TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I Up 62/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-12

upravni spor - pritožba - dovoljenost pritožbe - pritožba v tujem jeziku

Pritožba in nadaljnje vloge pritožnika niso vložene v jeziku, ki je pri sodišču v uradni rabi. To sicer ne onemogoča obravnavanja pritožbe, saj je po njenih podatkih mogoče ugotoviti, da je vložena proti uvodoma navedenemu sklepu in da jo je tožnik podpisal, zaradi česar je pritožba popolna (prvi in tretji odstavek 336. člena ZPP). Vendar pa je posledica opisane pomanjkljivosti vložene pritožbe, da jo je pritožbeno sodišče preizkusilo le v mejah razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP).

Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi.

(1) Uvodoma navedeni organ tožene stranke je izdal odločbo z dne 27. 3. 2003 (utemeljeno na tretjem odstavku 91. člena Zakona o industrijski lastnini, Uradni list RS, št. 45/2001–20/2006), s katero je ugotovil, da je patent št. ... z nazivom „...“ prenehal veljati dne 25. 3. 2003. Tožnik, imetnik patenta, je to odločbo izpodbijal v upravnem sporu s tožbo, ki jo je Upravno sodišče Republike Slovenije v Ljubljani (sodišče prve stopnje) zavrglo. Tožnik zdaj s pritožbo izpodbija (uvodoma navedeni) sklep o zavrženju tožbe.

(2) Vrhovno sodišče kot pritožbeno sodišče ugotavlja, da pritožba in nadaljnje vloge pritožnika niso vložene v jeziku, ki je pri sodišču v uradni rabi. Pritožbo je zato na podlagi Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/1999–52/2007, v nadaljevanju: ZPP), katerega določbe se na podlagi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/2006 in 26/2007-sklep Ustavnega sodišča RS, opr. št. U-I-69/07-9 z dne 15. 3. 2007, v nadaljevanju: ZUS-1) primerno uporabljajo glede vprašanj, ki v njem niso urejena, šteti za nerazumljivo vlogo (to izhaja iz drugega odstavka 104. člena ZPP). To sicer ne onemogoča obravnavanja pritožbe, saj je po njenih podatkih mogoče ugotoviti, da je vložena proti uvodoma navedenemu sklepu in da jo je tožnik podpisal, zaradi česar je pritožba popolna (prvi in tretji odstavek 336. člena ZPP). Vendar pa je posledica opisane pomanjkljivosti vložene pritožbe, da jo je pritožbeno sodišče preizkusilo le v mejah razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP).

(3) Tožnik je vložil tožbo v jeziku, ki pri sodišču ni v uradni rabi. Sodišče prve stopnje mu je zato s sklepom, opr. št. U 843/2003-12 z dne 19. 10. 2004, naložilo, naj jo v 15 dneh popravi tako, da sodišču dostavi prevod tožbe v slovenščino. Pri tem ga je poučilo, da bo tožbo zavrglo, če se ne bo ravnal po tem sklepu. Zagroženo sankcijo je nato uresničilo, ko je tožnik vlogo vnovič vložil v tujem jeziku, in izdalo izpodbijani sklep. Pritožbeno sodišče v celoti sprejema razloge, ki jih je sodišče prve stopnje pri tem navedlo, saj so ti skladni z ZPP. Izpodbijani sklep je zato potrdilo, pritožbo pa zavrnilo (76. člen ZUS-1).

ZUS-1 člen 22, 22/1.ZPP člen 366, 366/1, 366/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 531/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-02-14

revizija - postulacijska sposobnost - pravniški državni izpit

Ker revident reviziji ni priložil potrdila o opravljenem pravniškem državnem izpitu oziroma je izrecno izjavil, da ga nima, je revizijsko sodišče nedovoljeno revizijo na podlagi 89. člena ZUS-1 zavrglo.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je tožnik 23. 5. 2007 vložil revizijo. Reviziji ni priložil dokazila o opravljenem pravniškem državnem izpitu, prav tako pa ga ni predložil na poziv Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, št. X Ips 531/2007-6 z dne 6.9.2007, temveč je v odgovoru z dne 12.9.2007 na ta poziv izrecno izjavil, da državnega pravniškega izpita nima in da ne namerava najeti pooblaščenca za rešitev sporne zadeve.

