TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep VIII R 7/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-05-06

Okoliščina, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki bi moralo odločati o zadevi, predstavlja tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi kot pristojno Delovno sodišče v A.

Tožnik je dne 29.11.2002 vložil tožbo pri Delovnem sodišču v B., s katero je zahteval razveljavitev dokončnega sklepa disciplinske komisije, ugotovitev obstoja delovnega razmerja, vrnitev nazaj na delo in plačilo nadomestila plače za čas, ko ni delal. Predsednik sodišča je predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je tožnik sodnik porotnik Delovnega sodišča v B.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, če se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okoliščina, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki bi moralo odločati o zadevi, predstavlja po presoji Vrhovnega sodišča tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Zato je predlogu ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 8/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-05-07

Tožnik je sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo, kar pomeni, da obstoji okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom o nepristranosti sodnikov in s tem sodišča. To pa je tehten razlog, da sodišče ne more voditi postopka in odločati o tožbenem zahtevku.

Za postopanje v tej zadevi se določi kot stvarno pristojno sodišče Delovno sodišče v Celju.

Tožnik je pri Delovnem sodišču v Mariboru vložil tožbo zaradi nezakonitosti sklepa o začasni odstanitvi iz družbe.

Delovno sodišče v Mariboru je na podlagi 67. člena zakona o pravdnem postopku (v zvezi s 1. odstavkom 14. člena zakona o delovnih in socialnih sodiščih), vložilo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča z utemeljitvijo, da je tožnik sodnik porotnik na naslovnem sodišču.

Po določbi 67. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 12/2003 - Uradno prečiščeno besedilo), lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Iz navedb naslovnega sodišča izhaja, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo, kar pomeni, da obstoji okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom o nepristranosti sodnikov in s tem sodišča. To pa je tehten razlog, da sodišče ne more voditi postopka in odločati o tožbenem zahtevku.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato predlogu za delegacijo ugodilo in kot stvarno pristojno za postopanje v tej sporni zadevi določilo Delovno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba VIII R 1/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-03-25

Za spore iz pogodbenega razmerja med samostojnim podjetnikom in gospodarsko družbo je pristojno okrožno sodišče.

Za odločanje v tej zadevi je stvarno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Tožnik zahteva od tožene stranke plačilo za opravljeno delo. Tožbo je vložil pri Okrožnem sodišču v Ljubljani, ki pa se je s sklepom št. II R 59/2002 z dne 12.9.2002 izreklo za stvarno nepristojno in je zadevo odstopilo Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

Delovno in socialno sodišče v Ljubljani pristojnosti ni sprejelo in je s predlogom z dne 17.12.2002 predlagalo Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, da odloči o nastalem sporu o pristojnosti.

Navaja, da gre v obravnavani zadevi za spor iz pogodbe, ki jo je tožnik sklenil kot samostojni podjetnik in kot kooperant tožene stranke. Med strankama ni bilo delovnega razmerja, zato zgolj navedba v tožbi, da gre za "zadevo iz delovnega razmerja" ne pomeni, da je podana pristojnost delovnega sodišča.

Po določbi 2. točke 4. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 19/94 in 20/98 - ZDSS) so delovna sodišča pristojna odločati tudi v premoženjskih sporih iz delovnega razmerja ali v zvezi z delovnim razmerjem med delavcem in delodajalcem. V obravnavani zadevi očitno ne gre za tak spor in tudi iz navedb v tožbi ne izhaja, da gre za delovno razmerje. Glede na celotne tožbene navedbe spor izvira iz pogodbenega razmerja med tožnikom kot samostojnim podjetnikom in toženo stranko, za katero je tožnik delal kot kooperant - in le v tem smislu je njuno razmerje lahko "delovno". Tožnik izrecno terja plačilo neizplačanega plačila za opravljeno delo po računu št. 8/97 z dne 4.8.1997.

Gre torej za spor iz pogodbenega razmerja med samostojnim podjetnikom v zvezi z opravljanjem njegove pridobitne dejavnosti in gospodarsko družbo. V takem primeru gre po določbi 481. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) za gospodarski spor. Za sojenje v gospodarskih sporih so na podlagi 6. točke drugega odstavka 32. člena ZPP pristojna okrožna sodišča, ne glede na vrednost spornega predmeta. Zato je Vrhovno sodišče odločilo kot izhaja iz izreka tega sklepa.

