Sodba VIII Ips 222/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-31

Stavka mora biti nujna, primerna in sorazmerna, ker se ji nasproti postavi pravica delodajalca do lastnine (določba 33. člena Ustave RS) in svobodne gospodarske pobude. To pomeni, da za majhno korist stavka ni primerna, če povzroči velike težave ali škodo. Seveda pa to ne pomeni, da se lahko stavka v tej smeri posebej omejuje, saj vsaka stavka posega tako v lastnino delodajalca kot tudi v njegovo gospodarsko pobudo. Pri tem je vedno treba upoštevati, da je stavka tudi po prvem odstavku 1. člena zakona o stavki (Zstk - Uradni list SFRJ, št. 23/91) organizirana prekinitev dela delavcev za uresničitev ekonomskih in socialnih pravic in interesov, ocena sorazmernosti pa je največkrat možna šele takrat, ko je stavke konec in ko so jasni njeni rezultati. Določene omejitve sicer dopušča že drugi odstavek 77. člena Ustave RS, s katerim pa ni omejena pravica do sindikalne svobode, ampak le pravica do stavke. Ta se lahko omeji, če je to zahteva javne koristi, kar pomeni, da je odločilen samo objektiven kriterij. Omejitve stavke so tako dopustne, razlagati pa jih je treba ozko, ker je treba vedno upoštevati, da je stavka bistveno sredstvo uveljavljanja in varstva delavčevih socialnih in ekonomskih pravic.

Ker pravice do stavke, razen v skladu z ustavo in zakonom (pa še v tem primeru je vprašljiva skladnost zakonskih omejitev z ustavo), ni mogoče omejevati, je treba storiti vse, da stavka poteka ves čas zakonito in pod popolno kontrolo organizatorjev. Že prva nezakonitost povzroči, da je stavka od takrat dalje pa do prekinitve nezakonita, saj ima vsaka nezakonitost lahko tudi posledice, ki tako ali drugače vplivajo na potek celotne stavke.

Reviziji predlagatelja se ugodi in se sodba sodišča druge stopnje spremeni tako, da se pritožba nasprotnih udeležencev zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Revizija drugega nasprotnega udeleženca se zavrne.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je stavka nasprotnih udeležencev A, B in C v podjetju D, nezakonita.

Sodišče druge stopnje je pritožbi nasprotnih udeležencev delno ugodilo in izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je ugotovilo, da je bila stavka nasprotnih udeležencev nezakonita dne 1.4.2004, od 8.4.2004 do 14.4.2004 in 28.4.2004, zato je v ostalem delu predlog za ugotovitev nezakonitosti stavke zavrnilo, v ostalem pa je pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje sta vložila revizijo predlagatelj in drugi nasprotni udeleženec, oba iz revizijskih razlogov bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava.

I. Revizija predlagatelja Predlagatelj je v reviziji navajal, da ima izpodbijana sodba pomanjkljivosti, zaradi katerih je ni mogoče preizkusiti, da je sodišče pri sojenju spregledalo ustavne pravice predlagatelja, ker ni ugotavljalo sorazmernosti med pravico do stavke in pravico do lastnine in gospodarske pobude. Ni pa sodišče upoštevalo niti pravice do dela. Ne soglaša z ugotovitvijo sodišča, da je stavka lahko delno nezakonita samo v dneh, ko so stavkajoči ravnali v nasprotju z zakonom. Ne soglaša z zaključkom, da je stavka le delno nezakonita tudi s strani drugega udeleženca, saj ta ni upravičen organizirati stavke pri predlagatelju in je glede njega stavka ves čas nezakonita. Stavka ni bila zakonita tudi zaradi neupoštevanja pravil o mirnem reševanju spora pred in med stavko, zaradi nespoštovanja zakonskih določb o začetku stavke in napovedi stavke, ker ni bilo sprejetih stavkovnih pravil, kar je povzročilo nepreglednost stavke in zaradi ogrožanja zdravja stavkajočih. Zato je predlagal, da sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da potrdi sodbo sodišča prve stopnje.

II. Revizija drugega nasprotnega udeleženca Drugi nasprotni udeleženec je v reviziji navajal, da obstaja nasprotje med zapisniki o narokih, vlogah in ugotovitvah sodišča v zvezi z dogajanji dne 1.4.2004, ker po njenem mnenju sploh ni prišlo do preprečevanja dela. Zmotni in protispisni so tudi zaključki, da so stavkajoči preprečevali od 8.4.2004 do 14.4.2004 delo predsedniku uprave, kadrovskega sektorja in poslovnemu sekretarju, saj je bilo to le 8.4.2004. Ta zaključek, ki ga je sodišče gradilo na zakonski domnevi, je v nasprotju z dokazi in je zato podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka v smislu 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Zato je predlagal, da sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da predlog v celoti zavrne.

Reviziji sta bili v skladu z določbo 375. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26/99 in nadalj.) vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, in nasprotnim udeležencem, ki nanju niso odgovorili.