Revizija je izredno pravno sredstvo, za katero Zakon o upravnem sporu (ZUS1, Uradni list RS, št. 105/2006 in št. 26/2007 - sklep US) in Zakon o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 73/2007 – UPB3), ki se na podlagi 22. člena ZUS-1 uporablja primerno za vprašanja postopka, ki niso urejena v ZUS-1, predpisujeta pogoje, kdaj, kako ter kdo sme to izredno pravno sredstvo vložiti. V drugem odstavku 22. člena ZUS-1 je določeno, da se v postopku v upravnem sporu sicer ne uporablja določba tretjega odstavka 86. člena ZPP, da pa v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja dejanja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. V četrtem odstavku 86. člena ZPP pa je določeno, da sme tista pravdna stranka, ki ima sama (ali njen zakoniti zastopnik) opravljen pravniški državni izpit, tudi sama vložiti revizijo. Revizija ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice (drugi odstavek 374. člena ZPP) in tako revizijo sodišče zavrže (377. člen ZPP).

V obravnavanem primeru revident k reviziji ni predložil potrdila o opravljenem pravniškem državnem izpitu oziroma je izrecno izjavil, da ga nima, zato je revizijsko sodišče nedovoljeno revizijo na podlagi 89. člena ZUS-1 zavrglo.

ZUS-1 člen 22, 22/2.ZPP člen 86, 86/3, 86/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 190/2008, enako tudi X Ips 265/2008
Sklep I Up 219/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-08

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) U 416/2006

Če pritožnik pritožbo umakne, sodišče postopek ustavi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožničino tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 28.11.2000 (1. točka izreka izpodbijanega sklepa), zavrnilo pa je tudi zahtevo tožnice za povrnitev stroškov postopka (2. točka izreka).

Zoper navedeni sklep je tožnica vložila pritožbo, ki pa jo je z dopisom z dne 16.5.2008 umaknila.

Po določbi 1. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Ur. l. RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) se v upravnem sporu za vprašanje postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP – UPB3, Ur. l. RS, št. 73/07). Na podlagi 2. odstavka 334. člena ZPP – UPB3 lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče ne izda odločbe. Ker o pritožbi tožeče stranke v tej zadevi pritožbeno sodišče še ni odločilo, je zaradi umika pritožbe šteti, da je pritožbeni postopek ustavljen. V tej zadevi je odločal sodnik posameznik na podlagi 2. odstavka 14. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 14, 14/2, 22, 22/1.ZPP člen 334, 334/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 98/2008, enako tudi X Ips 144/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-03-13

Če stranka sama vloži revizijo in ne izkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit, niti tega ne zatrjuje, se taka revizija zavrže, ker jo je vložila stranka, ki te pravice nima.

Zoper prvostopno sodbo je tožnik sam vložil revizijo, ki jo je prvostopno sodišče prejelo dne 31.12.2007.

Po določbi 2. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP-UPB3, Uradni list RS, št. 73/07). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje, torej zanjo veljata določba 2. odstavka 22. člena ZUS-1 in primerno določba 4. odstavka 86. člena ZPP.

Glede na zgoraj navedeno in glede na to, da je v tem primeru revident revizijo vložil sam in v njej niti ne zatrjuje, da bi imel opravljen pravniški državni izpit, niti o tem ne predloži nobenega dokaza, po presoji vrhovnega sodišča nima postulacijske sposobnosti za revizijo, zato je treba njegovo revizijo zavreči kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1 (ta določa, da nedovoljeno revizijo zavrže senat vrhovnega sodišča) v zvezi z 2. odstavkom 374. člena ZPP, ki določa, da ni dovoljena revizija, ki jo je vložila stranka, ki te pravice nima. Vrhovno sodišče revidentu revizije ni poslalo v dopolnjevanje, saj pomanjkanja svoje postulacijske sposobnosti ne more z ničemer nadomestiti, niti z naknadno vložitvijo revizije po odvetniku, ker bi bila taka revizija prepozna in bi jo bilo treba iz tega razloga zavreči.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/1, 22/2, 83, 89.ZPP člen 86, 86/4, 374, 374/2.

Opr. št: X Ips 144/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.144.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 857/2007
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-03-13

revizija - dovoljenost - hude posledice - trditveno in dokazno breme

Če revident ne izkaže obstoja katerega od pogojev za dovoljenost revizije, se revizija zavrže.

