TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 362/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-13

dovoljenost revizije - vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe - zavrženje revizije

Tožena stranka izpodbija pravnomočno sodbo, s katero ji je naloženo plačilo zneska 415.000 SIT; vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe znaša torej 415.000 SIT, kar ne presega 1.000.000 SIT, zato revizija v tej zadevi ni dovoljena.

Revizija se zavrže. Tožeča stranka sama krije svoje stroške revizijskega postopka.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da morata toženki nerazdelno plačati tožniku odškodnino v znesku 415.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi in mu povrniti pravdne stroške. Višji tožbeni zahtevek za nadaljnjih 1.085.000 SIT odškodnine z obrestmi je zavrnilo.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in v izpodbijanem obsodilnem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je tožena stranka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb pravdnega postopka ter predlagala spremembo sodbe ter zavrnitev zahtevka, podrejeno pa razveljavitev sodbe in novo sojenje.

Tožnik je v odgovoru na revizijo predlagal njeno zavrženje zaradi nedovoljenosti, podrejeno pa njeno zavrnitev zaradi neutemeljenosti.

Po 175. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 96/2000 in 2/2004), je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Po drugem odstavku 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 SIT. Revizija je tudi dovoljena v posebej določenih primerih, naštetih v tretjem odstavku 367. člena ZPP. Tožena stranka izpodbija pravnomočno sodbo, s katero ji je naloženo plačilo zneska 415.000 SIT, pripadajočih zakonskih zamudnih obresti in pravdnih stroškov. Ker se po 39. členu ZPP za ugotovitev pravice do revizije upošteva le glavnica, ne pa tudi obresti in pravdni stroški, znaša vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe 415.000 SIT, to pa je znesek, ki ne presega 1.000.000 SIT. Ker tudi ne gre za spor iz tretjega odstavka 367.

člena ZPP, revizija tožene stranke v tem pravdnem postopku ni dovoljena. Zato je revizijsko sodišče revizijo tožene stranke zavrglo (377. člen ZPP).

Tožeča stranka je vložila odgovor na revizijo in predlagala povrnitev stroškov zanjo. Revizijsko sodišče ugotavlja, da tožeča stranka z odgovorom na revizijo ni prispevala k odločitvi revizijskega sodišča in zato ne gre za potrebne stroške (155. člen ZPP). Glede na to je odločilo, da mora tožeča stranka svoje stroške revizijskega postopka kriti sama.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 10/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-27

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razloga smotrnosti in drugih tehtnih razlogov - sprememba tožnikovega prebivališča - zavlačevanje sodnega postopka

Tožnikove navedbe o zamenjavi prebivališča in o zavlačevanju postopka niso podlaga za določitev drugega sodišča.

Tožnik navaja, da poteka njegov pravdni postopek pred Okrajnim sodiščem v Lendavi nekaj manj kot tri leta. Sam ima že nekaj časa prijavljeno začasno prebivališče v Upravni enoti Žalec, kjer si urejuje stalno prebivališče, zato predlaga, da se njegova zadeva preseli na Okrajno sodišče v Žalcu. Postopek pred Okrajnim sodiščem v Lendavi je voden nekorektno in se namerno zavlačuje, kar je še dodaten razlog za prenos zadeve na drugo sodišče.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99, 96/202 in 2/2004) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so zato drugi tehtni razlogi. Tožnik v svojem predlogu niti ne zatrjuje niti ne dokazuje smotrnosti določitve drugega stvarno pristojnega sodišča namesto Okrajnega sodišča v Lendavi, ki tožnikovo pravdno zadevo obravnava. Trditev, da bi veljavna zakonodaja nalagala prenos pravdne zadeve na drugo sodišče, ker ima tožnik sedaj drugje prijavljeno začasno prebivališče, ne drži. Po 3. odstavku 17. člena ZPP namreč tudi potem, če se med postopkom spremenijo okoliščine, na katere se opira pristojnost sodišča, ostane še naprej pristojno tisto sodišče, ki je bilo pristojno ob vložitvi tožbe. To pa je v obravnavanem primeru Okrajno sodišče v Lendavi. Tožnikovim trditvam o nekorektnem vodenju postopka in o njegovem zavlačevanju tudi ni mogoče pritrditi, saj je bila v zvezi z dnem 29.8.2002 vloženo tožbo že izvedena večina predlaganih dokazov. Izkaže se torej, da v tej pravdni zadevi ni izkazana niti smotrnost določitve drugega sodišča niti niso podani kakšni drugi tehtni razlogi za delegacijo pristojnosti. V predlogu navedene okoliščine niso take, ki bi upravičevale uporabo 67. člena ZPP, zato je vrhovno sodišče tožnikov predlog za določitev drugega sodišča za odločanje v tej pravdni zadevi zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 675/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-12

