Sklep II Ips 423/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-02-02

dovoljenost revizije - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Kadar imajo zahtevki v tožbi različno pravno in dejansko podlago, mora biti vrednost spornega predmeta navedena za vsak zahtevek posebej.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo primarni tožbeni zahtevek, s katerim je tožnik uveljavljal ničnost prodajne pogodbe z dne 15.1.1996, sklenjene med prvotožencem kot prodajalcem nepremičnine in drugotožencem kot njenim kupcem, ter ničnost darilne pogodbe glede iste nepremičnine, sklenjene med drugotožencem kot darovalcem in tretjetožencem kot obdarjencem. Sodišče je zavrnilo tudi tožnikov zahtevek, da so mu toženci dolžni izstaviti listino, na podlagi katere se bo lahko vpisal v zemljiško knjigo. Poleg tega je sodišče prve stopnje zavrnilo še podredni zahtevek, s katerim je tožnik zahteval razveljavitev obeh navedenih pogodb in identičen zahtevek glede izstavitve zemljiškoknjižne listine kot v primarnem tožbenem zahtevku.

Pritožbeno sodišče je pritožbo tožnika zoper takšno sodbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper takšno sodbo vlaga revizijo tožeča stranka. V njej uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Sodišču predlaga, naj sodbi nižjih sodišč razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno sojenje. Zaradi narave odločitve revizijsko sodišče vsebine revizije v tej odločbi ne bo povzemalo.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije ter nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila (375. člen Zakona o pravdnem postopku; Uradni list RS št. 26/99 do Uradni list RS št. 90/2005; ZPP).

V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 tolarjev (drugi odstavek 367. člena ZPP). Kadar predmet tožbenega zahtevka ni denarni znesek, pravica do revizije pa je odvisna od vrednosti spornega predmeta, mora tožeča stranka v tožbi navesti vrednost spornega predmeta (drugi odstavek 180. člena ZPP). Tožnik je to sicer storil ter v tožbi navedel vrednost 2.500.000 SIT, vendar pa je tako navedena vrednost nediferencirana ter zato v nasprotju z drugim odstavkom 41. člena ZPP. Navedeno pravilo namreč določa, da se v primeru, ko imajo zahtevki v tožbi različno podlago, določi pristojnost po vrednosti vsakega posameznega zahtevka. Poleg tega drugi odstavek 41. člena ZPP vsebuje enako zahtevo tudi za primer, če se zahtevki uveljavljajo zoper več tožencev.

Tožnik v obravnavani zadevi primarno uveljavlja tri tožbene zahtevke, ki se nanašajo na tri samostojna pravna razmerja. Ta razmerja so samostojna tako glede vsebine pravic in obveznosti, kakor glede pravnih subjektov, ki so njihovi nosilci. Prvo je razmerje med prvotožencem kot prodajalcem in drugotožencem kot kupcem v prodajni pogodbi. Drugo je razmerje med drugotožencem kot darovalcem in tretjetožencem kot obdarjencem v darilni pogodbi. Tretji zahtevek pa je zahtevek na izstavitev zemljiškoknjižne listine. Tudi ta zahtevek je samostojen. Subjekti zatrjevanega pravnega razmerja so tu tožnik in vsi trije toženci. Zahtevana pravna posledica tudi ni zgolj posledica uspešnosti prvih dveh zahtevkov.

V obravnavani zadevi sta torej podani subjektivna in objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov, zato bi moral tožnik v skladu z 41. členom ZPP navesti diferencirano vrednost spornega predmeta za vsak zahtevek posebej. Ker tega ni storil (navedel pa je ni tudi za podredni zahtevek), navedba tožnika, ki ji tudi toženec ni ugovarjal, ni v skladu z določbo drugega odstavka 41. člena ZPP. Navedba zgolj ene, skupne vrednosti ima zato enake posledice kot popoln izostanek navedbe vrednosti spornega predmeta. Povedano velja tudi za podrejeni zahtevek, s katerim je tožnik uveljavljal razveljavitev obeh pogodb ter izstavitev zemljiškoknjižne listine. Tožnik si tako ni zagotovil pravice do revizije ter jo je sodišče v skladu s 377. členom ZPP kot nedovoljeno zavrglo (prim. sklepe VS RS II Ips 658/2003, II Ips 649/2003 in II Ips 185/2004).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 294/2005, enako tudi II Ips 299/2005

Sklep II Ips 382/2005, enako tudi II Ips 321/2005