Sklep I R 5/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-02-17

spor o pristojnosti - avtorski spor - izključna pristojnost

Sicer res skope tožbene trditve o večkratni zlorabi tožnikove avtorske pravice v uvodnem delu tožbe in toženčeve trditve, da spor izhaja iz založniške pogodbe, v sedanji fazi postopka ne omogočajo zanesljivega sklepa, da dela tožbe pod točkama 2 in 3 nimata narave avtorskega spora.

Za odločanje v tem sporu je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu je s sklepom z dne 28.6.2004 odločilo, da v tej pravdni zadevi ni pristojno in jo je zato po pravnomočnosti sklepa odstopilo Okrožnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču. Po ponovnem pregledu tožbe je ocenilo, da gre za spor o pravicah intelektualne lastnine, za take spore pa je po drugem odstavku 103. člena Zakona o sodiščih (ZS)

Okrožno sodišče v Ljubljani svoje pristojnosti v delu spora ni sprejelo. Zato je vrhovnemu sodišču predlagalo, da odloči v sporu o pristojnosti glede zahtevkov v 2. in 3. točki tožbe v skupnem znesku 4.000.000 SIT, saj z njima tožnik zahteva plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo, v takih sporih pa je krajevna pristojnost drugače urejena.

Za odločanje v tem sporu je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Značaj spora opredeljuje trditvena in pravna podlaga, iz katere spor izhaja. Za spor iz avtorskih pravic gre takrat, ko se zatrjuje, da je razlog za uveljavljanje tožbenega zahtevka v kršitvi avtorske pravice. Trditvena podlaga tožbe je zelo skopa. Tožnik v začetku tožbe navaja, da je v drugi pravdni zadevi izvedel, da je toženec s svojim ravnanjem večkrat zlorabil tožnikove pravice iz naslova avtorskih pravic, da toženčevi postopki kažejo tudi na sume storitve več kaznivih dejanj iz naslova kršenja avtorskih pravic, žaljivih obdolžitev in utaje davkov ter drugega. Po tej uvodni opredelitvi tožnik v točki 1 tožbe navede, da je toženec izvedel več nastopov, da bi moral v skladu z Zakonom o avtorski in sorodnih pravicah (ZASP) posredovati SAZAS spisek izvajanih del, česar ni storil in je torej kršil tožnikove avtorske pravice. Zato zahteva 1.000.000 SIT odškodnine. Pod točko 2 pojasnjuje, da zahteva odškodnino iz naslova časti in dobrega imena 1.000.000 SIT, iz naslova duševnih bolečin 1.000.000 SIT, skupaj 2.000.000 SIT, ker je toženec (v zvezi s tem dogajanjem) podal prijavo davčni upravi, v tej prijavi zatrjevana dejstva pa niso resnična. Pod točko 3 tožbe zatrjuje, da ga je toženec v prejšnji pravdi po krivem obdolžil protipravnih dejanj, vendar tega ni mogel dokazati in zato tožnik iz naslova časti in dobrega imena zahteva 1.000.000 SIT, iz naslova duševnih bolečin pa tudi 1.000.000 SIT. Tako trditveno podlago tožbe delno dopolnjujejo toženčeve navedbe v odgovoru na tožbo, v katerem najprej opozori na nepopolnost tožbe, nato pa pojasnjuje, da sta bili stranki v sporu v zvezi z založniško pogodbo z dne 22.6.1997, s katero se je tožnik zavezal izdati kaseto, ploščo, zgoščenko in video kaseto o petju toženčeve takrat devet let stare hčerke.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da sicer res skope tožbene trditve o večkratni zlorabi tožnikove avtorske pravice v uvodnem delu tožbe in toženčeve trditve, da spor izhaja iz založniške pogodbe, v sedanji fazi postopka ne omogočajo zanesljivega sklepa, da dela tožbe pod točkama 2 in 3 nimata narave avtorskega spora. Prevladujejo namreč tožnikove trditve o večkratnem kršenju in posegih v avtorsko pravico, kar ima lahko za posledico tudi odškodninsko odgovornost. V takem odškodninskem sporu pa je treba najprej ugotoviti, ali je prišlo do zatrjevane kršitve oziroma posega v avtorsko pravico, kar se presoja po določbah ZASP. Ta v 164. členu določa, da lahko tisti, čigar pravice iz tega zakona so bile kršene, zahteva zoper kršilca varstvo pravic in povrnitev škode po pravilih o povzročitvi škode, če ni s tem zakonom drugače določeno. Upravičenec torej lahko poleg oblik sodnega varstva, ki so posebej urejene v ZASP, uveljavlja tudi odškodninski zahtevek po splošnih pravilih. V praksi se sodno varstvo po ZASP in klasični odškodninski zahtevek velikokrat uveljavljata z isto tožbo in nato obravnavata v istem sporu. V tej zadevi Okrožno sodišče v Ljubljani sprejema svojo pristojnost glede dela tožbe pod točko 1, v katerem se zatrjuje kršitev tožnikove avtorske pravice zaradi neposredovanja spiska o seznamu izvajanih del, ne sprejema pa jo v ostalem delu. Kot je že bilo pojasnjeno, pa tudi za ta ostali del veljajo sicer skope uvodne opredelitve tožbe o večkratni kršitvi avtorske pravice.

Zato je vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP in drugega odstavka 103. člena ZS odločilo kot v izreku tega sklepa.

ZPP člen 25, 25/2.ZASP člen 164, 164/1.ZS člen 103, 103/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.