TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 15/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Dejstvo, da je bila sodna poravnava sklenjena pred istim sodiščem, ki je pristojno za odločanje o zahtevku za njeno izpodbijanje, ne spada med tehtne razloge za prenos pristojnosti.

Tožnica je pri Okrajnem sodišču v Brežicah vložila tožbo zaradi razveljavitve sodne poravnave, hkrati pa predlagala prenos pristojnosti na Okrajno sodišče v Sevnici. Meni, da "ni smiselno, da o razveljavitvi sodne poravnave odloča isto sodišče, pri katerem je prišlo do sklenitve sodne poravnave".

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku, Uradni list RS, št. 26/99 in nasl.). Vendar dejstvo, da je bila sodna poravnava sklenjena pred istim sodiščem, ki je pristojno za odločanje o zahtevku za njeno izpodbijanje, ne spada med tehtne razloge za prenos pristojnosti. Vrhovno sodišče zato predlogu ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 14/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-09

določitev krajevne Pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - delovno razmerje zakonite zastopnice strank na manjšem pristojnem sodišču

Okoliščina, da je zakonita zastopnica mladoletnih upnikov zaposlena na Okrajnem sodišču A., pri katerem je tudi sicer majhno število zaposlenih, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Ta okoliščina namreč utegne vzbuditi - predvsem pri dolžniku - vtis pristranskosti sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi kot drugo stvarno pristojno sodišče Okrajno sodišče B.

Mladoletna upnika, zastopana po materi A. A., sta pri Okrajnem sodišču A. kot stvarno in krajevno pristojnem sodišču vložila zoper dolžnika predlog za izvršbo zaradi izterjave denarne terjatve. To sodišče je predlogu ugodilo in izdalo sklep o izvršbi, vendar je po tem, ko je dolžnik v svojem ugovoru zoper tak sklep zahteval tudi "izločitev tega sodišča", slednje predlagalo vrhovnemu sodišču določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za odločanje v tej zadevi. V predlogu je navedlo, da je zakonita zastopnica mladoletnih upnikov A. A. dolgoletna delavka Okrajnega sodišča A., ki vodi ta postopek, in da bi se zato utegnili pri strankah vzbuditi dvomi o nepristranskosti sodišča - kar je tehten razlog za delegacijo pristojnosti v pomenu določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Okoliščina, da je zakonita zastopnica mladoletnih upnikov zaposlena na Okrajnem sodišču A., pri katerem je tudi sicer majhno število zaposlenih, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Ta okoliščina namreč utegne vzbuditi - predvsem pri dolžniku - vtis pristranskosti sodišča. Zato je vrhovno sodišče predlogu ugodilo in za odločanje v tej zadevi določilo Okrajno sodišče B.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 582/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-19

dovoljenost revizije - navadno sosporništvo - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Nediferencirana vrednost spora, v primeru navadnih sospornikov, ne zadošča in je glede dovoljenosti revizije položaj strank v takšnem primeru enak, kot če vrednost sploh ne bi bila navedena.

Sodišče prve stopnje je s sodbo odločilo, da sta tožnika lastnika parcele št. 1759/118 k.o. ... vpisane v vl. št. 1821 k.o. ..., toženca pa sta to dolžna priznati in izstaviti tožnikoma zemljiškoknjižno listino na podlagi katere se bo v zemljiški knjigi vknjižila lastninska pravica za vsakega tožnika do 1/2, v petnajstih dneh.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo toženk proti prvostopenjski sodbi.

Tožnika sta vložila pravočasno revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča v ugodilnem delu.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnikoma, ki nanjo nista odgovorila.

Tožnika v tožbi nista opredelila vrednosti spora, na posebno zahtevo sodišča pa sta med postopkom opredelila sporno vrednost na znesek 1.100.000 SIT.

