TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 64/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sodnika - sodni izvršitelj kot stranka

V kolikor opravlja tožnik kot izvršitelj neposredna dejanja izvršbe v zadevah, v katerih je upnik Okrožno sodišče v Kranju, lahko prihaja le do njegovih službenih stikov s sodniki tega sodišča. Službeni stiki ali običajna poznanstva ne morejo vplivati na sojenje v konkretnih zadevah.

Tožeča stranka je predlagala prenos pristojnosti reševanja te pravdne zadeve z Okrožnega sodišča v Kranju na drugo stvarno pristojno sodišče. Meni, da je za to podan tehten razlog in sicer, da ima tožnik kot izvršitelj sedež na območju Okrajnega sodišča v Kranju. Svoje delo opravlja od marca 2000 dalje. Narava dela izvršitelja je taka, da med drugim tudi kontaktira in sodeluje s sodniki Okrajnega in Okrožnega sodišča v Kranju. Samo trenutno ima v delu kar 18 izvršb, v katerih kot upnik nastopa prav Okrožno sodišče v Kranju.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to podani tehtni razlogi.

Okoliščina, da je tožnik izvršitelj s sedežem na območju Okrajnega sodišča v Kranju, po presoji Vrhovnega sodišča RS ni tak tehten razlog, ki bi narekoval določitev drugega sodišča za sojenje v tej zadevi. Tožnikovo delo izvršitelja je javna služba, ki jo opravlja kot samostojno zasebno dejavnost (280. člen Zakona o izvršbi in zavarovanju - ZIZ, Uradni list RS, št. 51/98 in 75/2002). Neposredna dejanja izvršbe in zavarovanja opravlja za območje, kjer ima sedež, vendar tudi na celotnem območju Republike Slovenije (drugi in tretji odstavek 7. člena ZIZ).

V kolikor opravlja tožnik kot izvršitelj neposredna dejanja izvršbe v zadevah, v katerih je upnik Okrožno sodišče v Kranju, lahko prihaja le do njegovih službenih stikov s sodniki tega sodišča. Službeni stiki ali običajna poznanstva ne morejo vplivati na sojenje v konkretnih zadevah, saj mora sodnik opravljati sodniško funkcijo po ustavi in zakonu (3. člen Zakona o sodiščih; ZS, Uradni list RS, št. 19/94 do 28/2000) in se mora vselej vesti tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja, sodniški ugled in samostojnost sodniške oblasti (37. člen Zakona o sodniški službi; ZSS, Uradni list RS, št. 19/94 do 67/2002). Za primer tesnejšega poznanstva pa je predviden postopek izločitve sodnika (70. člen ZPP). V skladu z navedenim torej ni podlage za uporabo 67. člena ZPP, zato vrhovno sodišče predlogu tožeče stranke za delegacijo pristojnosti ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 63/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-25

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Ker je stvarno in krajevno pristojno sodišče za odločanje hkrati tudi tožena stranka, je predlog za delegacijo pristojnosti utemeljen.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Ljubljani.

Tožeča stranka je pri Okrožnem sodišču v Kopru vložila proti toženi stranki, navedeni kot Republika Slovenija, Okrajno sodišče v Piranu, oziroma Okrožno sodišče v Kopru tožbo zaradi terjatve v znesku 2.284.305 SIT. Dne 1.9.2003 pa je Okrožno sodišče v Kopru podalo predlog za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Res je, da je Okrožno sodišče v Kopru stvarno in krajevno pristojno za odločanje, vendar hkrati nastopa kot tožena stranka, ki naj bi tožniku bila dolžna plačati vtoževani znesek. Zato bi bilo treba za sojenje v tej stvari določiti drugo stvarno pristojno sodišče.

Po določilu 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V obravnavanem primeru je tožba vložena proti toženi stranki, ki je hkrati tudi stvarno in krajevno pristojno sodišče za odločanje. Zato je bilo treba predlogu ugoditi z določitvijo drugega stvarno pristojnega sodišča, Okrožnega sodišča v Ljubljani.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 143/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-25

Ugotovi se, da je tožena stranka umaknila revizijo.

Tožena stranka mora povrniti tožeči stranki 115.562 SIT stroškov za odgovor na revizijo, z zamudnimi obrestmi, ki so določene v zakonu in tečejo od 25.09.2003.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora tožena stranka skleniti s tožečo stranko kupno pogodbo, kot jo je povzelo v izreku sodbe pod I. Tožbeni zahtevek za izpraznitev stanovanja iz nasprotne tožbe pa je pod II. zavrnilo. Po pritožbi tožene stranke je sodišče druge stopnje zavrnilo neutemeljeno pritožbo in potrdilo izpodbijano sodbo.

