Sodba VIII Ips 240/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-21

Po določbi 17. člena SKPG v povezavi z določbo 36.d člena ZDR tožniku zaradi starosti delovno razmerje ne bi smelo prenehati kot presežnemu delavcu brez njegovega soglasja. Ker ZZZPB v 19. členu določa, da pravice do denarnega nadomestila ne more uveljaviti delavec, ki mu je prenehalo delovno razmerje v nasprotju z zakonom, kolektivno pogodbo ali splošnim aktom organizacije ali delodajalca, če ne uveljavlja varstva pravic ali sodnega varstva v skladu z zakonom, je tožena stranka pravilno in v skladu z veljavnimi predpisi zavrnila njegov zahtevek za priznanje pravice do denarnega nadomestila.

Prvostopenjsko sodišče je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek na razveljavitev odločbe tožene stranke št. 290-69/99-1-210 z dne 6.4.1999 v zvezi z odločbo območne enote v Kranju št.

03-11-17420/93-95 z dne 20.1.1999 o zavrnitvi zahtevka za priznanje pravice do denarnega nadomestila.

Drugostopenjsko sodišče je zavrnilo pritožbo tožnika in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, je tožnik vložil revizijo iz revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava. Navajal je, da predstavlja odločitev sodišča v njegovem primeru čisti formalizem. Podjetje, kjer je bil zaposlen, je dejansko prenehalo zaradi prepovedi opravljanja dejavnosti že v letu 1997. Zato pravna pot oziroma pritožba zoper sklep o prenehanju delovnega razmerja njegovega stanja ne bi v ničemer spremenila. Tudi če bi v podjetju imel delovno mesto, ne bi to spremenilo njegovega materialnega stanja. Poleg tega mu je v letu 1999 bilo z odločbo osebno prepovedano opravljanje trgovske dejavnosti. Delovno razmerje mu je torej prenehalo zaradi višje sile in ima pravico do denarnega nadomestila iz naslova brezposelnosti. Zato je predlagal, da revizijsko sodišče reviziji ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne v novo sojenje.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26/99) vročena nasprotni stranki, ki na revizijo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (371. člen ZPP).

Revizijsko sodišče ni ugotovilo zmotne uporabe materialnega prava, saj je sodišče pravilno uporabilo določbe zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti (ZZZPB - Uradni list RS, št. 5/91 in nadalj.), zakona o delovnih razmerjih (ZDR - Uradni list RS, št. 14/90 in nadalj.) in splošne kolektivne pogodbe za gospodarstvo (SKPG - Uradni list RS, št. 40/97).

Iz dokaznih zaključkov izhaja, da je bil tožnik s sklepom pristojnega organa 28.5.1998 spoznan za trajno presežnega delavca in da mu je delovno razmerje iz tega naslova zato prenehalo 19.11.1998. Pritožbi zoper sklep se je tožnik izrecno odpovedal, kljub temu, da je bil v času izdaje sklepa starejši od 55 let (rojen je bil 30.7.1942).

Po določbi 17. člena SKPG v povezavi z določbo 36.d člena ZDR tožniku zaradi starosti delovno razmerje ne bi smelo prenehati kot presežnemu delavcu brez njegovega soglasja. Ker ZZZPB v 19. členu določa, da pravice do denarnega nadomestila ne more uveljaviti delavec, ki mu je prenehalo delovno razmerje v nasprotju z zakonom, kolektivno pogodbo ali splošnim aktom organizacije ali delodajalca, če ne uveljavlja varstva pravic ali sodnega varstva v skladu z zakonom, je tožena stranka pravilno in v skladu z veljavnimi predpisi zavrnila njegov zahtevek za priznanje pravice do denarnega nadomestila.

Razlogi, ki jih kot opravičilo za očitano opustitev vartva pravic in kasneje sodnega varstva navaja tožnik tekom tega postopka, za pravilno odločitev v ničemer niso upoštevni.

Zaradi navedenih razlogov je revizijsko sodišče v skladu z določbo 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

ZDR (1990) člen 36d.ZZZPB člen 19. SKPG člen 17.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.