TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep G 12/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-05-10

odločbe Agencije za trg vrednostnih papirjev - postopek sodnega varstva zoper odločbe - obnova postopka sodnega varstva - nova dejstva in novi dokazi

V postopku sodnega varstva po določbah ZTVP-1 novih dejstev in dokazov ni mogoče uveljavljati niti s predlogom za obnovo postopka.

Tožeča stranka predlaga obnovo postopka sodnega varstva, sproženega zaradi odprave odločbe Agencije za trg vrednostnih papirjev št... z dne 22.11.2000 in njene odločbe št... z dne 11.10.2000 ter končanega z zavrnilno sodbo tega sodišča, opr. št. G 12/2000 z dne 15.5.2001.

Agencija za trg vrednostnih papirjev je izdala zgoraj navedeni odločbi na podlagi ugotovitve, da ji tožeča stranka ni pravočasno predložila revidiranega letnega poročila. Tožeča stranka je vseskozi trdila nasprotno.

V predlogu za obnovo postopka predlagateljica navaja, da je iz odločbe sodnika za prekrške št. P 37/02 z dne 7.4.2004, ki jo je prejela dne 15.4.2004, zvedela za nova dejstva. Sodnik za prekrške naj bi izredno natančno raziskal usodo (njene) sporne pošiljke št... (z dne 27.6.2000). Njegove ugotovitve in listinska dokumentacija v prekrškovnem spisu naj bi potrjevali, "da je tožeča stranka dne 27.6.2000 revidirano letno poročilo poslala na krajevno običajen in zanesljiv način - priporočeno s povratnico in pri tem ravnala skrbno ter ji ni mogoče očitati kakršnekoli krivde, da tožena stranka revidiranega letnega poročila ni zavedla v knjigo došle pošte".

Predlagateljica ni izkazala zakonitega razloga za obnovo postopka.

Po določbi 85. člena ZUS se postopek, ki je bil pravnomočno končan s sodno odločbo, na predlog stranke obnovi v devetih primerih. Prvi obnovitveni primer (razlog) je podan tedaj, če stranka zve za nova dejstva ali če najde nove dokaze ali dobi možnost uporabiti nove dokaze, na podlagi katerih bi bil spor zanjo ugodneje rešen, če bi se bila nanje sklicevala ali če bi jih bila uporabila v prejšnjem postopku. Ta razlog predlagateljica tudi uveljavlja. Po določbi 2. odstavka 85. člena ZUS je mogoče obnoviti postopek zaradi razloga iz 1. odstavka ob izpolnitvi nadaljnjega pogoja, namreč, da je sodišče samo ugotavljalo dejansko stanje.

Vendar pa imajo pred določbami ZUS prednost določbe ZTVP-1 (glej 2. odstavek 324. člena ZTVP-1). Po določbi njegovega 329. člena tožnik v postopku sodnega varstva ne more navajati novih dejstev in predlagati novih dokazov. Ker pravilo nima nobenih omejitev (izjem), iz njega sledi, da novih dejstev in dokazov ni mogoče uveljavljati niti s predlogom za obnovo postopka. Obnovo postopka bi bilo mogoče predlagati le iz preostalih osmih obnovitvenih razlogov iz 85. člena ZUS. Zato je Vrhovno sodišče predlog za obnovo postopka na podlagi določbe 1. odstavka 89. člena ZUS zavrglo.

ZTVP-1 člen 324, 324/2, 329. ZUS člen 85, 85/1, 85/2, 89, 89/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 16/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-09-13

spor o pristojnosti - stvarna pristojnost - spor iz avtorske pravice

Iz verodostojnih listin, na podlagi katerih je tožeča stranka vložila predlog za izvršbo (računov), je razvidno, da vtožuje avtorski honorar za uporabo glasbenih del. Gre za spor iz avtorske pravice. Po določbi 5. točke 2. odstavka 32. člena ZPP je za take spore stvarno pristojno okrožno sodišče (ne glede na vrednost spornega predmeta).

