TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep III Ips 86/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-08-29

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije - gospodarski spor

Vrednost spornega predmeta je enaka vrednosti glavnice (39. člen ZPP), to je 1.876.609,33 SIT. Ker ne dosega mejne vrednosti za dovoljenost revizije, revizija ni dovoljena.

2. Tožeča stranka sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je odločilo, da sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Kranju opr. št. Ig 2003/01525 z dne 09.12.2003 ostane v veljavi v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo plačilo 1.876.609,33 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 20.10.2003 do plačila in stroškov izvršilnega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Glede zakonskih zamudnih obresti od glavnice za obdobje od 25.09.2003 do 19.10.2003 je sodišče prve stopnje sklep o izvršbi razveljavilo in v tem delu tožbeni zahtevek zavrnilo.

2. Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi tožene stranke in spremenilo sodbo sodišča prve stopnje. Sklep o izvršbi Okrajnega sodišča v Kranju opr. št. Ig 2003/01525 z dne 09.12.2003 je razveljavilo v delu, s katerim je bilo toženi stranki naloženo plačilo 1.876.609,33 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 20.10.2003 do plačila in stroškov izvršilnega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi in tudi v tem delu zavrnilo tožbeni zahtevek.

3. Sodbo sodišča druge stopnje izpodbija tožeča stranka z revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka v postopku pred sodiščem druge stopnje in zmotne uporabe materialnega prava. Revizijskemu sodišču predlaga, da reviziji ugodi, sodbo sodišča druge stopnje razveljavi ter zadevo vrne sodišču druge stopnje v ponovno odločanje, podrejeno pa, da reviziji ugodi in sodbo sodišča druge stopnje spremeni tako, da pritožbo tožene stranke zavrne in potrdi sodbo sodišča prve stopnje. Tožeča stranka od tožene stranke zahteva povrnitev stroškov revizijskega postopka.

4. Revizija je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije. 5. Revizija ni dovoljena.

6. Po določbi 490. člena ZPP revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 5.000.000,00 SIT. Z izpodbijano sodbo je bil pravnomočno zavrnjen denarni zahtevek, kar pomeni, da je vrednost spornega predmeta enaka vrednosti glavnice (39. člen ZPP), to je 1.876.609,33 SIT. Ker ne dosega mejne vrednosti za dovoljenost revizije, revizija ni dovoljena. Zato jo je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo.

7. Ker tožeča stranka z revizijo ni uspela, je revizijsko sodišče odločilo, da glede na določbo prvega odstavka 154. člena ZPP sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 26/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-10-03

spor o pristojnosti - spori v zvezi s stečajnim postopkom - krajevna pristojnost

Spor v smislu 63. člena ZPP ne nastane takrat, ko se začne pravdni postopek. Spor nastane takrat, ko nastanejo dejstva, na katera se opira terjatev tožeče stranke.

Zveza s stečajnim postopkom je podana, če je uveljavljanje terjatve v vzročni zvezi s stečajnim postopkom. Takšna zveza obstaja zlasti, če je terjatev v stečajnem postopku prerekana, in zato upnik uveljavlja terjatev v pravdnem postopku.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Celju.

1. M. d.o.o. je vložil predlog za izvršbo na temelju verodostojne listine za plačilo 2.826.317,66 SIT s pripadki, ko je stečajni postopek nad njim že tekel. S predlogom za izvršbo pa je uveljavljal terjatve, ki naj bi mu nastale še pred začetkom stečajnega postopka. Po dolžnikovem ugovoru je bil sklep o izvršbi razveljavljen v 2. točki, zadeva pa odstopljena Okrožnemu sodišču v Celju. Okrožno sodišče v Celju se je izreklo za krajevno nepristojno in je sprožilo spor o pristojnosti. Po njegovem mnenju je krajevno pristojno okrožno sodišče v Ljubljani, to je sodišče, pri katerem se vodi stečajni postopek.

2. Za sojenje v sporih, ki nastanejo med stečajnim postopkom ali so v zvezi s stečajnim postopkom, je izključno krajevno pristojno sodišče, ki vodi stečajni postopek (63. člen ZPP). Do pritegnitve pristojnosti pri sodišču stečajnega postopka pride torej v dveh primerih.

3. V prvem primeru ni odločilen začetek pravdnega postopka, temveč nastanek spora. Spor pa nastane takrat, ko nastanejo dejstva, na katera se opira terjatev tožeče stranke. Ker tožeča stranka trdi, da so njene terjatve zapadle še pred začetkom stečajnega postopka, je torej spor nastal že pred začetkom pravdnega postopka.

