Sodba VIII Ips 155/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-18

presežni delavci - prenehanje delovnega razmerja - kriteriji za izbiro - kumulativno upoštevanje kriterijev

Določba podjetniške kolektivne pogodbe o kumulativnem upoštevanju kriterijev za izbiro presežnih delavcev ni v nasprotju z določbami 17. člena SKPGd in je za delodajalca zavezujoča.

Tožeča stranka sama krije stroške odgovora na revizijo.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožničinemu tožbenemu zahtevku in kot nezakonita razveljavilo sklepa tožene stranke z dne 4.12.1998 in 12.1.1999 o trajnem prenehanju potreb po tožničinem delu in prenehanju delovnega razmerja. Hkrati je toženi stranki naložilo sprejem tožnice nazaj na delo in priznanje pravic iz delovnega razmerja s plačilom nadomestila plače tožnici pod pogoji prisilne poravnave, ki je bila dne 28.6.2000 sklenjena nad toženo stranko.

Ugotovilo je, da je tožena stranka tožnico v konkurenci s primerljivo sodelavko nezakonito opredelila za trajni presežek že na podlagi kriterijev delovne uspešnosti in delovnih izkušenj, brez upoštevanja kriterijev strokovne izobrazbe in delovne dobe, čeprav je imela v 66. členu Podjetniške kolektivne pogodbe (v nadaljevanju: KP) določeno, da se izbira opravi na podlagi kumulativne ocene vseh navedenih kriterijev.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Soglašalo je, da bi morala tožena stranka upoštevati določbe svoje podjetniške KP o izbiri presežne delavke na podlagi kumulativne ocene v KP navedenih kriterijev.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga revizijo tožena stranka iz razloga zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je bila tožnica zakonito opredeljena za trajno presežno delavko na podlagi nižje ocene delovne uspešnosti. Le če bi bili primerjani delavki po tem kriteriju izenačeni, bi bila tožena stranka v skladu s svojo podjetniško KP dolžna izvesti primerjavo kumulativno upoštevaje tudi ostale kriterije.

V skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP - prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 12/03) je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, in tožnici, ki je nanjo odgovorila. Soglašala je z izpodbijano sodbo in predlagala, da sodišče revizijo kot neutemeljeno zavrne.

V skladu z določbami 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava.

Podjetniška KP tožene stranke v 3. odstavku 66. člena določa, da se za določanje trajno presežnih delavcev "uporabljajo kriteriji delovne uspešnosti, strokovne izobrazbe, delovnih izkušenj in delovne dobe kot temeljni kriterij kumulativno". Takšna določba je slovnično in smiselno nejasna, zato jo je treba razlagati s pomočjo drugih določb KP. Tako 69. člen določa posamično uporabo kriterijev, "če dva ali več delavcev doseže po uporabi kumulativnih kriterijev enako število točk". V tem primeru KP določa prednost pri ohranitvi zaposlitve tistim delavcem, ki dosegajo večjo delovno uspešnost, v primerjavi enake delovne uspešnosti pa je naslednji korekcijski kriterij strokovna izobrazba (70. člen).

Ob takšni pravni ureditvi sta nižji sodišči pravilno uporabili določbe podjetniške KP v tem smislu, da ima tožena stranka za določanje trajno presežnih delavcev kot primarno določeno kumulativno uporabo kriterijev delovne uspešnosti, strokovne izobrazbe, delovnih izkušenj in delovne dobe. Hkrati sta pravilno presodili, da takšna ureditev ni v nasprotju z določbami 17. člena Splošne kolektivne pogodbe za gospodarske dejavnosti (SKPGd - Ur. l. RS, št. 40/97), ki v 10. točki izrecno dopušča takšno kumulativno uporabo kriterijev, če je tako določeno v podjetniški KP. Revizijske navedbe, da zaradi razlike v oceni delovne uspešnosti tožena stranka ni bila dolžna izvesti primerjave tožnice s sodelavko z vidika drugih kriterijev, zato niso utemeljene.

Ker v reviziji uveljavljani razlog zmotne uporabe materialnega prava ni podan, je sodišče v skladu z določili 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

Ker tožeča stranka z odgovorom na revizijo ni bistveno prispevala k rešitvi zadeve, sama krije svoje stroške odgovora na revizijo (prvi odstavek 155. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.