dovoljenost revizija - rok za vložitev revizije - zavrženje revizije

Tožnica je z zatrjevanjem, da je živela s tožencem v zunajzakonski skupnosti, vložila proti njemu tožbo na ugotovitev skupnega premoženja in na izstavitev listine, sposobne za vpis v zemljiško knjigo. Sodišče prve stopnje je njeni tožbi delno ugodilo z ugotovitvijo, da solastninski delež na skupnih nepremičninah pravdnih strank za tožnico znaša 1/7, na premičninah pa 2/5 od celote. Višji tožbeni zahtevek je zavrnilo. Sodišče druge stopnje je delno ugodilo toženčevi pritožbi in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je delež tožnice na nepremičnem premoženju opredelilo z 1/8, na premičnem premoženju pa z 7/20. V ostalem delu je pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Toženec je vložil revizijo, v kateri je uveljavil revizijske razloge iz določbe 370. člena ZPP in predlagal spremembo odločitve v skladu s svojimi stališči. Vztrajal je pri tem, da s tožnico ni živel v zunajzakonski skupnosti. To revizijo je sodišče prve stopnje kot prepozno zavrglo, sodišče druge stopnje pa je pritožbo proti tej odločitvi zavrnilo in sklep sodišča prve stopnje o zavrženju revizije potrdilo.

Toženec tudi proti tej odločitvi vlaga revizijo z vsebinsko navedbo revizijskih razlogov iz določbe 370. člena ZPP in predlaga razveljavitev odločitev sodišč druge in prve stopnje ter obravnavo vložene revizije.

Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS in tožeči stranki, ki pa nanjo ni odgovorila.

Po določbi 1. odstavka 384. člena ZPP je mogoče revizijo vložiti tudi zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. Za to gre v obravnavanem primeru. Vendar pa revizijsko sodišče ugotavlja, da sta sodišči druge in prve stopnje ravnali v skladu z določbo 377. člena ZPP, ko sta ugotovili, da je toženec revizijo proti sodbi sodišča druge stopnje z dne 10.9.2003 v nasprotju z določbo 1. odstavka 367. člena ZPP vložil prepozno (odločitev sodišča prve stopnje) in tudi v nasprotju z določbo 2. odstavka 367. člena ZPP, saj vrednost spornega predmeta, v tožbi ocenjena z zneskom 150.000 SIT, ne presega zneska 1,000.000 SIT (sodišče druge stopnje). Ne glede na obširne revizijske navedbe ni mogoče mimo dejstva, da je toženec vložil revizijo šele 22.2.2004, torej po preteku tridesetdnevnega roka od njenega prejema (sodba sodišča druge stopnje je bila namreč dostavljena njegovemu pooblaščencu dne 25.11.2003). Sodišče prve stopnje je ravnalo pravilno, ko je prepozno vloženo revizijo zavrglo s sklepom (1.

odstavek 374. člena ZPP). Pravilno pa je ravnalo tudi sodišče druge stopnje, ko je poleg navedenega dejstva ugotovilo tudi to, da vložena revizija ni dovoljena zaradi ocenitve vrednosti spornega predmeta z zneskom 150.000 SIT.

Revizijsko izpodbijana odločitev je torej pravilna in zakonita, zaradi česar je bilo treba na podlagi določbe 378. člena v zvezi z določbo 384. člena ZPP revizijo zavrniti.

ZPP člen 367, 367/1, 374, 374/1, 377, 384, 384/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 234/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-12

dovoljenost revizije v nepravdnem postopku - zavrženje revizije

V nepravdnem postopku revizija ni dovoljena.

Revizija se zavrže. Nasprotna stranka sama krije stroške odgovora na revizijo.

Sodišče prve stopnje je izvedencu geodetske stroke priznalo izvedenski honorar v neto znesku 67.000 SIT in odločilo, naj se ta znesek nakaže na izvedenčev račun. Zavrnilo pa je tudi predlagateljev predlog za izdajo začasne odredbe, po kateri naj bi se nasprotnim udeležencem do pravnomočnosti odločitve prepovedalo vsakršno nadaljnje uporabljanje, prilaščanje in odtujevanje nepremičnine parc. št. 621/2 k.o... vl. št. 336, v obsegu 687 m2.

Predlagatelj je vložil pritožbo tako proti sklepu o izvedenskemu honorarju kot tudi proti sklepu v zvezi s predlogom za izdajo začasne odredbe. Sodišče druge stopnje je obe pritožbi zavrnilo in sklepa sodišča prve stopnje potrdilo.

