Sodba VIII Ips 308/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-06-21

vročitev tožbe - zamudna sodba - odgovor na tožbo

Če samostojni podjetnik ne zagotovi sprejemanja pošiljk na naslovu registrirane dejavnosti, mora sam poskrbeti za ustrezno obvestilo o naslovu možne osebne vročitve, sicer pride v poštev nadomestna vročitev v smislu določb 141. člena ZPP.

Ker tožena stranka v 30-dnevnem roku ni odgovorila na tožbo, je sodišče prve stopnje izdalo zamudno sodbo, s katero je ugodilo tožničinemu tožbenemu zahtevku za razveljavitev sklepov tožene stranke z dne 27.8.2002 in 3.10.2002 o odpovedi delovnega razmerja zaradi hujše kršitve delovnih obveznosti in reintegracijo tožnice z neprekinjenimi pravicami iz delovnega razmerja. Pri tem je ugotovilo, da je bila tožba toženi stranki zakonito vročena in da so bili podani tudi drugi pogoji za izdajo zamudne sodbe v smislu določb 318. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99).

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo zamudno sodbo sodišča prve stopnje. Ugotovilo je, da bi tožena stranka morala zagotoviti prevzemanje pošte na sedežu svoje dejavnosti ne glede na zaprtje lokala, da izhaja utemeljenost tožbenega zahtevka iz dejstev, ki so navedena v tožbi in da dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložila sama tožnica.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 7. in 8. točke 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP -

prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 36/04) in predlaga njeno razveljavitev, ob sočasni razveljavitvi sodbe sodišča prve stopnje ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Sodišču očita napako pri vročanju tožbe, saj bi moral vročevalec v smislu določb 142. člena ZPP poizvedeti, kje in kdaj bi lahko opravil osebno vročitev, ker je bilo očitno, da tožena stranka na naslovu v K. svoje dejavnosti več ne opravlja. Zatrjuje, da sta bila tožnici sporna sklepa o odpovedi delovnega razmerja zakonito izdana.

Revizija je bila v skladu s 375. členom ZPP vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

V skladu s 371. členom ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava.

Glede vročanja tožbe toženi stranki sodišče ugotavlja, da je bilo že pred nižjima sodiščema ugotovljeno, da ima tožena stranka status samostojnega podjetnika (s.p.), da je v tem svojstvu izdala tudi sporna sklepa o odpovedi delovnega razmerja, v katerih je kot sedež svoje dejavnosti izrecno navedla naslov P., K..

V skladu z določbami 133. člena ZPP se državnim organom, pravnim osebam in podjetnikom posameznikom vroča tako, da se pisanje izroči osebi, ki je pooblaščena za sprejem, ali delavcu, ki je v pisarni ali v poslovnem prostoru ali na sedežu. Če s.p. ne zagotovi vročanja enemu od naštetih, mora v skladu s 140., 141. in 142. členom ZPP sam poskrbeti za ustrezno obvestilo o naslovu možne osebne vročitve, sicer pride v poštev nadomestna vročitev v smislu določb 141. člena ZPP. Ker tožena stranka ob ukinitvi dejavnosti na naslovu svojega sedeža vročevalca ni obvestila o drugem naslovu za osebno vročanje, ji je bila tožba zakonito vročena ob drugem neuspešnem poskusu osebne vročitve s pustitvijo ustreznega obvestila na vratih oziroma v hišnem predalčniku, da se pošiljka naslednjih 15 dni nahaja na pošti oziroma sodišču. Ob tako izvedenem postopku vročanja ni bila podana v reviziji zatrjevana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 8. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, saj je bila tožba toženki vročena v skladu z določbami ZPP.

Revizija podrobneje ne obrazloži drugih vidikov očitka bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, to je, da je bila zamudna sodba izdana v nasprotju z določbami ZPP. Zato v tej smeri sodišče izpodbijane sodbe ni preizkušalo.

Revizijska navedba, da je bil tožnici sporni sklep o prenehanju delovnega razmerja materialno in procesno pravno zakonito izdan, pomeni smiselno uveljavljanje zmotne uporabe materialnega prava, na kar revizijsko sodišče tudi sicer pazi po uradni dolžnosti. Tožbene navedbe, ki v veliki meri povzemajo tožničine navedbe v ugovoru zoper prvostopni sklep o odpovedi delovnega razmerja, na katere v dokončnem sklepu tožena stranka vsebinsko ni odgovorila, omogočajo zaključek, da sta bila tožnici sporna sklepa o odpovedi delovnega razmerja izdana nezakonito, ne da bi bila dejansko ugotovljena tožničina disciplinska odgovornost za očitane kršitve, upoštevaje pri tem v tožbi zatrjevan način poslovanja tožene stranke, ki ga v bistvu potrjujejo tudi tožbi priložene dokazne listine. Upoštevaje standard, da v skladu s 1. odstavkom 318. člena ZPP pri izdaji zamudne sodbe sodišče upošteva le v tožbi zatrjevana dejstva, ki ne nasprotujejo tožbi priloženim dokazom in splošno znanim dejstvom, smiselni očitek zmotne uporabe materialnega prava ni utemeljen.

Ker revizijski razlogi niso podani, je sodišče v skladu s 378. členom ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.