), razen če ima sama, ali njen zakoniti zastopnik, opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP).

7. Zakoniti zastopnik tožene stranke je revizijo vložil sam, pri čemer ni niti trdil, da ima opravljen pravniški državni izpit. Ker ni izpolnjena temeljna procesna predpostavka za njeno vsebinsko obravnavo, revizija ni dovoljena. Revizijsko sodišče jo je zavrglo na podlagi 377. člena ZPP.

8. Odločitev sledi sklepu II Ips 3/2007 z dne 7. 6. 2007, v katerem je Vrhovno sodišče natančno pojasnilo, zakaj v primeru pomanjkanja postulacijske sposobnosti drugačna odločitev, kot je zavrženje revizije, ni mogoča. Enako je bilo sklenjeno tudi v primerih: II Ips 321/2007 (sklep z dne 14. 6. 2007), II Ips 105/2007 (sklep z dne 30. 8. 2007), II Ips 614/2006 (sklep z dne 30. 8. 2007), II Ips 831/2006 (sklep z dne 30. 8. 2007), II Ips 436/2006 (sklep z dne 30. 8. 2007), II Ips 634/2006 (sklep z dne 13. 9. 2007), II Ips 186/2007 (sklep z dne 13. 9. 2007), II Ips 416/2006 (sklep z dne 20. 9. 2007).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 27/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-11-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz razloga smotrnosti - drugi tehtni razlogi

Delegacija krajevne pristojnosti po 67. členu ZPP je namenjena bolj smotrni izvedbi postopka, ki narekuje odstop od siceršnjih pravil ZPP o krajevni pristojnosti, ter zasledovanju nekaterih drugih tehtnih razlogov. Neposredno zagotavljanje pravilnega sojenja mednje ne sodi.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

(1) Okrožno sodišče v Mariboru (sodišče prve stopnje) je v postopku prisilne poravnave, ki ga je vodilo pod opr. št. St 46/94-54, zavrglo predlog M. K. za odpravo klavzule o pravnomočnosti sklepa o ustavitvi prisilne poravnave uvodoma navedene dolžnice. M. K. (predlagatelj) hkrati s pritožbo proti temu sklepu predlaga določitev pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

(2) Delegacija krajevne pristojnosti po 67. členu ZPP je namenjena bolj smotrni izvedbi postopka, ki narekuje odstop od siceršnjih pravil ZPP o krajevni pristojnosti, ter zasledovanju nekaterih drugih tehtnih razlogov. Neposredno zagotavljanje pravilnega sojenja mednje ne sodi. Predlagatelj namreč izraža nestrinjanje z vsebino dosedanjih odločb sodišča prve stopnje v uvodoma navedenem postopku ter z vsebino odločb Višjega sodišča v Mariboru (ki je pritožbeno sodišče sodišča prve stopnje), tako v uvodoma navedenem kot v drugih postopkih. Svoje nezadovoljstvo izraža tudi z vodenjem teh postopkov. Poimensko izpostavlja predsednika poravnalnega senata in pet sodnikov navedenega pritožbenega sodišča, katerih ravnanje naj bi bilo po predlagateljevem namigovanju zlonamerno. Ti očitki se po ugotovitvah Vrhovnega sodišča večidel nanašajo na nepravilnost sojenja, medtem ko so odpravi vseh očitanih nepravilnosti namenjeni drugi pravni instituti, predvsem redna in izredna pravna sredstva. Predlagateljevi očitki zato niso taki, da bi lahko utemeljili (tudi) ukrep po 67. členu ZPP. Vrhovno sodišče je posledično obravnavani predlog za delegacijo zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 28/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-11-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - zavrženje predloga

Vrhovno sodišče je v uvodoma navedenem gospodarskem sporu enkrat že zavrnilo predlagateljev predlog po 67. členu ZPP. Ker v obravnavanem predlogu predlagatelj ne navaja novih oziroma vsebinsko drugačnih razlogov kot v svojem prejšnjem predlogu, ga je Vrhovno sodišče kot nedovoljenega zavrglo (z analogno uporabo 2. odstavka 319. člena ZPP).

