Sodba VIII Ips 428/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2007-03-27

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - večje število delavcev - program razreševanja presežnih delavcev

Ker je tožena stranka odpovedala pogodbo o zaposlitvi večjemu številu delavcev, bi morala odpoved urejati po 96. členu ZDR in sprejeti program razreševanja presežnih delavcev. Ker takega programa ni sprejela, je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi tožniku iz poslovnega razloga nezakonita.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da se redna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 23.4.2004 razveljavi, da tožniku ni prenehalo delovno razmerje pri toženi stranki ampak da še traja, da je tožena stranka dolžna tožnika pozvati nazaj na delo, mu neprekinjeno dobo vpisati v delovno knjižico in mu za nazaj izračunati in izplačati plače, kot če bi delal.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožena stranka vložila revizijo zaradi revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava. Navajala je, da je sodišče zmotno uporabilo materialno pravo, saj v obravnavanem primeru ni šlo za odpoved večjemu številu delavcev iz poslovnih razlogov, ker je šlo za prekinitev delovnega razmerja le pri štirih delavcih. Ostalim je bila sicer res odpovedana pogodba o zaposlitvi, vendar jim je tožena stranka ponudila v podpis novo pogodbo. Zmotna je tudi odločitev o dveh tujih delavcih, saj sta oba imela v času odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožniku enak položaj kot drugi delavci s pogodbami, sklenjenimi za nedoločen čas. Razlog odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožniku je bila odprodaja njegovega kamiona. Zato je predlagala, da revizijsko sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni in tožnikov tožbeni zahtevek zavrne.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26/99 in nadalj.) vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, in nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Revizija ni utemeljena.  Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (določba 371. člena ZPP).

Revizija ni uveljavljala revizijskega razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka, zato revizijsko sodišče izpodbijane sodbe v tej smeri ni smelo preizkusiti.

Po določbi tretjega odstavka 370. člena ZPP revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Zato revizijsko sodišče izpodbijane sodbe glede tovrstne graje ni smelo preizkusiti.

Sodišče v izpodbijani sodbi glede na ugotovljeno dejansko stanje ni zmotno uporabilo materialnega prava (na kar pazi revizijsko sodišče že po uradni dolžnosti). Pri tem revizijsko sodišče ugotavlja, da je bila odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita v obeh primerih; če je bila dana večjemu številu delavcev ali če je šlo za individualno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, kar sta že ugotovili tudi obe nižji sodišči.

Po določbi prvega odstavka 96. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR - Uradni list RS, št. 42/2002), je delodajalec, ki ugotovi, da bo zaradi poslovnih razlogov postalo nepotrebno delo v obdobju 30 dni najmanj 10 delavcev pri delodajalcu, ki zaposluje več kot 20 in manj kot 100 delavcev, najmanj 10 % delavcev pri delodajalcu, ki zaposluje najmanj 100 delavcev, vendar manj kot 300 delavcev, najmanj 30 delavcev pri delodajalcu, ki zaposluje 300 ali več delavcev, dolžan izdelati program razreševanja presežnih delavcev. Kaj mora program vsebovati, je določeno v 99. členu ZDR.

Ker iz ugotovljenega dejanskega stanja izhaja, da je tožena stranka odpovedala pogodbo o zaposlitvi 21 delavcem (17 + 4), bi vsekakor morala odpoved urejati glede na to, da gre za večje število delavcev, po določbi 96. člena ZDR in sprejeti program razreševanja presežnih delavcev. Po določbi 99. člena ZDR mora program razreševanja presežnih delavcev vsebovati razloge za prenehanje delovnega razmerja, ukrepe za preprečitev ali kar največjo omejitev prenehanja delovnih razmerij, seznam presežnih delavcev in ukrepe in kriterije za izbiro ukrepov za omilitev škodljivih posledic prenehanja delovnega razmerja (zaposlitev pri drugem delodajalcu, denarna pomoč, pomoč pri pričetku samostojne dejavnosti, dokup zavarovalne dobe). Program mora biti tudi finančno ovrednoten. Ker tak program pri toženi stranki ni bil sprejet, je odpoved pogodbe o zaposlitvi (glede na ugotovljeno dejansko stanje) v tožnikovem primeru nezakonita. Zato sta nižji sodišči odločili pravilno, ko sta razveljavili redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov.

Sodišče druge stopnje je na peti strani obrazložitve izrecno ugotovilo, da je tožena stranka ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožniku istočasno na identičnem delovnem mestu zaposlila dva tuja državljana. Ker je to dejanska ugotovitev, na katero je glede na to, da je tožena stranka ni ustrezno izpodbijala, revizijsko sodišče vezano, je možen samo zaključek, da redna odpoved pogodbe o zaposlitvi tudi v primeru, če ne bi šlo za odpoved večjemu številu delavcev, ampak bi tožena stranka res odpovedala pogodbo o zaposlitvi samo štirim delavcem, ne bi bila zakonita. Pogoj za zakonito redno odpoved pogodbe o zaposlitvi (pa tudi izredno), ki je določen v drugem odstavku 88. člena ZDR, je, da mora biti razlog odpovedi resen in utemeljen. Resnega in utemeljenega razloga pa ni mogoče ugotoviti, če se za dela, za katera se odpoveduje pogodba o zaposlitvi, zaposluje druge delavce. Zato tožena stranka z vloženo revizijo ne bi mogla uspeti tudi če bi ji uspelo dokazati, da v obravnavanem primeru ni šlo za odpoved pogodbe o zaposlitvi večjemu številu delavcev.

Ker odpoved pogodbe o zaposlitvi ni bila izvedena v skladu s predpisi, reviziji ni bilo mogoče ugoditi, saj je bila odločitev sodišča druge stopnje v izpodbijani sodbi pravilna. Zato je revizijsko sodišče v skladu z določbo 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba VIII Ips 53/2011, enako tudi VIII Ips 67/2011, VIII Ips 61/2011

Sodba VIII Ips 17/2007, enako tudi VIII Ips 33/2007, VIII Ips 41/2007, VIII Ips 42/2007, VIII Ips 43/2007, VIII Ips 44/2007, VIII Ips 45/2007, VIII Ips 46/2007 in VIII Ips 47/2007