Sodba VIII Ips 27/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-04

trajno presežni delavci - kriteriji za določitev trajno presežnih delavcev

Tožena stranka ne pove, kateri kriteriji naj bi se uporabljali za reševanje trajno presežnih delavcev v tekstilni dejavnosti, dejansko pa tudi v reviziji potrjuje ugotovitev sodišča, da v primeru tožnice ni uporabila nobenih kriterijev.

Sodišče prve stopnje je razveljavilo sklepa tožene stranke o prenehanju delovnega razmerja tožnici kot trajno presežni delavki. Ugotovilo je, da tožena stranka ni uporabljala kriterijev za ugotavljanje trajno presežnih delavcev med primerljivimi delavci. S tem je bistveno kršila postopek, zato so sklepi o prenehanju delovnega razmerja nezakoniti. Sodišče je ugodilo tudi reintegracijskemu in reparacijskim zahtevkom.

Sodišče druge stopnje je pritožbi tožene stranke deloma ugodilo in odločitev o reintegracijskem in reparacijskih zahtevkih razveljavilo in v tem obsegu vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Zavrnilo pa je pritožbo v delu, ki se nanaša na razveljavitev sklepov o prenehanju delovnega razmerja. V tem delu se je strinjalo z dejanskimi ugotovitvami in pravno presojo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, vlaga tožena stranka revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da določba 13. člena Splošne kolektivne pogodbe za gospodarstvo (SKPG) ne prihaja v poštev za dejavnost tožene stranke. Njena dejavnost je namreč razvrščena v tekstilno dejavnost, kjer so drugi kriteriji in se trajno presežni delavci rešujejo po drugačnih kriterijih. V konkretnem primeru tudi ni šlo za reševanje trajno presežnih delavcev, ampak za ukinitev delovnega mesta, na katerem je bila tožnica edina izvrševalka. Težave tožene stranke so kot očitne razvidne tudi iz poznejše odpovedi obrti. Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Po določbi 371. člena ZPP revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi samo v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava.

Revizijsko sodišče je pri materialnopravnem preizkusu izpodbijane sodbe v mejah revizijskih razlogov in tudi po uradni dolžnosti, vezano na dejansko stanje, ki ga je ugotovilo sodišče prve stopnje in preizkušalo sodišče druge stopnje. Zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (tretji odstavek 370. člena ZPP). Zato ni mogoče upoštevati tistih navedb v reviziji, ki se nanašajo na domnevno zmotne dejanske ugotovitve sodišča o tem, da naj bi šlo za ukinitev delovnega mesta na katerem je tožnica delala kot edina izvrševalka. Dejanska podlaga izpodbijane sodbe je na prvi stopnji ugotovljeno dejstvo, da je bilo na delovnem mestu pomožna konfekcijska dela razporejenih več delavcev, ki so po potrebi vsi opravljali dela lepljenje, likanja ali pobiranja niti.

Tožena stranka ne pove, kateri kriteriji naj bi se uporabljali za reševanje trajno presežnih delavcev v tekstilni dejavnosti, dejansko pa tudi v reviziji potrjuje ugotovitev sodišča, da v primeru tožnice ni uporabila nobenih kriterijev. Izpodbijana sodba pa temelji prav na ugotovitvi, da bi morala opraviti izbiro med delavci, ki delajo na takih delovnih mestih, da jih je mogoče medsebojno razporejati -

najprej seveda med delavci, ki delajo na istih delovnih mestih.

Določba prvega odstavka 13. člena SKPG je v tem delu dobesedno enaka kot je bila določba prvega odstavka 15. člena Kolektivne pogodbe za tekstilno industrijo Slovenije (Uradni list RS, št. 58/94, ta pogodba je bila 31. 12. 1996 odpovedana in je 31. 3. 1997 prenehala veljati tako, da se je od 1. 4. 1997 do sklenitve nove kolektivne pogodbe dejavnosti tudi v tekstilni dejavnosti uporabljala neposredno SKPG). Tudi upoštevanje Kolektivne pogodbe med delavci in zasebnimi delodajalci (ki jo je sodišče sicer upoštevalo pri ugotavljanju višine neizplačanih plač), pripelje do uporabe SKPG. Kolektivna pogodba med delavci in zasebnimi delodajalci nima posebnih določb o postopku in merilih za ugotavljanje trajno presežnih delavcev. To pomeni, da je delodajalec dolžan spoštovati neposredno določbe Zakona o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 14/90 in nasl. - ZDR (1990)) in SKPG.

Ker glede na navedeno zatrjevani revizijski razlog ni podan, in je izpodbijana sodba materialno pravno pravilna, je revizijsko sodišče zavrnilo revizijo kot neutemeljeno (378. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.