TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 313/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

dovoljenost revizije - premoženjskopravni spor - spori iz najemnega ali zakupnega razmerja - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Spori v zvezi z najemnimi ali zakupnimi razmerji in med njimi tudi zaradi izpraznitve poslovnega prostora, so premoženjskopravni spori. V takih sporih je po določilu drugega odstavka 367. člena ZPP revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 tolarjev.

Sodišče prve stopnje je s sodbo razveljavilo nalog za izpraznitev poslovnega prostora z dne 29.8.2000 ter zavrnilo tožničin zahtevek na izpraznitev poslovnih prostorov. Sodišče druge stopnje je tožničino pritožbo zoper navedeno sodbo zavrnilo kot neutemeljeno in prvostopenjsko sodbo potrdilo.

Revizijo zoper sodbo sodišča druge stopnje je vložila tožnica, ki je uveljavljala bistveno kršitev določb pravdnega postopka pred sodiščem prve in druge stopnje ter zmotno uporabo materialnega prava in predlagala, naj se sodbi razveljavita. Po razlogih revizije je bistvena kršitev določbe pravdnega postopka iz 7. člena ZPP podana, ker iz sodbe ni razvidno, kdaj je toženec predložil pogodbo z dne 15.5.1991, ki tožnici ni bila predložena in zato o njej ni mogla razpravljati. Predložen pa ji tudi ni bil drugopis odgovora na pritožbo. Zmotna uporaba materialnega prava pa je podana zato, ker nobena od pravdnih strank ni bila zaslišana in tako sodišče ni moglo ugotoviti volje strank v zvezi z najemnim razmerjem.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo in tožencu, ki nanjo ni odgovoril (tretji odstavek 375. člena Zakona o pravdnem postopku, naprej ZPP).

Spori v zvezi z najemnimi ali zakupnimi razmerji in med njimi tudi zaradi izpraznitve poslovnega prostora, so premoženjskopravni spori.

V takih sporih je po določilu drugega odstavka 367. člena ZPP revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 tolarjev. Kadar je pravica do revizije (kot je to v obravnavanem primeru) odvisna od vrednosti spornega predmeta, predmet tožbenega zahtevka pa ni denarni znesek, mora tožnik že v tožbi navesti tudi vrednost spornega predmeta (drugi odstavek 180. člena ZPP). V tem primeru tožnica vrednosti spora sploh ni navedla v predlogu oziroma tožbi. Zato si pravice do revizije ni zagotovila. To pomeni, da je njena revizija nedovoljena. V skladu s takimi ugotovitvami jo je moralo revizijsko sodišče zavreči (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 641/2001, enako sklep II Ips 606/2001
Sklep II Ips 463/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-04-28

Odločba tega sodišča opr.št. II Ips 463/2001 z dne 7.11.2002 se popravi, tako da se:

1. oznaka odločbe glasi Sodba v imenu ljudstva - in ne "sklep", 2. navedba, kako je Vrhovno sodišče o reviziji odločilo, v skladu s tem glasi, da je Vrhovno sodišče na seji senata dne 7.11.2002 razsodilo - in ne "sklenilo", da se revizija zavrne.

Pri naknadni obdelavi odločbe opr.št. II Ips 463/2001 z dne 7.11.2002 je bilo ugotovljeno, da je odločba zaradi očitne pisne pomote označena kot "sklep", namesto pravilno kot sodba. To napako je bilo treba odpraviti s tem popravnim sklepom. Zanj ima predsednik senata pooblastilo v prvem odstavku 328. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS 26/99).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 138/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz drugih tehtnih razlogov

Zaznamba spora v zemljiški knjigi, ki jo mora opraviti okrajno sodišče, pri katerem kot sodnik služi toženec, ni razlog za prenos pristojnosti v pravdni zadevi, ki teče pri okrajnem sodišču, v katerega sestavi je to okrajno sodišče.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožeča stranka je pri Okrožnem sodišču v Celju proti toženi stranki vložila tožbo na izstavitev zemljiškoknjižne listine (vrednost spora 12,313.959,00 SIT). Okrožno sodišče v Celju se je izreklo za nepristojno za odločanje o predlogu za zaznambo spora ter zadevo v tem obsegu odstopilo v odločanje Okrajnemu sodišču v Žalcu, istočasno pa je podalo tudi predlog za delegacijo pristojnosti (67. člen ZPP - Zakona o pravdnem postopku - 1999). Svoj predlog utemeljuje z dejstvom, da je toženec na enem od Okrajnih sodišč na območju Okrožnega sodišča v Celju okrajni sodnik, kar lahko povzroči dvom v objektivnost sojenja pri Okrožnem sodišču v Celju.

