Sodba VIII Ips 167/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-06-17

vojaške pokojnine - pridobitev pravic iz pokojninskega zavarovanja - upravičenci do pravic iz pokojninskega zavarovanja

Ni pravilno razumevanje določb ZPIZVZ, da za priznanje pravice do pokojninskega in invalidskega zavarovanja zadoščajo že določbe 1. člena. V 1. členu je določba, da se z zakonom urejajo pravice, ki so jih državljani RS in drugi upravičenci po tem zakonu pridobili oziroma izpolnili pogoje za njihovo pridobitev na podlagi zavarovanja po predpisih bivše SFRJ o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. Kdo so upravičenci iz tega člena je določeno v 2. členu. Zato samo uporaba določil 1. člena ZPIZVZ, kot to predlaga revident ni mogoča.

Prvostopenjsko sodišče je zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek na razveljavitev odločb tožene stranke št. 2-9875209 z dne 10.9.1999 in 12.9.1999 ter prevedbo akontacije vojaške pokojnine v starostno pokojnino.

Drugostopenjsko sodišče je zavrnilo pritožbo tožnika in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, je tožnik vložil revizijo iz revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava kot posledice nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja. Navajal je, da ni bil pravilno uporabljen 1. člen zakona o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev, saj ga ni treba povezovati z 2. členom, da mu je vojaška služba prenehala 13.6.1991 in da je uveljavil pravico do vojaške pokojnine že pred 26.6.1991 tako, da bi ob upoštevanju odločbe Ustavnega sodišča U-I-89/93 z dne 20.1.1994 odločitev morala biti drugačna. Zato je predlagal, da revizijsko sodišče reviziji ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne v novo sojenje sodišču prve ali druge stopnje.

Kasneje (27.3.2003) je tožnik v spis vložil še dopis s potrdilom o sprejemu v državljanstvo Republike Slovenije z dne 28.2.2003.

Revizija je bila v skladu z določbo 375. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26/99) vročena nasprotni stranki, ki na revizijo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo.

Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (371. člen ZPP).

Odločba o državljanstvu Republike Slovenije predstavlja novoto, ki je v revizijskem postopku sodišče, ki je vezano na dejanske ugotovitve nižjih sodišč, ni smelo upoštevati (tretji odstavek 370. člena ZPP).

Revizijsko sodišče ni ugotovilo zmotne uporabe materialnega prava, saj je sodišče pravilno uporabilo določbe zakona o pravicah pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev (ZPIZVZ - Uradni list RS, št. 49/98).

Ni pravilno razumevanje določb ZPIZVZ, da za priznanje pravice do pokojninskega in invalidskega zavarovanja zadoščajo že določbe 1. člena. V 1. členu je določba, da se z zakonom urejajo pravice, ki so jih državljani RS in drugi upravičenci po tem zakonu pridobili oziroma izpolnili pogoje za njihovo pridobitev na podlagi zavarovanja po predpisih bivše SFRJ o pokojninskem in invalidskem zavarovanju vojaških zavarovancev. Kdo so upravičenci iz tega člena je določeno v 2. členu. Zato samo uporaba določil 1. člena ZPIZVZ, kot to predlaga revident ni mogoča.

Protispisno je zatrjevanje revidenta, da mu je služba v JLA prenehala 13.6.1991. Iz podatkov v spisu je namreč razvidno, da je bil razrešen aktivne službe v JLA 31.10.1991 in da je bil upokojen s 1.11.1991. Res je sicer, da je že koncem leta 1990 vložil zahtevo za priznanje pravice do predčasne pokojnine, kjer je predlagal, da mu aktivna služba v JLA preneha 7.10.1991. Ker pred 7.10.1991 tudi ni izpolnjeval pogojev za priznanje pravice do predčasne pokojnine (rojen je bil 6.10.1943), ni sprejemljivo njegovo zatrjevanje, da je do kasnejše upokojitve oziroma prenehanja vojaške službe prišlo zaradi zavlačevanja vojaških organov.

Odločba Ustavnega sodišča RS št. U-I-89/93 z dne 20.1.1994 ne more nadomestiti dejstva, tudi ne, če upoštevamo še tako široko razlago, da revidenta ni mogoče šteti kot upravičenca iz 2. člena ZPIZVZ. Kot tujec bi za pridobitev pravice moral izpolnjevati pogoje iz druge alinee 2. člena ZPIZVZ (pri čemer se upošteva, da je imel nepretrgano bivališče v RS od vključno 25.6.1991 dalje) in uveljaviti pravico do pokojnine po vojaških predpisih do 25.6.1991. Te pravice pa, glede na že povedano, da je izpolnil pogoje za priznanje pravice do predčasne pokojnine šele s 7.10.1991, z določenim datumom ni mogel pridobiti. Drugačne pogoje za pridobitev pravice do pokojnine je zakon določil v tretji alinei 2. člena za aktivne vojaške osebe JLA, ki so pristopile k TO RS oziroma v četrti alinei za državljane RS s stalnim prebivališčem v RS. Teh dveh določb pa glede na ugotovljeno dejansko stanje v revidentovem primeru ni bilo mogoče uporabiti.

Zaradi navedenih razlogov je revizijsko sodišče v skladu z določbo 378. člena ZPP revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.