Tožbeni zahtevek se uveljavlja zoper več toženk, ki niso enotne sospornice. Glede na naravo zahtevka tudi tožnika nimata statusa enotnih sospornikov. Ob takšnem stanju stvari je podana situacija, ki jo ureja drugi odstavek 41. člena (v zvezi s prvim odstavkom 39. člena) Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Pri odločanju o dovoljenosti revizije je tako potrebno upoštevati ali vrednost vsakega posameznega zahtevka presega 1.000.000 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). Pravilo o ločenem ugotavljanju vrednosti spornega predmeta velja tudi za aktivno sosporništvo (takšno stališče je Vrhovno sodišče že zavzelo npr. v sodbi in sklepu II Ips 345/2002 z dne 10.4.2003 in sodbi in sklepu II Ips 456/2002 z dne 5.6.2002). Ker sta na aktivni strani dva sospornika, na pasivni pa tri sospornice, gre torej za šest posameznih zahtevkov. Nediferencirana navedba vrednosti (1.100.000 SIT) zato ne zadošča in je položaj (glede dovoljenosti revizije) enak, kot če vrednost sploh ne bi bila navedena (Vrhovno sodišče je enako stališče že zavzelo v sklepu II Ips 658/2003 dne 12.1.2005).

Vrhovno sodišče je zato nedovoljeno revizijo zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 628/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-19

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Revizija ni dovoljena, če revizijsko izpodbijani del pravnomočne sodbe ne presega 1.000.000 SIT.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da sta toženca dolžna solidarno plačati tožniku 555.506,70 SIT.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo izpodbijano sodbo pritožbenega sodišča.

Tožnik je vložil revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilcu Republike Slovenije in tožencema, ki nanjo nista odgovorila.

Vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe znaša 555.506,70 SIT in tako ne presega revizijskega limita iz drugega odstavka 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP. Zato revizija ni dovoljena.

Revizijsko sodišče je zavrglo nedovoljeno revizijo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep II Ips 12/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-16

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži zakoniti zastopnik stranke - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Ni dovoljena revizija, ki jo je vložila zakonita zastopnica mladoletnega toženca sama.

Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožbenemu zahtevku in znižalo preživnino, ki jo mora tožnik plačevati za mladoletnega toženca.

Sodišče druge stopnje je pritožbi obeh strank zavrnilo in prvostopenjsko sodbo potrdilo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je tožena stranka vložila revizijo. Vložila jo je toženčeva mati in zakonita zastopnica M. D.. V reviziji uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter navaja, da so bile tudi kršene človekove pravice. Predlaga razveljavitev sodb sodišč druge in prve stopnje.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 2/2004) je bila revizija vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija spada med izredna pravna sredstva (26. poglavje ZPP). V postopku z njimi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP).

Izjemoma smeta opravljati pravdna dejanja v takšnem postopku stranka sama ali njen zakoniti zastopnik, če imata opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Navedeni določbi ne veljata, če je bila tožba vložena pred uveljavitvijo ZPP, to je pred 14.7.1999 (prvi odstavek 499. člena ZPP).

V tej pravdni zadevi je bila tožba vložena dne 18.1.2002. Revizijo je vložila zakonita zastopnica mladoletnega toženca sama. Ob vložitvi reviziji ni zatrjevala, da ima opravljen pravniški državni izpit, niti ni predložila dokaza o tem.

Tako se pokaže, da je revizijo vložila zakonita zastopnica mladoletnega toženca sama, ki te pravice nima. Takšna revizija je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 374, 377, 499, 499/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 211/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-02

dovoljenost revizije - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije - razveljavitev sodne poravnave

Glede na to, da vrednost spornega predmeta, odločilna za ugotovitev dovoljenosti revizije, ni bila pravočasno navedena, tožnikova revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek za razveljavitev sodne poravnave, ki sta jo sklenila M. T. in C. T. dne 4.7.1994 pri Temeljnem sodišču v Ljubljani, Enoti v Ljubljani, v zadevi opr. št. N 265/92.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je tožnik vložil revizijo.

