Sklep in sodba III Ips 127/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-01-31

OBLIGACIJSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

zavarovanje plačila z akceptnim nalogom - odpadla pravna podlaga - neupravičena pridobitev - zastaranje - dovoljenost revizije zoper sklep o pravdnih stroških - zavrženje revizije

Ker je odpadla pravna podlaga za unovčenje (bianco) akceptnih nalogov, je nastala vrnitvena obveznost (iz naslova neupravičene obogatitve).

Revizije proti sklepu o pravdnih stroških ni mogoče vložiti, ko je odločitev o njih sprejeta skupaj s sodbo, niti, ko je sprejeta povsem samostojno.

I. Revizija glede drugega odstavka 1. točke in glede 3. točke izreka sodbe sodišča druge stopnje se zavrže in II.

Revizija glede prvega odstavka 1. točke izreka sodišča druge stopnje zavrne. III.

Tožena stranka sama krije revizijske stroške.

(1) Okrožno sodišče v Ljubljani (sodišče prve stopnje) je z uvodoma navedeno sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke na plačilo 19,311.946,20 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 5.6.1997 do plačila (1. točka izreka). Pri tem je tožeči stranki naložilo, da toženi stranki povrne 433.884,00 SIT pravdnih stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 25.3.2003 do plačila (2. točka izreka).

(2) Višje sodišče v Ljubljani (sodišče druge stopnje) je z uvodoma navedeno sodbo delno ugodilo pritožbi tožeče stranke in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je ugodilo njenemu tožbenemu zahtevku in toženi stranki naložilo plačilo 5,270.000,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 5.6.1997 do plačila (prvi odstavek 1. točke izreka). Pri tem je tožeči stranki naložilo, da toženi stranki povrne 117.881,00 SIT stroškov prvostopenjskega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi od šestnajstega - dne do plačila (drugi odstavek 1. točke izreka). V preostalem delu (za 14,041.946,20 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 5.6.1997 do plačila) pa je pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo (2. točka izreka). Posledično je toženi stranki naložilo, da tožeči stranki povrne 204.400,00 SIT stroškov pritožbenega postopka (3. točka izreka).

(3) Tožena stranka je proti 1. in 3. točki izreka sodbe sodišča druge stopnje vložila revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlagala je njeno razveljavitev (v izpodbijanem delu) z vrnitvijo zadeve sodišču druge stopnje v novo sojenje. Pri tem je priglasila revizijske stroške.

(4) Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Bistveni elementi dejanskega stanja, ki je bilo podlaga materialnopravni odločitvi sodišč prve in druge stopnje (ter na katerega je revizijsko sodišče vezano):

(6) Tožena strank je v zvezi z neporavnano obveznostjo tožeče stranke na plačilo prispevka k stroškom za urejanje stavbnega zemljišča v soseski ..., kare 9, na podlagi (glavne oziroma osnovne) pogodbe, ki sta jo prednici pravdnih strank sklenili v juniju 1980 in ki nikoli ni bila razveljavljena, unovčila prejete akceptne naloge v skupnem znesku 5,270.000,00 SIT.

(7) Tožeča stranka je toženi stranki akceptne naloge izročila v zavarovanje plačila po aneksu št. 4/93-M z dne 29. 10. 1993 (priloga A7), s tem da je bilo zavarovanje z akceptnimi nalogi dano toženi stranki za pogodbeno ceno, dogovorjeno z aneksi, in ne za pogodbeno ceno, dogovorjeno z osnovno pogodbo.

(8) S tem v zvezi je Okrožno sodišče v Ljubljani v zadevi, ki jo je vodilo pod opr. št. VIII Pg 76/96, ugotovilo, da je bila terjatev na plačilo 95,284.949,00 SIT po pogodbi št. ... (priloga A3) zastarana, ter da aneksi št. ... z dne 30.9.1992 (priloga A4), št. ... z dne 5.1.1993 (priloga A5), št. ... z dne 5.1.1993 (priloga A6) in št. .... z dne 29.10.1993 (priloga A7) niso bili sklenjeni.

Materialnopravni razlogi sodišča prve stopnje:

(9) Ker je tožeča stranka delno izpolnila obveznost po osnovni pogodbi, za katero je bilo naknadno ugotovljeno, da je zastarala, nima pravice terjati nazaj zneska 5,270.000,00 SIT, ki ga je plačala toženi stranki. Te pravice ne bi imela, tudi če takrat (ob izpolnitvi obveznosti) ne bi vedela, da je terjatev tožene stranke zastarana.

Materialnopravni razlogi sodišča druge stopnje:

(10) Ker je šlo za "izpolnitev" obveznosti tožeče stranke, ki je bila izvršena s sredstvi zavarovanja, ni pravilna materialnopravna razlaga sodišča prve stopnje, da tožeča stranka zato, ker je izpolnila zastarano obveznost, nima pravice terjati nazaj tistega, kar je dala. Do vrnitve plačanega namreč ne bi bila upravičena le v primeru prostovoljne izpolnitve zastarane obveznosti.

(11) Zavarovanje z akceptnimi nalogi je bilo toženi stranki dano za pogodbeno ceno, dogovorjeno z aneksi, in ne za pogodbeno ceno, dogovorjeno z osnovno pogodbo. Zato je po ugotovitvi sodišča, da aneksi niso bili sklenjeni, odpadla pravna podlaga, na kateri je tožena stranka unovčila akceptne naloge. S tem pa je na strani tožene stranke nastala obveznost vrnitve prejetega zneska. Razlogi Vrhovnega sodišča o neutemeljenosti revizije:

(12) Akceptni nalog ni pravno razmerje, ampak samo listina, ki o že nastalem pravnem razmerju seznanja druge (v času izdaje spornih akceptnih nalogov zlasti Službo družbenega knjigovodstva). To pravno razmerje je bilo naročilo (nalog), s katerim je izdajateljica akceptnega naloga (tožeča stranka) naročila prevzemnici naročila (svoji upnici), da zanjo predloži akceptne naloge takratni Službi družbenega knjigovodstva v izvršitev, in sicer zato, da bi prevzemnica naročila (tožena stranka) lahko dosegla izpolnitev svoje terjatve od naročiteljice (tožeče stranke). V zvezi s tem glej razloge sodbe naslovnega sodišča z dne 13.1.1993, opr. št. III Ips 70/92.

