TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 67/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-09

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - zakonita zastopnica upnika uslužbenka pristojnega višjega sodišča

Okoliščina, da je bila delavka sodišča ob vložitvi izvršilnega predloga, zakonita zastopnica upnika, lahko predstavlja tehten razlog za določitev prvega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje na drugi stopnji se določi Višje sodišče v Celju.

Dolžnik je vložil pritožbo proti sklepu Okrajnega sodišča v ..., opr. št. In 2003/00679 z dne 17.5.2004. Pritožbeno sodišče (ki je sicer pristojno za odločanje o pritožbi) je predlagalo določitev drugega sodišča, ki naj postopa v zadevi, ker je zakonita zastopnica in upničina mati že dalj časa zaposlena kot vodja vpisnika oddelka za civilno sodstvo pri Višjem sodišču v ... To okoliščino negativno ocenjuje tudi dolžnik v pritožbi.

Vrhovno sodišče ocenjuje, da predstavlja upničino sorodstveno razmerje z delavko pritožbenega sodišča tehten razlog v smislu določbe 67. člena Zakona o pravdnem postopku. Pri tem je zlasti pomembno, da je L.S. vložila izvršilni predlog kot zakonita zastopnica upnice v postopku zaradi izterjave preživnine. "Tehten razlog" se nanaša le na odločanje o pritožbi in je bilo zato v konkretnem primeru potrebno določiti drugo pritožbeno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 522/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-30

dovoljenost revizije - vrednost izpodbijanega dela sodbe - objektivna kumulacija tožbenih zahtevkov - ista pravna in dejanska podlaga - odškodninski spor - zavrženje revizije

Revizija ni dovoljena, ker nobeden od izpodbijanih delov pravnomočne sodbe, ki se nanašata na zahtevka, oprta na različno pravno in dejansko podlago, ne presega 1.000.000 SIT.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora tožena stranka plačati tožnici odškodnino v znesku 1.005.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi in pravdnimi stroški. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo in v izpodbijanem obsodilnem delu potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je vložila revizijo tožena stranka. Uveljavlja revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga razveljavitev sodb sodišča druge stopnje in sodišča prve stopnje.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002) je bila revizija vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Po drugem odstavku 367. člena ZPP je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 SIT. Izhodišče za ugotovitev te vrednosti je vrednost glavnega zahtevka (prvi odstavek 39. člena ZPP). V obravnavanem primeru uveljavlja tožnik dva zahtevka, in sicer zahtevek za povrnitev premoženjske škode in zahtevek za povrnitev nepremoženjske škode. Ta dva zahtevka se ne opirata na isto pravno in dejansko podlago, zato se po drugem odstavku 41. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 39. člena ZPP upošteva kot vrednost spornega predmeta vrednost vsakega posameznega zahtevka. Tako se tudi kot vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe upoštevajo posebej sporni znesek odškodnine za nepremoženjsko škodo in posebej sporni del odškodnine za premoženjsko škodo, ne pa njun seštevek. Tako je treba ugotoviti, da tožena stranka v reviziji izpodbija znesek 900.000 SIT nepremoženjske škode in znesek 105.000 SIT premoženjske škode. V povezavi z 41. členom ZPP torej vrednost vsakega od izpodbijanih delov pravnomočne sodbe ne presega 1.000.000 SIT, kar pomeni, da v tej pravdni zadevi revizija tožene stranke ni dovoljena. Glede na to jo je revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

ZPP člen 39, 39/1, 41, 41/2, 367, 367/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 94/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - uslužbenka pristojnega sodišča kot stranka v postopku

Predlog za delegacijo je utemeljen, ker je ena od strank zaposlena na krajevno pristojnem sodišču.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Mariboru.

V tej pravdni zadevi, ki teče pred Okrajnim sodiščem v ..., je tožeča stranka podala predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Predlog utemeljuje s tem, da je toženka A.A. od 1.3.2001 zaposlena na Okrajnem sodišču v ... kot strokovna sodelavka, trenutno pa je v postopku imenovanja za okrajno sodnico. Navedena okoliščina bi lahko ovirala nemoten potek postopka.

