Sodba VIII Ips 40/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-26

plačilo odpravnine - prenehanje delovnega razmerja tujcu - potek delovnega dovoljenja

Pri prenehanju delovnega razmerja zaradi poteka delovnega dovoljenja delavcu tujcu gre za samostojni zakonski razlog za prenehanje delovnega razmerja na podlagi določb ZZT. Ob prenehanju delovnega razmerja na podlagi tega zakonskega razloga plačilo odpravnine ni predvideno.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožničin tožbeni zahtevek za plačilo odpravnine iz 36.f člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR (1990) - Ur. l. RS, št. 14/90, 5/91 in 71/93) v znesku 1,105.275,00 SIT z zamudnimi obrestmi in stroški postopka. Ugotovilo je, da je dne 13.10.1997 tožnici pri toženi stranki prenehalo delovno razmerje v skladu s pravnomočnim ugotovitvenim sklepom direktorja tožene stranke z dne 1.10.1997, zaradi poteka delovnega dovoljenja. Ob takšnem zakonitem razlogu za prenehanje delovnega razmerja pa delavec - tujec ni upravičen do plačila odpravnine.

Sodišče druge stopnje je tožničino pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje vlaga tožnica revizijo iz razloga zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je tožena stranka glede na svoje delovne potrebe v preteklih letih redno zaprosila za izdajo delovnega dovoljenja za tožnico, tako, da je bila dejansko zaposlena pri toženi stranki več kot 12 let. Leta 1997 pa je tožena stranka tožnico opozorila, da za naprej ne bo več zaprosila za izdajo delovnega dovoljenja zanjo, ker očitno zaradi ekonomskih razlogov ni več imela potreb po njenem delu. Zato bi se morale tudi za tak primer subsidiarno uporabiti določbe ZDR (1990), ki urejajo prenehanje delovnega razmerja zaradi operativnih razlogov. Zaradi enakega obravnavanja delavcev bi morali biti tudi delavci - tujci upravičeni do odpravnine pod enakimi pogoji, če jim dejansko preneha delovno razmerje iz ekonomskih razlogov.

Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP - prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 12/93) vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

V skladu s 371. členom ZPP revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, s katerim se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer pazi po uradni dolžnosti na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (3. odstavek 370. člena ZPP), kar pomeni, da je revizijsko sodišče vezano na dejanske ugotovitve sodišča prve stopnje, ki so bile podlaga za presojo sodišča druge stopnje.

Nižji sodišči sta ugotovili, da je tožnici dne 13.10.1997 delovno razmerje pri toženi stranki prenehalo zaradi prenehanja delovnega dovoljenja na podlagi določb 16. člena Zakona o zaposlovanju tujcev (ZZT - Ur. l. RS, št. 33/92 in 13/93). Gre za samostojni zakonski razlog za prenehanje delovnega razmerja delavcu - tujcu na podlagi določb tega zakona, za prenehanje delovnega razmerja iz tega zakonitega razloga pa izplačilo odpravnine ni predvideno.

Na podlagi določb 3. odstavka 36. f člena ZDR (1990) je predvideno izplačilo odpravnine le za primere prenehanja delovnega razmerja delavcu, katerega delo je postalo trajno nepotrebno zaradi nujnih operativnih razlogov pri delodajalcu. Nižji sodišči nista ugotovili, da je tožnici prenehalo delovno razmerje pri toženi stranki zaradi prenehanja potreb pri njenem delu iz operativnih razlogov, temveč sta ugotovili drug pravni temelj za prenehanje njenega delovnega razmerja. Zato sta utemeljeno odklonili uporabo določb 3. odstavka 36. f člena ZDR (1990) glede plačila odpravnine ob prenehanju delovnega razmerja trajno presežnemu delavcu.

Ker revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava ni podan, je sodišče v skladu s 378. členom ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.