4. V drugem primeru pride do pritegnitve pristojnost le, če je terjatev v zvezi s stečajnim postopkom. Zveza obstaja, če je uveljavljanje terjatve v vzročni zvezi s stečajnim postopkom. Takšno zveza obstaja zlasti, če je terjatev v stečajnem postopku prerekana, in zato upnik uveljavlja terjatev v pravdnem postopku. Terjatev tožeče stranke pa ni takšne vrste, saj iz doslej navajanih dejstev ne izhaja kakršnakoli zveza s stečajnim postopkom.

5. Ker torej razlogov za pritegnitev pristojnosti ni, je za odločitev v tej zadevi pristojno Okrožno sodišče v Celju, kateremu je bila zadeva pravilno odstopljena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba G 5/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-03-14

soglasje za pridobitev kvalificiranega deleža v borzno posredniški družbi - rok za vložitev zahteve - prekluziven rok

Rok iz 1. odstavka 84. člena ZTVP-1 je prekluziven rok.

1. Tožena stranka je (po predsedniku senata) s sklepom zavrgla zahtevo tožeče stranke za izdajo dovoljenja za pridobitev kvalificiranega deleža v borzno posredniški družbi G. d.d., K. Tako je ravnala zato, ker zahteva ni bila vložena v zakonskem roku.

2. Sklep izpodbija tožeča stranka s tožbo. Uveljavlja, da rok iz 6. odstavka 84. člena zakona o trgu vrednostnih papirjev (Uradni list RS, št. 26/05, v nadaljevanju: ZTVP-1) ni prekluziven rok in zato ni bilo zakonske podlage za zavrženje njene zahteve. Tožena stranka naj bi tudi napačno odločila s sklepom, morala pa bi z odločbo. Posledično je o njeni zahtevi odločal le predsednik senata, moral pa bi senat. Predlaga odpravo izpodbijanega sklepa.

3. V odgovoru na tožbo tožena stranka predlaga njeno zavrnitev.

4. Dovoljenje za pridobitev kvalificiranega deleža v borzno posredniški družbi ureja ZTVP-1 v členih 82 - 84. Po določbi 1. odstavka 82. člena je potrebna predhodna pridobitev soglasja Agencije za trg vrednostnih papirjev. V 6. odstavku 84. člena je določena sankcija za primer, če pridobitelj kvalificiranega deleža ne pridobi predhodnega soglasja. Če niti v enem mesecu po pridobitvi deleža (delnic) ne vloži zahteve za izdajo dovoljenja iz 1. odstavka 82. člena ZTVP-1, mu agencija z odredbo o odpravi kršitev naloži, da delnice, ki jih je tako pridobil, odtuji. Dodatni enomesečni rok, ki teče po pridobitvi delnic, je torej zadnji rok za pridobitev dovoljenja agencije. Glede na posledice prekoračitve (odtujitev delnic, kar jemlje vsak smisel izdaji dovoljenja) je očitno, da gre za prekluziven rok.

5. Predsednik senata je imel pravno podlago za izdajo izpodbijanega sklepa v določbi 2. odstavka 373. člena ZTVP-1.

6. Ker se je izkazalo, da s tožbo uveljavljani razlogi niso podani, prav tako ne tisti, na katere mora paziti po uradni dolžnosti (371. člen ZPP), je Vrhovno sodišče tožbo zavrnilo (59. člen ZUS).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 29/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-11-14

sporazum o krajevni pristojnosti - spor o pristojnosti

S sporazumom o krajevni pristojnosti stranki ne utemeljita izključne pristojnosti sodišča. Če se nobena od strank na sporazum ne sklicuje, postopek pa se vodi pred sodiščem, ki glede na sporazum ne bi bilo pristojno, mora sodišče svojo pristojnost sprejeti.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče v Celju.

1. M. d.d. je vložil predlog za izvršbo na temelju menice kot verodostojne listine. V predlogu za izvršbo je predlagal, da se v primeru dolžnikovega ugovora njegov predlog šteje za tožbo in odstopi pristojnemu sodišču v Kranju. Priložil je tudi listino, v kateri je bil zapisan sklenjeni dogovor o krajevni pristojnosti.

Po vloženem ugovoru je okrajno sodišče odstopilo zadevo Okrožnemu sodišču v Celju. Okrožno sodišče v Celju se je izreklo za krajevno nepristojno in je sprožilo spor o pristojnosti (24. člen ZPP). Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije je predlagalo, da določi Okrožno sodišče v Kranju kot pristojno sodišče za odločanje. Svoj predlog je utemeljilo s tem, da naj bi toženca in M. d.d. sklenila dogovor o pristojnosti, in da naj bi M. d.d. tudi podal ustrezen predlog za odstop zadeve Okrožnemu sodišču v Kranju.