V tej zadevi je pristojno za sojenje Okrožno sodišče v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Postojni je s sklepom opr. št. I 2003/01168-4 z dne 23.4.2004 razveljavilo sklep o izvršbi v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba in sklenilo, da bo o zahtevku in stroških odločalo Okrožno sodišče v Kopru.

Okrožno sodišče v Kopru meni, da ni stvarno pristojno za odločanje, ker je predmet te pravde vprašanje upravičenosti tožeče stranke do avtorskega honorarja in civilne kazni zaradi uporabe pravice javnega predvajanja s fonogrami in pravice sekundarnega radiodifuznega oddajanja s strani tožene stranke. Zato je bila zadeva poslana naslovnemu sodišču, da reši spor o pristojnosti (1. odst. 24. člena ZPP).

Vrhovno sodišče je o negativnem kompetenčnem sporu odločilo na podlagi 2. odstavka 25. člena ZPP.

Iz verodostojnih listin, na podlagi katerih je tožeča stranka vložila predlog za izvršbo (računov), je razvidno, da vtožuje avtorski honorar za uporabo glasbenih del. Gre za spor iz avtorske pravice. Po določbi 5. točke 2. odstavka 32. člena ZPP je za take spore stvarno pristojno okrožno sodišče (ne glede na vrednost spornega predmeta). Z določbo 2. odstavka 103. člena Zakona o sodiščih pa je določena izključna krajevna pristojnost Okrožnega sodišča v Ljubljani. Za sojenje v tej zadevi je torej pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

ZPP člen 25, 25/2, 32, 32/2-5.ZS člen 103, 103/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 89/2005, enako tudi III Ips 134/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-12-13

dovoljenost revizije - gospodarski spor - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

V gospodarskem sporu je za dovoljenost revizije z določbo 490. člena ZPP predpisano, da mora vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe znašati več kot 5.000.000,00 SIT.

Vsaka stranka nosi svoje stroške revizijskega postopka.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo glavnice 1.347.792,00 SIT z zamudnimi obrestmi (1. točka izreka) in odločilo o pravdnih stroških (2. točka izreka).

Pritožbeno sodišče je ugodilo pritožbi tožeče stranke in izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je ugodilo tožbenemu zahtevku.

Sodbo pritožbenega sodišča izpodbija z revizijo tožena stranka.

Tožeča stranka je v odgovoru na revizijo predlagala njeno zavrnitev.

V gospodarskem sporu je za dovoljenost revizije z določbo 490. člena ZPP predpisano, da mora vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe znašati več kot 5.000.000,00 SIT. Pri določitvi vrednosti spornega predmeta se upošteva le vrednost glavnega zahtevka (prvi odstavek 39. člena ZPP). V tej zadevi je bilo z izpodbijano sodbo pravnomočno odločeno o zahtevku za plačilo 1.347.792,00 SIT s pripadki. Vrednost glavnega zahtevka, ki se izpodbija (se sme izpodbijati), potemtakem ne presega 5.000.000,00 SIT, zato revizija po določbi 490. člena ZPP ni dovoljena in jo je moralo revizijsko sodišče na podlagi določbe 377. člena ZPP zavreči.

Pravdni stranki sami nosita stroške revizijskega postopka. Tožeča stranka z revizijo ni uspela (1. odstavek 154. člena v zvezi s 1. odstavkom 165. člena ZPP), odgovor na revizijo pa ni prispeval ničesar pomembnega za odločanje revizijskega sodišča (1. odstavek 155. člena ZPP).

Opr. št: III Ips 134/2005, ECLI:SI:VSRS:2005:III.IPS.134.2005

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 18/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-09-13

spor o pristojnosti - stvarna in krajevna pristojnost - nepravdni postopek - sodni depozit

Po določbi 1. odstavka 169. člena ZNP se denar sprejme v sodni depozit pri vsakem stvarno pristojnem sodišču. Za sprejem sodnega depozita so stvarno pristojna sodišča, ki odločajo v nepravdnem postopku. To so okrajna sodišča (točka II/2 99. člena Zakona o sodiščih).

V tej zadevi je pristojno za odločanje Okrajno sodišče v Mariboru.