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da obravnava zadevo, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Dejstvo, da je toženka A.A. zaposlena kot strokovna sodelavka pri krajevno in stvarno pristojnem Okrajnem sodišču v ..., lahko res ovira nemoten potek postopka. Gre za manjše okrajno sodišče, na katerem je zaposlenih le malo sodnikov in strokovnih sodelavcev, ki se med seboj osebno poznajo in vsakodnevno srečujejo. Zato je bilo treba predlogu za delegacijo pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 80/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-09

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sodnikov

Tožnikove trditve, da so vse zadeve, v katerih nastopa kot stranka, vnaprej dogovorjene v njegovo škodo, so na ravni žaljivih sumničenj in niso utemeljene. Zatrjevana pristranskost sodnikov ni neposreden razlog za delegacijo sodišča, pač pa je instrument za preprečitev vpliva pristranskosti sodnika za odločanje izločitev (70. člen ZPP).

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožnik je pri Okrožnem sodišču v Ljubljani vložil predlog za obnovo postopka v zadevi pod opravilno številko II P 516/98. Predlagal je tudi določitev drugega stvarno pristojnega sodišča izven območja Višjega sodišča v Ljubljani. Navajal je, da sumi, da so vse zadeve, v katerih nastopa kot stranka v civilnem in kazenskem postopku, vnaprej dogovorjene v njegovo škodo. Iz teh postopkov da je razvidno, da ga sodniki zavračajo tako, da mu onemogočajo dokazovanje ali njegovih izvedenih dokazov ne upoštevajo, velikokrat pa ga kot prava neuko stranko, ki si zaradi svojega premoženjskega stanja ne more privoščiti odvetnika, preigrajo, včasih celo s kaznivim dejanjem zlorabe uradnega položaja, kot v postopku opr. št. II P 516/98. Iz opisanih razlogov ne more pričakovati nepristranskega sojenja v obnovi postopka. Vrhovnemu sodišču predlaga, da za odločanje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče izven območja Višjega sodišča v Ljubljani.

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, uradno prečiščeno besedilo Ur.l. RS, 36/2004) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vendar pa po oceni Vrhovnega sodišča tožnik ni utemeljil predlagane delegacije pristojnosti s takimi tehtnimi razlogi, ki bi narekovali delegacijo na podlagi 67. člena ZPP. Njegove trditve, da so vse zadeve, v katerih nastopa kot stranka, vnaprej dogovorjene v njegovo škodo, so na ravni žaljivih sumničenj in niso utemeljene. Zatrjevana pristranskost sodnikov ni neposreden razlog za delegacijo sodišča, pač pa je instrument za preprečitev vpliva pristranskosti sodnika za odločanje izločitev (70. člen ZPP). Nezadovoljstvo z odločbami sodišča pa lahko stranka uveljavlja v za to predvidenem določenem postopku, torej v postopku s pravnimi sredstvi. Tožnik tudi je konkretno zatrjevane kršitve v zvezi z odločbo z dne 11. 12. 2000, izdano v tej pravdni zadevi, uveljavljal s pravnimi sredstvi, vendar niti s pritožbo, niti z revizijo ni uspel.

Vrhovno sodišče je zato neutemeljen predlog za prenos pristojnosti zavrnilo (67. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 439/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-08-26

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - opravljen pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Toženka ni ne med postopkom na prvi in drugi stopnji, ne ob vložitvi revizije zatrjevala, da ima opravljen pravniški državni izpit, niti ni predložila dokaza o tem. To pomeni, da je vložil revizijo nekdo, ki te pravice po določbah zakona nima.

Sodišče prve stopnje je v celoti zavrnilo tožbeni zahtevek za razveljavitev kupoprodajne pogodbe med toženkama zaradi kršitve predkupne pravice tožnice in zahtevek za sklenitev kupne pogodbe med tožnico in prvotoženko ter odločilo o stroških postopka. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper tako pravnomočno sodbo je tožnica osebno vložila pravočasno revizijo, v kateri predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe in vrnitev zadeve v novo sojenje.

Revizija je bila vročena nasprotni stranki in Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS (375. člen Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 36/2004 - prečiščeno besedilo, ZPP).

Revizija je izredno pravno sredstvo, ki jo je dovoljeno vložiti zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, v roku 30 dni po vročitvi prepisa sodbe (prvi odstavek 367. člena ZPP).