Uveljavlja revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga spremembo sodbe tako, da se tožbenemu zahtevku v celoti ugodi.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 96/2002 - 2/2004) je bila revizija vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Določbe 392. in 393. člena ZPP o tožbi za razveljavitev sodne poravnave se uporabljajo le glede tistih sodnih poravnav, ki so bile sklenjene po uveljavitvi ZPP, to je po 14.7.1999 (glej pravno mnenje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, objavljeno v Pravnih mnenjih II/99, stran 15). Glede sodnih poravnav, sklenjenih pred uveljavitvijo ZPP, veljajo torej splošne določbe ZPP, tako tudi določbe o vrednosti spornega predmeta in o dovoljenosti revizije. V nepravdnem postopku je bila izpodbijana sodna poravnava sklenjena dne 4.7.1994. Ker gre za premoženjski spor, je po drugem odstavku 367. člena ZPP potrebno, da vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 SIT. Ker se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarni znesek, je izhodišče za ugotovitev vrednosti izpodbijanega dela sodbe vrednost spornega predmeta, ki jo je stranka navedla v tožbi (drugi odstavek 44. člena ZPP). Tožeča stranka ne v tožbi in ne na prvi glavni obravnavi pred začetkom obravnavanja glavne stvari ni navedla vrednosti spornega predmeta. Tako ji je nalagal tedaj veljavni tretji odstavek 40. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP/77, Uradni list SFRJ, št. 4/77 - 27/90) oziroma sedanji tretji odstavek 44. člena ZPP. Tožeča stranka je vrednost spornega predmeta (1.100.000 SIT) navedla šele v reviziji, kar pa je prepozno in zato neupoštevno.

Glede na to, da vrednost spornega predmeta, odločilna za ugotovitev dovoljenosti revizije, ni bila pravočasno navedena, tožnikova revizija ni dovoljena (glej pravno mnenje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, objavljeno v Poročilu II/93, stran 12). Nedovoljeno revizijo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 39, 44, 44/2, 44/3, 367, 367/2, 377, 392, 393.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 695/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-16

dovoljenost revizije - premoženjskopravni spor - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Tožba zaradi uveljavljanja pravnega nasledstva je povezana s premoženjskim sporom, ker je substrat nasledstva lahko le premoženjske narave.

1. Tožnica je vložila ugotovitveno tožbo v zvezi s tem, da je pravna naslednica Čebelarske družine ..., ki je bila ustanovljena 11.2.1979. Toženka pa je vložila nasprotno ugotovitveno tožbo v zvezi s tem, da je toženka pravna naslednica navedene čebelarske družine.

2. Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrglo tožbo in nasprotno tožbo.

3. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbi obeh pravdnih strank in potrdilo sklep prvostopenjskega sodišča.

4. Toženka je vložila revizijo proti sklepu pritožbenega sodišča, ker naj bi sodišči "napačno uporabili materialno pravo ter storili bistveno kršitev določb pravdnega postopka".

5. Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnici, ki nanjo ni odgovorila.

7. Revizija se nanaša na odločitev sodišča o nasprotni tožbi.

Uveljavljanje pravnega nasledstva v pravdi predstavlja premoženjski spor, ker je substrat nasledstva lahko le premoženjske narave. V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne odločbe presega 1,000.000 SIT (384. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP v zvezi z drugim odstavkom 367. člena ZPP).

8. Tožnica je v tožbi opredelila vrednost spora na 1,000.000 SIT, toženka pa glede nasprotne tožbe ni opredelila sporne vrednosti. Če stranka ne navede vrednosti spornega predmeta v zvezi s svojim zahtevkom, nima pravice do revizije (1) in je torej njen pravni položaj glede dovoljenosti revizije enak kot če navedena vrednost spornega predmeta ne bi presegala 1,000.000 SIT. Revizijsko sodišče je zato zavrglo nedovoljeno revizijo (377. člen ZPP).