Okrajno sodišče v Mariboru se je s sklepom opr. št. N 1301/2005 z dne 23.3.2005 izreklo za nepristojno za odločanje in sklenilo, da bo po pravnomočnosti sklepa zadevo poslalo Okrajnemu sodišču v Celju.

Okrajno sodišče v Celju meni, da ni niti stvarno niti krajevno pristojno za odločanje, ker nasprotni udeleženci "sploh ne obstajajo več." Zato je zadevo poslalo naslovnemu sodišču, da reši spor o pristojnosti (1. odstavek 24. člena ZPP v zvezi s 37. členom ZNP).

Vrhovno sodišče je o negativnem kompetenčnem sporu odločilo na podlagi 2. odstavka 25. člena ZPP.

Iz vsebine predloga za otvoritev računov za izbrisane pravne osebe je razbrati, da želi predlagatelj položiti denarne zneske, določene s sklepom o glavni razdelitvi, v sodni depozit (ker je sedem upnikov izbrisanih iz sodnega registra in nimajo odprtega transakcijskega računa). Po določbi 1. odstavka 169. člena ZNP se denar sprejme v sodni depozit pri vsakem stvarno pristojnem sodišču. Za sprejem sodnega depozita so stvarno pristojna sodišča, ki odločajo v nepravdnem postopku. To so okrajna sodišča (točka II/2 99. člena Zakona o sodiščih). Ker je za sprejem sodnega depozita krajevno pristojno vsako okrajno sodišče, lahko predlagatelj sam izbere pristojno sodišče. Ker je izbral Okrajno sodišče v Mariboru, je to sodišče pristojno za odločanje v tej zadevi.

ZPP člen 24, 25, 25/2.ZNP člen 169, 169/1.ZS člen 99, 99/2-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 30/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-12-21

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - izvršba na denarna sredstva pri organizaciji za plačilni promet - sedež dolžnika

Predlog za izvršbo je bil vložen dne 17.5.2005. V njem je upnik na prvem mestu predlagal izvršbo z rubežem denarnih sredstev, ki jih ima dolžnik na računu pri banki. V tej zadevi se zato krajevna pristojnost sodišča ravna po sedežu dolžnika (136. in 100. člen ZIZ).

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Žalcu.

Okrajno sodišče v Kopru se je s sklepom z dne 26.5.2005 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v tej zadevi in je po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Velenju. To je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da je po določbah 136. in 100. člena člena ZIZ krajevno pristojno za odločanje v tej zadevi Okrajno sodišče v Žalcu. Na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ predlaga, naj v sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče RS.

Predlog za izvršbo je bil vložen dne 17.5.2005. V njem je upnik na prvem mestu predlagal izvršbo z rubežem denarnih sredstev, ki jih ima dolžnik na računu pri NLB. d.d., Ljubljana in pri Abaki Vipa d.d., Ljubljana. V tej zadevi se zato krajevna pristojnost sodišča ravna po sedežu dolžnika (136. in 100. člen ZIZ). Upnik je navedel naslednji naslov dolžnika: "Letuš ... 3327 Šmartno ob Paki." Naslovu dolžnika je dodana poštna enota, ki pa ni obenem občina, katere sestavni del je kraj Letuš. Ta namreč leži v občini Braslovče. Zato se v tej izvršilni zadevi krajevna pristojnost ravna po občini Braslovče in ne po občini Šmartno ob Paki. Tako se pokaže, da je za odločanje v tej zadevi krajevno pristojno Okrajno sodišče v Žalcu (44. točka prvega odstavka 114. člena Zakona o sodiščih).

ZIZ člen 100, 136.ZPP člen 25, 25/2. ZSčlen 114, 114/1-44.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III R 8/2005, enako tudi III R 14/2005
Sklep III R 24/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-10-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - delavka pristojnega sodišča kot stranka v postopku

Med druge tehtne razloge za delegacijo pristojnosti se uvrščajo tudi primeri, ko je stranka postopka sodnik ali delavec sodišča, na katerem se naj bi sodilo v zadevi, vsaj tedaj, če gre za manjše sodišče. Prav za tak primer pa gre v tej zadevi.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v A.