Po določbi 67. člena ZPP lahko Vrhovno sodišče RS na predlog stranke ali sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V obravnavanem primeru ni mogoče pritrditi razlagi predlagajočega sodišča, po kateri bi bil podan dvom v objektivnost sojenja pri Okrožnem sodišču v Celju le zato, ker je toženec okrajni sodnik na območju Okrožnega sodišča v Celju.

Odločanje o tožbenem zahtevku namreč že po naravi stvari spada v pristojnost Okrožnega sodišča v Celju, pri katerem pa toženec ne opravlja sodniške službe. Odločanje o predlogu za zaznambo spora pri Okrajnem sodišču v Žalcu (kjer toženec opravlja sodniško službo kot okrajni sodnik) pa ni takšne narave, da bi zaradi tega bilo mogoče podvomiti v objektivnost sojenja, ki je pridržano stvarno pristojnemu okrožnemu sodniku v Celju. Po določbi 2. člena Zakona o sodniški službi pa mora vsak sodnik tudi sicer ravnati pri uresničevanju svojih pravic tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 23/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-04-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča - izločitev sodnika

Navajanje možnega dvoma o nepristranskosti sodišča ni razlog za delegacijo sodišča, ampak bi lahko bilo samo razlog za izločitev posameznega sodnika.

Okrajno sodišče v ... je predlagalo Vrhovnemu sodišču RS, da na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in 96/2002) določi drugo stvarno pristojno sodišče za odločanje v tej pravdni zadevi. Predlog utemeljuje z dejstvom, da je tožena stranka odvetnik s sedežem na sedežu Okrajnega sodišča v ... in je tako vsakodnevno v službenih stikih z vsemi sodniki. Zaradi tega in glede na naravo spora med tožnico in toženim odvetnikom, ki ima odškodninsko podlago, so podani tehtni razlogi za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, da se ne bi pri tožnici pojavil dvom o nepristranskosti sodišča.

Po 67. členu ZPP Vrhovno sodišče RS na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so zato podani drugi tehtni razlogi. Navajanje možnega dvoma o nepristranskosti sodišča pa ni razlog za delegacijo sodišča, ampak bi lahko bilo samo razlog za izločitev posameznega sodnika v smislu 6. točke 70. člena ZPP. Vendar pa zatrjevana okoliščina, da je v pravdni zadevi zaradi plačila odškodnine tožena stranka odvetnik s sedežem v ..., ki je v pogostih službenih stikih s sodniki Okrajnega sodišča v ..., sama po sebi ne more predstavljati niti izločitvnega razloga za posameznega sodnika. Ob upoštevanju sodnikove dolžnosti, da opravlja sodniško funkcijo po ustavi in zakonu (3. člen Zakona o sodiščih; ZS, Ur. l. št. 19/94, 45/95, 38/99 in 28/2000) in da se mora vselej vesti tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja, sodniški ugled in samostojnost sodniške oblasti (37. člen Zakona o sodniški službi; ZSS, Ur. l. RS, št. 19/94, 8/96, 24/98, 48/2001 in 67/2002), okoliščina, da je pravdna stranka odvetnik iz istega kraja, ne more biti podlaga za dvom v sodnikovo nepristranskost. V skladu z navedenim vrhovno sodišče ugotavlja, da ni tehtnega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča po 67. členu ZPP. Zato predlogu ni mogoče ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 22/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sojenja - sedež odvetniške pisarne na sedežu pristojnega sodišča

Predlog je zavrnjen, saj okoliščina, da ima toženka sedež svoje odvetniške pisarne na sedežu pristojnosti sodišča, ni razlog za delegacijo.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Tožeča stranka je proti toženki vložila tožbo zaradi plačila odškodnine v znesku 1.000.000 SIT, toženka pa je proti njej vložila nasprotno tožbo zaradi plačila odškodnine v znesku 2.000.000 SIT. Tožba in nasprotna tožba sta vloženi pri Okrajnem sodišču v Murski Soboti, ki pa je podalo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Toženka, ki je bila svoj čas sodnica za prekrške, je namreč postala samostojna odvetnica s sedežem v Murski Soboti, torej na območju stvarno in krajevno pristojnega sodišča. Njeno delo je vsakodnevno vezano na to sodišče, kar bi lahko vzbudilo dvom o nepristranskosti sojenja. Toženka pa se prenosu pristojnosti upira.