2. Predlog ni utemeljen (drugi in prvi odstavek 22. člena ZPP).

3. Okrožno sodišče v Celju se je izreklo za krajevno nepristojno po uradni dolžnosti. Tožena stranka namreč ugovora krajevne nepristojnosti Okrožnega sodišča v Celju ni vložila.

4. Sodišče se lahko izreče po uradni dolžnosti za krajevno nepristojno le, če je podana kakšna izključna krajevna pristojnost.

Dogovor o krajevni pristojnosti je dovoljen le, če zakon ne določa izključne krajevne pristojnosti kakšnega sodišča (prvi odstavek 69. člena ZPP). Izključne krajevne pristojnosti so torej le tiste, ki jih določi zakon sam, tako da stranki sami z dogovorom o krajevni pristojnosti ne moreta ustvariti izključne krajevne pristojnosti. Na to kaže tudi sama narava dogovora o pristojnosti. Dogovor je procesna pogodba. Na njenem temelju nastane upravičenje strank, ne pa tudi dolžnost, da vodita postopek pred dogovorjenim sodiščem, ki glede na zakonske predpise sicer ne bilo krajevno pristojno. Če izvršilno sodišče odstopi zadevo glede na dogovor nepristojnemu pravdnemu sodišču, lahko katerakoli stranka vloži pritožbo zoper takšen sklep. Tožena stranka lahko poleg tega v pravdnem postopku ugovarja krajevno nepristojnost (prvi odstavek 22. člena ZPP). Pravdno sodišče mora, če ugovora tožene stranke ni bilo, svojo pristojnost sprejeti.

5. Ker tožena stranka ni ugovarjala krajevni nepristojnosti, Okrožno sodišče v Celju pa se po uradni dolžnosti ne more izreči za krajevno nepristojno, je Vrhovno sodišče zavrnilo predlog za določitev drugega krajevno pristojnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 37/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-11-14

predlog za obnovo postopka, vložen po vložitvi revizije - prekinitev postopka

Ker je tožena stranka predlog za obnovo postopka vložila po tem, ko je bila revizija poslana Vrhovnemu sodišču, je to na podlagi 1. odstavka 404. člena ZPP odločalo o tem, kateri postopek je treba prekiniti in katerega nadaljevati.

Revizijski postopek se prekine do pravnomočnosti odločitve o predlogu za obnovo postopka.

1. Tožeča stranka je zoper toženo stranko vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine. Zahtevala je vrnitev 21,900.000,00 SIT, ki jih je kot porok tožene stranke za plačilo obveznosti iz kreditne pogodbe plačala A. d.d. Po ugovoru tožene stranke se je postopek nadaljeval pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani. To trditvam tožene stranke, da je njen dolg prevzela družba M. d.o.o. in da je bila tožeča stranka poplačana že v postopku prisilne poravnave nad družbo M. d.o.o., ni sledilo in je kondemnatorni del sklepa o izvršbi Okrajnega sodišča v Ljubljani opr. št. Ig 00/00460 z dne 2. 3. 2000 vzdržalo v veljavi.

2. Tožena stranka je zoper sodbo sodišča prve stopnje vložila pritožbo. Sodišče druge stopnje jo je zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

3. Tožena stranka je zoper sodbo sodišča druge stopnje 3. 2. 2006 vložila revizijo. Uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava (določb ZOR o prevzemu dolga), absolutni bistveni kršitvi določb pravdnega postopka iz 8. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP ter relativni bistveni kršitvi določb pravdnega postopka. Slednji naj bi sodišče druge stopnje storilo s kršitvijo 7. člena ZPP in perpetuiranjem kršitve 227. člena ZPP. Tožeča stranka predlaga, da revizijsko sodišče njeni reviziji ugodi in izpodbijani sodbi spremeni tako, da tožbeni zahtevek tožeče stranke zavrne ter tožeči stranki naloži plačilo stroškov postopka, podredno pa, da izpodbijani sodbi razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje.