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrže.

(1) Okrožno sodišče na Ptuju je (opr. št. Pg 63/2007) s sklepom zavrglo tožbo njenega uvodoma navedenega vložnika. Ta (v nadaljnjem besedilu: predlagatelj) sedaj hkrati s pritožbo proti temu sklepu predlaga določitev pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP).

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ni dovoljen.

(2) Vrhovno sodišče je v uvodoma navedenem gospodarskem sporu enkrat že zavrnilo predlagateljev predlog po 67. členu ZPP, in sicer s sklepom, opr. št. III R 14/2007-2 z dne 28. 6. 2007. V njem je predlagatelju že pojasnilo, da je delegacija pristojnosti po 67. členu ZPP v prvi vrsti namenjena temu, da se omogoči bolj smotrna izvedba postopka, ki narekuje odstop od siceršnjih pravil ZPP o krajevni pristojnosti, ter da se zasledujejo nekateri drugi tehtni razlogi. Pojasnilo mu je, da v ta krog tehtnih razlogov ne sodita zagotavljanje pravilnega sojenja niti odprava morebitnega protipravnega ravnanja posameznega sodnika, saj so obojemu namenjeni drugi pravni instituti. Ker v obravnavanem predlogu predlagatelj ne navaja novih oziroma vsebinsko drugačnih razlogov kot v svojem prejšnjem predlogu, ga je Vrhovno sodišče kot nedovoljenega zavrglo (z analogno uporabo drugega odstavka 319. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III R 54/2004, enako tudi III R 48/2004
Sklep III R 26/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-11-13

Za predlagano sredstvo izvršbe je po navedenih določbah krajevno pristojno sodišče dolžnikovega sedeža. Ta sodi v sodni okraj Okrajnega sodišča v Slovenskih Konjicah, ne pa v sodni okraj predlagajočega sodišča (Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici), kot je po očitni pomoti menilo odstopajoče sodišče. Vrhovno sodišče je zato sklenilo, da je za nadaljnje odločanje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Slovenskih Konjicah.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Slovenskih Konjicah.

(1) Okrajno sodišče na Ptuju (pred katerim je upnica vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine) se je (s sklepom, izdanim dne 6. 4. 2007) izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v tej zadevi in je (po pravnomočnosti tega sklepa) zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Slovenski Bistrici. Izhajajoč iz določb prvega in tretjega odstavka 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) v zvezi s 136. členom ZIZ, je namreč menilo, da je podana krajevna pristojnost odstopajočega Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici. Slednje pa je na podlagi prvega odstavka 24. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) predlagalo, naj v nastalem sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Slovenskih Konjicah.

(2) Določbe ZIZ, ki jih je navedlo že predlagajoče sodišče, ponavlja pa jih tudi odstopajoče sodišče, so pravilna pravna podlaga za določitev krajevne pristojnosti v tej zadevi. Upnica je namreč predlagala izvršbo na dolžnikova denarna sredstva pri določenih bankah, za predlagano sredstvo izvršbe pa je po navedenih določbah krajevno pristojno sodišče dolžnikovega sedeža. Ta sodi v sodni okraj Okrajnega sodišča v Slovenskih Konjicah, ne pa v sodni okraj predlagajočega sodišča, kot je po očitni pomoti menilo odstopajoče sodišče. Vrhovno sodišče je zato na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP sklenilo, da je za nadaljnje odločanje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Slovenskih Konjicah.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 24/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-11-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razloga smotrnosti - drugi tehtni razlogi - združitev pravd