V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). Izjemoma smeta pravdna dejanja v takšnem postopku opravljati stranka sama ali njej zakoniti zastopnik, če imata opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Toženka ni ne med postopkom na prvi in drugi stopnji ne ob vložitvi revizije zatrjevala, da ima opravljen pravniški državni izpit, niti ni predložila dokaza o tem. To pomeni, da je vložil revizijo nekdo, ki te pravice po določbah zakona nima. Takšna revizija je nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP) in jo je zato moralo revizijsko sodišče zavreči (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 110/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-07

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker v tej zadevi ne gre za nobeno od izjem iz tretjega odstavka 367. člena ZPP, revizijska sporna vrednost pa znaša le 274.961,26 SIT, revizija ne presega mejnega zneska za dovoljenost revizije iz drugega odstavka istega člena.

Sodišče prve stopnje je tožencu naložilo, da mora plačati tožnici 274.961,26 SIT s pripadki, sodišče druge stopnje pa je toženčevo pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo prve stopnje.

Toženec v pravočasni reviziji proti drugostopenjski sodbi smiselno uveljavlja kršitve procesnega in materialnega prava ter zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Predlaga, da se izpodbijana sodba "vrne v prejšnje stanje oziroma da se zahtevek tožeče stranke zavrne".

Revizija je bila vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije (375. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP; Ur. l. RS, št. 36/2004 - UPB 2).

Ker je bila tožba v tej pravdni zadevi vložena pred uveljavitvijo novega ZPP, sodba prve stopnje pa izdana po njegovi uveljavitvi, je treba v skladu s 498. členom novega zakona uporabiti njegove določbe. To velja tudi za vprašanje dovoljenosti revizije, saj to vprašanje ni uvrščeno med izjeme iz 499. člena novega zakona.

V premoženjskih sporih je po drugem odstavku 367. člena ZPP revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 SIT. Spor zaradi plačila denarne terjatve je premoženjske narave. Ker v tej zadevi tudi ne gre za nobeno od izjem iz tretjega odstavka navedenega člena, revizijska sporna vrednost pa znaša le 274.961,26 SIT, revizija ne presega mejnega zneska za dovoljenost tega izrednega pravnega sredstva.

Zato je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP zavrglo nedovoljeno revizijo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep I R 83/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-23

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - sprememba sedeža dolžnika

Pristojnost je potrebno določiti po stanju ob prejemu izvršilnega predloga, na podlagi upnikovih navedb v predlogu, ter dejstev, ki so sodišču znana.

Za odločanje je pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Okrajno sodišče v Mariboru se je s sklepom dne 8.4.2002 izreklo za krajevno nepristojno in odločilo, da bo po pravnomočnosti sklepa zadeva odstopljena Okrajnemu sodišču v Ljubljani, ker naj bi bil tam dolžnikov sedež. Ljubljansko sodišče je sprožilo kompetenčni spor, ker je iz predloga za izvršbo in prilog očitno, da je dolžnikov sedež na območju Okrajnega sodišča v Mariboru.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Okrajno sodišče v Mariboru je v sklepu, s katerim se je izreklo za krajevno nepristojno, pravilno zapisalo, da je na podlagi 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju, za izvršbo krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno prebivališče (oziroma sedež). Pristojnost sodišča pa je potrebno določiti tudi po stanju ob prejemu izvršilnega predloga, na podlagi upnikovih navedb v izvršilnem predlogu ter dejstev, ki so sodišču znana (17. člen Zakona o pravdnem postopku v povezavi s 15. členom ZIZ). Iz izvršilnega predloga in potrdila Upravne enote Maribor je razvidno, da je imel dolžnik v času vložitve izvršilnega predloga sedež v Mariboru.

Vrhovno sodišče je odločalo na podlagi 2. odstavka 25. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 76/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-27

dovoljenost revizije - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker tožeča stranka ni navedla vrednosti spornega predmeta, tožena stranka pa ni zahtevala ugotovitve vrednosti spornega predmeta, si ni nobena od njiju zagotovila pravice do revizije.

Revizija se zavrže. Tožeča stranka sama krije svoje revizijske stroške.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo odpoved najemne pogodbe ter toženko zavezalo, da mora izprazniti dvosobno stanovanje v tretjem nadstropju stanovanjskega objekta v Ljubljani ter temu stanovanju pripadajoče parkirno mesto. Naložilo ji je tudi, da mora tožeči stranki plačati 422.498 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznih zneskov glavnice ter ji povrniti pravdne stroške.

