Sodba III Ips 13/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-11-29

dovoljenost revizije - gospodarski spor - vrednost spornega predmeta - kumulacija tožbenih zahtevkov - regresni zahtevki delavcev - zavrženje revizije

Kadar jamstveni in preživninski sklad RS uveljavlja regres za plačila obveznosti delavcem stečajnega dolžnika, se pri ugotavljanju dovoljenosti revizije vrednost spornega predmeta presoja po vrednosti plačila vsakemu delavcu posebej.

Tožena stranka sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, s katerim je tožeča stranka zahtevala od tožene stranke plačilo 36.670.999,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Navedeni znesek je tožeča stranka zahtevala od tožene kot regres za plačilo obveznosti delavcem tožene stranke v stečajnem postopku (ki se je končal s prisilno poravnavo). Podlaga za njen tožbeni zahtevek je v določbah 28. člena Zakona o javnem jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije (ZJSRS, Ur. l. RS 25/97, 10/98, 41/99, 53/99, 22/2000 in 119/2002, uradno prečiščeno besedilo Ur. l. RS 26/2003).

Pritožbeno sodišče je pritožbi tožeče stranke deloma ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je razsodilo, da mora tožena stranka plačati tožeči 10.538.678,00 SIT z zamudnimi obrestmi. V ostalem delu je pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Sodbo sodišča druge stopnje izpodbija tožena stranka z revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Revizijskemu sodišču predlaga, da reviziji ugodi in sodbo druge stopnje v izpodbijanem delu spremeni tako, da pritožbo tožeče stranke tudi v tem delu zavrne in potrdi sodbo sodišča prve stopnje, podrejeno pa, da jo razveljavi in vrne zadevo sodišču druge stopnje v novo sojenje.

Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki je vložila odgovor, v katerem predlaga, da jo revizijsko sodišče zavrne kot neutemeljeno. Revizija je bila vročena tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Po določbi 490. člena ZPP revizija v gospodarskih sporih ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 5.000.000,00 SIT. V obravnavani zadevi zahteva tožeča stranka plačilo kot regres za obveznosti, ki jih je po določbi prvega odstavka 19. člena ZJSRS plačala 56 delavcem, ki jim je prenehalo delovno razmerje zaradi stečaja tožene stranke. Zato je znesek 10.538.678,00 SIT sestavljen iz 56 posameznih zneskov, ki jih tožeča stranka torej uveljavlja kot 56 regresnih zahtevkov. Že zato, ker gre za različne obveznosti 56 delavcev, vrednosti spornega predmeta ne predstavlja seštevek teh obveznosti, ampak je treba kot vrednost spornega predmeta vzeti vrednost vsakega zahtevka posebej. Zahtevki glede vsakega delavca imajo namreč različno podlago (primerjaj prvi in drugi odstavek 41. člena ZPP). Najvišji posamezni zahtevek ne dosega niti 300.000,00 SIT. Zato revizija ni dovoljena in jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

Ker tožena stranka z revizijo ni uspela, je revizijsko sodišče odločilo, da glede na določbo prvega odstavka 154. člena ZPP sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III Ips 137/2007, enako tudi III Ips 95/2008