TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 793/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-29

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - vrednost izpodbijanega dela sodbe - nedenarni zahtevek - zavrženje revizije

Toženec ni zahteval, da sodišče preveri pravilnost s strani tožnika navedene vrednosti spornega predmeta. Ker ta znaša 320.000 SIT, revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je toženec dolžan izprazniti dvosobno stanovanje v izmeri 84,90 m2 z drvarnico in souporabo pralnice v pritličju hiše v Ljubljani ter ga praznega izročiti tožnici. Drugačen tožbeni zahtevek je sodišče zavrnilo.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo toženčevo pritožbo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je toženec vložil revizijo. Uveljavlja revizijske razloge iz 1., 2. in 3. točke prvega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 - 2/2004). Predlaga razveljavitev sodb obeh nižjih sodišč in zavrnitev tožbenega zahtevka.

Revizija je bila vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Po drugem odstavku 367. člena ZPP je v premoženjskih sporih revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 SIT. Izhodišče za ugotovitev vrednosti izpodbijanega dela pravnomočne sodbe je vrednost spornega predmeta (prvi odstavek 39. člena ZPP). Če se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarni znesek, je za dovoljenost revizije odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo je tožeča stranka navedla v tožbi (drugi odstavek 44. člena ZPP). V obravnavani zadevi tožeča stranka v tožbi ni navedla vrednosti spornega predmeta, navedla pa jo je v pripravljalnem spisu z dne 4.12.2001 (list. št. 19b), ki ga je vložila pred prvim narokom za glavno obravnavo. Vrednost spornega predmeta je opredelila na 320.000 SIT. Toženec v nadaljnjem postopku do začetka obravnavanja glavne stvari tako navedeni vrednosti spornega predmeta ni ugovarjal in ni na podlagi tretjega odstavka 44. člena ZPP zahteval, da sodišče preveri pravilnost navedene vrednosti spornega predmeta. Tako znaša v tej pravdi vrednost spornega predmeta in hkrati vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe 320.000 SIT, to pa je znesek, ki ne presega 1,000.000 SIT. Zato v tem postopku revizija ni dovoljena (drugi odstavek 367. člena ZPP v zvezi z drugim odstavkom 374. člena ZPP). Revizijsko sodišče je nedovoljeno revizijo zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 39, 39/1, 44, 44/2, 44/3, 367, 367/2, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 52/2005, enako tudi II Ips 51/2005, II Ips 155/2005, II Ips 646/2004, II Ips 580/2004, II Ips 161/2004, II Ips 402/2005, II Ips 590/2004
Sklep II Ips 66/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-29

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Revizija je nedovoljena, ker jo je vložila oseba izven pogojev 86. člena ZPP.

Prvotožena stranka sama nosi stroške za odgovor na revizijo.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tako ugotovitveni tožbeni zahtevek, da 1/8 nepremičnin, vpisanih pod vl.št. ... k.o. ..., ne spada v zapuščino po pokojni M. K. ter da se to premoženje izloči v korist zapustničine sestre L. Š., kakor ugotovitveni zahtevek, da je oporoka z dne 19.3.1992, sestavljena v pisni obliki pri odvetnici ..., neveljavna. Tožeči stranki je naložilo, naj toženi stranki povrne pravdne stroške v višini 407.894 SIT.

Pritožbeno sodišče je pritožbo tožnice zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper to sodbo podaja laično vlogo, ki je naslovljena kot pritožba, vrhovnemu sodišču pa predložena kot revizija, tožeča stranka. Vsebine laičnega rokopisa zaradi narave odločitve revizijsko sodišče ne bo povzemalo.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije ter nasprotni stranki (375. člen Zakona o pravdnem postopku; Uradni list RS št. 26/99 do Uradni list RS št. 90/2005; ZPP). Na revizijo sta odgovorili tako prvotožena kot drugotožena stranka. Drugotožena stranka je podala laičen odgovor, prvotožena pa odgovor po pooblaščencih in priglasila zanj tudi stroške. V vlogi navaja, da naj tožnica namesto, da vlaga neutemeljene pritožbe, ravna umno ter navedene pravdne stroške skupaj z obrestmi plača, ker bodo na ta način z dnem plačila prenehale teči zakonske zamudne obresti.