Predlagatelj vlaga revizijo z vsebinsko navedbo revizijskih razlogov iz določbe 370. člena ZPP in predlaga razveljavitev odločitev sodišč druge in prve stopnje in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo odločanje. Odločitev o izvedenskem honorarju je v nasprotju s pravilnikom o tarifi za plačilo sodnih izvedencev in sodnih cenilcev. Sicer pa opozarja, na dolgotrajnost postopka, ko številni sodniki doslej o stvari še niso dokončno razsodili.

Revizija je bila dostavljena Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS in nasprotni stranki, ki je nanjo odgovorila in predlagala, naj jo revizijsko sodišče zavrže.

V obravnavanem primeru je sprožen nepravdni postopek zaradi ureditve meje. Zato je glede dovoljenosti revizije proti odločitvi v tem nepravdnem postopku - in sicer ne glede na to, da sklepa o izvedenini in o zavrnitvi predloga za izdajo začasne odredbe nista odločitvi, s katerima bi bil postopek pravnomočno končan (1. odstavek 384. člena ZPP) - treba uporabiti določbo 34. člena Zakona o nepravdnem postopku, po kateri revizija v nepravdnem postopku, torej tudi v postopku za ureditev meje, ni dovoljena. Po povedanem torej revizija v tem primeru ni dovoljena, zaradi česar je treba uporabiti določbo 377. člena ZPP, po kateri revizijsko sodišče nedovoljeno revizijo zavrže s sklepom, ker tega v mejah svojih pravic ni storil že sodnik sodišča prve stopnje.

Izrek o stroških revizijskega postopka je v skladu z določbo 155. v zvezi s členom 165. ZPP. Nasprotna udeleženca krijeta stroške odgovora na revizijo sama, ker z navedbami v njem nista prispevala k odločitvi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 129/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-06

spor o pristojnosti - dogovor o krajevni pristojnosti - sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - ugovor - predložitev listine o dogovorjeni pristojnosti

Ker listina o dogovorjeni krajevni pristojnosti ni bila priložena predlogu za izvršbo, sodišče ne bi smelo ugoditi predlogu za nadaljevanje postopka pred dogovorjenim sodiščem.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Temeljno sodišče v Mariboru, Enota v Mariboru je na predlog za izvršbo, vložen 22.6.1994, izdalo na podlagi verodostojne listine 25.8.1994 sklep o izvršbi, opr. št. II IVL 1870/94-2. Dne 26.9.1995 je glede na ugovore razveljavilo sklep o dovolitvi izvršbe in odločilo, da bo o upnikovem zahtevku odločeno v pravdi in da se zadeva odstopi krajevno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Ljubljani. Dne 15.11.2004 je to sodišče prejelo spis in nato predlagalo vrhovnemu sodišču, naj odloči v sporu o pristojnosti. Meni, da čeprav je v predlogu za izvršbo navedeno, da je v primeru ugovora dogovorjena krajevna pristojnost sodišča v Ljubljani, je krajevno pristojno sodišče v Mariboru, ker v spisu ni listine, ki bi potrjevala dogovor o krajevni pristojnosti, pa tudi dolžnikovo prebivališče je na območju mariborskega sodišča.

Čeprav je bil predlog za izvršbo vložen pred uveljavitvijo Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ), se postopek nadaljuje in konča po določbah tega zakona (prvi odstavek 122. člena ZIZ-A). Po tretjem odstavku (in ne drugem, kot navaja predlog) 41. člena ZIZ upnik sicer lahko predlaga v predlogu za izvršbo, naj se v primeru dolžnikovega ugovora nadaljuje postopek pred sodiščem, pristojnim po tem dogovoru, vendar mora upnik predlogu za izvršbo priložiti listino o sporazumu o pristojnosti (smiselno takšno določbo so imeli predpisi iz časa vložitve predloga za izvršbo: drugi odstavek 55.a člena ZIP ter četrti odstavek 77. člena ZPP/77 v zvezi s 14. členom ZIP). Ker listina ni bila priložena predlogu za izvršbo, sodišče ne bi smelo ugoditi predlogu za nadaljevanje postopka pred dogovorjenim sodiščem.

Tako je Okrajno sodišče v Ljubljani upravičeno menilo, da ni krajevno pristojno v tej zadevi (prvi odstavek 24. člena ZPP), in zato je moralo vrhovno sodišče (drugi odstavek 25. člena ZPP) ugoditi njegovemu predlogu in odločiti, da je krajevno pristojno v tej zadevi Okrajno sodišče v Mariboru.