Pritožbeno sodišče je toženkino pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper to sodbo je toženka vložila revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka ter zmotne uporabe materialnega prava.

Tožeča stranka je odgovorila na revizijo, pri čemer opozarja, da revizija ni dovoljena, oporeka pa tudi revizijskim naziranjem.

Revizija je bila vročena tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Tožeča stranka je zoper tožnico uveljavljala dvoje zahtevkov:

zahtevek za odpoved najemne pogodbe in za izpraznitev stanovanja ter zahtevek za plačilo 422.498 SIT (z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznih zneskov glavnice). Glede prvega (nedenarnega) zahtevka ni navedla vrednosti spornega predmeta. Sodišče bi jo zato moralo pozvati, naj tožbo dopolni (45. in 108. člen Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP). Ker pa je to svojo dolžnost opustilo, je imela možnost zahtevati ugotovitev vrednosti spornega predmeta tudi toženka (prim. sklep Ustavnega sodišča RS, Up-112/94 z dne 6.3.1996). Ker pa je bila tudi ona pasivna (glavne obravnave se sploh ni udeležila), si ni zagotovila pravice do revizije.

Revizija ni dovoljena tudi zoper tisti del sodbe, s katerim je odločeno o denarnem zahtevku, saj znaša vrednost glavnega zahtevka 422.498 SIT (pri denarnih zahtevkih je vrednost spornega predmeta določena s samim zneskom glavnice - prim. 39. člen ZPP).

Ker tako vrednost spornega predmeta glede nedenarnega zahtevka ni navedena oziroma ugotovljena, vrednost spornega predmeta glede denarnega zahtevka pa ne presega 1.000.000 SIT (2. odstavek 367.

člena ZPP), je revizijsko sodišče revizijo zavrglo (377. člen ZPP).

Glede na to, da je revizijsko sodišče revizijo zavrglo, stroški odgovora na revizijo niso bili potrebni (1. odstavek 155. člena ZPP). Tožeča stranka zato sama krije svoje revizijske stroške (1. odstavek 165. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 146/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-21

revizija zoper sklep - dovoljenost revizije - upravičenec za vložitev revizije - stranka v postopku - zavrženje revizije

Za tožnika je postala zavrnilna prvostopenjska sodba pravnomočna s potekom pritožbenega roka, ker ni vložil pritožbe. Pritožbo je vložila oseba, ki ni bila več stranka v postopku in je zato pritožbeno sodišče pritožbo zavrglo. Na tožnikov procesni položaj ta pritožba ni mogla vplivati in tudi ni vplivala. Zato tožnik nima pravice vložiti revizijo proti sklepu o zavrženju pritožbe take tretje osebe.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožnika, ki je v pravdi nastopal kot pravni naslednik prvotne tožnice I. d.o.o., ki je bila med postopkom izbrisana iz sodnega registra.

Sodišče druge stopnje je zavrglo pritožbo prvotne tožnice, ker ta ne obstaja več in tudi ni več stranka v tem postopku.

Proti temu sklepu druge stopnje vlaga revizijo tožnik, uveljavlja pa revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe (prav: sklepa) in tudi prvostopenjske sodbe ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Revizija je bila vročena toženki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije (375. člen Zakona o pravdnem postopku - Ur. l. RS, št. 36/2004-UPB2; v nadaljevanju ZPP).

V postopku z revizijo proti sklepu pritožbenega sodišča se po četrtem odstavku 384. člena ZPP smiselno uporabljajo določbe tega zakona o reviziji proti sodbi. Zato tudi pri reviziji proti sklepu veljajo procesne ovire iz drugega odstavka 374. člena ZPP. Med njimi je kot nedovoljena revizija določena revizija, ki jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Prav za tako situacijo gre v tej zadevi. Za tožnika je postala zavrnilna prvostopenjska sodba pravnomočna s potekom pritožbenega roka, ker ni vložil pritožbe. Pritožbo je vložila oseba, ki ni bila več stranka v postopku in je zato pritožbeno sodišče pritožbo zavrglo. Na tožnikov procesni položaj ta pritožba ni mogla vplivati in tudi ni vplivala. Zato tožnik nima pravice vložiti revizijo proti sklepu o zavrženju pritožbe take tretje osebe.

