TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep X Ips 301/2008, enako tudi X Ips 269/2008, X Ips 267/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-22

revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme

Ker revident v reviziji ni niti neposredno niti opisno navedel, kateri pogoj za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v obravnavanem primeru izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti.

Zoper pravnomočno sodbo je tožeča stranka dne 5.1.2007 vložila pritožbo. Po pozivu sodišča je podala izjavo, da naj se vložena pritožba šteje kot revizija.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnica izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi drugega odstavka 59. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS, Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00) zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 12.4.2006, s katero je ta združila pritožbeni postopek zoper delno odločbo Upravne enote Maribor z dne 31.1.2005 in zoper delno odločbo istega upravnega organa z isto številko z dne 21.9.2005, ter odločila tako, da je ugodila pritožbi in odpravila delno odločbo z dne 31.1.2005, in zadevo prvostopnemu upravnemu organu vrnila v ponovno odločanje, pritožbi zoper delno odločbo z dne 21.9.2005, pa je delno ugodila in jo spremenila tako, da je znesek 22.558 DEM nadomestila z zneskom 15.790,60 DEM, znesek 11.279 DEM pa z zneskom 7.895,30 DEM, v preostalem pa je pritožbo zavrnila.

Po drugem odstavku 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) je revizija dovoljena, če je podan eden tam navedenih pogojev za njeno dovolitev.

Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revident v reviziji ni niti neposredno niti opisno navedel, kateri pogoj za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v obravnavanem primeru izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

Opr. št: X Ips 269/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.269.2008

Opr. št: X Ips 267/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.267.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 587/2007, enako tudi X Ips 193/2007, X Ips 615/2007, X Ips 744/2007
Sklep X Ips 248/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-08

Revizija ni dovoljena v sporih, v katerih je dovoljena pritožba.

S sodbo, št. U 2735/2005-16 z dne 12.9.2006, je Upravno sodišče Republike Slovenije zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 10.11.2005. Zavrnilo je tudi zahtevo za povrnitev stroškov postopka.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je s sodbo, št. I Up 1680/2006-3 z dne 14.2.2008, zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Dne 15.4.2008 je tožnik po odvetniku zoper navedeno sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije v zvezi s sodbo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije vložil revizijo.

Po določbi prvega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in št. 26/07 – sklep US) je revizija dovoljena zoper pravnomočno sodbo, izdano na prvi stopnji. V tretjem odstavku 83. člena ZUS-1 je določeno, da revizija ni dovoljena v sporih, v katerih je dovoljena pritožba. V tem upravnem sporu je bila pritožba dovoljena, tožnik jo je vložil in o pritožbi je vrhovno sodišče odločilo tako, da je pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo. Ker zoper sodbo sodišča druge stopnje revizija v upravnem sporu ni predvidena, je Vrhovno sodišče Republike Slovenije v skladu z 89. členom ZUS-1 revizijo kot nedovoljeno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 546/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-08-21

revizija - postulacijska sposobnost za vložitev revizije - pravniški državni izpit

Če revizijo vloži oseba, ki nima postulacijske sposobnosti za njeno vložitev, jo sodišče zavrže kot nedovoljeno.

Zoper pravnomočno prvostopno sodbo je tožeča stranka sama dne 8.7.2008 vložila vlogo, ki jo je naslovila „revizija in pritožba“.

Tožeča stranka je sicer vložila eno vlogo z naslovom „revizija in pritožba“, vendar iz njene vsebine izhaja, da napada zgolj tisti del prvostopne sodbe, s katerim je bila njena tožba zavrnjena (2. točka izreka sodbe), ne pa tisti del, s katerim je bila njena tožba zavržena zaradi pomanjkanja pravnega interesa (1. točka izreka tožbe). Zaradi tega je vrhovno sodišče njeno vlogo obravnavalo zgolj kot revizijo.

Po določbi 2. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/07-UPB3 in 45/08-ZArbit). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določbi 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno tudi določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Po 3. odstavku 83. člena ZUS-1 revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice, tožeča stranka pa je v obravnavani zadevi revizijo vložila sama, pri tem pa ni izkazala in tudi ne navajala, da ima opravljen pravniški državni izpit. Upoštevaje pravno mnenje, sprejeto na Občni seji Vrhovnega sodišča RS dne 26.6.2002, da sodišče zavrže revizijo, ki jo je vložila stranka sama, če ni najpozneje v njej izkazala, da ima opravljen pravniški državni izpit, revizijsko sodišče revidenta v obravnavani zadevi tudi ni pozivalo na predložitev dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu, temveč je revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 22/2, 83, 83/3.ZPP člen 86, 86/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 190/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-22

pritožba zoper sklep vrhovnega sodišča - izločitev sodnika

Pritožba zoper sklep Vrhovnega sodišča RS ni dovoljena. Če ni bilo obravnave mora stranka predlagati izločitev sodnika do izdaje odločbe. Če tega stranka ne stori, morebitna udeležba sodnika, ki bi moral biti izločen, ni razlog za pritožbo.