Revizija predlagatelja je utemeljena, revizija drugega nasprotnega udeleženca ni utemeljena.

Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (določba 371. člena ZPP).

Revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja glede na določbo tretjega odstavka 370. člena ZPP. Zato revizijsko sodišče izpodbijane sodbe ni preizkušalo v delu, kjer reviziji grajata ugotovitev dejanskega stanja.

I. K reviziji predlagatelja Revizija uveljavlja revizijski razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega ostavka 339. člena ZPP. Razlog naj bi bil podan, ker naj bi sodba imela pomanjkljivosti, zaradi katerih je ni mogoče preizkusiti oziroma naj ne bi imela vseh potrebnih razlogov o odločilnih dejstvih. Ker revizija ne navede, katerih odločilnih razlogov izpodbijana sodba ne vsebuje, niti ne pove, v katerem delu izpodbijane sodbe ni mogoče preizkusiti, glede tega revizijskega razloga revizijsko sodišče izpodbijane sodbe ni preizkušalo.

Ni mogoče soglašati s stališči revizije v zvezi z ustavno pravico do stavke. Revizija se smiselno pa tudi neposredno zavzema za stališče, da je pri pravici do stavke treba tehtati pravice delavcev do stavke na eni strani in pravice delodajalca do zasebne lastnine na drugi strani s tem, da bi bilo treba stavki določiti okvire, v katerih so delavci stavkali na dopusten in pravičen način ob upoštevanju ekonomskega stanja delodajalca. Če bi pravico do stavke omejevali na način, kot to predlaga revizija, bi se s tem izgubil osnovi namen stavke. Res je, da je Ustavno sodišče Republike Slovenije v sklepu U-I-230/96 z dne 28.10.1998 zavzelo stališče (zavzelo je tudi stališče, da je že napoved stavke njeno omejevanje, kar je predlagateljica spregledala), da mora zakonska ureditev prestati test sorazmernosti, kar pomeni, da mora biti stavka nujna, primerna in sorazmerna, ker se ji nasproti postavi pravica delodajalca do lastnine (določba 33. člena Ustave RS) in svobodne gospodarske pobude. To pomeni, da za majhno korist stavka ni primerna, če povzroči velike težave ali škodo. Seveda pa to ne pomeni, da se lahko stavka v tej smeri posebej omejuje, saj vsaka stavka posega tako v lastnino delodajalca kot tudi v njegovo gospodarsko pobudo. Pri tem je vedno treba upoštevati, da je stavka tudi po prvem odstavku 1. člena zakona o stavki (Zstk - Uradni list SFRJ, št. 23/91) organizirana prekinitev dela delavcev za uresničitev ekonomskih in socialnih pravic in interesov, ocena sorazmernosti pa je največkrat možna šele takrat, ko je stavke konec in ko so jasni njeni rezultati. Določene omejitve sicer dopušča že drugi odstavek 77. člena Ustave RS, s katerim pa ni omejena pravica do sindikalne svobode, ampak le pravica do stavke. Ta se lahko omeji, če je to zahteva javne koristi, kar pomeni, da je odločilen samo objektiven kriterij. Omejitve stavke so tako dopustne, razlagati pa jih je treba ozko, ker je treba vedno upoštevati, da je stavka bistveno sredstvo uveljavljanja in varstva delavčevih socialnih in ekonomskih pravic.

Ker pravice do stavke, razen v skladu z ustavo in zakonom (pa še v tem primeru je vprašljiva skladnost zakonskih omejitev z ustavo), ni mogoče omejevati, je treba storiti vse, da stavka poteka ves čas zakonito in pod popolno kontrolo organizatorjev. V nasprotnem primeru se pojavi anarhija, ki lahko ogrozi varnost in zdravje ljudi, ogroženo pa je lahko tudi premoženje (ki je običajno delodajalčevo). Zato stavka lahko hitro preide v nezakonitost, ta pa nato traja vse do prekinitve stavke. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je že v sodbi VIII Ips 48/2003 z dne 20.6.2003 zavzelo stališče, da mora biti potek stavke povsem pregleden. Zato je takrat zavzelo stališče, da ni možno, da bi se ugotovilo, da je del stavke zakonit, del pa nezakonit. Stavka je ali zakonita, če je vodena v skladu s predpisi, ali pa nezakonita, če ni tako. Zato je stališče revizijskega sodišča, da že prva nezakonitost povzroči, da je stavka od takrat dalje pa do prekinitve nezakonita, saj ima vsaka nezakonitost lahko tudi posledice, ki tako ali drugače vplivajo na potek celotne stavke.

Tudi v spornem primeru je že prva preprečitev dela delavcev (ni pomembno za katere kategorije delavcev gre), ki niso sodelovali v stavki, povzročila nezakonitost, zaradi katere stavke vse do prekinitve ni več mogoče obravnavati kot zakonite.

