Sodba II Ips 177/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-05-27

veljavnost posojilne pogodbe - pravni posel poslovno nesposobne osebe

Pravni posel, ki ga sklene poslovno popolnoma nesposobna oseba, je po določbi 56. člena ZOR neveljaven, njegovi učinki pa so enaki učinkom nične pogodbe.

Tožeča stranka trpi sama svoje stroške odgovora na revizijo.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku in razveljavilo dne 15.5.1994 med tožencem kot posojilodajalcem in pravnim prednikom tožnikov B. G. kot posojilojemalcem sklenjeno posojilno pogodbo, pa tudi na podlagi te pogodbe dne 23.6.1994 med istima osebama sklenjeni sporazum pred Temeljnim sodiščem v Kranju, Enoti v Škofji Loki pod opr. št. N 46/94, po katerem je bila toženčeva terjatev iz posojilne pogodbe zavarovana z ustanovitvijo zastavne pravice na pravnem predniku tožnikov solastnih nepremičninah v vl. št. 319 k.o...

Posledično je bilo tožencu naloženo, da mora dopustiti, da se pri pravnem predniku tožnikov lastnih 19/48 nepremičnin vl. št. 319 k.o... vknjiži izbris zastavne pravice za zavarovanje toženčeve terjatve. Odločilo je tudi, da se bo toženčeva nasprotna tožba proti tožeči stranki obravnavala izven tega postopka. Pritožbo tožene stranke je sodišče druge stopnje zavrnilo in sodbo in sklep sodišča prve stopnje potrdilo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava s predlogom na njeno spremembo in zavrnitev tožbenega zahtevka ali pa na njeno razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Tožnikoma je ugasnila pravica zahtevati razveljavitev izpodbojne pogodbe zaradi poteka roka iz prvega odstavka 117. člena Zakona o obligacijskih razmerjih (ZOR). To še posebej velja za sporazum, na katerega podlagi je bila vpisana zastavna pravica (publicitetni učinek vpisa). Nihče se ne more sklicevati na to, da ni poznal pravic, ki so vpisane v zemljiško knjigo. Ugotavljanje poslovne sposobnosti ni dejansko, temveč pravno vprašanje. Sodišče ne more za nazaj odvzeti poslovne sposobnosti. To bi bilo mogoče le v nepravdnem postopku. Zapisnik o sporazumu po določbi 251. c člena Zakona o izvršilnem postopku (ZIP) ima moč sodne poravnave. Zato se ne more izpodbijati s to tožbo. Če pa bi temu le bilo tako, je treba upoštevati subjektivni rok za vložitev tožbe, ki znaša tri mesece. Glede opravilne nesposobnosti pokojnika sodišče prve stopnje v razlogih svoje sodbe govori le o koristih, sodišče druge stopnje pa med svoje razloge doda sintagmo "oziroma za svoje pravice". Gre za dva različna pravna termina. Pokojnik morda ni znal skrbeti za svoje koristi, za svoje pravice pa vsekakor. Sodišče druge stopnje ugotavlja, da izpodbijana pogodba sploh ni nastala, zaradi česar pojmovno ni mogoče razveljaviti pogodbe, ki je ni. Že zato je tožbeni zahtevek nesklepčen. Gre za nasprotje z logičnim mišljenjem (14. točka drugega odstavka 339. člena ZPP).

Tožeča stranka je na revizijo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev, revizija pa je bila vročena tudi Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Za sklenitev veljavne pogodbe mora imeti pogodbenik poslovno sposobnost, ki se zahteva za sklenitev te pogodbe (1. odstavek 56. člena ZOR). Sodišče prve stopnje je o poslovni sposobnosti pokojnega B.G. v sodbi zapisalo, da dejanske ugotovitve, ki slede iz izvedenskega mnenja, omogočajo sklepanje, da pokojni ob podpisovanju pogodbe in na njej temelječega sporazuma "ni imel v oblasti svojega ravnanja, saj se ni zavedal, kaj se v okolici dogaja" in da je bil "osebnostno spremenjen do te mere, da ni mogel ustrezno zavarovati svojih osebnih koristi". S tem je - ob dejanskih ugotovitvah (osebnostna spremenjenost zaradi dolgoletnega prekomernega uživanja alkohola, ki je obstojala tudi v času abstinence) - povedano prav to, kar je zapisalo tudi sodišče druge stopnje: "sklepanje o poslovni nesposobnosti pravnega prednika tožnikov ima svojo materialnopravno oporo v standardu določbe 44. člena Zakona o nepravdnem postopku". Sodišče druge stopnje je torej razloge sodbe sodišča prve stopnje le povzelo in jih ob tem z dodatno pravno razlago le dodatno utemeljilo. V tem okviru ni jasno, kam meri revizija z grajo izpodbijane sodbe, ki naj bi v razlogih nasprotovala sodbi sodišča prve stopnje, ki uporablja v predstavitvi pokojnikove poslovne nesposobnosti le termin "koristi" izpodbijana sodba pa doda še "pravice". Izpodbijani sodbi namreč ni mogoče očitati neskladja v njenih razlogih, niti ni mogoče trditi, da bi ti razlogi temeljili na drugačnih dejanskih ugotovitvah (14. točka drugega odstavka 339. člena ZPP).