Zoper prvostopno sodbo je tožnik po odvetniku vložil revizijo, ki jo je prvostopno sodišče prejelo dne 11.12.2007. Kot razlog za dovolitev revizije navaja, da ima izpodbijana sodba zanj zelo hude posledice.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnik izpodbija z revizijo, je prvostopno sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US) zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Republike Slovenije z dne 7.5.2007. S to odločbo je ministrstvo med drugim odpravilo sklep Upravne enote Kočevje z dne 19.9.2005, in predlog tožnika z dne 3.10.2003 za obnovo postopka na podlagi 9. točke 260. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP), končanega s sklepom Upravne enote Kočevje z dne 5.6.2002, zavrglo. Ta predlog je tožnik vložil kot zakupnik zemljišč, ki so predmet vračanja članom Agrarne skupnosti A.A. Tožena stranka pa je pojasnila, da ni izkazal, da bi moral biti v postopek vključen kot stranka ali stranski udeleženec, ker tega položaja ni uveljavljal iz naslova svojih vlaganj v ta zemljišča (2. odstavek 60. člen Zakona o denacionalizaciji – ZDen), temveč kot zakupnik teh zemljišč, ki pa glede na določbo 60. člena ZDen ni stranka v postopku denacionalizacije, poleg tega pa ni izkazal pravno upoštevnega zakupnega razmerja.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je zanjo izpolnjen vsaj eden od tam navedenih pogojev, pri čemer je po presoji vrhovnega sodišča tako trditveno kot dokazno breme glede obstoja teh pogojev na strani revidenta.

V tem primeru revident uveljavlja dovoljenost revizije zaradi zelo hudih posledic, ki zanj nastanejo zaradi izpodbijane sodbe, torej po 3. točki 2. odstavka 83. člena. Ta določa, da je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. Revident v reviziji sicer navaja, da bodo zaradi nedovolitve obnove postopka zanj nastale zelo hude posledice, vendar te navedbe ne pojasni in o morebitnem nastanku takih posledic ne predloži nobenega dokaza. Zato po presoji vrhovnega sodišča s tem revident ni niti izkazal, še manj pa dokazal obstoja zelo hudih posledic zanj.

Glede na navedeno vrhovno sodišče meni, da revidentu za dovolitev predlagane revizije v tem primeru ni uspelo izkazati obstoja pogoja iz 3. točke 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Zato je vrhovno sodišče revizijo v obravnavanem primeru zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 428/2007, enako tudi X Ips 429/2007, Ips 430/2007, X Ips 74/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-03-20

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 392/2005

revizija - pogoji za dopustitev revizije - trditveno in dokazno breme

Na strani revidenta je tako trditveno kot dokazno breme glede obstoja pogojev za dovolitev revizije po 2. odstavku 83. člena ZUS-1.

Zoper sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije, Oddelka v Novi Gorici z dne 8.3.2007, je tožnik po odvetniku pravočasno vložil revizijo. V reviziji, ki je vložena iz vseh revizijskih razlogov, tožnik predlaga, da vrhovno sodišče reviziji ugodi in spremeni izpodbijano sodbo, podredno pa, da reviziji ugodi, razveljavi izpodbijano sodbo in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Stroškovnik zajema 750 točk za sestavo revizije, materialne stroške in DDV.

Z navedeno pravnomočno sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 - sklep US RS) kot neutemeljeno zavrnilo tožnikovo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 27.7.2005, s katero je bila spremenjena odločba Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada Koper z dne 10.10.2003, tako, da je bila tožniku na novo odmerjena dohodnina za leto 1999 v znesku 2.379.258,00 SIT, kar je za 980.874,00 SIT višja davčna obveznost (I. točka izreka), tožnikova pritožba zoper navedeno prvostopno odločbo zavrnjena (II. točka izreka) in ugotovljeno, da stroški postopka niso bili priglašeni (III. točka izreka).

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan kateri izmed naslednjih pogojev: če vrednost izpodbijanega dela dokončnega upravnega akta oziroma pravnomočne sodbe, če je sodišče odločilo meritorno, v zadevah, v katerih je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, presega 20.000 EUR (1. točka); če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem pravnem vprašanju ni enotnosti, vrhovno sodišče pa o tem še ni odločalo (2. točka); če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko (3. točka).

Po presoji vrhovnega sodišča je trditveno in dokazno breme obstoja pogoja za dovolitev revizije na strani revidenta. V obravnavanem primeru revizije ni mogoče dovoliti, ker tožnik sploh ni navedel razloga, iz katerega bi bila revizija dovoljena po določbah 83. člena ZUS-1.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. Stroške revizijskega postopka trpi tožnik sam.