Z izpodbijanim sklepom je vrhovno sodišče kot pritožbeno sodišče zavrglo tožničino pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije v Ljubljani, opr. št. U 313/2008-2 z dne 27.2.2008, s katero je sodišče prve stopnje zavrnilo tožničino tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 9.1.2008. Z navedeno odločbo je tožena stranka zavrnila tožničino prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči v izvršilni zadevi Okrajnega sodišča v Kranju.

V pritožbi tožnica vrhovnemu sodišču predlaga, da ponovno obravnava zadevo in da se "izloči in razreši svojih dolžnosti" sodnik, ki je kot predsednik senata vrhovnega sodišče podpisal izpodbijani sklep, zaradi hujših kršitev pri izvrševanju uradnih dolžnosti.

Na podlagi določbe 1. odstavka 127. člena Ustave RS (URS) je vrhovno sodišče najvišje sodišče v državi. Zakon o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US) ne predvideva rednega ali izrednega pravnega sredstva zoper odločitve (sodbe ali sklepe), ki jih sprejme vrhovno sodišče v postopku upravnega spora.

Ker tožničina pritožba ni dovoljena, jo je vrhovno sodišče na podlagi določb 352. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP-UPB3; Uradni list RS, št. 73/07) v zvezi s 1. odstavkom 22. člena ZUS-1 kot nedovoljeno zavrglo.

Pritožnica v pritožbi predlaga tudi izločitev vrhovnega sodnika, ki je sodeloval pri sprejemu izpodbijanega sklepa kot predsednik senata, pri čemer kot razloge navaja "hujše kršitve pri izvrševanju uradnih dolžnosti". Svojega predloga tožnica ne obrazloži.

Stranka na podlagi 1. odstavka 72. člena ZPP-UPB3 lahko zahteva izločitev sodnika, vendar pa mora podati zahtevo za izločitev takoj ko izve, da je podan razlog za izločitev, vendar najpozneje do konca obravnave pred pristojnim sodiščem, če ni bilo obravnave, pa do izdaje odločbe (2. odstavek 72. člena ZPP-UPB3). Stranka mora v zahtevi navesti okoliščine, na katere opira svojo zahtevo za izločitev (3. odstavek 72. člena ZPP-UPB3).

V obravnavanem primeru pritožnica ni zahtevala izločitve sodnika do izdaje izpodbijanega sklepa I Up 123/2008 z dne 3.4.2008, ki ga je kot predsednik senata podpisal izločevani sodnik. Upoštevaje določbo 2. odstavka 72. člena ZPP-UPB3, in ker pritožba zoper sklep vrhovnega sodišča sploh ni dovoljena, tudi morebitna udeležba sodnika, ki bi moral biti izločen, ne predstavlja pritožbenega razloga.

ZPP člen 72, 72/1, 72/2, 72/3, 352.URS člen 127, 127/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I Up 69/2010, enako tudi I Up 71/2010, I Up 73/2010, I Up 220/2010, I Up 75/2010, II Upr 81/2009, II Upr 82/2009, I Up 514/2011
Sklep I Up 173/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-07

dopustnost tožbe - navedba akta, ki se izpodbija - izpodbijanje prvostopenjske ali drugostopenjske upravne odločbe

Sodišče prve stopnje je tožnico pravilno opozorilo in jo tudi napotilo, da mora izpodbijati odločbo prvostopnega organa, kar je v skladu z določbo 2. člena ZUS-1. Ker tožnica ni sledila napotilu sodišča in je vztrajala, da je predmet izpodbijanja drugostopna odločba, ta pa ne more biti predmet upravnega spora, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je tožbo zavrglo.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom na podlagi 4. točke 1. odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrglo kot nedopustno tožničino tožbo. Pri predhodnem preizkusu tožbe je ugotovilo, da tožnica v upravnem sporu izpodbija odločbo tožene stranke z dne 24.1.2007, ki je zavrnila njeno pritožbo zoper odločbo Inšpektorata RS za okolje in prostor z dne 30.8.2006. Z dopisom z dne 28.1.2008 je sodišče tožnico pozvalo, da naj popravi tožbo in jo poučilo, da mora stranka, ki s pritožbo pri drugostopnem organu ni uspela, po določbi veljavnega ZUS-1 izpodbijati akt, s katerim se posega v pravni položaj tožnika, kar je v obravnavanem primeru akt prvostopnega organa. Tožnico je sodišče opozorilo, da bo v primeru, če tožbe ne bo popravila po njegovem napotilu in pouku, ravnalo v skladu z določbami 36. člena ZUS-1 in jo zavrglo.