Op. št. (1): Pravno mnenje VS RS, sprejeto na Občni seji dne 16.12.1993. Poročilo VS RS 2/93, stran 12.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 197/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-09

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Revizija je nedovoljena, ker jo je vložila oseba izven pogojev 86. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je zavrglo revizijo tožeče stranke proti odločitvi o zavrnitvi pritožbe, ki jo je tožnik vložil proti sklepu sodišča prve stopnje, s katerim je bila zavržena njegova tožba. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožnikovo pritožbo, pri čemer se je strinjalo s sodiščem prve stopnje, da je v nasprotju z določbo 86. člena ZPP revizijo vložil sam in ne po pooblaščencu, ki je odvetnik.

Proti odločitvi sodišča druge stopnje tožnik vlaga revizijo s predlogom na razveljavitev izpodbijanega sklepa in na obravnavanje njegove pritožbe. Po njegovem mnenju naj bi sodišče "ne postopalo po ZPP, temveč po nekakšnem političnem nareku".

V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi, med katere spada tudi revizija, lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). Ta določba ne velja v primeru, kadar ima stranka opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Ker se tožnik ne sklicuje na prej opisano izjemo, ni mogoče obravnavati niti njegove revizije, s katero izpodbija odločitev sodišča druge stopnje o zavrženju revizije. Tudi na revizijski stopnji obvelja vse, kar je o nedovoljenosti revizije povedano v izpodbijanem sklepu: nedovoljeno revizijo namreč zavrže revizijsko sodišče s sklepom po določbi 377. člena ZPP, če tega v mejah svojih pravic (374. člen ZPP) ni storilo že sodišče prve stopnje.

V nasprotju z določbo tretjega odstavka 86. člena ZPP je revizijo v tej stvari torej vložila oseba, ki je ne more vložiti, zaradi česar jo je bilo treba po določbi 377. člena ZPP zavreči.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 198/2005, enako tudi II Ips 188/2004
Sklep II Ips 837/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-23

dovoljenost revizije - nedenarni tožbeni zahtevek - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Revizija ni dovoljena v zvezi s tožbenim zahtevkom, ki se ne nanaša na denarni zahtevek in ga je tožnik ocenil v tožbi z zneskom, ki ne presega 1.000.000 SIT. Okoliščina, da sta se stranki, potem ko je bila podana tožba in odgovor nanjo na glavni obravnavi, sporazumela o višji vrednosti spornega predmeta, ne vpliva na (ne)dovoljenost revizije.

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek, da se razveljavi darilna pogodba, ki sta jo pravdni stranki sklenili 19.9.1984 in s katero je tožnik podaril toženki 1/2 parcele št. 267/2, vl. št... k. o. ..., s tem v zvezi pa je sodišče zavrnilo tudi zahtevek za izstavitev zemljiškoknjižnega dovolila.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Tožnik je vložil revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča "zaradi zmotne uporabe materialnega prava in kršitev določb pravdnega postopka (6. točka 239. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP)". Stališče revidenta je, da je revizija dovoljena, ker sta pravdni stranki na naroku za glavno obravnavo dne 25.11.1998 soglašali, da znaša vrednost spornega predmeta 1,300.000 SIT.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in toženki, ki nanjo ni odgovorila.

Tožbeni zahtevek se ne nanaša na denarni znesek in je zato odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo je tožnik navedel v tožbi, torej 1,000.000 SIT (drugi odstavek 44. člena ZPP). Sodišče prve stopnje v okviru korekturne dolžnosti ni izdalo sklepa o večji sporni vrednosti (tretji odstavek 44. člena ZPP). Pravdni stranki sta na drugem naroku za glavno obravnavo (dne 25.11.1998) sicer soglašali, da znaša vrednost spora 1,300.000 SIT, vendar sta to storili potem, ko je že bila podana tožba in odgovor nanjo. Takšno soglasje strank zato ne more imeti učinka na dovoljenost revizije (četrti odstavek 284. člena v zvezi s tretjim odstavkom 44. člena ZPP).