ZDSS člen 4.ZPP člen 32, 32/2, 32/2-6, 481.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 11/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-06-10

Okoliščina, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki bi moralo odločati o zadevi, predstavlja po presoji vrhovnega sodišča tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi kot pristojno Delovno sodišče v Celju.

Tožnik je dne 16.4.2003 vložil tožbo pri Delovnem sodišču v Z., s katero je zahteval razveljavitev odločbe načelnika Upravne enote R. za obračun bonitete iz naslova uporabe službenega vozila v zasebne namene za obdobje julij do oktober 2001. Predsednik sodišča je predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je tožnik sodnik porotnik Delovnega sodišča v Z.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, če se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okoliščina, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki bi moralo odločati o zadevi, predstavlja po presoji vrhovnega sodišča tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Zato je predlogu ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 131/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-09

Ker je predmet spornega razmerja suspenz z delovnega mesta (z dela), glede na določbe ZDSS revizija v takem sporu ni dopustna.

Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek za razveljavitev sklepa tožene stranke z dne 18.10.1993, s katerim je bila tožnica suspendirana in sklepa upravnega odbora z dne 27.12.1993 o zavrnitvi ugovora zoper sklep o suspenzu.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnice zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožnica vložila revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navajala je, da v izpodbijani sodbi niso obrazloženi razlogi, zaradi katerih je bil tožnici izrečen suspenz. Sodišče je le pavšalno povzelo zakonske določbe, to pa pomeni, da izpodbijane sodbe ni mogoče preizkusiti (bistvena kršitev določb pravdnega postopka), ker ni izkazano, da je izpolnjen pogoj, zahtevan za izrek suspenza, pa je bilo s tem tudi zmotno uporabljeno materialno pravo. Predlagala je, da revizijsko sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne v novo sojenje oziroma, da izpodbijano sodbo ustrezno spremeni.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - uradno prečiščeno besedilo - Uradni list RS, št.

12/2003) vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o vročeni reviziji ni izjavilo, in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Po določbi 25. člena zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS - Uradni list RS, št. 14/94 in 20/98), v postopku pred delovnimi sodišči revizija ni dovoljena v sporih, ki se nanašajo na izrečeni disciplinski ukrep javnega opomina ali denarne kazni, na odmore, počitke in dopuste, na odstranitve z dela ali organizacije, na začasne razporeditve, začasno čakanje na delo ter na delo preko polnega delovnega časa.

Ker je predmet spornega razmerja suspenz z delovnega mesta (z dela), glede na določbe ZDSS revizija v takem sporu ni dopustna. Zato je revizijsko sodišče revizijo kot nedovoljeno zavrglo na podlagi določbe 377. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 21/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-23

delegacija pristojnosti - dvom o nepristranosti sodišča

Iz navedb prvostopnega sodišča izhaja, da je ravnatelj tožene stranke sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo, kar pomeni, da obstoji okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom o nepristranosti sodnikov in s tem sodišča. To pa je tehten razlog, da sodišče ne more odločati o tožbenem zahtevku.

Za odločanje v tej zadevi se določi kot stvarno pristojno Delovno sodišče v Mariboru.

Tožnica je pri pristojnem Delovnem sodišču v Celju vložila tožbo zaradi premalo izplačanih plač od 1.3.1997 dalje.

Delovno sodišče v Celju je na podlagi 67. člena zakona o pravdnem postopku (v zvezi s 1. odstavkom 14. člena zakona o delovnih in socialnih sodiščih), vložilo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča z utemeljitvijo, da je ravnatelj tožene stranke B. J. sodnik porotnik na naslovnem sodišču.

Po določbi 67. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 12/2003 - Uradno prečiščeno besedilo), lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Iz navedb prvostopnega sodišča izhaja, da je ravnatelj tožene stranke sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo, kar pomeni, da obstoji okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom o nepristranosti sodnikov in s tem sodišča. To pa je tehten razlog, da sodišče ne more odločati o tožbenem zahtevku.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato predlogu za delegacijo ugodilo in kot stvarno pristojno za odločanje v tej sporni zadevi določilo Delovno sodišče v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 12/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-06-10

delegacija pristojnosti - dvom o nepristranosti sodišča

Iz navedb Delovnega sodišča v Mariboru izhaja, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo, kar pomeni, da obstoji okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom o nepristranosti sodnikov in s tem sodišča. To pa je tehten razlog, da sodišče ne more voditi postopka in odločati o tožbenem zahtevku.