Proti sodbi pritožbenega sodišča, s katero je postala pravnomočna sodba prvega sodišča, je tožena stranka vložila revizijo in priglasila pravdne stroške. Revizija je bila poslana tožeči stranki, ki je nanjo odgovorila in priglasila stroške za odgovor na revizijo. Dne 11.09.2003 je tožena stranka sporočila sodišču, da umika revizijo. Po drugem odstavku 334. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99-12/03), ki se uporablja v zvezi s 383. členom ZPP, lahko stranka umakne pravno sredstvo, dokler sodišče ne izda odločbe. Zato je sodišče ugotovilo, da je tožena stranka umaknila revizijo.

Glede na 165. člen ZPP je sodišče v sklepu odločilo tudi o pravdnih stroških. Ker je tožena stranka umaknila pravno sredstvo, mora po drugem odstavku 158. člena ZPP nasprotni stranki povrniti potrebne stroške za odgovor na revizijo, ki jih je sodišče odmerilo na 115.562 tolarjev in sicer: za sestavo odgovora na revizijo 82.500 tolarjev, za sodno takso za odgovor na revizijo 16.562 tolarjev in za DDV 16.500 tolarjev.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 457/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-16

revizija - dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - sosporništvo - navadni sosporniki - zavrženje revizije

V obravnavanem primeru je vložila revizijo tretje tožeča stranka, ki je zahtevala plačilo ene šestine od skupnega zneska 3.000.000 tolarjev, torej 500.000 tolarjev. Glede na to, da so tožniki navadni sosporniki (1. točka prvega odstavka 191. člena ZPP in 195. člena ZPP), vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne dosega revizijskega praga, ki je določen v drugem odstavku 367. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, po katerem bi morala tožena stranka plačati tožnikom odškodnino v višini 3.000.000 tolarjev in sicer M. Š. eno tretjino, P. B., I. I. in B. I. vsakemu eno šestino navedenega zneska, L. I., M. C. I. in S. I. pa vsakemu do ene osemnajstine, vse z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Proti tej odločitvi se je pritožila tožeča stranka, toda sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo in potrdilo sodbo prvostopenjskega sodišča.

Proti sodbi drugostopenjskega sodišča je vložila revizijo tretja tožnica P. B., ki uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 12/03 - uradno prečiščeno besedilo) je bila revizija vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija je izredno pravno sredstvo, ki ga je mogoče vložiti potem, ko pravdna stranka izčrpa svojo ustavno varovano pravico do pritožbe. Ker je torej naperjeno proti pravnomočni sodni odločbi, je omejeno in je dovoljeno samo v tistih primerih, ki jih ZPP posebej določa.

Zakon v drugem odstavku 367. člena ZPP določa, da je v premoženjskih sporih revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela sodbe presega 1.000.000 tolarjev. V obravnavanem primeru je vložila revizijo tretje tožeča stranka, ki je zahtevala plačilo ene šestine od skupnega zneska 3.000.000 tolarjev, torej 500.000 tolarjev. Glede na to, da so tožniki navadni sosporniki (1. točka prvega odstavka 191. člena ZPP in 195. člena ZPP), vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne dosega revizijskega praga, ki je določen v drugem odstavku 367. člena ZPP.

Ker torej revizija ni dovoljena, jo revizijsko sodišče ni moglo vsebinsko obravnavati, temveč jo je po 377. členu ZPP zavrglo, ker tega ni storilo že sodišče prve stopnje (374. člen ZPP).

ZPP člen 191, 191-1, 195, 367, 367/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 67/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti - strokovni sodelavec pristojnega sodišča kot pravdna stranka

Dejstvo, da je bil tožnik strokovni sodelavec pri sodišču ni tak tehten razlog, saj sedaj ni več zaposlen na sodišču, predvsem pa običajna poznanstva ne morejo vplivati na sojenje, saj sodniki sodimo na podlagi ustave in zakonov.

Predlogu za določitev drugega sodišča se ne ugodi.