Pri tem revizijsko sodišče soglaša s stališčem v izpodbijani sodbi, da stavka ni nezakonita zato, ker naj bi si delavci premalo prizadevali za sporazumno rešitev spora, saj je bilo ugotovljeno, da niso sprejeli predlogov oziroma ponudb uprave, da ni nezakonita, ker naj ne bi bilo ustrezne napovedi stavke - napoved stavke in sklep o začetku stavke sta bila sestavni del zapisnika z dne 23.3.2004 in se je delodajalec lahko seznanil z vsebino in namenom delavcev (kar je namen obeh sporočil). Prav tako pa po mnenju revizijskega sodišča na nezakonitost ne vpliva dejstvo, da stavkovno odbor ni sprejel stavkovnih pravil. Zakon obveznosti sprejema pravil ne predvideva in je izbira stavkovnega odbora, na kakšen način bo vodil stavko, da bo zadovoljil zahtevam 5. člena Zstk. Ta pa mora biti vodena tako, da v nobenem trenutku ne ogroža varnosti in zdravja ljudi in premoženja.

Zato pa po mnenju revizijskega sodišča na zakonitost oziroma nezakonitost stavke vliva tudi ogrožanje zdravja delavcev, ki sicer sodelujejo v stavki. Stavkajoči morajo stavko organizirati in voditi tako, da ne ogrožajo zdravja ljudi, saj je v prvem odstavku 5. člena Zstk izrecna določba, da mora biti stavka organizirana tako, da ni ogroženo zdravje ljudi. Zakon pri tem ne loči tistih, ki stavkajo, od tistih, ki ne stavkajo, to pa pomeni, da je stavkovni odbor dolžan ves čas stavke paziti na zdravje vseh ljudi, vključno stavkajočih. Ker je bilo v spornem primeru ugotovljeno, da je bilo ali bi lahko bilo ogroženo zdravje ljudi (dejanska ugotovitev na 10 strani sodbe sodišča prve stopnje je, da ni bila izkazana potrebna skrbnost za zdravje ljudi), ki so sodelovali v gladovni stavki, to pomeni, da stavka tudi zaradi tega ni bila vodena v skladu z zakonom in je tudi zaradi tega (od ugotovitve, kdaj se je pričela ogroženost) nezakonita. Neustrezna je primerjava v izpodbijani sodbi glede zakonitosti stavke zaradi neizplačanih nadomestil, saj ta niso izrecno navedena v 5. členu kot element posebne pozornosti pri organiziranju in vodenju stavke, plače delavcev pa tudi ne spadajo v kategorijo premoženja, ki ne bi smelo biti ogroženo.

II. K reviziji drugega nasprotnega udeleženca Revizija poizkuša z zatrjevano bistveno kršitvijo določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP spreminjati ugotovljeno dejansko stanje. Jasno je, da v zapisnikih in vlogah strank in sodišča obstajajo nasprotja, saj drugače, če bi bila stališča enaka ne bi bilo niti spora, vendar to ne pomeni bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 339. člena ZPP. Ta kršitev je podana samo, če izpodbijane sodbe ni mogoče preizkusiti, česar pa v spornem primeru na zatrjuje niti revidentka. Zato očitane bistvene kršitve določb pravdnega postopka revizijsko sodišče ni ugotovilo.

Po določbi drugega odstavka 5. člena ZStk niti stavkovni odbor niti delavci, ki sodelujejo v stavki, ne smejo preprečevati delavcem, ki ne sodelujejo v njej, da bi delali. To seveda pomeni tudi, da tistim delavcem ne morejo in ne smejo oni določati, kje in kako bodo svoje delo opravljali. Zato pomenijo vse aktivnosti, ki so vodene v smeri preprečevanja kakršnekoli delovne aktivnosti delavcev, ki ne sodelujejo v stavki, nezakonito ravnanje in povzročijo nezakonitost stavke. Take nezakonitosti do prenehanja ali prekinitve stavke ni mogoče odpraviti, saj ima običajno dalj časa trajajoč vpliv, ki sega ne samo v sfero tistih, ki so bili neposredno moteni pri svojem delu, ampak pušča vpliv tudi na druge delavce, ki v stavki ne sodelujejo. Prav zaradi teh posrednih vplivov so za vodenje in kasnejše ugotavljanje zakonitosti stavke lahko pomembna tudi stavkovna pravila (zakon jih sicer ne zahteva in brez njih stavka ni nezakonita), s katerimi morajo biti seznanjeni vsi stavkajoči delavci, saj le ob točnem poznavanju zakonskih določb in omejitev v zvezi s stavko, množica, ki običajno predstavlja stavkajoče delavce, ne deluje po principu ulice ampak v skladu s stavkovnimi standardi.

Glede na povedano je revizijsko sodišče ob upoštevanju določbe prvega odstavka 380. člena ZPP reviziji predlagateljice ugodilo in spremenilo izpodbijano sodbo, kot je razvidno iz izreka sodbe, revizijo druge nasprotne udeleženke pa je na podlagi 378. člena ZPP zavrnilo kot neutemeljeno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.