Za postopanje v tej zadevi se določi kot stvarno pristojno sodišče Delovno sodišče v Celju.

Tožnik je pri Delovnem sodišču v Celju vložil tožbo zaradi izpodbijanja sklepa o prehodu v novo gospodarsko družbo. S sklepom opr. št. Pd 79/2003 z dne 3.2.2003 se je Delovno sodišče v Celju izreklo za krajevno nepristojno in je po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo stvarno in krajevno pristojnemu sodišču v Mariboru.

Delovno sodišče v Mariboru je na podlagi 67. člena zakona o pravdnem postopku (v zvezi s 1. odstavkom 14. člena zakona o delovnih in socialnih sodiščih), vložilo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča z utemeljitvijo, da je tožnik sodnik porotnik na navedenem sodišču.

Po določbi 67. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 12/2003 - Uradno prečiščeno besedilo), lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Iz navedb Delovnega sodišča v Mariboru izhaja, da je tožnik sodnik porotnik sodišča, ki je predlagalo delegacijo, kar pomeni, da obstoji okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom o nepristranosti sodnikov in s tem sodišča. To pa je tehten razlog, da sodišče ne more voditi postopka in odločati o tožbenem zahtevku.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato predlogu za delegacijo ugodilo in kot stvarno pristojno za postopanje v tej sporni zadevi določilo Delovno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 10/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-05-13

Zakon o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 12/2003 - Uradno prečiščeno besedilo) ima v prvem odstavku 109. člena določbo, da sodišče kaznuje po določbah tretjega do sedmega odstavka 11. člena ZPP tistega, ki žali sodišče, stranko ali drugega udeleženca v postopku. Tožnik je tudi po oceni pritožbenega senata žaljivo ocenil delo in osebnost predsednice in sodnika Delovnega sodišča v Celju in s tem izničeval tako dostojanstvo obeh sodnikov, preziral njihov ugled, kot tudi izničeval ugled sodišča v celoti. Ker gre za napad na čast in dobro ime z žaljivo oceno, kar predstavlja razžalitev tako posameznikov kot tudi funkcionarjev sodne veje oblasti, tudi pritožbeni senat soglaša z razlogi izpodbijanega sklepa.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je odločalo o predlogu tožnika za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča v postopku pod opr. št. VIII R 2/2003. Zaradi nekaterih tožnikovih navedb v predlogu je s sklepom z dne 20.3.2003 tožnika za žalitev sodnikov v vlogi z dne 20.12.2002 (v zadevi S 88/84-174) kaznovalo z denarno kaznijo 50.000,00 (petdesettisoč) SIT.

Tožnik se je proti izreku denarne kazni pritožil z navedbami, da sklep temelji na represiji in ideologiji podaljšane roke zločinskega post-komunističnega DS in da zato protestira zoper moralno politično neprimerno odločitev sodišča, ki sega v čas prejšnjega stoletja komunistične represije. Predlagal je, da se izpodbijani sklep glede odločitve o denarni kazni razveljavi.

Pritožbeni senat je preizkusil vsebino tožnikove pritožbe in ugotovil, da razlogi, ki jih ta navaja v zvezi z izrekom denarne kazni, niso utemeljeni.

Zakon o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 12/2003 - Uradno prečiščeno besedilo) ima v prvem odstavku 109. člena določbo, da sodišče kaznuje po določbah tretjega do sedmega odstavka 11. člena ZPP tistega, ki žali sodišče, stranko ali drugega udeleženca v postopku. Tožnik je tudi po oceni pritožbenega senata žaljivo ocenil delo in osebnost predsednice in sodnika Delovnega sodišča v Celju in s tem izničeval tako dostojanstvo obeh sodnikov, preziral njihov ugled, kot tudi izničeval ugled sodišča v celoti. Ker gre za napad na čast in dobro ime z žaljivo oceno, kar predstavlja razžalitev tako posameznikov kot tudi funkcionarjev sodne veje oblasti, tudi pritožbeni senat soglaša z razlogi izpodbijanega sklepa.