Tehten razlog je lahko tudi predvidena združitev več pravd, ki tečejo pred različnimi sodišči (primerjaj sklep Vrhovnega sodišča RS, opr. št. I R 83/2000 z dne 26.10.2000), toda le izjemoma, saj je uresničitev možnosti, da bi se več pravd združilo za skupno obravnavanje, odvisna od presoje prvostopenjskega sodišča, ali bi bilo glede na določbo 300. člena ZPP z združitvijo mogoče doseči pospešitev postopka ali znižanje stroškov postopka. Doseganje teh učinkov združitve pravd mora biti zato tudi v postopku odločanja po 67. členu ZPP na dlani.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

(1) V uvodoma navedenem gospodarskem sporu, ki se pod opr. št. Pg 184/2006 vodi pred Okrožnim sodiščem na Ptuju (v nadaljevanju: sodiščem prve stopnje), je tožeča stranka v svoji vlogi z dne 13. 2. 2007 med drugim navedla, da med pravdnima strankama že obstaja pravda, ki se vodi pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani (opr. št. VII Pg 188/2006). Menila je, da bi bilo smotrno obe pravdi združiti za skupno obravnavanje, saj naj bi bili dejanska in pravna podlaga zahtevkov obakrat enaki. Enako je menila tudi tožena stranka, ki je v svoji vlogi z dne 23. 2. 2007 tudi predlagala delegacijo krajevne pristojnosti Okrožnega sodišča v Ljubljani iz razlogov smotrnosti.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ni utemeljen.

(2) Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, pred katerim naj se postopek nadaljuje, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če to narekujejo drugi tehtni razlogi. Tehten razlog je lahko tudi predvidena združitev več pravd, ki tečejo pred različnimi sodišči (primerjaj sklep Vrhovnega sodišča RS, opr. št. I R 83/2000 z dne 26. 10. 2000), toda le izjemoma, saj je uresničitev možnosti, da bi se več pravd združilo za skupno obravnavanje, odvisna od presoje prvostopenjskega sodišča, ali bi bilo glede na določbo 300. člena ZPP z združitvijo mogoče doseči pospešitev postopka ali znižanje stroškov postopka. Doseganje teh učinkov združitve pravd mora biti zato tudi v postopku odločanja po 67. členu ZPP na dlani, da bi bil predlog za delegacijo utemeljen. V predloženi zadevi pa ni tako. Vrhovno sodišče po pregledu zbranega procesnega gradiva ugotavlja, da so predlagani dokazi večidel listine, edina predlagana priča pa je iz Maribora. Iz utemeljitve obravnavanega predloga tudi ni mogoče ugotoviti, kakšna naj bi bila "popolnoma ista dejanska in pravna podlaga" v obeh postopkih, niti v kateri fazi je postopek pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani.

(3) Tehtni razlogi, ki bi na podlagi 67. člena ZPP narekovali odstop od zakonsko predvidenega sistema pristojnosti, se v opisanih okoliščinah ne odražajo. Vrhovno sodišče je zato predlog kot neutemeljen zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 239/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-01-11

dovoljenost revizije - kumulacija tožbenih zahtevkov - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Če imajo zahtevki v tožbi različno podlago, ali pa se uveljavljajo zoper več tožencev, se pravica do revizije praviloma ugotavlja po vrednosti vsakega posameznega zahtevka.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo vse odškodninske zahtevke tožnice proti tožencem.

2.Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožničino pritožbo proti prvostopenjski sodbi.

3.Tožnica je vložila revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča zaradi "nepravilne uporabe procesnega prava in nepravilne uporabe materialnega prava". Predlagala je razveljavitev obeh sodb in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v "ponoven postopek".

4.Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožencem, ki pa na revizijo niso odgovorili.

6.Revizijo je v skladu s 1. in 2. odstavkom 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP, dovoljeno vložiti proti pravnomočni sodbi, izdani na drugi stopnji, kadar vrednost izpodbijanega dela te sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1,000.000 SIT). Pri tem pa je treba tudi upoštevati, da se v primeru, če imajo zahtevki v tožbi različno podlago, ali pa se uveljavljajo zoper več tožencev, pravica do revizije presoja po vrednosti vsakega posameznega zahtevka z različno podlago (2. odstavek 41. člena ZPP).