Po določbi 67. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) lahko Vrhovno sodišče RS tudi na predlog sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če bi se tako lažje opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Predlagajoče sodišče vidi navedene "druge tehtne razloge" v tem, da bi bila morda ogrožena nepristranskost sojenja, ker je toženka odvetnica s pisarno v sedežu stvarno in krajevno pristojnega sodišča. Vendar pa navedeni okoliščini ni mogoče pritrditi brez argumentacije, ki bi jo potrjevala. Po določbi 2. člena Zakona o sodiščih (Ur. l. RS, št. 19/94, 8/96, 24/98 in 48/2001) mora namreč pri uresničevanju svojih pravic sodnik vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja. Samo okoliščina, da je ena od pravdnih strank odvetnik s pisarno na sedežu pristojnega sodišča, ne more postaviti v dvom nepristranskost in neodvisnost sojenja. Zato predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ni bilo mogoče ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 16/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

izvršba na nematerializirane vrednostne papirje - spor o krajevni pristojnosti

Tudi pri izvršbi na nematerializirane vrednostne papirje je pristojno sodišče po 100. členu ZIZ.

Za odločanje v tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Celju.

Upnik je pri Okrajnem sodišču v Celju proti dolžniku vložil predlog za izvršbo zaradi izterjave zneska 51.615,00 SIT. S sklepom z dne 15.4.2002 pa je Okrajno sodišče v Celju odločilo, da ni krajevno pristojno za postopanje in zadevo odstopilo krajevno pristojnemu Okrajnemu sodišču v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Ljubljani je na podlagi določbe prvega odstavka 24. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) sprožilo spor o pristojnosti v prepričanju, da je glede na določbe Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) za odločanje v zadevi krajevno pristojno Okrajno sodišče v Celju.

Predlog Okrajnega sodišča v Ljubljani je utemeljen.

Določba 30. člena ZIZ opredeljuje sredstva izvršbe za poplačilo denarne terjatve in dovoljuje tudi izvršbo na nematerializirane vrednostne papirje. Slednji so po Zakonu o nematerializiranih vrednostih papirjih evidentirani v centralnem registru vrednostnih papirjev. Navedeni zakon, ki sicer ureja pridobitev in prenos pravic iz vrednostnih papirjev (členi 60 do 64) ne predvideva med opravljanjem izvršbe izključne krajevne pristojnosti okrajnega sodišča, na katerega sedežu je voden centralni register vrednostnih papirjev pri KDD. Zato obvelja stališče Okrajnega sodišča v Ljubljani, ki je sprožilo spor o pristojnosti, da je tudi v tem slučaju krajevno pristojno sodišče, določeno s 100. členom ZIZ (163 a ZIZ). Stališče Okrajnega sodišča v Celju, ki se sklicuje na analogno uporabo določb 58. člena ZPP, pa ne more biti sprejemljivo. Krajevna pristojnost za sojenje v sporih o stvarnih pravicah na ladjah oziroma letalih ne more biti primerljiva z odločanjem o sporih v zvezi z vrednostnimi papirji.

ZIZ člen 30, 100.ZPP člen 24, 58.ZNVP člen 60, 61, 62, 63, 64.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 130/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - izvršilni postopek - sorodstvene vezi med stranko postopka in sodnim osebjem

V izvršilnem postopku zgolj sorodstvene vezi med strankami in sodnim osebjem še niso razlog za prenos pristojnosti.

Okrajno sodišče v Krškem je v tej izvršilni zadevi predlagalo prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče, ker je pri stvarno in krajevno pristojnem sodišču kot ... zaposlena M. Š., ki je svakinja dolžnice in svakinja upnika. Poleg tega je mož M. Š. v sporu z dolžnico zaradi zapuščine.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tak predlog se lahko na podlagi navedene zakonske določbe v zvezi s 15. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju vloži tudi v izvršilnem postopku. Vendar vrhovno sodišče meni, da svaštvo dolžnice z eno od uslužbenk sodišča, pri katerem teče izvršilni postopek, ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti, takega razloga pa ne predstavlja niti drugi sorodstveni spor, ki je naveden v predlogu. Pri tej oceni je vrhovno sodišče moralo upoštevati tudi naravo izvršilnega postopka. Zato je zavrnilo neutemeljen predlog za prenos pristojnosti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 146/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

izvršba - spor o krajevni pristojnosti - predlog za izvršbo na denarno terjatev - sedež dolžnika

Za opravo izvršbe je krajevno pristojno okrajno sodišče, kjer ima dolžnik bivališče.