Ker je po določbi tretjega odstavka 11. člena ZPP predvidena denarna kazen za žalitev sodišča, stranke ali drugega udeleženca v postopku za fizično osebo do 300.000,00 SIT, je izrečena kazen v znesku 50.000,00 SIT ustrezna.

Ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni in ker sodišče ni našlo razlogov, na katere mora paziti po uradni dolžnosti glede na določbe drugega odstavka 350. člena ZPP, je pritožbo po določbi 353. člena ZPP zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep Dsp 1/2012, enako tudi Dsp 2/2012, Dsp 3/2012
Sklep VIII Ips 166/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-09

Revizija se lahko vloži tudi zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. S sklepom o zavrnitvi predloga za izdajo začasne odredbe, pa postopek še ni pravnomočno končan, zato revizija zoper tak sklep ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je z obravnavanim sklepom zavrnilo tožnikov predlog za izdajo začasne odredbe, da se zadrži učinkovanje prenehanja pogodbe o zaposlitvi zaradi odpovedi do pravnomočne odločitve sodišča o nezakonitosti odpovedi.

Drugostopenjsko sodišče je z izpodbijanim sklepom zavrnilo pritožbo tožnika in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočni sklep, izdan na drugi stopnji, je vložil tožnik revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava po 3. točki prvega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP). Navaja, da sodišče ni odločalo o celotnem predlogu, ki ga je tožnik vložil tudi na podlagi 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju in ne samo na podlagi 85. člena Zakona o delovnih razmerjih. Sodišči tudi nista uporabili določbe 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih, čeprav bi to lahko storili po uradni dolžnosti. Predlaga razveljavitev sklepov sodišč prve in druge stopnje in ugoditev predlogu za izdajo začasne odredbe oziroma vrnitev v novo sojenje.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena ZPP vročena toženi stranki, ki na revizijo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

V postopku pred delovnimi sodišči se uporabljajo določbe zakona o pravdnem postopku, kolikor ni z Zakonom o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 19/94 - ZDSS, 14. člen) drugače določeno. Dovoljenost revizije je zato treba ugotavljati glede na določbe ZDSS, ob istočasnem upoštevanju določb ZPP. ZDSS v prvem odstavku 21. člena določa, da je dovoljena revizija v delovnih in socialnih sporih zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, če ta zakon ne določa drugače. V drugem odstavku istega člena je določba, da je v premoženjskih sporih revizija dovoljena v primerih, ko jo dopušča zakon o pravdnem postopku (drugi odstavek 367. člena ZPP).

Tudi v delovnih sporih je torej revizija dovoljena praviloma le zoper pravnomočne sodbe. V prvem odstavku 384. člena ZPP je določeno, da lahko stranke vložijo revizijo tudi zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. S sklepom o zavrnitvi predloga za izdajo začasne odredbe, pa postopek še ni pravnomočno končan. Z začasno odredbo po določbah Zakona o izvršbi in zavarovanju, ZDSS in Zakonu o delovnih razmerjih se odloči le o zavarovanju (denarnih in nedenarnih terjatev) za čas trajanja sodnega postopka. Zato v spornem primeru revizija ni dovoljena in jo je Vrhovno sodišče v skladu z določbo 377. člena ZPP kot nedovoljeno zavrglo.

ZDSS člen 21.ZPP člen 367, 367/2, 384, 384/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 17/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-09

Zavrnitev izvedbe predlaganih dokazov ne predstavlja zakonsko določenega tehtnega razloga za delegacijo.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožeča stranka je na javni obravnavi dne 19.6.2003 predlagala izvedbo dokazov, ki bi po njenem mnenju morali biti izvedeni za izdajo vmesne ugotovitvene sodbe. Ker je sodišče izvedbo predlaganih dokazov zavrnilo (ni ugodilo), je tožeča stranka predlagala, da se sojenje prestavi v drug kraj, ker sodišču ne more več zaupati. Predlagala je določitev drugega pristojnega sodišča.

