Sodba II Ips 175/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-05-11

pravice in dolžnosti staršev - odsvojitev stvari iz otrokovega premoženja - soglasje Centra za socialno delo (CSD) - naknadno soglasje - koristi otroka - ničnost - izpodbojnost - razveljavitev izpodbojne pogodbe - prenehanje pravice - prekluzivni roki

Določba 111. člena ZZZDR omogoča staršem mladoletnega otroka, da odsvojijo stvari iz otrokovega premoženja le zaradi njegovega preživljanja, vzgoje in izobrazbe, ali če to zahteva kaka druga njegova korist, vendar le s privolitvijo Centra za socialno delo.

Pri razlagi, ali je imelo postopanje v nasprotju z navedeno zakonsko določbo v navedenih primerih za posledico ničnost, je odločilno, da opisano določilo ZZZDR varuje le koristi otroka.

Pravni posel, sklenjen brez ustrezne privolitve, ob kasneje podani privolitvi lahko postane veljaven (primerjaj 59. člen ZOR).

Stranki trpita vsaka svoje revizijske stroške.

Mladoletna tožnica, zastopana po očetu kot zakonitem zastopniku, je dne 5.11.1997 sklenila kot prodajalka kupoprodajno pogodbo z toženko kot kupcem, katere predmet je bila vrstna stanovanjska hiša v Mariboru, za dogovorjeno kupnino 170.000 DEM. Zaradi posledic neizpolnitve te pogodbe je prišlo do pravde, v kateri pa sta stranki sklenili pred sodiščem dne 31.5.1999 poravnavo, s katero sta kupoprodajno pogodbo razvezali, mladoletna tožnica (v omenjeni pravdi toženka) pa se je zavezala sedanji toženki plačati tolarsko protivrednost zneska 80.000 DEM.

V tu obravnavani pravdni zadevi, v kateri je tožnica, tokrat zastopana po skrbnici za posebne primere, postavljeni pri Centru za socialno delo Maribor, zahtevala ugotovitev ničnosti kupoprodajne pogodbe in sodne poravnave, pa je sodišče prve stopnje tožbeni zahtevek zavrnilo. Tožeča stranka se je pritožila, vendar je sodišče druge stopnje njeno pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Tožeča stranka vlaga revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 6. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in predlaga razveljavitev sodb sodišč druge in prve stopnje in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Vztraja pri stališču, da sta oba pravna posla nična. Varstvo otrok je možno le na način, da se v celoti spoštuje določba 111.

člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (ZZZDR). Pravni posli, sklenjeni v nasprotju s tem prisilnim predpisom, ne morejo imeti pravnega učinka in so nični. V primeru sodne poravnave pa gre celo za ravnanje v nasprotju z določili 3. člena ZPP. Kratki roki, predvideni za izpodbijanje pravnih poslov, ne zagotavljajo varstva mladoletnih oseb, ker mladoletnik ni seznanjen z napakami pravnega posla že ob njegovi sklenitvi, temveč mnogo kasneje, kar bi bilo glede na razlago, ki jo sprejema izpodbijana sodba, prepozno. Pri tem se revizija sklicuje na nekatere primere sodne prakse in spremljajočo teoretično razlago.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS in toženi stranki, ki je nanjo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev.