Tožnik navaja, da je utrpel premoženjsko in nepremoženjsko škodo, ki jo je povzročila srna, ki je nenadoma stekla pred njegov avtomobil. Okrajno sodišče v Šmarju pri Jelšah je v zvezi z njegovo tožbo predlagalo, naj Vrhovno sodišče Republike Slovenije določi drugo stvarno pristojno sodišče, ki bo sodilo v zadevi, ker je bil tožnik več kot tri leta zaposlen pri sodišču kot strokovni sodelavec.

V 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št.

12/03 - uradno prečiščeno besedilo) je zakonodajalec predvidel, da sme v izjemnih primerih vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določiti drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okrajno sodišče v Šmarju pri Jelšah ne navaja razlogov smotrnosti, zato očitno meri na druge tehtne razloge za določitev drugega sodišča. Dejstvo, da je bil tožnik strokovni sodelavec pri sodišču ni tak tehten razlog, saj sedaj ni več zaposlen na sodišču, predvsem pa običajna poznanstva ne morejo vplivati na sojenje, saj sodniki sodimo na podlagi ustave in zakonov. Kolikor bi šlo za tesnejše poznanstvo, ki bi lahko vzbujalo dvom o pristranskosti posameznega sodnika, pa je predviden postopek izločitve.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 66/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sodnika

Dejstvo, da je toženec v tem postopku odvetnik, ki stranke zastopa tudi pred Okrožnim sodiščem na Ptuju ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti.

Predlogu za prenos pristojnosti se ne ugodi.

Okrožno sodišče na Ptuju je predlagalo določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Tožena stranka v tej pravdi je namreč odvetnik, ki pred Okrožnim sodiščem na Ptuju zastopa več strank tako v pravdnih kot v kazenskih postopkih. Po mnenju Okrožnega sodišča na Ptuju je to tehten razlog za prenos pristojnosti.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002) na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so zato drugi tehtni razlogi. Dejstvo, da je toženec v tem postopku odvetnik, ki stranke zastopa tudi pred Okrožnim sodiščem na Ptuju, ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti. Če toženec pred Okrožnim sodiščem na Ptuju nastopa kot pooblaščenec in zagovornik v različnih postopkih, ni razumnega (in še manj tehtnega) razloga, da ne bi mogel nastopati tudi kot stranka. Vrhovno sodišče zato predlogu za prenos pristojnosti ni ugodila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 73/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - neobrazložen predlog za delegacijo pristojnosti

Zavrnitev neobrazloženega predloga za delegacijo pristojnosti.

Pred Okrajnim sodiščem v Radovljici teče izvršilni postopek na predlog upnice M. M. proti dolžniku A. P. zaradi izterjave tolarske vrednosti v znesku 85.000 DEM in 35.000 DEM. Stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče v Radovljici je o predlogu za dovolitev izvršbe že odločalo. Odločalo je tudi o predlogu na odlog dovoljene izvršbe in o predlogu na izdajo začasne odredbe o prepovedi vlaganj v nepremičnino, ki je predmet izvršbe. Dne 3.7.2003 pa je dolžnik podal zahtevo za izločitev sodnice, ki vodi izvršbo, v isti vlogi pa je podal tudi predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

V predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča je dolžnik navedel le to, naj se zadeva odstopi v reševanje Okrajnemu sodišču v Kranju.

Po določbi 67. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) lahko Vrhovno sodišče tudi na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V svojem predlogu dolžnik ne pove, kateri so tisti razlogi, ki bi mogli argumentirati trditev, da se bo postopek lažje opravil pri drugem stvarno pristojnem sodišču, niti ne navaja drugih tehtnih razlogov za prenos pristojnosti. O njegovi vlogi za delegacijo pristojnosti torej zaradi njene neobrazloženosti in s tem neutemeljenosti niti ni mogoče odločati. Zato je bilo treba predlog za prenos pristojnosti zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 71/2003, enako tudi I R 68/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sodnikov pristojnega sodišča

Nezadovoljstvo stranke z odločbami v drugih postopkih, ki so tekli pred Okrožnim sodiščem v Kranju in pričakovanje nepoštenega sojenja v tej zadevi, ne more predstavljati tehtnega razloga za delegacijo pristojnosti.

Predlogu za prenos pristojnosti se ne ugodi.

Tožeči stranki predlagata prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče, ki bi bilo "sposobno zadevo obravnavati nepristransko in pošteno".

