Sodba VIII Ips 24/2006
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-12-19

disciplinski postopek - disciplinski ukrep prenehanje delovnega razmerja - prisotnost delavca na disciplinski obravnavi

Tožena stranka ni ravnala nezakonito, ko je disciplinsko obravnavo izvedla v tožnikovi odsotnosti, saj disciplinska komisija ni bila dolžna upoštevati le pavšalnega obvestila tožnikove odvetnice, da se tožnik iz zdravstvenih razlogov disciplinske obravnave ne bo mogel udeležiti.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek za razveljavitev disciplinskih sklepov tožene stranke z dne 11.9.2002 in 15.10.2002, s katerima je bil tožniku izrečen disciplinski ukrep prenehanje delovnega razmerja s pogojno odložitvijo izvršitve za dvanajst mesecev in naložena povrnitev škode v znesku 235.200 SIT. Ugotovilo je, da je bil disciplinski ukrep tožniku izrečen po zakonito izvedenem postopku, v katerem je bila ugotovljena njegova disciplinska odgovornost za hujšo kršitev delovnih obveznosti iz 1. točke 67. člena Pravilnika o delovnih razmerjih tožene stranke, ki jo je storil s tem, da je v nasprotju z navodili za ravnanje s požarno centralo ob lažnem alarmu izklopil glavno stikalo in s tem povzročil večjo materialno škodo.

Sodišče druge stopnje je tožnikovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo. Soglašalo je z razlogi sodišča prve stopnje glede tožnikove disciplinske odgovornosti in zakonitosti izrečenega disciplinskega ukrepa. Glede obveznosti povračila škode v izpodbijani odločbi je ugotovilo, da to ni izvršilni naslov in obveznost povračila škode ni predmet tega postopka, tako da se je v tem sporu višina škode presojala le kot element disciplinske kršitve.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožnik revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodišče dopustilo bistveno kršitev določb disciplinskega postopka, ko je ugotovilo, da je bila disciplinska obravnava zakonito izvedena v tožnikovi odsotnosti, čeprav je iz zdravstvenih razlogov svojo odsotnost opravičil. Prav tako je sodišče nepravilno ugotovilo, da je tožnik sprožil protipožarni alarm, oziroma da je tožnik disciplinsko odgovoren za očitano kršitev in zatrjevano škodo, ki jo je plačala zavarovalnica.

Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP - prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 36/04) vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije v Ljubljani.

Na podlagi 371. člena ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem je vezano na dejanske ugotovitve sodišča, ki so bile podlaga izpodbijani sodbi, saj zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (3. odstavek 370. člena ZPP).

Kolikor tožnik graja presojo sodišča v zvezi z zakonitostjo disciplinskega postopka pri toženi stranki, se takšne navedbe presojajo v okviru revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava, saj postopek pri delodajalcu ni sodni postopek, ki je urejen v procesni zakonodaji, temveč je bil urejen v materialni zakonodaji o delovnih razmerjih (ZDR/90 in ZTPDR). Tožnik v reviziji dejansko ni navedel nobene konkretne bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Zato sodišče izpodbijane sodbe v okviru tega revizijskega razloga ni moglo in ni smelo preizkušati.

Materialno pravo ni bilo zmotno uporabljeno.

Revizijsko sodišče soglaša z razlogi izpodbijane sodbe, da tožena stranka ni ravnala nezakonito, ko je disciplinsko obravnavo izvedla v tožnikovi odsotnosti, saj disciplinska komisija ni bila dolžna upoštevati v bistvu le pavšalnega obvestila tožnikove odvetnice, da se tožnik iz zdravstvenih razlogov obravnave ne bo mogel udeležiti.

Ni utemeljena revizijska navedba, da je bila tožniku očitana sprožitev požarnega alarma. Nižji sodišči sta ugotovili, da je bilo tožniku očitano neustrezno ravnanje s požarno centralo ob lažni sprožitvi požarnega alarma, čeprav je imel za ravnanje v takšnih primerih izrecna navodila in je bil za pravilno ravnanje ustrezno usposobljen. Ob lažnem alarmu je v nasprotju z navodili izklopil in ponovno vklopil glavno stikalo protipožarnega sistema, zaradi česar je prišlo do aktiviranja gašenja, posledica tega pa je bil nastanek škode v višini 940.800 SIT, s tem, da je zavarovalnica pokrila 705.600 SIT, 235.200 SIT pa je ostalo nekritih.

Na gornje dejanske ugotovitve so v revizijskem postopku vezani tako sodišče, kot tudi stranke v sporu.

Revizijsko sodišče soglaša s presojo, da pomeni tožnikovo ravnanje hujšo kršitev delovnih obveznosti iz 1. točke 67. člena Pravilnika o delovnih razmerjih tožene stranke (priloga B7 spisa), to je nevestno oziroma neupravičeno izpolnjevanje delovnih obveznosti s posledično škodo, ki presega eno mesečno povprečno plačo delavca. Ker je za to kršitev v pravilniku tožene stranke predviden obvezen izrek ukrepa prenehanje delovnega razmerja, je bil tožniku disciplinski ukrep, ki ga je tožena stranka glede na vse okoliščine primera že sama pogojno odložila za dobo enega leta, zakonito izrečen.

Glede na povedano sodišče ugotavlja, da revizijski razlogi niso podani. Zato je na podlagi določb 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.