Za odločanje v tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani.

Upnica je na Okrajno sodišče v Sežani vložila proti dolžniku predlog za izvršbo zaradi izterjave zneska 220.274,50 SIT. Okrajno sodišče v Sežani pa je s sklepom z dne 24.9.2002 odločilo, da ni krajevno pristojno za opravo izvršbe in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču.

Okrajno sodišče v Ljubljani je na podlagi določbe prvega odstavka 24. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) sprožilo spor o pristojnosti s sklicevanjem na določbo 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju v zvezi s prvim odstavkom 122. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah tega zakona, zaradi česar je za odločitev o predlogu za izvršbo na denarno terjatev krajevno pristojno sodišče, na katerega območju ima dolžnik stalno prebivališče, torej Okrajno sodišče v Sežani.

Predlog Okrajnega sodišča v Ljubljani ni utemeljen.

Sklicevanje na določbo 100. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju je pravilno. Za odločitev o predlogu za izvršbo na denarno terjatev je namreč krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno prebivališče. Upnica je ravnala v skladu s to določbo in predlagala opravo izvršbe pri Okrajnem sodišču v Sežani, saj so zbrani podatki dokazovali, da dolžnik prebiva na območju tega sodišča (D. 129). Med zbiranjem podatkov, ki naj bi služili za odločitev o izvršilnem predlogu, pa je bilo ugotovljeno (dopis Upravne enote Sežana z dne 30.8.2002 - list 22), da ima dolžnik stalno bivališče v Ljubljani na naslovu ... Zaradi tega je Okrajno sodišče v Sežani odločilo, da ni krajevno pristojno in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 19/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-20

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - odškodninski spor - zahteva za odškodnino zaradi nezakonitega dela pristojnega sodišča

Kot razlog je sodišče navedlo dejstvo, da tožeča stranka svoj tožbeni zahtevek za plačilo odškodnine utemeljuje s trditvami, da ji je škoda nastala zaradi nezakonitega dela na izvršilnem oddelku sodišča, pri katerem je bila tožba vložena.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v Mariboru.

Tožeča stranka je vložila proti toženi stranki pri Okrajnem sodišču v Slovenski Bistrici tožbo zaradi plačila odškodnine.

Sodišče, pri katerem je bila tožba vložena, je dne 17.2.2003 predlagalo, naj se za obravnavanje zadeve določi drugo sodišče. Kot razlog je navedlo dejstvo, da tožeča stranka svoj tožbeni zahtevek za plačilo odškodnine utemeljuje s trditvami, da ji je škoda nastala zaradi nezakonitega dela na izvršilnem oddelku sodišča, pri katerem je bila tožba vložena.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen ZPP).

Okoliščine, s katerimi Okrajno sodišče v Slovenski Bistrici utemeljuje svoj predlog za delegacijo pristojnosti, predstavljajo tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 7/2003, enako tudi I R 2/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-04-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - opredelitev razlogov za delegacija pristojnosti - predlog za izločitev sodišča

Prenos pristojnosti je povsem drugačen pravni institut od instituta izločitve določenega sodnika ali sodnikov in nikdar sodišča kot takega. Izločitve sodišča Zakon o pravdnem postopku ne pozna.

Predlogu za določitev drugega sodišča se ne ugodi.

Tožeča stranka je predlagala izvršbo na podlagi verodostojne listine. Po ugovoru tožene stranke je sodišče razveljavilo sklep o izvršbi in odločilo, da bo o tožbenem zahtevku odločeno v pravdnem postopku. Nato je tožeča stranka predlagala izločitev razpravljajoče sodnice, a je bil predlog zavrnjen. Sledila je vloga tožeče stranke z naslovom:

Zahteva po izločitvi sodišča v Mariboru. V njej navaja, da je bila sodnica A.A. zaposlena v pravni službi podjetja S. p.o., da je bil zakonec neimenovane sodnice Višjega sodišča v Mariboru zaposlen pri podjetju S. p.o. in izraža nestrinjanje s sklepom, s katerim je predsednik Okrajnega sodišča v Mariboru pod opr. št. Su 220100/02/1100 dne 15.11.2002 zavrnil zahtevo za izločitev sodnice B. B.