Izpodbijana sodba pritožbenega sodišča je pravnomočna sodna odločba, ki je z rednimi pravnimi sredstvi več ni mogoče izpodbijati. Ob v zakonu izrecno navedenih pogojih je takšno sodbo mogoče napasti le z izrednim pravnim sredstvom. V tretjem odstavku 86. člena ZPP je predpisano, kako lahko stranka vloži izredno pravno sredstvo: pravdna dejanja v revizijskem postopku lahko stranka opravlja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik. Izjema od tega pravila je določena v četrtem odstavku 86.člena ZPP in dovoljuje vložitev izrednega pravnega sredstva stranki le, če ima opravljen pravniški državni izpit.

Tožnica je revizijo vložila sama. Pri tem ni izkazala, da bi imela opravljen pravniški državni izpit. Revizijsko sodišče tako ugotavlja, da jo je vložila oseba, ki te pravice nima. Takšna revizija je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Po 377. členu ZPP jo mora revizijsko sodišče zavreči.

Prvotožena stranka je na revizijo odgovorila. Vsebina odgovora predstavlja le poduk tožnici, da od neplačanih pravdnih stroškov tečejo zakonske obresti ter nasvet, da naj se višjim stroškom ogne s čimprejšnjim plačilom, v nadaljevanju pa odgovor zapolnjuje le razčlenjen stroškovnik stroškov te vloge. Stroški za takšno vlogo so za pravdo nepotrebni in jih sodišče prvotoženi stranki na podlagi prvega odstavka 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 155. členom ZPP ni priznalo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 198/2005, enako tudi II Ips 188/2004
Sklep Cp 1/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-02

Namen prepovedi žaljivih vlog je predvsem zavarovati ugled in avtoriteto sodstva.

Pritožba se zavrne in potrdi izpodbijani sklep.

1. Višje sodišče v Ljubljani je kaznovalo tožnika z denarno kaznijo 200.000 SIT zaradi žalitev sodišča, nasprotne stranke in drugih udeležencev v postopku, ki so bile zapisane v tožnikovi pritožbi proti sklepu sodišča prve stopnje o motenju posesti.

2. Tožnik se je pravočasno pritožil proti sklepu o denarni kazni. Pritožba je mestoma na meji razumljivosti, iz nje pa je mogoče izluščiti naslednje trditve:

- pritožnikove izjave niso objektivno žaljive;

- izjave se ne nanašajo na sodišče, stranke ali druge udeležence postopka;

4. Namen prepovedi žaljivih vlog (109. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP) je predvsem zavarovati ugled ter avtoriteto sodstva. Vsebina tožnikove vloge (ki je podrobneje opredeljena v obrazložitvi sklepa višjega sodišča) predstavlja poseg v ugled sodne veje oblasti, saj omalovažuje sodni postopek in ravnanje sodnice v sodnem postopku. Pri tem ne gre za dopustno izvrševanje pravice do izjavljanja v postopku, saj zapis, zaradi katerega je sodišče izreklo kazen, ni v nikakršni zvezi s trditvami in navedbami, ki so bile relevantne za odločanje o pritožbi proti sklepu o motenju posesti.

5. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je izpodbijana odločba o kazni v skladu z določbami 109. člena ZPP, storjene pa tudi niso bile absolutne bistvene kršitve določb postopka, ki bi jih bilo treba upoštevati po uradni dolžnosti. Drugostopenjsko sodišče je zato zavrnilo tožnikovo pritožbo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 80/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-29

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Toženca, ki sta sama vložila revizijo, bi jo smela vložiti samo po odvetniku. Zato njuna revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da sta toženca nerazdelno dolžna plačati tožniku 1,060.468,50 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi in pravdnimi stroški.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožencev zavrnilo in prvostopenjsko sodbo potrdilo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje sta toženca vložila revizijo. Smiselno uveljavljata revizijski razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka in predlagata razveljavitev sodb sodišč druge in prve stopnje.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99-2/2004) je bila revizija vročena tožniku, ki nanjo ni odgovoril in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija spada med izredna pravna sredstva (26. poglavje ZPP). V postopku z njimi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). Izjemoma smeta opravljati pravdna dejanja v takšnem postopku stranka sama ali njen zakoniti zastopnik, če imata opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP).

V tej pravdni zadevi sta revizijo vložila toženca sama. Ob vložitvi revizije nista zatrjevala, da imata oba ali eden izmed njiju opravljen pravniški državni izpit, niti nista predložila dokaza o tem.