Okrožno sodišče v B. predlaga delegacijo pristojnosti zaradi morebitnih pomislekov o poštenosti sojenja, ker "je dolžnica s 1.1.2005 kot delavka dotedanjega Sodnika za prekrške B. postala delavka Okrajnega sodišča v B., ki hkrati vodi postopek proti njej kot dolžnici."

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen ZPP).

Med druge tehtne razloge za delegacijo pristojnosti se uvrščajo tudi primeri, ko je stranka postopka sodnik ali delavec sodišča, na katerem se naj bi sodilo v zadevi, vsaj tedaj, če gre za manjše sodišče. Prav za tak primer pa gre v tej zadevi. Zato je smotrna delegacija pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče, saj bi sicer objektivno lahko prišlo do dvoma v nepristranskost sojenja (vodenja postopka).

Glede na navedeno je Vrhovno sodišče predlogu Okrajnega sodišča v B. za delegacijo pristojnosti ugodilo in določilo drugo stvarno pristojno sodišče, to je Okrajno sodišče v A.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 113/2005, enako tudi I R 121/2005, I R 122/2005

Sklep I R 33/2008, enako tudi I R 148/2007, I R 150/2007, I R 152/2007

VSRS sklep I R 5/2015, enako tudi I R 4/2015 in I R 6/2015.
Sklep III R 22/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-10-18

spor o pristojnosti - dogovorjena krajevna pristojnost

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Velenju je razveljavilo sklep o izvršbi v delu, v katerem je bila dovoljena izvršba, in sklenilo, da zadevo odstopi v odločanje Okrožnemu sodišču v Celju. To je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da je krajevno pristojno za odločanje Okrožno sodišče v Ljubljani. Na podlagi prvega odstavka 24. člena in drugega odstavka 25. člena ZPP predlaga, naj v sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče RS.

Okrožno sodišče v Celju pravilno povzema, da je tožeča stranka (upnik) že v predlogu za izvršbo uveljavljala dogovorjeno krajevno pristojnost Okrožnega sodišča v Ljubljani na podlagi svojih Splošnih pogojev za opravljanje storitev (24. člen), ki jih je predlogu za izvršbo tudi priložila. Ker dolžnik temu ni ugovarjal (npr. da ne gre za sporazum strank v smislu določbe 3. odstavka 69. člena ZPP), za ta spor pa ni določena izključna krajevna pristojnost (1. odstavek 69. člena ZPP), bi moralo Okrajno sodišče v Velenju zadevo odstopiti v odločanje Okrožnemu sodišču v Ljubljani. To sodišče je namreč po povedanem krajevno pristojno za odločanje v tem gospodarskem sporu.

ZPP člen 24, 25, 25/2,69, 69/1, 69, 69/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 26/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-12-13

spor o stvarni pristojnosti - izvršba na nepremičnino - stečajni postopek - pristop k izvršbi

Določbe 171. člena ZIZ urejajo razmerje med dvema (ali več) izvršbama na isti nepremičnini. Določba 1. odstavka prepoveduje sočasen tek dveh izvršb na isti nepremičnini, v 2. odstavku pa je določeno, da upnik, za čigar terjatev je sodišče pozneje izdalo sklep o izvršbi na isto nepremičnino, pristopi k že začeti izvršbi. V tem sporu o stvarni pristojnosti ne gre za tak primer.

Za odločanje v tej zadevi je stvarno pristojno Okrajno sodišče v Škofji Loki.

Okrajno sodišče v Škofji Loki je s sklepom z dne 1.4.2005 sklenilo, da izvršba, ki jo je dovolilo s sklepom o izvršbi, opr. št. In 2000/00004 z dne 8.3.2000, na nepremičnine, vpisane v vl. št... in vl. št..., vse k.o. ..., pristopi k stečajni zadevi, opr. št. St. 23/2002, ki jo vodi Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu in mu po pravnomočnosti sklepa odstopilo izvršilno zadevo. To je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da po določbah 171. člena ZIZ izvršilne zadeve ni mogoče odstopiti sodišču, ki vodi stečajni postopek. Na podlagi prvega odstavka 24. člena in drugega odstavka 25. člena ZPP predlaga, naj v sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče RS.