Opr. št: X Ips 429/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:X.IPS.429.2007

Opr. št: Ips 430/2007, ECLI:SI:VSRS:2007:IPS.430.2007

Opr. št: X Ips 74/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.74.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 506/2007, enako tudi X Ips 389/2007, X Ips 700/2007, X Ips 59/2008, X Ips 29/2008

Sklep X Ips 587/2007, enako tudi X Ips 193/2007, X Ips 615/2007, X Ips 744/2007
Sklep I Up 148/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-17

Sklep UPRS (zunanji oddelek v Novi Gorici) U 38/2008

Ker tožnik sodne takse ob vložitvi tožbe ni plačal, kar v zadevi ni sporno, ampak je takso za tožbo plačal šele po prejetem opominu, je skladno z določbami ZST dolžan plačati sodno takso tudi za opomin.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 27. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-UPB1, Uradni list RS, št. 20/04) tožniku odmerilo sodno takso za opomin v višini 250 točk, kar znaša ob vrednosti točke 0,0821 EUR na dan nastanka taksne obveznosti 20,53 EUR.

Tožnik vlaga pritožbo zoper navedeni sklep sodišča prve stopnje. Navaja, da mora sodišče postopati s tožbo, kateri ni priloženo potrdilo o plačani taksi, kot z nepopolno vlogo. To pa pomeni, da mora stranko s sklepom pozvati, da vlogo dopolni. Sodišče v pozivu za dopolnitev vloge lahko zahteva od stranke samo to, kar vlogi dejansko manjka. V tem primeru je tožbi manjkalo potrdilo o plačilu takse in ne potrdilo o plačilu pribitka takse za opomin. Sodišče bi od stranke lahko zahtevalo le, da vlogo dopolni tako, da plača takso in predloži potrdilo o tem. Tožnik je v tem primeru takso plačal in tako dopolnil svojo tožbo. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da takse za opomin ni dolžan plačati.

Kot je v izpodbijanem sklepu pravilno obrazložilo že prvostopno sodišče, je po določbah 1. in 2. odstavka 4. člena ZST takso treba plačati takrat, ko nastane taksna obveznost, pri čemer nastane taksna obveznost za vlogo takrat, ko se vloga izroči. Prvostopno sodišče je tožniku tudi pravilno pojasnilo, da sodišče v primerih, ko tožbi ni priloženo dokazilo o plačilu sodne takse, takoj pošlje opomin za plačilo takse za tožbo. ZST namreč v 4. odstavku 26. člena ZST določa, da če prejme sodišče po pošti vlogo, za katero sploh ni plačana ali ni plačana vsa taksa ali če ni predloženo potrdilo o plačilu te takse, pošlje sodišče taksnemu zavezancu opomin, naj v petnajstih dneh od vročitve opomina plača sodno takso. V teh primerih se plača tudi taksa za opomin. Ker tožnik sodne takse ob vložitvi tožbe ni plačal, kar v zadevi ni sporno, ampak je takso za tožbo plačal šele po prejetem opominu, je skladno s citiranimi določbami ZST zato dolžan plačati sodno takso tudi za opomin.

Neutemeljen je tožnikov pritožbeni ugovor, da bi moralo prvostopno sodišče njegovo tožbo, kateri ni bilo priloženo potrdilo o plačani taksi, šteti kot nepopolno vlogo. Kot je tožniku v izpodbijanem sklepu pravilno pojasnilo že prvostopno sodišče, njegova tožba z dne 17.1.2008, samo iz razloga, ker ji ni bilo priloženo navedeno potrdilo, ni nepopolna, ampak je po določbah ZUS-1 sposobna za obravnavanje.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 76. člena v zvezi s 1. odstavkom 82. člena ZUS-1 pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep prvostopnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 190/2008, enako tudi X Ips 265/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-17

revizija - postulacijska sposobnost - pravniški državni izpit

Stranka, ki sama vloži revizijo, mora najkasneje ob vložitvi revizije izkazati, da ima opravljen pravniški državni izpit.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje, št. U 3019/2006-13 z dne 13.2.2008, je stranka z interesom, I.R. (revidentka), novinarka ..., sama vložila revizijo.

Po določbi 2. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07-sklep US) lahko dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravlja stranka samo po pooblaščenci, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Glede na določbo 1. odstavka 22. člena ZUS-1 se za vprašanja postopka, ki v ZUS-1 niso urejena, primerno uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, to je sedaj Zakon o pravdnem postopku (ZPP-UPB3, Uradni list RS, št. 73/07). Ta pa v 4. odstavku 86. člena določa, da sme pravdna dejanja v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi opravljati tudi stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če ima opravljen pravniški državni izpit. Po določbi 83. člena ZUS-1 je revizija izredno pravno sredstvo v upravnem sporu, saj se vloži zoper pravnomočno odločitev sodišča prve stopnje Stranka, ki sama vloži revizijo, mora zato najkasneje ob vložitvi revizije izkazati, da ima opravljen pravniški državni izpit. Če tega ne izkaže, revizija ni dovoljena, saj jo je vložila stranka, ki te pravice nima (3. odstavek 83. člena ZUS-1).