Tako se pokaže, da sta revizijo vložila toženca sama, ki te pravice nimata. Takšna revizija je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 198/2005, enako tudi II Ips 188/2004
Sklep II Ips 650/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-19

dovoljenost revizije - nepravdni postopek - postopek za dodelitev stvari v solastnini - zavrženje revizije

Zakon za postopek za delitev stvari v solastnini revizije ne predvideva. Zato ta ni dovoljena zoper noben sklep, ki je bil izdan v takšnem postopku, razen izjeme po tretjem odstavku 384. člena ZPP.

Predlagatelj je vložil revizijo zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje z dne 18.11.2003, s katerim je bil potrjen sklep sodišča prve stopnje z dne 6.2.2001 o razdelitvi (v naravi) strankam nepravdnega postopka solastnih nepremičnin, vendar je sodišče prve stopnje s sklepom z dne 5.1.2004 predlagateljevo revizijo kot nedovoljeno zavrglo, sodišče druge stopnje pa njegovo pritožbo s sklepom z dne 20.4.2004 zavrnilo in izpodbijani sklep o zavrženju revizije potrdilo.

Zoper tak sklep sodišča druge stopnje je predlagatelj vložil revizijo. Zakonsko predvidenih revizijskih razlogov, ki bi jih uveljavljal, izrecno ne navaja, sicer pa se smiselno zavzema za razveljavitev sklepov sodišč obeh stopenj o zavrženju njegove "prve" revizije zoper pravnomočni sklep sodišča druge stopnje z dne 18.11.2003 in za meritorno odločanje o njej.

Revizija je bila po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 36/2004 - uradno prečiščeno besedilo) v zvezi s 37. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP) vročena nasprotnima udeležencema, ki nanjo nista odgovorila, ter Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Po določbi tretjega odstavka 384. člena ZPP (v zvezi s 37. členom ZNP) je revizija vselej dovoljena zoper sklep, s katerim je sodišče druge stopnje potrdilo sklep sodišča prve stopnje, da se revizija zavrže. Tako je sedaj obravnavana predlagateljeva revizija dovoljena. Smisel takšne zakonske ureditve je v tem, da v zadnji instanci vrhovno sodišče ne glede na to, za kakšen civilni sodni postopek gre, presodi, ali je revizija (ki je bila zavržena na nižji stopnji) res dovoljena ali ne.

Odločitev nižjih sodišč - prvega, ki je ("prvo") revizijo zavrglo, in drugega, ki je to odločitev potrdilo, je pravilna. V tej zadevi gre za nepravdni postopek, v katerem revizija ni dovoljena, razen če zakon določa drugače (34. člen ZNP). Zakon za postopek za delitev stvari v solastnini revizije ne predvideva. Zato ta ni dovoljena zoper noben sklep, ki je bil izdan v takšnem postopku, razen omenjene izjeme po tretjem odstavku 384. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je (po prvem odstavku 374. člena ZPP) zato pravilno ravnalo, da je revizijo ("prvo") zavrglo kot nedovoljeno (drugi odstavek 374. člena ZPP), in enako sodišče druge stopnje, ki je takšno odločitev potrdilo (2. točka 365. člena ZPP). Revizija ("druga") se tako izkaže za neutemeljeno in jo je zato bilo treba zavrniti (378. člen v zvezi s četrtim odstavkom 384. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 9/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-02

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Po 367. členu ZPP je revizija v premoženjskih sporih dovoljena proti pravnomočni sodbi, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 tolarjev. V obravnavanem primeru je po delnem umiku tožbe sodišče odločalo samo o tožbenem zahtevku za plačilo zneska 802.618 tolarjev, torej o znesku, ki je nižji od 1.000.000 tolarjev, zato revizija zoper odločitev ni dovoljena.

I. Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženka plačati tožniku 649.898 tolarjev z zamudnimi obrestmi, ki so določene v zakonu in tečejo od 1.1.2002 do 7.10.2004 v višini predpisane obrestne mere, zmanjšane za temeljno obrestno mero, od 8.10.2004 pa po obrestni meri, ki je predpisana za zamudne obresti. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

Proti tej sodbi sta se pritožili obe pravdni stranki, toda sodišče druge stopnje je njuni pritožbi zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje, s katero je postala pravnomočna sodba sodišča prve stopnje, je toženka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga spremembo sodbe in zavrnitev vsega tožbenega zahtevka.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 36/04 - 90/05) je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožnici, ki je sporočila, da ne bo vložila odgovora na revizijo, ker jo je treba zavreči. Opozarja na delni umik tožbe, tako da je sodišče odločalo o tožbenem zahtevku, ki je nižji od 1.000.000 tolarjev.