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002) na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so zato drugi tehtni razlogi. Vrhovno sodišče ugotavlja, da okoliščine, ki jih uveljavljata tožeči stranki, niso razlogi iz 67. člena ZPP. Nezadovoljstvo stranke z odločbami v drugih postopkih, ki so tekli pred Okrožnim sodiščem v Kranju in pričakovanje nepoštenega sojenja v tej zadevi, ne more predstavljati tehtnega razloga za delegacijo pristojnosti. Morebitno nezadovoljstvo s sodno odločbo bo namreč stranka lahko uveljavljala le v za to predvidenem in določenem postopku, torej v postopku s pravnimi sredstvi. Vrhovno sodišče je zato predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

Opr. št: I R 68/2003, ECLI:SI:VSRS:2003:I.R.68.2003

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 75/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-30

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sodnika

Tožnikovo nezadovoljstvo z odločbo sodišča v drugi pravdni zadevi, četudi naj bi bila ta povod za sedanjo pravdo, ne spada med razloge smotrnosti ali druge tehtne razloge za prenos pristojnosti.

Tožnik je pri Okrožnem sodišču v Kranju vložil tožbo za ugotovitev ničnosti in za razveljavitev pogodbe, ki jo je 29.11.2002 sklenil s tožencema. S posebno vlogo je v tej in drugih pravdnih zadevah predlagal prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Iz obširnih navedb v predlogu izhaja tožnikovo nezadovoljstvo z odločbo Okrožnega sodišča v Kranju v drugi pravdni zadevi, ker naj bi jo nezakonito in nepravilno izdal za tožnika sporni sodnik in s tem povzročil nove spore, med njimi tudi to pravdno zadevo. Niti sporni sodnik niti sporno Okrožno sodišče v Kranju ne moreta obravnavati tistih tožnikovih zadev, ki so posledica njunega nepristranskega in nepoštenega dela.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali sodišča odloči, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tožnikovo nezadovoljstvo z odločbo sodišča v drugi pravdni zadevi, četudi naj bi bila ta povod za sedanjo pravdo, ne spada med razloge smotrnosti ali druge tehtne razloge za prenos pristojnosti. Stranka lahko razloge nestrinjanja s sodno odločbo uveljavlja s pravnimi sredstvi, kar je tožnik v prejšnji pravdi tudi storil. Svoje nezaupanje v nepristranskost konkretnega sodnika lahko uveljavlja s predlogom za njegovo izločitev, ne pa s predlogom za prenos pristojnosti. Celo sodišče kot institucija ne more biti pristransko. V sedanji pravdi pa poleg vsega odloča še druga sodnica in ne tisti sodnik, ki naj bi bil za tožnika sporni sodnik. Zato je vrhovno sodišče neutemeljen predlog za prenos pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 409/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-04-29

dovoljenost revizije - nedovoljena revizija - revizija, ki jo vloži stranka sama - zavrženje revizije

Tožnik med postopkom ali v reviziji ni zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit, zato nima pravice, da osebno vloži revizijo (tretji in četrti odstavke 86. člena in drugi odstavek 374. člena ZPP).

Sodišče prve stopnje je tožnikov odškodninski zahtevek zavrnilo, ker je ocenilo, da škoda, ki jo tožnik uveljavlja, ni posledica nezgode oziroma zavarovalnega primera, pač pa obolenja. Sodišče druge stopnje je njegovo pritožbo zoper prvostopenjsko sodbo zavrnilo in navedeno sodbo potrdilo.

Zoper sodbo sodišča druge stopnje je vložil revizijo tožnik osebno. V reviziji zatrjuje, da dejansko stanje ni bilo pravilno ugotovljeno in da sta bila nepravilno uporabljena procesni in materialni zakon.

Predlagal je, da se njegovi reviziji ugodi.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in toženki, ki nanjo ni odgovorila (tretji odstavek 375. člena Zakona o pravdnem postopku, naprej ZPP).

Revizijsko sodišče je moralo najprej oceniti, ali je tožnikova revizija dovoljena. Namreč revizija predstavlja izredno pravno sredstvo, s katerim lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP).

Izjemoma smeta pravdna dejanja v takšnem postopku opravljati stranka sama ali njen zakoniti zastopnik v primerih, če imata opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Tožnik med postopkom ali v reviziji ni zatrjeval, da ima opravljen pravniški državni izpit. Ob takem stanju ugotavlja revizijsko sodišče, da tožnik po navedenih določbah Zakona o pravdnem postopku nima pravice, da osebno vloži revizijo. Takšna revizija je po določilu drugega odstavka 374. člena ZPP nedovoljena, zaradi česar jo je moralo revizijsko sodišče zavreči (člen 377 ZPP).

