Sodba VIII Ips 41/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-28

Če delavec nima znanj in možnosti za razporeditev na  določeno

delovno mesto, je njegova razporeditev na tako delovno mesto

Sodišče prve stopnje je (med drugim) deloma spremenilo sklep tožene

stranke o razporeditvi tožnika, zavrnilo pa je njegov zahtevek za

razveljavitev tega sklepa in sklepa o zavrnitvi ugovora. Ugotovilo

je, da je tožnik po izobrazbi kvalificirani mizar. Tej njegovi

poklicni izobrazba ne ustreza nobeno delovno mesto pri toženi

stranki, ki ima sistemizirana pretežno delovna mesta kovinske oziroma

elektro stroke. Glede na dejavnost tudi ni bila predvidena potreba po

kadrih lesarske stroke. Kljub temu je tožena stranka ravnala

pravilno, ko je tožnika po razrešitvi z mesta direktorja družbe,

razporedila na prosto delovno mesto, saj bi v nasprotnem ostal

nerazporejen. Sodišče je presodilo, da je kljub izobrazbi tožnik

usposobljen za opravljanje dela monterja, glede na svoje znanje in

izkušnje in glede na to, da gre za manj zahtevno delo, "ki ga lahko

Sodišče druge stopnje je v delu glede razporeditve ugodilo pritožbi

tožnika in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je

razveljavilo sklepa tožene stranke o razporeditvi. Po presoji

pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje sicer popolno ugotovilo

dejansko stanje in ugotovilo vsa odločilna dejstva, vendar na tako

ugotovljena dejstva ni pravilno uporabilo materialnega prava. V

skladu s 17. členom ZTPDR je delavec lahko razporejen le na delovno

mesto, ki odgovarja stopnji njegove strokovne izobrazbe za določeno

vrsto poklica, znanju in zmožnostim. Tožena stranka bi morala tožnika

po razrešitvi s funkcije direktorja družbe razporediti na delovno

mesto, ki ustreza stopnji njegove strokovne izobrazbe za določeno

vrsto poklica, znanju in zmožnostim, česar pa ni storila.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, vlaga tožena

stranka revizijo le v delu, s katerim je pritožbeno sodišče odločilo

o razveljavitvi razporeditvenih sklepov, in sicer iz vseh revizijskih

razlogov. Navaja, da je pritožbeno sodišče zmotno uporabilo

materialno pravo in je postopalo v nasprotju s 4. točko 358. člena

ZPP. Tožena stranka meni, da je sodišče prve stopnje glede na

ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo določbo 17. člena

ZTPDR. Pri presoji, da je bil tožnik razporejen na delo, ki ustreza

njegovi strokovnosti in delovnim izkušnjam, je upoštevalo vse

okoliščine, ne le tiste, ki jih navaja izpodbijana sodba. Delovno

mesto, na katerega je bil razporejen tožnik, je kljub odsotnosti

zahtevane smeri izobrazbe primerno, saj ima tožnik znanje in izkušnje

za opravljanje tega dela, stopnja izobrazbe pa je ustrezna. Sodišče

tudi ni upoštevalo dejstva, da tožena stranka glede na registrirano

dejavnost, nima sistemiziranih delovnih mest, ki bi ustrezala

pridobljeni vrsti strokovne izobrazbe tožnika. Na podlagi odločitve

pritožbenega sodišča bi tožnik ostal nerazporejen z vsemi škodljivimi

Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku

(Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) vročena Vrhovnemu

državnemu tožilstvu Republike Slovenije, in tožeči stranki, ki nanjo

Po določbi 371. člena ZPP revizijsko sodišče izpodbijano sodbo

preizkusi samo v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah

razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na

Čeprav tožena stranka uveljavlja vse revizijske razloge, ne navede

določno, za kakšne bistvene kršitve določb pravdnega postopka naj bi

šlo. Zato izpodbijane sodbe v tem delu ni mogoče preizkusiti. Tudi

navedba, da je sodišče druge stopnje "postopalo v nasprotju s 4.

točko 358. člena ZPP", je vezana na očitek o zmotni uporabi

materialnega prava, ne pa kot nepravilna uporaba te postopkovne

določbe, kar bi bilo sicer mogoče razumeti kot relativno bistveno

kršitev določb pravdnega postopka po prvem odstavku -339. člena ZPP.

Revizijsko sodišče je pri materialnopravnem preizkusu izpodbijane

sodbe v mejah revizijskih razlogov in tudi po uradni dolžnosti,

vezano na dejansko stanje, ki ga je ugotovilo sodišče prve stopnje in

preizkušalo sodišče druge stopnje. Zaradi zmotne ali nepopolne

ugotovitve dejanskega stanja revizije ni mogoče vložiti (tretji

odstavek 370. člena ZPP). Dejanska podlaga izpodbijane sodbe so na

prvi stopnji ugotovljena dejstvo o strokovni izobrazbi tožnika,

njegovemu znanju in (delovnih) izkušnjah.

Pri razlagi določbe drugega odstavka 17. člena ZTPDR - oziroma v

obravnavanem primeru enake določbe 13. člena ZTPDR - je treba

upoštevati tudi določbe 6. člena ZDR (1990), ki opredeljujejo, kaj se

šteje za strokovno izobrazbo ter kaj za znanje in zmožnosti za

opravljanje dela na določenem delovnem mestu. Kot strokovno izobrazbo

je mogoče šteti le javno veljavno strokovno izobrazbo, izpopolnitev

strokovne izobrazbe oziroma usposobljenost po vzgojno izobraževalnih

programih, oblikovanih v skladu z zakonom, ter usposobljenost, ki se

izkazuje z javno listino. Nič od tega tožnik nima, kar bi kazalo, da

ima strokovno izobrazbo za poklic ključavničarja, ki se zahteva za

Za znanje in zmožnosti za opravljanje dela se šteje izpopolnitev

oziroma usposobitev po programih, ki jih izvajajo delodajalci za

svoje potrebe, ter psihofizične, delovne ter druge sposobnosti, ki so

potrebne za opravljanje določenega dela. Sodišče prve stopnje ni

ugotovilo, da bi se tožnik usposobil za opravljanje dela monterja. Ni

pa mogoče trditi, da je za to delo usposobljen, ker naj bi bilo

enostavno in ker bi ga kot direktor družbe lahko poznal. Ali tožnik

izpolnjuje tudi vse druge pogoje (na primer psihofizične) za

opravljanje dela monterja, sodišče sploh ni ugotavljalo.

Na podlagi vsega navedenega je tudi po presoji revizijskega sodišča

izpodbijana sodba pravilna. Pomislek tožene stranke, da bo tožnik

lahko ostal nerazporejen, je sicer lahko točen. Upoštevati pa je

treba, da je bil tožnik direktor družbe, ki je bil tudi v delovnem

razmerju. Z razrešitvijo z mesta direktorja je njegov položaj enak

kot je položaj drugih zaposlenih: razporejen mora biti na ustrezno in

prosto delovno mesto. Če v družbi takega delovnega mesta ni, je

njegov delovno pravni položaj treba rešiti na drug zakonit način.

Ker glede na navedeno zatrjevani revizijski razlogi niso podani, in

je izpodbijana sodba materialno pravno pravilna, je revizijsko

sodišče zavrnilo revizijo kot neutemeljeno (378. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.