4. Po vložitvi revizije je tožena stranka 8. 6. 2006 vložila še predlog za obnovo postopka. V njem uveljavlja obnovitveni razlog iz 10. točke 394. člena ZPP. Predlogu prilaga kopijo dokumenta, za katerega naj bi njen zakoniti zastopnik izvedel 15. 5. 2006 in iz katerega naj bi izhajalo, da je njen dolg prevzela družba M. d.o.o. V zvezi s tem dokumentom predlaga tudi dodatna zaslišanja prič. Tožena stranka meni, da bi, če bi bili navedeni dokazi uporabljeni v prejšnjem postopku, zanjo lahko bila izdana ugodnejša odločba.

5. Ker je tožena stranka predlog za obnovo postopka vložila po tem, ko je bila revizija poslana Vrhovnemu sodišču, je to na podlagi prvega odstavka 404. člena ZPP odločalo o tem, kateri postopek je treba prekiniti in katerega nadaljevati. Upoštevajoč vse okoliščine, zlasti razloge in dokaze, ki se uveljavljajo v predlogu za obnovo postopka, je odločilo, da je v tej zadevi bolj smotrno, da se prekine revizijski postopek (četrti odstavek 402. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 142/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-19

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - sorodstveno razmerje s predsednikom pritožbenega sodišča

Ožje sorodstveno razmerje zakonite zastopnice mladoletnih tožnikov s predsednikom pritožbenega sodišča je tehtna okoliščina za določitev drugega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče C.

Mladoletna tožnika sta po zakoniti zastopnici A. A. vložila pri Okrožnem sodišču B. tožbo zoper toženca zaradi zvišanja preživnine in zaradi odločitve o stikih mladoletnih otrok s tožencem.

V odgovoru na tožbo v tej zadevi Okrožnega sodišča B. opr. št. I P 974/2005 je toženec predlagal, da sodišče za odločanje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče, saj je oče zakonite zastopnice mladoletnih tožnikov predsednik Višjega sodišča A., kar je zakonita zastopnica v posebnem dopisu potrdila.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 do 2/2004) je mogoče opraviti prenos pristojnosti s stvarno in krajevno pristojnega sodišča na drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako lažje izvedel postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. V obravnavani zadevi Okrožnega sodišča B. je izkazano, da je zakonita zastopnica tožnikov v ožjem sorodstvenem razmerju s predsednikom Višjega sodišča A. Ta okoliščina bi lahko povzročila dvom v odločanje Okrožnega sodišča B. Zato vrhovno sodišče ocenjuje, da je podan tehtni razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. V izogib morebitnim domnevam o pristranskosti sodišča je zato za postopanje v tej pravdni zadevi določilo Okrožno sodišče C.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 10/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-25

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - sorodstveno razmerje med pooblaščencem in sodnikom pristojnega sodišča

Če je odvetnik ene od strank zakonec enega od sodnikov krajevno pristojnega sodišča, je to le razlog za izločitev.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožnik je pri Okrajnem sodišču B. proti tožencu vložil tožbo zaradi priznanja lastninske pravice. Stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče B. pa je tožbeni zahtevek zavrnilo.

Tožnik je vložil proti sodbi sodišča prve stopnje pritožbo na Višje sodišče B., istočasno pa tudi predlog za določitev drugega pritožbenega sodišča, ki naj odloči o zadevi. Toženo stranko namreč zastopa odvetnik, katerega žena je sodnica civilnega oddelka Višjega sodišča B., ki bo o stvari odločalo. To pa samo po sebi objektivno povzroča dvom v nepristransko odločanje v pritožbenem postopku. Pri tem se tožeča stranka sklicuje na nekatere odločitve o delegaciji pristojnosti v podobnih primerih. Citira sklepa Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, opr. št. I R 10/2001 in I R 8/2001.

Po 67. členu ZPP Vrhovno sodišče Republike Slovenije lahko določi drugo stvarno pristojno sodišče (tudi drugo pritožbeno sodišče), da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vendar pa okoliščina, da toženo stranko zastopa odvetnik, ki je zakonec sodnice civilnega oddelka Višjega sodišča B., torej stvarno pristojnega sodišča, še ni razlog za prenos pristojnosti na drugo sodišče. V predlogu namreč tožnik ne navaja ničesar, kar bi lahko služilo kot opora za sklepanje, da je podan dvom o nepristranskosti odločanja. Razmerje med sodnico stvarno pristojnega sodišča in pooblaščencem tožene stranke bo lahko služilo le kot podlaga za izločitev te sodnice, iz sojenja v konkretni zadevi.

V predlogu citirani zadevi z opr. št. I R 10/2001 in I R 8/2001 pa sta z obravnavano zadevo povsem neprimerljivi. V prvem primeru gre za ožje razmerje med enim od upnikov izvršilnega postopka in predsednico krajevno pristojnega sodišča, v drugem pa je bila delegacija pristojnosti dovoljena zato, ker je tožnik upokojeni sodnik, ki je pred upokojitvijo opravljal funkcijo predsednika krajevno pristojnega sodišča.