Določbe 171. člena ZIZ urejajo razmerje med dvema (ali več) izvršbama na isti nepremičnini. Določba 1. odstavka prepoveduje sočasen tek dveh izvršb na isti nepremičnini, v 2. odstavku pa je določeno, da upnik, za čigar terjatev je sodišče pozneje izdalo sklep o izvršbi na isto nepremičnino, pristopi k že začeti izvršbi. V tem sporu o stvarni pristojnosti ne gre za tak primer.

Razmerje med izvršilnim in stečajnim postopkom je urejeno v 111. členu ZPPSL. Po določbi 1. odstavka od dneva začetka stečajnega postopka zoper dolžnika ni mogoče dovoliti prisilne izvršbe za poplačilo terjatev, glede katerih obstaja izvršilni naslov ali verodostojna listina, po določbi 2. odstavka pa se taki že začeti postopki prekinejo.

Upnik lahko uveljavlja ločitveno pravico v stečajnem postopku le, če jo je v tem postopku prijavil. V takem primeru se uporabijo določbe 1., 2. in 4. odstavka 143. člena ZPPSL.

Po povedanem v tej zadevi ni mogoče uporabiti določb 171. člena ZIZ. Okrajno sodišče v Škofji Loki zato še naprej ostaja stvarno pristojno za odločanje v tej izvršilni zadevi (čeprav je izvršilni postopek zaradi določbe 2. odstavka 111. člena ZIZ prekinjen).

ZIZ člen 171. ZPPSL člen 111, 143, 143/1, 143/2, 143/4.ZPP člen 24, 24/1, 25, 25/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 28/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-12-13

spor o krajevni pristojnosti - izvršba na dolžnikova sredstva pri organizacijah za plačilni promet

V tej zadevi se krajevna pristojnost sodišča ravna po sedežu dolžnika (136. in 100. člen ZIZ).

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Lendavi.

Okrajno sodišče v Trbovljah se je s sklepom z dne 23.9.2005 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v tej zadevi in je po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Murski Soboti. To je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da je po določbah 136. in 100. člena ZIZ krajevno pristojno za odločanje v tej zadevi Okrajno sodišče v Lendavi. Na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ predlaga, naj v sporu o pristojnosti odloči Vrhovno sodišče RS.

Predlog za izvršbo je bil vložen dne 9.9.2005. V njem je upnik na prvem mestu predlagal izvršbo z rubežem denarnih sredstev, ki jih ima dolžnik na računu pri Reiffeisen Krekovi banki. V tej zadevi se zato krajevna pristojnost sodišča ravna po sedežu dolžnika (136. in 100. člen ZIZ). Ker ima sedež v občini Črenšovci, je na podlagi določbe 18. točke prvega odstavka 114. člena Zakona o sodiščih za odločanje v tej zadevi krajevno pristojno Okrajno sodišče v Lendavi.

ZIZ člen 100, 136.ZPP člen 25, 25/2.ZS člen 114, 114/1-18.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III Ips 29/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-12-13

Če je s pravili tožnika vendarle potreben podpis za to posebej pooblaščene osebe, je to stvar povsem notranje sfere tožnika, ki ne more predstavljati upravičenega vzroka za vrnitev v prejšnje stanje (1. odstavek 116. člena ZPP).

Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 7.7.2003 štelo napoved pritožbe tožeče stranke za umaknjeno. Tako je ravnalo zato, ker tožeča stranka kljub pozivu (pozvana je bila s sklepom z dne 22.5.2003) ni (pravočasno) predložila dokazila o plačilu takse za napoved pritožbe.

Tožeča stranka je predlagala vrnitev v prejšnje stanje. Navedla je, da je sodno takso plačala naslednji dan po prejemu poziva, dokazila o plačilu pa ni poslala pravočasno zaradi odsotnosti vodje računovodstva, ki pri njej podpisuje vse dopise, ki se nanašajo na plačila.