Po 367. členu ZPP je revizija v premoženjskih sporih dovoljena proti pravnomočni sodbi, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 tolarjev. V obravnavanem primeru tožnica pravilno opozarja, da je po delnem umiku tožbe sodišče odločalo samo o tožbenem zahtevku za plačilo zneska 802.618 tolarjev, torej o znesku, ki je nižji od 1.000.000 tolarjev. Pa tudi če tožnica ne bi delno umaknila tožbenega zahtevka in bi ta še vedno presegal 1.000.000 tolarjev, revizija ne bi bila dovoljena, ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe znaša le 649.898 tolarjev, kar ne presega revizijskega praga.

Glede na navedeno sodišče o reviziji ni odločalo, ker ni dovoljena, temveč jo je zavrglo po 377. členu ZPP. Zaradi tega tudi ni razlogov za povrnitev pravdnih stroškov za revizijo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep I R 21/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz tehtnih razlogov - zakonska zveza sodnice pristojnega sodišča in pravdne stranke

Zakonska zveza med sodnico sodišča, ki je pristojno za odločanje v pritožbenem postopku, in eno od strank v tem postopku, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Ta okoliščina lahko pri nasprotni stranki vzbudi vtis pristranskosti sodišča.

Za odločanje v postopku na drugi stopnji se v tej zadevi določi kot drugo stvarno pristojno sodišče Višje sodišče v Celju.

Tožniki so v tej pravdi vložili pritožbo zoper sklep (o zavrnitvi predloga za izdajo začasne odredbe) Okrožnega sodišča v Ljubljani z dne 30.1.2006, opr. št. P 267/2006-II-5. Višje sodišče v Ljubljani, ki je sicer stvarno in krajevno pristojno za odločanje v postopku na drugi stopnji, je po prispetju spisa s pritožbo tožnikov predlagalo vrhovnemu sodišču, naj določi za postopanje na drugi stopnji v tej zadevi drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu je navedlo, da je tretji tožnik A. A. mož višje sodnice na Višjem sodišču v Ljubljani B. A., ki opravlja sodniško funkcijo na civilnem oddelku. Taka sorodstvena vez stranke s sodnikom sodišča, ki mora odločati o zadevi, pa je po dosedanjem stališču vrhovnega sodišča tehten razlog za prenos pristojnosti v pomenu določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku.

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Uradni list RS, št. 36/2004 - uradno prečiščeno besedilo) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v konkretnem primeru podan razlog iz 67. člena ZPP. Zakonska zveza med sodnico sodišča, ki je pristojno za odločanje v pritožbenem postopku, in eno od strank v tem postopku, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Ta okoliščina lahko pri nasprotni stranki vzbudi vtis pristranskosti sodišča. Vrhovno sodišče je zato predlogu ugodilo in za odločanje v postopku na drugi stopnji določilo Višje sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 225/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-04-13

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Revizija proti sklepu ni dovoljena, ker jo je vložila stranka sama, namesto preko odvetnika.

J. M. je dne 13.5.2004 vložil pritožbo na delo sodišča v Celju. V vlogi ni navedel opr. št. zadeve, na katero se pritožba nanaša.

Okrajno sodišče v Celju je s sklepom opr. št. R 19/2004-4 z dne 9.7.2004 na podlagi 108. člena (prav: 336. člena) Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 - 2/2004) tožnika pozvalo, da v petnajstih dneh popravi pritožbo tako, da navede opravilno številko zadeve, na katero se ta pritožba nanaša. Iz vsebine pritožbe tega namreč ni mogoče ugotoviti. Pritožnika je opozorilo na zavrženje pritožbe, če v roku ne bo popravljena.

Proti sklepu Okrajnega sodišča v Celju opr. št. R 19/2004-4 z dne 9.7.2004 je J. M. vložil pritožbo. Pritožbeno sodišče jo je s sklepom opr. št. Cp 1987/2004 z dne 26.8.2004 zavrglo, ker zoper sklep, s katerim sodišče zahteva popravo pritožbe, ni pritožbe (prvi odstavek 336. člena ZPP).