V 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 12/03 - uradno prečiščeno besedilo) je predvideno, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije lahko določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Tožeča stranka v svojem predlogu ne navaja razlogov, ki bi vplivali na to, da bi se lažje opravil postopek pred drugim sodiščem. V njeni vlogi tudi niso navedeni tehtni razlogi, ki bi narekovali prenos pristojnosti na drugo sodišče. Prenos pristojnosti je povsem drugačen pravni institut od instituta izločitve določenega sodnika ali sodnikov in nikdar sodišča kot takega. Izločitve sodišča Zakon o pravdnem postopku ne pozna, proti sklepu, s katerim se zavrne zahteva za izločitev sodnika, ki odloča na prvi stopnji, pa ni predvidena posebna pritožba na Vrhovno sodišče Republike Slovenije (peti odstavek 73. člena ZPP). Glede na to je predlog tožeče stranke očitno neutemeljen.

Opr. št: I R 2/2003, ECLI:SI:VSRS:2003:I.R.2.2003

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 32/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-05-08

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti kadar je stranka v postopku sodnik drugega prvostopenjskega sodišča

Dejstvo, da je stranka tega postopka sodnik drugega okrajnega sodišča, ki organizacijsko tudi spada pod isto stvarno pristojno pritožbeno sodišče, ni razlog za smotrno delegacijo pritožbenega sodišča, pa tudi ne za delegacijo iz drugih tehtnih razlogov.

Predlog za prenos pristojnosti na drugo pritožbeno sodišče se zavrne.

Okrajno sodišče v Postojni je s sodbo z dne 11.6.2002 pod opr. št. P 31/2002-16 vzdržalo v veljavi nalog za plačilo v sklepu o izvršbi Okrajnega sodišča v Sežani z dne 1.12.2000 pod opr. št. Ig 2000/00262, po katerem mora toženka plačati tožniku 131.290 SIT s pp in izvršilne stroške, ugotovilo, da ne obstoji v pobot ugovarjena toženkina terjatev in odločilo o pravdnih stroških. Toženka je v pritožbi proti tej sodbi med drugim predlagala prenos pristojnosti za odločanje o tej pritožbi na drugo višje sodišče, ker je tožnik postal sodnik na Okrajnem sodišču v Sežani, ki organizacijsko spada pod Višje sodišče v Kopru.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Dejstvo, da je stranka tega postopka sodnik drugega okrajnega sodišča, ki organizacijsko tudi spada pod isto stvarno pristojno pritožbeno sodišče, ni razlog za smotrno delegacijo pritožbenega sodišča, pa tudi ne za delegacijo iz drugih tehtnih razlogov. Sodniki vseh sodišč so pri svojem delu samostojni in neodvisni. Zato funkcionalna nadrejenost sodnikov Višjega sodišča v Kopru tožniku, ki je sodnik enega od okrajnih sodišč z območja tega višjega sodišča, ne more biti resen razlog za oceno, da bi bilo smotrno oziroma primerno, da v pritožbenem postopku odloči drugo pritožbeno sodišče. Vrhovno sodišče je toženkin neutemeljeni predlog iz navedenega razloga zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 31/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-05-22

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - sorodstvo med sodnikom manjšega pristojnega sodišča in stranko v postopku

Tehten razlog za delegacijo pristojnosti je, če je eden od treh sodnikov pristojnega sodišča najožji sorodnik tožeče stranke in hkrati predlagana priča v pravdi.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Mariboru.

Tožnik A. B. je proti tožencu J. P. vložil tožbo zaradi motenja posesti pravice stvarne služnosti. Krajevno pristojno Okrajno sodišče v Gornji Radgoni je predlagalo, da se za sojenje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in 96/2002) je mogoče opraviti prenos pristojnosti s stvarno in krajevno pristojnega sodišča na drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže izvedel postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. V obravnavani zadevi je izkazano, da sta tožnik A. B. in v zadevi predlagana priča B. B. brat in sestra. Navedena je sodnica na okrajnem sodišču, v katerega stvarno in krajevno pristojnost spada predmetni spor. Poleg nje sta na tem sodišču zaposlena samo še dva sodnika. To pa je tehten razlog v smislu 67. člena ZPP, ki narekuje, da se za sojenje določi drugo stvarno pristojno sodišče. Zato je bilo treba predlogu za delegacijo ugoditi z odločitvijo, da bo postopek vodilo in odločalo v tej stvari sicer krajevno nepristojno, vendar stvarno pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.