V razlogih izpodbijanega sklepa je sodišče navedlo, da tožnica ni ravnala v skladu z napotilom sodišča. V popravku tožbe z dne 18.2.2008 je ponovno navedla, da izpodbija drugostopno odločbo in zahtevala njeno odpravo. Zato je njeno tožbo kot nedopustno zavrglo.

Tožnica vlaga pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje in v njej pojasnjuje, da je odločitev tožene stranke napačna in da ni bilo pogojev za ukrepanje urbanističnega inšpektorja, ker je bila sporna ograja zgrajena že pred letom 1950 in ne gre za gradnjo novega objekta ampak le za investicijsko vzdrževalna dela. Predlaga ugoditev pritožbi in odpravo odločbe MOP.

Po presoji pritožbenega sodišča je odločitev sodišča prve stopnje pravilna in zakonita. Sodišče prve stopnje je tožnico pravilno opozorilo in jo tudi napotilo, da mora izpodbijati odločbo prvostopnega organa, kar je v skladu z določbo 2. člena ZUS-1. Ker tožnica ni sledila napotilu sodišča in je vztrajala, da je predmet izpodbijanja drugostopna odločba, ta pa ne more biti predmet upravnega spora, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilo, ko je tožbo zavrglo.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče zavrnilo neutemeljeno pritožbo in potrdilo izpodbijani sklep (76. člen v zvezi z 82. členom ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 1524/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-08

Pisanja v upravnem sporu se vročajo pooblaščencu stranke, kadar ga le-ta ima. Povratnica v spisu dokazuje, da so bili taksni opomini vročeni pooblaščencu tožeče stranke, zato je treba šteti, da je stranka opomin prejela.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopenjsko sodišče ugotovilo, da tožeča stranka kot taksni zavezanec v predpisanem 15 dnevnem roku od prejema taksnega opomina ni plačala takse za tožbo v vrednosti 800 točk in takse za opomin v vrednosti 250 točk ter da je glede na to zavezanec dolžan plačati takso v znesku 19.950,00 SIT in kazensko takso v višini 50% pribitka v znesku 9.975,00 SIT. Na podlagi 30. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-UPB1; Uradni list RS, št. 20/04) je nato izvajalcu plačilnega prometa naložilo, naj s transakcijskega računa tožeče stranke prenese dolgovani znesek na vplačilni račun sodnih taks.

V pritožbi zoper navedeni sklep tožeča stranka navaja, da nima denarja za plačilo sodne takse. Poleg tega ni dobila opomina za plačilo sodne takse, saj odvetnik ni tožeča stranka.

S pritožbenimi navedbami o tem, da ni zmožna plačati sodne takse, tožeča stranka izpodbijanemu sklepu niti ne očita kakšne nepravilnosti ali nezakonitosti, zaradi katerih se lahko izpodbija sodne odločbe in ki so določene v prvem odstavku 75. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US RS) - bistvena kršitev določb postopka v upravnem sporu, zmotna uporaba materialnega prava, zmotno ali nepopolno ugotovljeno dejansko stanje. Nezmožnost plačila torej ni pritožbeni razlog, lahko je le razlog za taksno oprostitev, v skladu s pogoji, ki jih določa ZST, kar pa ni predmet tega upravnega spora.

Glede na to, da se morajo pisanja v upravnem sporu vročati pooblaščencu stranke, kadar ga le-ta ima - v skladu s 137. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP-UPB3; Uradni list RS, št. 73/07, 101/07 - odl. US RS, 102/07 - odl. US RS) v zvezi z drugim odstavkom 22. člena ZUS-1 - tudi ni utemeljen ugovor, da stranki (neposredno) ni bil vročen opomin, saj ga je prejel njen pooblaščenec, kot izhaja iz povratnice, ki se nahaja v spisu.

Glede na navedeno in glede na to, da pritožbeno sodišče ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo na podlagi 76. člena v zvezi s prvim odstavkom 82. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I Up 177/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-15

PRAVO VIZUMOV, AZILA IN PRISELJEVANJA - UPRAVNI SPOR

azil - podaljšanje omejitve gibanja - pravni interes za pritožbo

Ker je z izpodbijanim sklepom odrejena omejitev gibanja prenehala učinkovati, si tožnik ne more izboljšati pravnega položaja, zato ne izkazuje več pravnega interesa za varstvo svojih pravic in pravnih koristi v upravnem sporu.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in št. 26/07-sklep US) v zvezi s 75. členom Zakona o mednarodni zaščiti (ZMZ, Uradni list RS, št. 111/07) zavrnilo tožnikovo tožbo zoper sklep tožene stranke z dne 7.3.2008. S tem sklepom je tožena stranka tožniku podaljšala omejitev gibanja za en mesec oziroma do prenehanja razlogov oziroma do pravnomočno končanega azilnega postopka na prostore azilnega doma, in sicer od dne 9.3.2008 do dne 9.4.2008.