(13) Iz dejanskih ugotovitev nižjih sodišč izhaja, da je bilo zavarovanje z akceptnimi nalogi dogovorjeno z aneksom št. 4/93-M z dne 29.10.1993 (priloga A7), za katerega pa je bilo, tako kot za druge anekse, (po unovčitvi akceptnih nalogov) s sodbo Okrožnega sodišča v Ljubljani z dne 6.3.1997, opr. št. VIII Pg 76/96-19 (ki je postala pravnomočna dne 21.5.1997), ugotovljeno, da ni bil sklenjen. Zato je ob dejanski ugotovitvi sodišča druge stopnje, da je bilo zavarovanje z akceptnimi nalogi dano le za pogodbeno ceno, dogovorjeno z aneksi, in ne za pogodbeno ceno, dogovorjeno z osnovno pogodbo, pravilen pravni zaključek sodišča druge stopnje, da je odpadla pravna podlaga za unovčenje (bianco) akceptnih nalogov. Ker pa je tožena stranka pred odločitvijo Okrožnega sodišča v Ljubljani akceptne naloge izpolnila in jih predložila Službi družbenega knjigovodstva v izvršitev, mora na podlagi četrtega odstavka 210. člena takrat veljavnega Zakona o obligacijskih razmerjih (ZOR) vrniti unovčeni znesek 5,270.000,00 SIT. V zvezi s tem primerjaj razloge sodbe naslovnega sodišča z dne 21.8.1991, opr. št. III Ips 22/91.

(14) Iz navedenega izhaja, da je sodišče druge stopnje pravilno uporabilo določbo 4. točke 358. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), da torej ni podana posebej uveljavljana bistvena kršitev v postopku pred sodiščem druge stopnje (po 2. točki prvega odstavka 370. člena ZPP), medtem ko revidentka (tožena stranka) drugih postopkovnih kršitev iz 1. oziroma 2. točke prvega odstavka 370. člena ZPP ni konkretizirala, saj ni navedla, v čem naj bi bila bistvena kršitev pravdnega postopka.

(15) Iz navedenega tudi izhaja, da je sodišče druge stopnje pravilno materialnopravno odločilo in utemeljilo svojo odločitev. V konkretnem primeru namreč ni bilo odločilno vprašanje zastaranja terjatve iz osnovne pogodbe, temveč vprašanje obstoja pravne podlage za zavarovanje plačila pogodbene cene, dogovorjene z aneksi, z akceptnimi nalogi. Zato je ob dejanski ugotovitvi nižjih sodišč, da je odpadla pravna podlaga, na kateri je tožena stranka unovčila akceptne naloge, pravilen pravni zaključek sodišča druge stopnje, da je s tem na njeni strani nastala vrnitvena obveznost (glej tudi 13. točko predmetne obrazložitve).

(16) S tem je revizijsko sodišče odgovorilo na revizijske navedbe odločilnega pomena, ki so se nanašale na glavno stvar. Ker se razlogi, zaradi katerih je bila vložena, niso izkazali za utemeljene, in ker tudi niso podani razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je revizijsko sodišče revizijo tožene stranke v tem delu kot neutemeljeno zavrnilo (378. člen ZPP) - II.1. točka izreka.

(17) Sklep o pravdnih stroških ohranja naravo sklepa tako v primerih, ko je odločitev o njih sprejeta skupaj s sodbo, kot tudi v primerih, ko je sprejeta povsem samostojno. Ker je vselej tesno povezan z odločitvijo o glavni stvari (meritorno ali formalno), nima lastnosti končnosti. Spremenjena odločba o pravdnih stroških prvostopenjskega postopka (iz drugega odstavka 1. točke izreka drugostopenjske sodbe) in samostojna odločba o stroških pritožbenega postopka (iz 3. točke izreka drugostopenjske sodbe) tako ne pomenita sklepa, s katerim bi se postopek končal (prvi odstavek 384. člena ZPP). V zvezi s tem glej na primer odločbe naslovnega sodišča: sklep z dne 21.10.1998, opr. št. II Ips 275/97; sklep z dne 18.2.1999, opr. št. II Ips 573/98; sklep z dne 31.3.1999, opr. št. II Ips 492/98; ter sodbo in sklep z dne 1.4.1999, opr. št. II Ips 189/98.

(18) Ker revizije proti sklepu o pravdnih stroških ni mogoče vložiti, jo je revizijsko sodišče v tem delu kot nedovoljeno zavrglo (četrti odstavek 384. člena v zvezi s 377. členom ZPP), ker tega v mejah svojih pravic ni storil že sodnik sodišča prve stopnje (374. člen ZPP) - I. točka izreka.

(19) Kar velja za pravdne stroške (glej 17. točko predmetne obrazložitve), velja tudi za zamudne obresti od pravdnih stroškov (kot stransko terjatev, ki deli usodo glavne terjatve, v tem primeru pravdnih stroškov).

(20) Posledično je revizijsko sodišče sklenilo, da tožena stranka sama krije revizijske stroške (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP) - II.2. točka izreka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.