Sodba VIII Ips 50/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-09-27

Iz določbe 6. člena ZPIZVZ izhaja, da se upravičencem, ki so jim bile pravice priznane z odločbo nosilca zavarovanja po vojaških predpisih, prizna pravica do pokojnine v znesku, kot jim je šel po vojaških predpisih za september 1991. To pomeni, da se upošteva samo dejansko izplačilo, ne pa pogojni znesek, ki bi mu pod določenimi pogoji lahko pripadal. V nadaljevanju pa 7. člen ZPIZVZ določa način odmere pokojnine upravičencem, ki jim septembra 1991 s strani nosilca pokojninskega in invalidskega zavarovanja po vojaških predpisih pokojnina ni bila niti odmerjena niti izplačana.

Prvostopenjsko sodišče je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek na spremembo odločbe tožene stranke št. P-9875097 z dne 9.4.1999 tako, da se tožniku odmeri pokojnina po 6. členu zakona (ZPIZVZ), ker je ugotovilo, da je prevedba akontacije vojaške pokojnine v starostno pokojnino pravilna.

Drugostopenjsko sodišče je zavrnilo pritožbo tožnika in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, je tožnik vložil revizijo iz revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava. Navajal je, da je pogoje za starostno upokojitev izpolnil že pred 10.7.1991, ko je vložil prošnjo za upokojitev. Ker mu je ustavno sodišče po oceni, da ni smel zapustiti vojaške službe preden si ni uredil statusa, priznalo pravico do akontacije vojaške pokojnine, je s tem izpolnil pogoj za uporabo 6. člena zakona o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev (ZPIZVZ - Uradni list RS, št. 49/98) za prevedbo akontacije vojaške pokojnine. Odmera pokojnine po 7. členu ZPIZVZ pomeni zanj dejansko znižanje pokojnine za okoli 20%. Zato je predlagal, da revizijsko sodišče reviziji ugodi, izpodbijano sodbo spremeni in tožbenemu zahtevku ugodi v celoti.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26/99) vročena nasprotni stranki, ki na revizijo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (371. člen ZPP).

Revizijsko sodišče ni ugotovilo zmotne uporabe materialnega prava, saj je sodišče pravilno uporabilo določbe ZPIZVZ.

Iz določbe 6. člena ZPIZVZ izhaja, da se upravičencem, ki so jim bile pravice priznane z odločbo nosilca zavarovanja po vojaških predpisih, prizna pravica do pokojnine v znesku, kot jim je šel po vojaških predpisih za september 1991. To pomeni, da se upošteva samo dejansko izplačilo, ne pa pogojni znesek, ki bi mu pod določenimi pogoji lahko pripadal. V nadaljevanju pa 7. člen ZPIZVZ določa način odmere pokojnine upravičencem, ki jim septembra 1991 s strani nosilca pokojninskega in invalidskega zavarovanja po vojaških predpisih pokojnina ni bila niti odmerjena niti izplačana.

Iz podatkov v spisu je razvidno, da je bil tožnik razrešen aktivne službe v JLA 31.12.1991 in da je bil upokojen s 1.1.1992. Glede na to, da mu je bila pravica do predčasne pokojnine priznana s 1.1.1992, ni bilo niti določeno, kakšna pokojnina bi mu šla s 1.9.1991, niti mu takrat ta pravica še ni pripadala. Ker je zakon določil, da se prevedba akontacij vojaških pokojnin po 6. členu opravi samo za tiste, ki so vojaško pokojnino že imeli priznano oziroma so jo prejemali po predpisih nosilca pokojninskega in invalidskega zavarovanja po vojaških predpisih, v tožnikovem primeru za uporabo te določbe ni izpolnjen zahtevan pogoj, kar je že pravilno odločila tožena stranka in obe nižji sodišči.

Zaradi navedenih razlogov je revizijsko sodišče v skladu z določbo 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.