V obrazložitvi sodbe sodišče prve stopnje soglaša s toženo stranko, da je še vedno podan razlog za omejitev gibanja po 1. alineji 1. odstavka 51. člena ZMZ, zato je odločitev, da se tožniku omejitev gibanja podaljša, skladna z določbo 3. odstavka 51. člena ZMZ.

Tožnik v pritožbi uveljavlja vse pritožbene razloge iz 75. člena ZUS-1. Navaja, da je bil tožnik prisiljen pobegniti iz matične države zaradi sistematičnega in dolgotrajnega preganjanja. Tožena stranka bi zato morala tožnika zaslišati in ker ga ni, je sodba nezakonita. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje, da opravi nov postopek.

Tožena stranka na pritožbo ni odgovorila.

Pritožbo je moralo pritožbeno sodišče zavreči .

Pritožbeno sodišče meni, da tožnik v obravnavani zadevi ne izkazuje več pravnega interesa za vložitev pritožbe zoper izpodbijano sobo. Pravni interes mora biti konkreten in neposredno podan ves čas upravnega spora.

Ker v s tožbo izpodbijanem sklepu tožene stranke odrejena omejitev gibanja za tožnika preneha učinkovati dne 9.4.2008, ta datum pa je že potekel, si tožnik svojega pravnega položaja ne more izboljšati. Zato po presoji pritožbenega sodišča s potekom navedenega dne tožnik ne izkazuje več pravnega interesa za varstvo svojih pravic oziroma pravnih koristi v upravnem sporu.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zoper izpodbijano sodbo zavrglo na podlagi 1. odstavka 22. člena in 2. odstavka 72. člena ZUS-1, v zvezi z določbama 3. odstavka 343. člena in 1. odstavka 351. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 36/04-UPB).

ZUS-1 člen 22, 22/1, 72, 72/2.ZPP člen 343, 343/3, 351, 351/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 861/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-15

dovoljenost revizije - trditveno in dokazno breme

Tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije je na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revidenta v reviziji nista niti neposredno niti opisno navedla, kateri pogoj za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v obravnavanem primeru izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti.

Zoper pravnomočno sodbo sta tožeči stranki dne 12. 12. 2007 (prvotožnik) oziroma 13.12.2007 (drugotožnica) vložili vsaka svojo revizijo.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnica izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US) zavrnilo tožbo zoper odločbo Upravne enote Kranj z dne 29.3.2007, v zvezi z odločbo Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano z dne 26.6.2007, s katero je ta zavrnila pritožbo zoper zavrnilni del izpodbijane odločbe. Prvostopni upravni organ je v navedeni odločbi med drugim odločil, da se zavrne zahteva tožnikov za vrnitev tam navedenih parcel pokojnemu upravičencu A.A.

Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od treh pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. Ker revidenta v revizijah nista niti neposredno niti opisno navedla, kateri pogoj za dovolitev revizije iz drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v obravnavanem primeru izpolnjen, nobene od revizij ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče obe reviziji v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeni na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 10/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-05-07

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 614/2005

dovoljenost revizije - pomembno pravno vprašanje - odstop od sodne prakse - zelo hude posledice za stranko - trditveno in dokazno breme

Ker je tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti, bi moral revident zatrjevane razloge tudi utemeljiti in izkazati, česar pa ni storil zato revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje, št. U 614/2005-20 z dne 22.11.2007, je tožeča stranka vložila revizijo v kateri navaja, da vlaga pravočasno in dovoljeno revizijo po 1. odstavku v zvezi z 2. in 3. točko 2. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US RS).

S pravnomočno sodbo, ki jo revident izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 20.9.2005, s katero je tožena stranka zavrnila pritožbo tožeče stranke zoper odločbo gradbenega inšpektorja Inšpektorata Republike Slovenije za okolje in prostor, Območne enote M. z dne 12.7.2005.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od v tej določbi navedenih razlogov za njeno dovolitev. Po 2. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo. Po 3. točki 2. odstavka 83. člena pa je revizija dovoljena, če ima odločitev v izpodbijanem upravnem sporu hude posledice za stranko. Revident se v reviziji le pavšalno sklicuje na določbe 2. in 3. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1, pri tem pa niti ne obrazloži in ne dokazuje, da bi bila pogoja iz navedenih zakonskih določb podana. Pavšalno sklicevanje na določbe 2. odstavka 83. člena ZUS-1 pa ne pomeni, da je revident izkazal dovoljenost revizije po citirani zakonski določbi. Ker je po presoji Vrhovnega sodišča RS tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti, bi moral revident zatrjevane razloge tudi utemeljiti in izkazati, česar pa ni storil zato revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.