Vprašanje poslovne (ne)sposobnosti pokojnega B. G. ob sklepanju posojilne pogodbe in sporazuma o vknjižbi hipoteke je osrednji problem te pravde. Razlogi izpodbijane sodbe so v tej smeri tako izčrpni in pravno argumentirani, da jih revizijsko sodišče sprejema. Pri tem ne drži revizijska teza, da gre le za pravno vprašanje.

Ugotavljanje poslovne sposobnosti zahteva tudi raziskovanje dejanskih okoliščin, te pa se nanašajo na psihično stanje pogodbenika ob sklepanju pravnega posla, na splet dejstev, ki se nanašajo na osebne lastnosti pogodbenika, na njegovo sposobnost razumevanja dogajanja, na dojemanje posledic posla in na vse ostale okoliščine, ki so ob sklepanju posla bile navzoče; sinteza vseh navedenih dejstev pa pripelje do pravne presoje, ki ni stvar izvedenca, temveč sodišča:

ugotavljanje pravne vsebine (pravnega) standarda poslovne sposobnosti. Izpodbijana sodba je navedeno sintezo opravila izčrpno in prepričljivo.

Ob dejstvu, da je tožeča stranka k ugotavljanju poslovne sposobnosti pokojnega B. G. aktivno legitimirana kot njegov dedič (v reviziji ta ugotovitev tudi ni več izpodbijana) je odločilno predvsem vprašanje pravočasnosti tožbe na izpodbijanje obeh poslov zaradi poslovne nesposobnosti pogodbenika. Sodišče prve stopnje je uporabilo določbo 117. člena ZOR in ugotovilo, da je izpodbojna tožba bila vložena v odprtem enoletnem subjektivnem roku, zaradi česar je pravočasna. Ob dejanskih ugotovitvah (pokojnik je umrl 24.6.1995, tožba pa je bila vložena dne 6.10.1995) bi se bilo s tem mogoče strinjati. Vendar pa gre v obravnavanem primeru za pravna posla, ki ju je sklenila poslovno nesposobna oseba, ki sta po dikciji prvega odstavka 56.

člena ZOR neveljavna, ne ustvarjata nobenih učinkov, in ki ju je po razlogih izpodbijane sodbe mogoče "primerjati z učinki nične pogodbe". Tako odpade razprava o roku za vložitev tožbe, jasno pa se kaže tudi pravilnost odločitve o neveljavnosti pred sodiščem dne 23.6.1994 sklenjenega sporazuma po določbi 251. člena ZIP. V tem obsegu je nesprejemljiva revizijska pravna razlaga, po kateri bi sporazuma pred sodiščem, ki ga sklene poslovno nesposobna oseba, ne bilo mogoče izpodbijati s tožbo, temveč le s "pravnim sredstvom". Sodišče druge stopnje je namreč že pravilno povedalo, da je sodno poravnavo mogoče izpodbijati s tožbo po določbah ZPP, o čemer obstoji že ustaljena sodna praksa.

Končno pa glede odločitve o pravdnih stroških obvelja določba 384. člena ZPP: revizije v tem obsegu ni mogoče obravnavati, ker odločba o pravdnih stroških, ki je po svoji naravi sklep, nima narave odločbe, s katero bi postopek bil pravnomočno končan.

Izrek o stroških revizijskega postopka temelji na določbi 165.

člena v zvezi z določbo 155. člena ZPP. Tožena stranka trpi stroške revizije, ker z njo ni uspela, tožeča stranka pa sama svoje stroške odgovora na revizijo, ker z navedbami v njej ni prispevala k odločitvi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.