V obravnavanem primeru je revidentka revizijo vložila sama in v njej kot tudi v predhodnem postopku ni zatrjevala, da ima opravljen pravniški državni izpit, niti o tem ni predložila nobenega dokaza. Zato je revizijsko sodišče nedovoljeno revizijo zavrglo na podlagi 89. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 22, 22/2, 83, 83/3.ZPP člen 86, 86/4.

Opr. št: X Ips 265/2008, ECLI:SI:VSRS:2008:X.IPS.265.2008

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep X Ips 96/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-04-10

Če revident v reviziji ne navaja revizijskih razlogov za dovolitev revizije, se taka revizija kot nedovoljena zavrže.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje je tožnica dne 12.2.2008 vložila revizijo. Uveljavlja bistvene kršitve določb postopka v upravnem sporu iz zmotno uporabo materialnega prava. Predlaga, da se reviziji ugodi in izpodbijana sodba spremeni ter odpravijo upravne odločbe.

S pravnomočno sodbo, ki jo tožnica (revidentka) izpodbija z revizijo, je sodišče prve stopnje na podlagi določbe 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) zavrnilo tožbo tožnice zoper odločbo tožene stranke z dne 24.5.2007 v zvezi z odločbo tožene stranke z dne 7.8.2007. Z odločbo prve stopnje je bilo ugotovljeno, da se E.P., roj. 19.11.1911 v M. od 28.8.1945 ni štela za jugoslovansko državljanko in da se od 25.6.1991 do svoje smrti dne 19.5.1994 ni štela za državljanko Republike Slovenije. Pritožbo zoper odločbo prve stopnje je drugostopenjski organ zavrnil.

Po določbi 2. odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je podan vsaj eden izmed revizijskih razlogov. Revizijski razlogi predstavljajo pogoj za dovolitev revizije. Navedeni so v 1., 2. in 3. točki 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Trditveno in dokazno breme za izkazovanje izpolnjenosti pogojev za dovolitev revizije je na strani revidentke, saj revizije po uradni dolžnosti v upravnem sporu ni mogoče niti uvesti niti voditi.

Revidentka v reviziji niti ne zatrjuje, še manj pa obrazloži in dokazuje, da bi bil za dovoljenost revizije podan kakšen izmed razlogov iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1. Zato revizije v tem primeru ni mogoče dovoliti.

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče Republike Slovenije kot revizijsko sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi določbe 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 390/2008, enako tudi X Ips 390/2007

Sklep X Ips 471/2008, enako tudi X Ips 88/2008
Sklep X Ips 474/2008
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2008-08-14

Sodba UPRS (zunanji oddelek v Celju) U 13/2006

davki - revizija - dovoljenost - trditveno in dokazno breme

Trditveno in dokazno breme, da so izpolnjeni pogoji po 2. odstavku 83. člena ZUS-1 za dovolitev revizije, so na strani revidenta. Če ta ne zatrdi ali dokaže, da izpolnjuje pogoje, vrhovno sodišče njegovo revizijo zavrže kot nedovoljeno. Zgolj navedba vrednosti spornega predmeta, brez kakršnekoli dodatne navedbe v zvezi z dovoljenostjo revizije, pa po stališču vrhovnega sodišča za dovolitev revizije ne zadostuje.

Zoper pravnomočno sodbo prvostopenjskega sodišča je tožeča stranka po odvetnici dne 20.6.2008 vložila revizijo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbo zoper odločbo tožene stranke z dne 30.11.2005, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper sklep Davčnega urada Celje z dne 4.11.2003, o prisilni izterjavi davčnih obveznosti izbrisane družbe A., d.o.o.

Po 2. odstavku 83. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06 in 26/07 – sklep US) je revizija dovoljena, če je podan eden od tam navedenih pogojev za njeno dovolitev. Po presoji vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o obstoju pogojev za dovolitev revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti oziroma uvesti. O ustavnosti tega stališča se je izreklo tudi Ustavno sodišče RS, ki je v sklepu, št. Up-858/08 z dne 3.6.2008, ugotovilo, da to stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

Ker tožeča stranka v reviziji ni niti neposredno niti opisno navedla, kateri pogoj za dovolitev revizije iz 2. odstavka 83. člena ZUS-1 naj bi bil v tem primeru izpolnjen, revizije ni mogoče dovoliti. Zgolj navedba vrednosti spornega predmeta (pcto. 81.790,00 EUR), brez kakršnekoli dodatne navedbe v zvezi z dovoljenostjo revizije, pa po stališču vrhovnega sodišča za dovolitev revizije ne zadostuje.

Glede na navedeno je vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.