ZIZ člen 41, 41/3.  ZPP (1977) člen 77, 77/4.ZPP člen 24, 24/1, 25, 25/2. ZIP člen 14, 55a, 55a/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 646/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-12

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - glavna in postranske terjatve - zamudne obresti - zavrženje revizije

Tožnikova revizija v premoženjskem sporu ni dovoljena, če vrednost v zvezi s pravnomočno zavrnilno sodbo ne presega 1.000.000 SIT.

Sodišče prve stopnje je izdalo naslednjo sodbo:

"Tožena stranka je dolžna plačati tožniku 811.685,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi:

- od 361.685,00 SIT od 13.4.2001 do plačila

- od 450.000,00 SIT od izdaje sodbe do plačila, ter povrniti tožeči stranki pravdne stroške v znesku 271.052,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 98.088,00 SIT od 3.4.2001, od 15.000,00 SIT od 24.10.2001, od ostalih pravdnih stroškov od izdaje sodbe do plačila, vse v 15 dneh, da ne bo izvršbe.

V presežku za obresti od 450.000,00 SIT za čas od 23.12.1997 do 24.10.2001, za znesek 450.000,00 SIT z obrestmi od 23.12.1997 do plačila, za obresti od 361.685,00 SIT od 14.4.1997 do 13.4.2001 in za znesek 7.404,00 SIT z obrestmi od 14.4.1997 do plačila, se tožbeni zahtevek zavrne."

Pritožbeno sodišče je delno ugodilo pritožbi tožeče stranke in spremenilo sodbo sodišča prve stopnje glede zamudnih obresti. V preostalem delu je zavrnilo pritožbi pravdnih strank.

Tožnik je vložil revizijo proti sodbi pritožbenega sodišča v zavrnilnem delu.

V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 tolarjev (2. odstavek 367. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP). Če je za ugotovitev pravice do revizije odločilna vrednost spornega predmeta, se vzame kot vrednost spornega predmeta samo vrednost glavnega zahtevka (1. odstavek 39. člena ZPP). Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek glede glavnice 450.000 SIT in 7.404 SIT. Pritožbeno sodišče je zato v okviru odločanja o tožnikovi pritožbi proti sodbi sodišča prve stopnje, odločilo le o glavnici v navedenem obsegu. Izpodbijani del pravnomočne sodbe tako ne presega 1,000.000 SIT in zato revizija ni dovoljena. Vrhovno sodišče je zato zavrglo revizijo na podlagi 377. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 63/2004, enako tudi II Ips 15/2004
Sklep I R 3/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-12

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - naknadna kumulacija izvršilnih sredstev - ustalitev pristojnosti - perpetuatio fori

V primeru naknadne kumulacije izvršilnih sredstev je perpetuirana pristojnost izvršilnega sodišča.

V tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Žalcu.

Okrajno sodišče v Žalcu je izdalo sklep, da ni krajevno pristojno za odločanje v tej zadevi in da bo po pravnomočnosti sklepa odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v Brežicah. Okrajno sodišče v Brežicah je sprožilo spor o krajevni pristojnosti. Ugotovilo je namreč, da je Okrajno sodišče v Žalcu s pravnomočnim sklepom o izvršbi, opr. št. I 1460/2004 z dne 25.10.2004, zaradi izterjave upnikovih terjatev že dovolilo predlagano izvršbo na dolžnikovih računih. Upnik je dne 30.11.2004 predlagal nadaljevanje izvršilnega postopka z novim izvršilnim sredstvom in sicer z izvršbo na dolžnikovih nepremičninah. Okrajno sodišče v Žalcu se je s tem v zvezi izreklo za krajevno nepristojno za odločanje o upnikovem predlogu.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je za odločanje v izvršilni zadevi pristojno Okrajno sodišče v Žalcu.

Upnik je predlagal novo izvršilno sredstvo in gre zato za naknadno kumulacijo izvršilnih sredstev. To stanje ureja tretji odstavek 34. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ, Ur.l. RS, št. 51/98 - 16/2004). V takšnem primeru se krajevna pristojnost ravna po prvo navedenem sredstvu izvršbe. Podlaga za takšno odločitev je v določbah tretjega odstavka 17. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 185/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-01-12

dovoljenost revizije - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje tožbe

Revizija ni dovoljena, če vrednost posameznega zahtevka ni določena.

Sodišče prve stopnje je, med drugim, s sodbo tudi ugotovilo, da je nična kupoprodajna pogodba S 165/92 z dne 19.2.1992, sklenjena med prodajalcem E. p.o. in kupcem V. B., za trisobno stanovanje s površino 80,33 m2 v pritličju zgradbe v Ljubljani. Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo tožene stranke glede navedene odločitve in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti sodbi pritožbenega sodišča s katero je postala pravnomočna sodba prvostopenjskega sodišča o ničnosti navedene pogodbe, je prva tožena stranka vložila revizijo.