Temeljni namen delegacije pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) je smotrnost. Očitno morajo biti izkazani razlogi, zaradi katerih bi se postopek laže opravil pred drugim sodiščem. Namen navedene določbe je predvsem omogočiti izvedbo postopka kar najbolj ekonomično, kar pomeni s čim manjšimi stroški za stranke in sodišče.

V predlogu za delegacijo navajani razlogi niso taki, da bi opravičevali določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Če bo tožnik ocenil, da so mu bile v postopku pred prvostopenjskim sodiščem kršene njegove pravice, bo to lahko uveljavljal v pritožbi zoper sodbo, če pa bo mnenja, da so podani razlogi za izločitev posameznega sodnika oziroma sodnice, bo njegovo ali njeno izločitev lahko predlagal skladno z določbami ZPP. Zato ni razlogov, da bi se v spornem primeru določilo drugo stvarno pristojno sodišče, kot to predlaga tožnik v svojem predlogu.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da ne obstajajo zakonsko določeni tehtni razlogi za delegacijo in bi bila takšna odločitev tudi v nasprotju z načelom gospodarnosti. Zato je revizijsko sodišče predlog tožeče stranke za delegacijo pristojnosti po določilih 67. člena ZPP zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII Ips 92/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-23

Če stranka vloženo revizijo umakne, revizijsko sodišče le ugotovi njen umik.

Sodišče prve stopnje je razveljavilo sklepe tožene stranke o razporeditvi tožnice. Sodišče je ugotovilo, da za razporeditev niso bili izpolnjeni pogoji nujnih potreb delovnega procesa in organizacije dela.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, je tožena stranka 10.3.2003 zaradi vseh revizijskih razlogov vložila revizijo, ki pa jo je z vlogo z dne 14.7.2003 umaknila.

Vrhovno sodišče je zato na podlagi 383. člena v zvezi z drugim odstavkom 334. členom Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) sklenilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 404/2007, enako tudi X Ips 306/2008, X Ips 15/2010
Sklep VIII Ips 47/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-09-09

Prepozno revizijo zavrže revizijsko sodišče s sklepom, če ni storil tega v mejah svojih pravic že sodnik sodišča prve stopnje, saj za vsebinsko obravnavo revizije ni izpolnjen zahtevan pogoj.

Tožniku je delovno razmerje prenehalo v postopku prisilne poravnave. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je bilo prenehanje delovnega razmerja zakonito, zato je zavrnilo tožbeni zahtevek za razveljavitev sklepa tožene stranke. Zavrnilo je tudi podrejene zahtevke za ugotovitev datuma prenehanja delovnega razmerja. Tožena stranka namreč o ugovoru tožnika ni odločila, zato sklep o prenehanju delovnega razmerja ni postal dokončen. Tožnik je predlagal odločitev o trajanju delovnega razmerja do dokončne odločitve oziroma do pravnomočne sodne odločbe.

Sodišče druge stopnje je ugodilo pritožbi tožnika in prvostopno sodbo spremenilo tako, da je ugodilo podrejenemu zahtevku: ugotovilo je, da tožniku ni prenehalo delovno razmerje na podlagi nedokončnega sklepa ampak traja do pravnomočnosti sodbe v tem sporu.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, vlaga tožena stranka revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Pdp 1200/2002 z dne 4.10.2002 prejela dne 14.11.2002.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, lahko stranke vložijo revizijo v tridesetih dneh od vročitve prepisa sodbe (prvi odstavek 367. člena ZPP). Navedba tožene stranke o datumu prejema pravnomočne sodbe je očitno napačna. Iz spisa je razvidno, da je bila izpodbijana sodba vročena pooblaščencu tožene stranke dne 13.11.2002. Rok za vložitev revizije je tako potekel v petek, 13.12.2002. Revizija, vložena priporočeno na pošto v ponedeljek, 16.12.2002, je zato prepozna.

Prepozno revizijo zavrže revizijsko sodišče s sklepom, če ni storil tega v mejah svojih pravic že sodnik sodišča prve stopnje (377. člen v zvezi s 374. členom ZPP), saj za vsebinsko obravnavo revizije ni izpolnjen zahtevan pogoj.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII Ips 4/2005 enako tudi v IV Ips 2/2006, IV Ips 3/2006, 4/2006