Sodba II Ips 632/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2006-11-16

prometna nesreča v tujini - uporaba tujega prava - madžarsko pravo - povrnitev nepremoženjske škode - pravična denarna odškodnina - načelo individualizacije - načelo objektivne pogojenosti odškodnine - duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti

Tožniku prisojena odškodnina za nepremoženjsko škodo niti po slovenskih razmerah ne sodi med prenizke odškodnine, za večjo prisojo pa v zbranih podatkih o madžarskem pravu in tudi glede na (izostale) navedbe same revizije ni nobene podlage.

Na Madžarskem je 8.8.1994 prišlo do trčenja avtobusa slovenske registracije v stoječi tovornjak madžarske registracije. Ob trčenju je v avtobusu umrla žena prvega tožnika in mati drugega tožnika, takrat dvanajst let star drugi tožnik pa je bil hudo telesno poškodovan. Prvi tožnik je zahteval plačilo odškodnine za duševne bolečine zaradi smrti žene in je sodišče temu delu tožbenega zahtevka v celoti ugodilo. Njegov odškodninski zahtevek za plačilo odškodnine za duševne bolečine zaradi posebno hude invalidnosti sina je zavrnilo. Tožbenemu zahtevku drugega tožnika za plačilo odškodnine za duševne bolečine zaradi smrti matere je v pretežnem delu ugodilo, za plačilo odškodnine za njegovo neposredno nepremoženjsko škodo pa mu je od nazadnje zahtevanih 16.000.000 SIT prisodilo 12.750.000 SIT odškodnine. Presežni tožbeni zahtevek drugega tožnika je zavrnilo. Prisojene zneske je naložilo v plačilo prvi toženki, v celoti pa je zavrnilo tožbena zahtevka obeh tožnikov proti drugemu tožencu. Pri odločanju je uporabilo madžarsko pravo.

Sodišče druge stopnje je med pritožbenim postopkom pridobilo dodatne podatke o madžarskem pravu glede oblik nepremoženjske škode in meril za prisojo pravične denarne odškodnine ter nato pritožbo obeh tožnikov in pritožbo prve toženke zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Revizijo vlaga drugi tožnik (v nadaljevanju: tožnik) proti odločitvi obeh sodišč o odmeri odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti ter vztraja pri zavrnjenem znesku 4.000.000 SIT. Zato predlaga temu ustrezno spremembo sodb obeh sodišč. Uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava, ker je prisoja 6.000.000 SIT iz tega naslova prenizka. Tožnik poudarja, da je 58,5 % invalid, da se je poškodoval pri štirinajstih (prav: dvanajstih) letih, da je nesposoben za pridobitno delo in tako pridobitno omejen, da bo težko našel ustrezno zaposlitev. Stanje je z leti lahko samo še slabše in je vprašanje, ali bo tožnik brez omejitev sposoben za sedeče delo. Njegov strah v zvezi z možnostjo zaposlitve je tudi ob siceršnjih težavah invalidov pri zaposlovanju več kot upravičen. Zato bo pri zagotavljanju sredstev za preživljanje bistveno omejen celo življenje. Glede na svojo starost ob nesreči nima možnosti pridobiti invalidnino. Njegov socialni položaj se lahko omili ob ugoditvi še zahtevanemu znesku.

Revizija je bila vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in tožencema, ki nanjo nista odgovorila (375. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

Revizijsko sodišče ugotavlja, da sta se obe sodišči na podlagi 3. člena Haške konvencije o zakonu, ki velja za prometne nesreče, utemeljeno oprli na madžarsko pravo, sodišče druge stopnje pa v zvezi s prisojo denarne odškodnine za nepremoženjsko škodo tudi na dodatno pridobljene podatke o vsebini tega prava.

V revizijski fazi postopka je sporna le še višina prisojene odškodnine za nepremoženjsko škodo tožnika kot neposrednega oškodovanca. Podlaga za odločanje o njej so dejanske ugotovitve obeh sodišč o vrsti in teži poškodbe ter vseh posledicah. Tožnik je v nesreči dobil odprte zlome leve stegnenice, leve golenice, desne golenice in večiverni zlom desne stegnenice. Stegnenici sta se po zlomu nepravilno zarastli. Zaradi deformacije osi dolgih kosti na spodnjih udih in obsežnih brazgotin v predelu goleni in stegen, ki povzročajo zategovanje kože, je omejena tožnikova gibljivost velikih sklepov na spodnjih udih. To močno zmanjšuje njegove gibalne sposobnosti in njegovo splošno življenjsko aktivnost. Tožnik ne more počepniti, teči ali hoditi navkreber, s težavo hodi po stopnicah in pri tem potrebuje spremstvo. Prehodi le krajšo razdaljo, že po treh minutah mora počivati. Tudi stati ne more več kot pet minut in ne prenašati bremen. Tako ni sposoben za nobeno fizično delo ali športno aktivnost razen plavanja. Želenega dela avtomehanika ne bo mogel opravljati, dela lahko le v sedečem položaju, zato je bil v času sojenja na prvi stopnji v četrtem letniku na Upravno-administrativni šoli in je izpovedal, da bo nadaljeval študij na Višji šoli za pošto in telekomunikacije.

Povzete dejanske ugotovitve obeh sodišč so podlaga, v katero zaradi prepovedi iz tretjega odstavka 370. člena ZPP z revizijo ni več mogoče posegati. Revizija v začetku trdi, da je tožnik nesposoben za pridobitno delo, vendar že iz nadaljnjih navedb izhaja, da ne gre za nesposobnost za katerakoli pridobitno delo, temveč za pridobitno fizično delo, kot je pojasnil izvedenec in zaradi česar je tožnik tudi izbral temu dejstvu ustrezno izobraževanje. Negotovost glede bodoče zaposlitve presega dejanske ugotovitve obeh sodišč. Ocena o 58,5 % invalidnosti temelji na tabelah zavarovalnice za nezgodno zavarovanje in zato v tej zadevi ne pride v poštev. Izvedenec je kasneje ocenil zmanjšanje tožnikove življenjske aktivnosti na 30 %, kar je tudi lahko samo orientacijski podatek, saj so odločilne konkretno ugotovljene omejitve tožnikove življenjske aktivnosti. Revizijsko sodišče jih je povzelo v skrajšani obliki, podrobneje pa so navedene na šesti in sedmi strani prvostopenjske sodbe.

Pritožbeno sodišče je po pridobitvi dodatnih podatkov ugotovilo, da se pri odmeri pravične denarne odškodnine za nepremoženjsko škodo tudi po madžarskem pravu upoštevata načeli individualizacije odškodnine in njene objektivne pogojenosti. Revizijsko sodišče ugotavlja, da pomeni prisoja 6.000.000 SIT odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti glede na razmere v času izdaje prvostopenjske sodbe 42,45 takratnih povprečnih plač, prisoja 12.750.000 SIT odškodnine za vso neposredno nepremoženjsko škodo pa 90,22 takratnih povprečnih plač. Pravkar pojasnjeno pomeni, da celotna prisojena odškodnina niti po slovenskih razmerah ne sodi med prenizke odškodnine, za večjo prisojo pa v zbranih podatkih o madžarskem pravu in tudi glede na (izostale) navedbe same revizije ni nobene podlage.

Zato je revizijsko sodišče na podlagi 378. člena ZPP tožnikovo neutemeljeno revizijo zavrnilo in z njo tudi njegove priglašene revizijske stroške (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP).

Haška konvencija o zakonu, ki velja za prometne nesreče člen 3.ZOR člen 200.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.