Tožeča stranka je s tožbo uveljavljala dva zahtevka glede ničnosti različnih prodajnih pogodb (za različni stanovanji) in glede različnih kupcev. Tožbena zahtevka sta imela torej različno dejansko podlago in sta bila tudi uveljavljana proti več tožencem (sodišče prve stopnje je izdalo sklep o ločenem obravnavanju zahtevkov iz iste tožbe). V skladu z drugim odstavkom 41. člena Zakona o pravdnem postopku bi zato morala tožeča stranka opredeliti vrednost vsakega posameznega zahtevka. V tožbi je zgolj označena vrednost 1.500.000 tolarjev, pri čemer pa ni določeno ali se znesek nanaša na vsak zahtevek posebej, na oba zahtevka ali morda samo na enega od njiju. Tožeča stranka tako ni določno opredelila sporne vrednosti v zvezi s tožbenim zahtevkom, ki je posredno predmet revizije in je zato pravni položaj revidenta primerljiv s položajem v tistih premoženjskih sporih, pri katerih vrednost spora ni bila določena. Ustrezno ugotovitev vrednosti spornega predmeta bi lahko povzročila tudi tožena stranka tako, da bi pravočasno predlagala izdajo sklepa po tretjem odstavku 44. člena ZPP (pa tega ni storila). Zaradi navedenih razlogov v konkretnem primeru ni mogoče oceniti, da vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 tolarjev in zato revizija ni dovoljena (drugi odstavek 367. člena ZPP).

ZPP člen 41, 41/2, 41/3, 367, 367/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 54/2005
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2005-05-11

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnost iz drugih tehtnih razlogov - narava družinskega spora - partnerstvo stranke in sodnice pristojnega sodišča

Narava tega družinskega spora, v katerem bodo lahko obravnavane tudi občutljive okoliščine iz osebnega življenja obeh pravdnih strank, povezane s tožnikovim partnerstvom z okrajno sodnico s tega območja, ter odločanje o preživninski obveznosti sodničinega partnerja utegneta vsaj pri toženki vzbuditi dvom v nepristranskost sodnikov s tega območja.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Ljubljani.

Tožnik je pri Okrožnem sodišču v A. vložil tožbo zaradi razveze zakonske zveze, toženka pa nasprotno tožbo zaradi določitve 400.000 SIT mesečne preživnine. Iz skladnih navedb obeh pravdnih strank izhaja, da je tožnik navezal razmerje z drugo žensko. Toženka v predlogu za prenos pristojnosti pojasnjuje, da gre za okrajno sodnico pri Okrajnem sodišču v A., s katero tožnik dejansko živi že skoraj leto dni. Zato toženka dvomi v nepristranskost sodnikov v A., ki bodo morali odločati o obveznostih partnerja svoje sodniške kolegice v zadevi, v kateri se nakazuje tudi razkrivanje okoliščin iz osebnega in družinskega življenja. V isti sodni stavbi sta okrajno in okrožno sodišče, vsi sodniki se med seboj poznajo. Tožnik pa je kot priznan odvetnik v A. tudi zastopal mnoge od teh in tudi višjih sodnikov iz A.

Tožnik se je v svoji vlogi upiral predlaganemu prenosu pristojnosti, ki ga je ocenjeval kot zavlačevalni manever in zato kot zlorabo procesnih pravic. Okrožno sodišče v A. je ob posredovanju predloga vrhovnemu sodišču menilo, da tožnikovo sedanje partnersko razmerje s sodnico s tega območja utemeljuje predlagani prenos pristojnosti.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Nekonkretiziranih trditev o tožnikovem pogostem zastopanju sodnikov iz A. vrhovno sodišče ni moglo obravnavati. Pač pa tudi vrhovno sodišče meni, da narava tega družinskega spora, v katerem bodo lahko obravnavane tudi občutljive okoliščine iz osebnega življenja obeh pravdnih strank, povezane s tožnikovim partnerstvom z okrajno sodnico s tega območja, ter odločanje o preživninski obveznosti sodničinega partnerja utegneta vsaj pri toženki vzbuditi dvom v nepristranskost sodnikov iz A. To pa je drug tehten razlog iz navedene zakonske določbe in je tožnikova ocena o toženkini zlorabi procesnih pravic neutemeljena. Zato je vrhovno sodišče toženkinemu predlogu ugodilo in za odločanje v tej pravdni zadevi določilo Okrožno sodišče v Ljubljani.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.