7.V obravnavani zadevi je tožnica uveljavljala proti tožencu M. J. odškodnino 800.000 SIT, proti toženki L. J. odškodnino 300.000 SIT, proti tožencema M. in H. J. pa solidarno štiri odškodninske zahtevke z različno podlago:

– zahtevek za denarno zadoščenje v zvezi s telesnimi poškodbami dne 25.10.1997, v znesku 400.000 SIT; – denarno zadoščenje v zvezi s telesnimi poškodbami dne 24.11.1998, v znesku 250.000 SIT; – satisfakcijo za duševne bolečine zaradi vselitve obeh tožencev v otroško sobo, v znesku 800.000 SIT in – odškodnina za poškodovano pohištvo, v znesku 50.000 SIT.

8.Vsi našteti posamezni zahtevki imajo različno podlago, pri tem pa nobeden ne presega revizijske meje 4.172,093 EUR (denarni ekvivalent 1.000.000 SIT). Tožničino revizijo je sodišče zato zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III Ips 137/2007, enako tudi III Ips 95/2008
Sklep II Ips 251/2005, enako tudi II Ips 889/2007, II Ips 766/2006, II Ips 559/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-01-18

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - kapitalizirane obresti - zavrženje revizije

Ker je dovoljenost revizije odvisna od vrednosti spornega predmeta, se kapitalizirane zamudne obresti, uveljavljene poleg glavnice, ne upoštevajo.

Tožnica je zahtevala plačilo razlike med najemninama po najemni pogodbi z dne 15.1.1993 o toženkinem najemu tožničinega stanovanja v Ljubljani in po najemni pogodbi z dne 16.1.1993 o tožničinem najemu toženkinega stanovanja v Ljubljani. Razlika za obdobje od januarja 1999 do decembra 2001 naj bi znašala 3.669,30 EUR (prej: 879.312 SIT), kapitalizirane zamudne obresti od zapadlosti posamezne razlike najemnine do 20.12.2001 naj bi znašale 1.432,53 EUR (prej: 343.291,31 SIT) in kapitalizirane zamudne obresti od z zamudo izvršenih plačil naj bi znašale 15,28 EUR (prej: 3.661,53 SIT).

Sodišče prve stopnje je tožbeni zahtevek v celoti zavrnilo, sodišče druge stopnje pa je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Tožeča stranka je vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlagala spremembo izpodbijane sodbe.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS št. 26/99-2/2004) je bila revizija vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji in je v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej: 1.000.000 SIT). Izhodišče za ugotovitev pravice do revizije je vrednost spornega predmeta. Če se tožbeni zahtevek nanaša na denarni znesek, je za ugotovitev vrednosti spornega predmeta odločilna vrednost glavnega zahtevka (prvi odstavek 39. člena ZPP). Pri tem se obresti in druge postranske terjatve ne upoštevajo, če se ne uveljavljajo kot glavni zahtevek (drugi odstavek 39. člena ZPP). Obresti so glavni zahtevek takrat, kadar so osnovni razlog pravde. V obravnavanem primeru je glavni zahtevek neplačana najemnina v znesku 3.669,30 EUR (prej: 879.312 SIT), zneska 1.432,53 EUR (prej: 343.291,31 SIT) in 15,28 EUR (prej: 3.661,53 SIT) pa predstavljata kapitalizirane zakonske zamudne obresti od navedene glavnice in predstavljata postranski terjatvi. Prava vrednost spornega predmeta je torej v skladu z 39. členom ZPP v obravnavani zadevi 3.669,30 EUR (prej: 879.312 SIT), ki ne presega praga za dovoljenost revizije 4.172,93 EUR (prej: 1.000.000 SIT) iz drugega odstavka 367. člena ZPP. To pa pomeni, da revizija ni dovoljena, zaradi česar jo je bilo treba zavreči (377. člen ZPP).