Proti sklepu pritožbenega sodišča je J. M. dne 15.11.2004 (v zvezi z njegovim dopisom z dne 26.1.2005) vložil revizijo. V njej zatrjuje nepristransko ravnanje celjskih sodišč in predlaga razveljavitev izpodbijanega sklepa.

Po 375. členu ZPP je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija spada med izredna pravna sredstva (26. poglavje ZPP). V postopku z njimi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). Izjemoma smeta opravljati pravdna dejanja v takšnem postopku stranka sama ali njen zakoniti zastopnik, če imata opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Po prvem odstavku 439. člena ZPP ne velja določba o obvezni vložitvi revizije po odvetniku, če je bila tožba vložena pred uveljavitvijo ZPP, to je pred 14.7.1999. V obravnavanem postopku zaradi nepopolne pritožbe ni mogoče ugotoviti, na katero zadevo se revidentove oziroma pritožnikove vloge nanašajo, vendar je iz podatkov spisa razvidno, da so bile (njegove nepopolne) vloge (tožbe) vložene v letih 2002 in 2003, torej po uveljavitvi ZPP. Zato se uporabljajo tudi določbe 86. člena ZPP. Revizijo je torej vložil revident sam, pri čemer ni zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit, ker bi bila le v takem primeru revizija po četrtem odstavku 86. člena ZPP dovoljena. Ker je torej revizijo vložil revident sam, take pravice pa nima, je njegova revizija nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4,108, 336, 367, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 198/2005, enako tudi II Ips 188/2004
Sklep I R 19/2006, enako tudi I R 128/2010
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-09

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - nezadovoljstvo stranke z delom sodišč

Predlagateljevo načelno nezadovoljstvo s sojenjem določenih sodišč ne predstavlja "drugega tehtnega razloga" v smislu 67. člena ZPP.

Tožnik je vložil pritožbo proti sodbi Okrožnega sodišča v Mariboru z dne 25.10.2005, opr. št. II P 664/2004 in hkrati predlagal, da vrhovno sodišče določi namesto Višjega sodišča v Mariboru drugo višje sodišče za odločanje v pritožbenem postopku in namesto Okrožnega sodišča v Mariboru na prvi stopnji drugo okrožno sodišče izven območja Višjega sodišča v Mariboru. Predlagateljevo stališče je, da je treba določiti drugi stvarno pristojni sodišči zato, ker na mariborskih sodiščih "v tožnikovih zadevah postopki ne tečejo normalno". Postopek naj bi se laže izvedel izven območja in Višjega sodišča v Mariboru, na katerem tožnik deluje že od leta 1960. Predlagatelj ima občutek, da mu ni sodilo nepristransko sodišče; sojenje ni bilo pošteno, "ne procesno in ne materialno".

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Za odgovor na vprašanje ali bi se pri drugem sodišču laže opravil postopek, je treba upoštevati načelo ekonomičnosti, predlagatelj pa s tega vidika ni postavil relevantnih trditev. Predlagateljevo načelno nezadovoljstvo s sojenjem mariborskih sodišč pa ne predstavlja "drugega tehtnega razloga" v smislu 67. člena ZPP.

Opr. št: I R 128/2010, ECLI:SI:VSRS:2010:I.R.128.2010

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 12/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-02

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - zdravstveno stanje stranke - načelo ekonomičnosti

Zdravstvene težave stranke praviloma ne predstavljajo utemeljenega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

A. in J. K. sta predlagala določitev Okrožnega sodišča v Ljubljani za pristojno sodišče, ker naj bi se zaradi slabega zdravstvenega stanja težko udeleževala sojenja celjskega sodišča.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Pri odločanju ali bi se zaradi bolezni nekaterih strank postopek laže izvedel pred ljubljanskim sodiščem, pride v poštev predvsem načelo ekonomičnosti. Pri tem pa je pomembno ugotoviti ali bi bil postopek lahko bistveno hitrejši in cenejši, z vidika vseh procesnih subjektov in ne samo z vidika predlagateljev. Večino procesnih dejanj lahko stranka opravi po pooblaščencu (določbe od 86. do 101. člena ZPP), dokazovanje z zaslišanjem strank pa je v izjemnih primerih možno tudi po zaprošenem sodniku (259. člen ZPP) in zato zdravstvene težave stranke praviloma ne predstavljajo utemeljenega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.