Revizijsko sodišče je na podlagi 377. člena ZPP v zvezi s četrtim odstavkom 384. člena ZPP zavrglo tožnikovo nedovoljeno revizijo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 115/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-27

ponovna vložitev umaknjene revizije - zavrženje revizije

Ker je revidentka revizijo umaknila, je (ne oziraje se na zmoto v motivu za umik revizije) ponovno vložena revizija nedovoljena.

Sodišče prve stopnje je z vmesnim sklepom ugotovilo, da je pravni temelj za denacionalizacijo nepremičnin, ki so vpisane pod vl. št. 200 k.o... (parc. št. 387 in del parc. št. 389/2 v izmeri 3500 m2), v skladu s 5. členom Zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91 in nasl.) podan. Pritožbeno sodišče pa je pritožbama nasprotnega udeleženca in stranskega intervenienta ugodilo in izpodbijani sklep spremenilo tako, da je predlog za denacionalizacijo zavrnilo.

Zoper ta sklep je druga predlagateljica postopka vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava, jo nato umaknila, zatem pa po odvetnici ponovno vložila.

Stranski intervenient je odgovoril na revizijo, pri čemer opozarja, da je revidentka revizijo umaknila ter da zato (ponovno vložena revizija) ni dovoljena.

Revizija je bila vročena tudi nasprotnemu udeležencu, ki nanjo ni odgovoril ter Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Ker je bil predlog za denacionalizacijo vložen 8.12.1993, torej pred uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in nasl - ZPP), se v postopku ne uporabljajo (med drugim tudi)

določbe 3. in 4. odstavka 86. člena tega zakona (1. odstavek 499. člena ZPP). V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi torej ne velja obvezno zastopanje udeležencev. Druga predlagateljica postopka je zato lahko samostojno vložila revizijo. To je tudi storila, a jo je nato (zmotno misleč, da /že/ velja obvezno zastopanje po odvetnikih) umaknila. Čim je tako, je (ne oziraje se na zmoto v motivu za umik revizije) ponovno vložena revizija nedovoljena (prim. 2. odstavek 374. člena ZPP). Revizijsko sodišče jo je zato zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 74/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-30

spor o pristojnosti med specializiranim sodiščem in sodiščem splošne pristojnosti - stvarna pristojnost - krajevna pristojnost - gospodarski spor - spor med javnim zavodom in gospodarsko družbo

Spor zaradi plačila med javnim zavodom in gospodarsko družbo je gospodarski spor, za katere pa je pristojno okrožno sodišče, na območju katere ima sedež tožena stranka.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Tožeča stranka je pri Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani vložila tožbo zoper toženo stranko zaradi plačila 833.956 SIT.

Navedeno sodišče se je s sklepom opr. št. Ps 1330/2004-2 z dne 14.6.2004 izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tem sporu, ker gre za premoženjski spor med zavodom in gospodarsko družbo.

Sklenilo je, da se zadeva odstopi stvarno in krajevno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Ljubljani ni sprejelo pristojnosti in je s predlogom opr. št. I P 2158/2004 z dne 15.7.2004 predlagalo, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije odloči v sporu o pristojnosti. Menilo je, da ni stvarno pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani, ker je tožeča stranka javni zavod, tožena stranka pa gospodarska družba. Obravnavano zadevo je treba po subjektivnem kriteriju iz 1. točke prvega odstavka 481. člena Zakona o pravdnem postopku opredeliti kot gospodarski spor. V gospodarskih sporih pa so 6. točki drugega odstavka 32. člena ZPP pristojna odločati okrožna sodišča.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Ljubljani, ki mu je bila zadeva odstopljena s strani Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani, je pravilno presodilo, da samo ni pristojno in da je pristojno drugo sodišče, zato je utemeljeno sprožilo spor o pristojnosti (24. člen Zakona o pravdnem postopku; ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002 in 2/2004). Tožeča stranka je namreč zavod, tožena stranka pa gospodarska družba, gre pa za spor zaradi plačila, za katerega ni pristojno specializirano sodišče, ampak sodišče splošne pristojnosti. Iz navedenega je zaključiti, da gre za gospodarski spor, za katerega je po 6. točki drugega odstavka 32. člena ZPP in po 48. členu ZPP pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani. Vrhovno sodišče je zato na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP določilo pristojnost tega sodišča.

ZPP člen 24, 24/1, 25, 25/2, 32, 32/2, 32/2-6, 48.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.