Določba 111. člena ZZZDR omogoča staršem mladoletnega otroka, da odsvojijo stvari iz otrokovega premoženja le zaradi njegovega preživljanja, vzgoje in izobrazbe, ali če to zahteva kaka druga njegova korist, vendar le s privolitvijo Centra za socialno delo. V obravnavanem primeru ni dvoma, da je oče mladoletne tožnice v njenem imenu kot njen zakoniti zastopnik prodal nepremičnino, ki je bila njena last in da je to storil brez privolitve Centra za socialno delo. Tudi o tem ni dvoma, da je bila sodna poravnava dne 31.5.1999 sklenjena v enakih okoliščinah, saj je tudi tedaj mladoletno tožnico zastopal le njen oče. Vendar pa ima izpodbijana sodba prav, ko postavlja v ospredje presojo, v čigavo škodo so bila kršena določila člena 111 ZZZDR. Pri razlagi, ali je imelo postopanje v nasprotju z navedeno zakonsko določbo v navedenih primerih za posledico ničnost, je odločilno, da opisano določilo ZZZDR varuje le koristi otroka. Ne glede na to, pa so bile v obravnavanem primeru prav s sodno poravnavo z dne 31.5.1999 otrokove koristi v celoti zavarovane, saj je bila pogodba, s katero je mladoletna tožnica prodala nepremičnino toženki, razveljavljena, kar pomeni, da je bilo vzpostavljeno prejšnje stanje, ko tožničine koristi niso bile v ničemer prizadete. Sicer pa že načeloma ni mogoče trditi, da bi bili pravni posli, sklenjeni v nasprotju z določili 111. člena ZZZDR, nični. Pravni posel, sklenjen brez ustrezne privolitve, namreč ob kasneje podani privolitvi lahko postane veljaven (primerjaj 59. člen ZOR). Končno pa je po določbi 103. člena ZOR pogodba, ki nasprotuje ustavnim načelom, prisilnim predpisom ali družbeni morali, nična le tedaj, če namen kršenega pravila ne odkazuje na kakšno drugo sankcijo. Revizijsko sodišče se strinja z razlago, ki jo sprejema izpodbijana sodba, da so določila 103. člena ZOR oblikovana tako, da najprej odkazujejo na milejšo sankcijo, saj je ničnost skrajna sankcija. V tem pogledu je sodišče druge stopnje svoje stališče, po katerem so pravni posli, sklenjeni v nasprotju z določili 111. člena ZZZDR, le izpodbojni, obrazložilo tudi s citirano pravno teorijo.

Ob ugotovitvi, da sta izpodbijana pravna posla le izpodbojna, pa sta sodišči druge in prve stopnje pravilno ugotovili, da so potekli vsi zakonski roki, predvideni za njuno izpodbijanje. Pri tem sicer ni pravilna razlaga, po kateri naj bi glede izpodbijanja sodne poravnave veljale določbe ZPP/99, saj je bila ta poravnava sklenjena 31.5.1999, torej še v času veljavnosti ZPP/77. Zato za razveljavitev sodne poravnave ni mogoče uporabiti določb členov 392 in 393 ZPP/99. Ne glede na to pa je sodno poravnavo mogoče izpodbijati s tožbo iz razlogov, zaradi katerih je neveljavna pogodba, kar pripelje do uporabe določb ZOR, ki se nanašajo na izpodbijanje pravnih poslov v skladu z določbo 117. člena ZOR. Pravica zahtevati razveljavitev izpodbojne pogodbe (sodne poravnave) preneha s pretekom enega leta od dneva, ko se je zvedelo za razlog izpodbojnosti, pri čemer ta pravica v vsakem primeru preneha s potekom treh let od dneva, ko je bila pogodba (sodna poravnava) sklenjena. V obravnavanem primeru sta bila torej tudi glede izpodbijane sodne poravnave prekoračena oba roka iz 117. člena ZOR, kar je sicer v sodbah nižjih sodišč obrazloženo in upoštevano glede kupoprodajne pogodbe, sklenjene dne 5.11.1997. S tem v zvezi pa je nesprejemljiva tudi revizijska teza, po kateri bi ob sklepanju sodne poravnave sodišče ravnalo v nasprotju z določbo 3. člena ZPP. Po že obrazloženem ne gre namreč za poravnavo v zvezi z zahtevkom, ki bi nasprotoval prisilnim predpisom do mere, ko bi glede na določbo 111. člena ZZZDR bilo mogoče govoriti o razpolaganju v nasprotju s koristjo mladoletne tožnice.

Izpodbijani sodbi torej ni mogoče očitati v reviziji zatrjevanih nepravilnosti, zaradi česar je bilo treba revizijo zavrniti (378.

Izrek o stroških temelji na določbi 165. v zvezi z določbo 155. člena ZPP. Pravdni stranki trpita vsaka svoje stroške postopka z revizijo. Tožeča stranka jih krije zato, ker z revizijo ni uspela, tožena pa zato, ker z navedbami v odgovoru ni prispevala k odločitvi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.