Ker je pritožbeno sodišče zavrnilo njeno pritožbo (s sklepom z dne 6.10.2004), je zoper drugostopenjski sklep vložila revizijo. Navedla je, da jo vlaga zaradi zmotne uporabe materialnega prava. V njej predvsem uveljavlja, da sta nižji sodišči nepravilno uporabili določbo 3. odstavka 497. člena ZPP.

Revizija je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revident sicer utemeljeno uveljavlja, da določba tretjega odstavka 497. člena ZPP ni terjala predložitve dokazila o plačani taksi za pritožbo (zadostovalo je samo plačilo), vendar pa to ne more biti odločilno za odločanje v tej zadevi. Revident namreč ne napada sklepa, s katerim je bilo ugotovljeno, da je bila njegova napoved pritožbe umaknjena, pač pa napada sklep, s katerim je bilo odločeno o predlogu za vrnitev v prejšnje stanje.

V predlogu za vrnitev v prejšnje stanje je revident (tedanji tožnik) navajal, da ni mogel predložiti dokaza o plačani taksi za pritožbo zaradi odsotnosti računovodje. Predložitev dokazila o plačani sodni taksi ni dejanje, ki bi samo po sebi terjalo posebno pooblaščenost. Če je s pravili tožnika vendarle potreben podpis za to posebej pooblaščene osebe, je to stvar povsem notranje sfere tožnika, ki ne more predstavljati upravičenega vzroka za vrnitev v prejšnje stanje (1. odstavek 116. člena ZPP). Enako velja tudi za samo odsotnost pooblaščenih delavcev. Poslovanje pravne osebe mora biti ves čas organizirano tako, da daljša odsotnost pooblaščenih delavcev (tožnik je imel 15 dni časa za predložitev dokazila) ni ovira za opravo procesnih dejanj stranke v sodnem postopku.

Po povedanem in na podlagi določbe 378. člena v zvezi z določbo 4. odstavka 384. člena ZPP je revizijsko sodišče zavrnilo revizijo kot neutemeljeno. Zavrnitev obsega tudi stroškovni del revizije.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 200/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-06

dovoljenost revizije zoper sklep - prekinitev in nadaljevanje postopka - zavrženje revizije

Sklep o prekinitvi postopka in sklep o nadaljevanju prekinjenega postopka s pravnimi predniki izbrisane gospodarske družbe ni sklep, s katerim bi bil postopek pravnomočno končan. Zato revizija zoper njega ni dovoljena.

Revizija se zavrže. Stranki krijeta vsaka svoje stroške revizijskega postopka.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da se postopek z dnem 28.8.2001 prekine (datum izbrisa prvotne prve tožene stranke T. d.o.o., L. iz sodnega registra), ter hkrati odločilo, da se nadaljuje s pravnim naslednikom prvotne prve tožene stranke O. K., L. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo O. K. in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Zoper ta sklep je toženec vložil revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka (in zmotne uporabe materialnega prava) s predlogom, naj revizijsko sodišče izpodbijani sklep in sklep sodišča prve stopnje razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Tožeča stranka je odgovorila na revizijo, pri čemer izpodbija revizijske trditve o podlagi izbrisa prvotne prve tožene stranke iz sodnega registra.

Revizija je bila vročena tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Stranke sicer lahko vložijo revizijo tudi zoper sklep sodišča prve stopnje, vendar le, če gre za sklep, s katerim je bil postopek pravnomočno končan (1. odstavek 384. člena Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP). Sklep o prekinitvi postopka in sklep o nadaljevanju prekinjenega postopka s pravnimi nasledniki izbrisane gospodarske združbe pa ni sklep, s katerim bi bil postopek pravnomočno končan. Ker zato revizija ni dovoljena, jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

Glede na to, da revizija ni dovoljena, so bili stroški odgovora na revizijo (v katerem tožeča stranka polemizira z revizijskimi navedbami) nepotrebni. Zato je revizijsko sodišče odločilo, da stranki krijeta vsaka svoje stroške revizijskega postopka (1.

odstavek 165. člena in 1. odstavek 155. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.