V premoženjskih sporih je revizija dovoljena le, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 tolarjev. Sporna vrednost ne presega navedenega zneska in je zato revizijsko sodišče revizijo zavrglo (377. člen ZPP). Sklep o zavrženju revizije implicira tudi zavrnitev predloga za povrnitev revizijskih stroškov.

ZPP člen 44, 44/2, 44/3, 284, 284/4, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 72/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-04-06

dovoljenost revizije - zakonski spori - zavrženje revizije

V zakonskih sporih revizija ni dovoljena (prvi odstavek 420. člena ZPP). Navedena zakonska določba je jasna in ne dopušča izjem.

Sodišče prve stopnje je razvezalo zakonsko zvezo med sedaj pokojnim tožnikom C. B. in toženko R. H., sodišče druge stopnje pa je zavrnilo pritožbo toženke in tako sodbo potrdilo. Toženka je nato vložila revizijo proti pravnomočni sodbi o razvezi zakonske zveze, ki pa jo je sodišče prve stopnje zavrglo s sklicevanjem na določbo 420. člena ZPP.

Sodišče druge stopnje je nato zavrnilo pritožbo tožene stranke in potrdilo sklep sodišča prve stopnje o zavrženju revizije.

Tožena stranka vlaga revizijo "zaradi zmotne uporabe materialnega prava, čeprav gre tudi za bistvene kršitve določb pravdnega postopka". Ni sporno, da v zakonskih sporih revizija ni dovoljena, vendar pa v tem primeru revizija ni bila vložena zaradi "zakonskega spora". Vložena je namreč bila zaradi sojenja brez izpolnitve nujnih procesnih predpostavk in ne zaradi razveznih razlogov. Toženka namreč na glavni obravnavi, na kateri je bila zakonska zveza razvezana, ni bila zdravstveno sposobna za udeležbo, to pa je kasneje tudi dokazala z zdravniškim spričevalom. Postopanje sodišča prve stopnje, ki je razvezalo zakonsko zvezo, torej ni bilo pravilno. Kršeno je bilo načelo neposrednosti in "tudi vrsta drugih po določilih ZPP zelo pomembnih načel". Zato tožena stranka predlaga, naj se njena revizija obravnava, nato pa razveljavi odločitev o razvezi zakonske zveze, zadeva pa vrne sodišču prve stopnje v novo postopanje.

Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožeči stranki, ki pa nanjo ni odgovorila.

V zakonskih sporih revizija ni dovoljena (prvi odstavek 420. člena ZPP). Navedena zakonska določba je jasna in ne dopušča izjem. Sodišče prve stopnje je zato ravnalo pravilno, ko je toženkino revizijo proti pravnomočni odločitvi o razvezi zakonske zveze s pokojnim tožnikom zavrglo (prvi odstavek 374. člena ZPP). Ker revizije že po zakonu ni mogoče vložiti (drugi odstavek 374. člena ZPP), ne more biti sprejemljivo revidentovo stališče, da bi revizija mogla biti dovoljena zato, ker naj bi prišlo med postopkom pred sodiščem prve stopnje do postopkovnih kršitev. Revident zagovarja stališče, po katerem bi - brez zakonske podlage - revizija mogla biti včasih dovoljena, včasih pa ne, čeprav je njena dovoljenost glede na jasno zakonsko določbo izključena. Zato je sodišče druge stopnje utemeljeno štelo za "brezpredmetne" tiste navedbe tožene stranke, ki se nanašajo na domnevno nepravilnost poteka postopka o razvezi zakonske zveze pred sodiščem prve in druge stopnje.

Po povedanem je revizijsko sodišče neutemeljeno revizijo zoper sklep sodišča druge stopnje po določbi 378. člena v zvezi z določbo četrtega odstavka 384. člena ZPP zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.