Sklep X Ips 810/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-03-13

denacionalizacija - revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme

Revizija ni dovoljena, če revident v reviziji ni izkazal pogojev za njeno dovolitev.

Tožnica je zoper sodbo sodišča prve stopnje, št. U 591/2007-14 z dne 9.10.2007 vložila revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje z navedbo, da vrednost nepremičnine, ki je predmet postopka, presega vrednost 20.000,00 EUR, da gre za odločitev o pomembnem pravdnem vprašanju in da ima izpodbijana odločitev zelo hude posledice za tožečo stranko. Sklicuje se na 1., 2. in 3. točko 2. odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu.

Z navedeno sodbo, ki je pravnomočna in ki jo revidentka izpodbija, je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) kot neutemeljeno zavrnilo tožbo (revidentke kot tožnice) zoper odločbo Upravne enote Ljubljana z dne 30.11.2006, v zvezi z odločbo Ministrstva za okolje in prostor z dne 20.2.2007. Prvostopni organ je zavrnil zahtevo tožnice in A.A. za denacionalizacijo stavbe, s parc. št. 11, vl. št. 2 k.o. .... Drugostopni organ (zakoniti zastopnik tožene stranke) je pritožbo tožnice zoper to odločbo zavrnil. Ugotovljeno je bilo, da je bila pravna prednica tožnice upravičena do odškodnine za odvzeto premoženje od tuje države (Italije). Zato se glede na določbo 2. odstavka 10. člena Zakona o denacionalizaciji ni štela za upravičenko do denacionalizacije.

Po presoji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije v tem primeru revizije ni mogoče dovoliti.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan eden od v tej določbi navedenih pogojev za njeno dovolitev. Iz revizijskih navedb izhaja, da revidentka uveljavlja dovoljenost revizije po 1., 2. in po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS.

Po 1. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče meritorno odločalo, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000,00 EUR. V obravnavani zadevi pravica oziroma obveznost stranke v izpodbijanem delu dokončnega upravnega akta ni izražena v denarni vrednosti. Tudi sodišče prve stopnje ni meritorno odločalo. Zato določba 1. točke 2. točke 83. člena ZUS-1 ne pride v poštev kot podlaga za dovolitev revizije.

Po 2. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo; po 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1 pa je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki je izpodbijana, v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Toda glede obeh razlogov je revidentka v reviziji navedla le pravno podlago za dovoljenost revizije, ni pa navajala in opisovala nobenih konkretnih okoliščin, ki bi utegnile kazati na izpolnjenost pogojev, predpisanih za dovoljenost revizije. Ker je po presoji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije tako trditveno kot dokazno breme za dokazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 na strani revidentke, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti, bi morala revidentka zatrjevane razloge tudi utemeljiti in izkazati, tega pa ni storila.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi določbe 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.