ZPP člen 39, 39/1, 39/2, 367, 367/2, 377.

Opr. št: II Ips 889/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:II.IPS.889.2007

Opr. št: II Ips 766/2006, ECLI:SI:VSRS:2006:II.IPS.766.2006

Opr. št: II Ips 559/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:II.IPS.559.2007

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 253/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-01-18

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - odškodninski spor - pravna in dejanska podlaga tožbenega zahtevka - zavrženje revizije

Dovoljenost revizije je odvisna od vrednosti glavnega zahtevka za vsakega od na različni pravni in dejanski podlagi vtoževanega zneska posebej.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo zneska 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT) z zakonskimi zamudnimi obrestmi in zneska 1.842,04 EUR (prej 441.425,72 SIT) z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti drugostopenjski sodbi je tožnik vložil revizijo. Uveljavlja revizijske razloge zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Predlaga spremembo in podredno razveljavitev izpodbijane sodbe.

Po 375 členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99-2/2004) je bila revizija vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Tožnik je proti toženi stranki uveljavljal dva zahtevka, ki imata različno dejansko in pravno podlago. Prvi zahtevek je bil za plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo v znesku 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT) in drugi zahtevek za plačilo odškodnine za premoženjsko škodo v znesku 1.842,04 EUR (prej 441.425,72 SIT). Pravica do revizije je v premoženjskih sporih odvisna od vrednosti glavnega zahtevka, v primeru različnih pravnih in dejanskih podlag pa je dovoljenost revizije odvisna od vrednosti vsakega posameznega zahtevka (drugi odstavek 41. člena ZPP). Za dovoljenost revizije je po drugem odstavku 367. člena ZPP odločilno, da vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 4.172,93 EUR (prej 1.000.000 SIT). Tako se pri presojanju dovoljenosti revizije kot vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe upošteva vrednost glavnega zahtevka za vsakega od navedenih zahtevkov posebej. Ker pa v tem postopku nobeden od uveljavljenih zahtevkov ne presega revizijskega praga iz drugega odstavka 367. člena ZPP, revizija ni dovoljena. Zato jo je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo.

ZPP člen 39, 39/1, 39/2, 41, 41/2, 367, 367/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 120/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-01-25

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi nezadovoljstva z vodenjem drugih sodnih postopkov - tožena stranka sodnik pristojnega višjega sodišča

Tožnikovo dosedanje nezadovoljstvo s sodnimi postopki, ki so tekli pred različnimi sodišči in njegovo osebno nezaupanje v sodnike teh sodišč, sicer ne more biti razlog za prenos pristojnosti. Ker pa sta toženi stranki sodnici Višjega sodišča v Ljubljani in Okrožnega sodišča v Ljubljani, je zaradi varovanja zunanje nepristranskosti sodišča, vrhovno sodišče predlogu ugodilo.

Za sojenje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Celju.

Tožnik, ki je vložil tožbo zoper Republiko Slovenijo, A A. in B. B., predlaga prenos pristojnosti na drugo okrožno sodišče zunaj pristojnostnega območja Višjega sodišča v Ljubljani. Predlog utemeljuje z nezaupanjem v sodnike sodišč s tega območja in s slabimi izkušnjami s sodnimi postopki, ki so tekli pred temi sodišči.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 in nasl.). Tožnikovo dosedanje nezadovoljstvo s sodnimi postopki, ki so tekli pred različnimi sodišči v Ljubljani in Domžalah in njegovo osebno nezaupanje v sodnike teh sodišč sicer ne more biti razlog za prenos pristojnosti. Ker pa sta toženi stranki sodnici - A. A. Višjega sodišča v Ljubljani, B. B. pa Okrožnega sodišča v Ljubljani, je zaradi varovanja zunanje nepristranskosti sodišča vrhovno sodišče predlogu ugodilo in pristojnost preneslo na Okrožno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.