ZPP člen 86, 86/3, 86/4, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 61/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Kot razlog je navedlo dejstvo, da je prišlo do škodnega dogodka in nastanka škode zaradi zdrsa na stopnicah v zgradbi Okrožnega sodišča na Ptuju in to v času, ko je tožnica v kazenski zadevi, ki jo je obravnavalo sodišče, sodelovala kot sodnica porotnica. Po mnenju sodišča, ki je stvarno pristojno za obravnavanje zadeve, ni izključeno, da bo treba v dokaznem postopku izvesti tudi dokaz z zaslišanjem oseb, ki delajo pri Okrožnem sodišču na Ptuju.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Celju.

Tožeča stranka je vložila pri Okrožnem sodišču na Ptuju proti toženi stranki tožbo na plačilo odškodnine.

Sodišče, pri katerem je bila tožba vložena, je predlagalo, naj vrhovno sodišče določi za obravnavanje zadeve drugo stvarno pristojno sodišče. Kot razlog je navedlo dejstvo, da je prišlo do škodnega dogodka in nastanka škode zaradi zdrsa na stopnicah v zgradbi Okrožnega sodišča na Ptuju in to v času, ko je tožnica v kazenski zadevi, ki jo je obravnavalo sodišče, sodelovala kot sodnica porotnica. Po mnenju sodišča, ki je stvarno pristojno za obravnavanje zadeve, ni izključeno, da bo treba v dokaznem postopku izvesti tudi dokaz z zaslišanjem oseb, ki delajo pri Okrožnem sodišču na Ptuju.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002) je mogoče opraviti prenos pristojnosti s stvarno in krajevno pristojnega sodišča na drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to podani drugi tehtni razlogi. Po presoji vrhovnega sodišča so razlogi, ki jih za delegacijo pristojnosti v predlogu navaja sodišče, pri katerem je bila tožba vložena, tehtni razlogi v smislu določbe 67. člena ZPP za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Zato je predlogu ugodilo in za obravnavanje zadeve določilo Okrožno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 326/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-16

Stranka lahko umakne pravno sredstvo, dokler sodišče ne izda odločbe. Do prejema umika revizije revizijsko sodišče še ni izdalo odločbe. Zato je ugotovilo, da je toženec umaknil revizijo.

Sodišče prve stopnje je odločilo, da mora toženec plačati tožniku tolarsko protivrednost za 534.287,00 ATS, 9.450,00 CHF, 27.900,00 FRF in 3.366,00 DEM z obrestmi od 16.9.1998 in v višini, kot jih za posamezne naštete vrste valut priznava NLB, d.d., Ljubljana za vpogledne vloge občanov. Tožencu je še naložilo, da mora tožniku povrniti stroške postopka v znesku, ki je naveden v tretji točki izreka sodbe.

Sodišče druge stopnje je pritožbi toženca delno ugodilo in odločilo, da mora plačati tožniku 394.287,00 ATS, 9.450,00 CHF, 27.900,00 FRF in 3.366,00 DEM v tolarski protivrednosti po srednjem tečaju Banke Slovenije na dan plačila, skupaj z zamudnimni obrestmi po obrestni meri, kot jo za posamezne naštete vrste valut priznava NLB, d.d., Ljubljana za vpogledne vloge občanov. Tožencu je še naložilo, da mora povrniti tožniku stroške postopka pred sodiščem prve stopnje, tožniku pa, da mora povrniti tožencu stroške pritožbenega postopka.

Proti pravnomočni sodbi sodišča druge stopnje je vložil toženec pravočasno revizijo in v njej uveljavljal revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava.

Revizija je bila poslana tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo.

Z vlogo z dne 12.9.2003, ki jo je sodišče prejelo dne 19.9.2003, je toženec obvestil sodišče, da umika revizijo.

Po drugem odstavku 334. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur.l. RS, št. 26/99 do 12/03), ki se v revizijskem postopku uporablja v zvezi s 383. členom ZPP, lahko stranka umakne pravno sredstvo, dokler sodišče ne izda odločbe. Do prejema umika revizije revizijsko sodišče še ni izdalo odločbe. Zato je ugotovilo, da je toženec umaknil revizijo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 404/2007, enako tudi X Ips 306/2008, X Ips 15/2010