Po povedanem je bilo treba neutemeljen predlog za prenos pristojnosti zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 681/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-25

dovoljenost revizije zoper sklep - zavrženje revizije

V tem primeru do pravnomočnega končanja postopka, torej do popolnega prenehanja litispendence v določeni stvari, še ni prišlo. Po stališču izpodbijanega sklepa naj bi se postopek nadaljeval po pravilih pravdnega postopka, zaradi česar že zato ni izpolnjen pogoj iz prvega odstavka 384. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 16.5.2003 določilo nasprotnima udeležencema odškodnino v znesku 2,119.385,60 SIT za razlaščeni parceli št. 503/9 in št. 503/5, vl. št. 184 k.o... S sklepom z dne 4.11.2004 pa je odločilo, da se ustavi nepravdni postopek za določitev odškodnine za vrednost objekta na naslovu ..., za stroške njegovega rušenja, za škodo iz naslova izgube skladiščnih površin, za škodo iz naslova obnove kanala preko ... ceste, za sanacijo gnojišča in gnojiščne jame ter postavitve zaščitne ograje. Odločilo je, da se bo po pravnomočnosti tega sklepa postopek nadaljeval po pravilih pravdnega postopka pred Okrožnim sodiščem v Ljubljani.

Nasprotna udeleženca sta vložila pritožbo proti sklepu z dne 16.5.2003, o katerem pritožbeno sodišče še ni odločilo.

Vložila sta tudi pritožbo proti sklepu sodišča prve stopnje z dne 4.11.2004, ki pa jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo.

Nasprotna udeleženca vlagata revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve pravil postopka s predlogom, naj se sklep sodišča druge stopnje z dne 4.11.2004 razveljavi. Ne strinjata se s stališčem, da odškodnina, ki se nanaša na vrednost objekta in na stroške zaradi razlastitve, ne sodi v pojem koristi po 32. členu Zakona o razlastitvi. Sicer pa je pritožbeno sodišče pravilnost sklepanja sodišča prve stopnje potrdilo zgolj pogojno, kar predstavlja absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka. Če bi obveljalo stališče, izraženo v izpodbijanem sklepu, bi nasprotna udeleženca v zvezi s poslopjem in ostalimi stroški ne dobila zahtevane odškodnine zato, ker bi se predlagajoča stranka sklicevala na dopustnost svojega posega.

Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS in predlagajoči stranki, ki pa nanjo ni odgovorila.

Po določbi prvega odstavka 384. člena ZPP lahko stranke vložijo revizijo tudi zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. Vendar pa v tem primeru do pravnomočnega končanja postopka, torej do popolnega prenehanja litispendence v določeni stvari, še ni prišlo. Po stališču izpodbijanega sklepa naj bi se postopek nadaljeval po pravilih pravdnega postopka, zaradi česar že zato ni izpolnjen pogoj iz prvega odstavka 384. člena ZPP. Ne glede na to pa tudi nepravdni postopek še ni končan, saj pritožbeno sodišče še ni odločilo o pritožbi proti sklepu sodišča prve stopnje z dne 16.5.2003.

Revizijo je bilo treba po povedanem zavreči na podlagi določbe 377. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 123/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-12

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov

Pavšalno zatrjevanje, "da je nekaj narobe" ter da so izidi postopkov zaradi vpliva odvetniške pisarne A. iz A. že vnaprej dogovorjeni, ne more biti podlaga za zaključek, da obstajajo tehtni razlogi za delegacijo.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Tožnik je ob vložitvi tožbe pri Okrožnem sodišču v Ljubljani predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker da iz številnih zadev, v katerih je nastopal kot stranka, jasno izhaja, da je "nekaj narobe" ter da obstaja sum, da je zaradi vpliva Odvetniške pisarne A. iz A. na izid postopkov že vnaprej dogovorjen.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl.) na predlog stranke (ali pristojnega sodišča) določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Prve podlage za delegacijo pristojnosti tožnik ne uveljavlja, glede druge pa ne zatrjuje prepričljivih argumentov. Pavšalno zatrjevanje, "da je nekaj narobe" ter da so izidi postopkov zaradi vpliva Odvetniške pisarne A. iz A. že vnaprej dogovorjeni, ne more biti podlaga za zaključek, da obstajajo tehtni razlogi za delegacijo. Vrhovno sodišče zato predlogu ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.