TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 474/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-12-04

Toženka je z vlogo z dne 24.11.2003 umaknila revizijo o kateri dotlej revizijsko sodišče še ni odločalo, zato je bilo treba na podlagi drugega odstavka 334. člena ZPP v zvezi s 383. členom ZPP odločiti kot v izreku tega sklepa.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev, da znaša tožnikov delež na skupnem premoženju, ki ga predstavlja stanovanjska hiša v K., ki stoji na parc. št. 1051/2, vl. št... k.o. ..., 75 odstotkov, toženkin pa 25 odstotkov.

Sodišče druge stopnje je tožnikovi pritožbi delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje delno spremenilo tako, da je ugotovilo, da znaša tožnikov delež na spornem premoženju 55 odstotkov, toženkin pa 45 odstotkov. V ostalem delu je pritožbo zavrnilo in v izpodbijanem, a nespremenjenem delu potrdilo sodbo prve stopnje.

V pravočasni reviziji proti sodbi sodišča druge stopnje je toženka uveljavljala zmotno uporabo materialnega prava in predlagala tako spremembo izpodbijane sodbe, da se tožbeni zahtevek zavrne.

Revizija je bila vročena tožniku, ki nanjo ni odgovoril in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 375. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

Revizija je bila predložena revizijskemu sodišču dne 28.8.2003. Toženka je z vlogo z dne 24.11.2003 sporočila, da je v vmesnem času med strankama prišlo do sporazuma o razdelitvi skupnega premoženja in da zato umika svojo revizijo.

Po določbi 383. člena ZPP veljajo v postopku z revizijo smiselno določbe istega zakona o pritožbi zoper sodbo, med drugim tudi določba drugega odstavka 334. člena ZPP. Po njej lahko stranka umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe. Ker je v obravnavani zadevi toženka z vlogo z dne 24.11.2003 umaknila revizijo in ker dotlej revizijsko sodišče o njeni reviziji še ni odločalo, je bilo na podlagi navedenih zakonskih določb odločiti kot v izreku tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 404/2007, enako tudi X Ips 306/2008, X Ips 15/2010
Sklep I R 77/2003, enako tudi I R 87/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-12-04

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodnika - nepristranskost sodišča

Tožnik ne navaja razlogov smotrnosti, svoje trditve o pristranskem sojenju nekaterih sodnikov pa utemeljuje predvsem z nezadovoljstvom nad potekom postopka v zadevi pod opr. št. P 215/97. Toda stranke lahko razloge nestrinjanja s sodno odločbo uveljavljalo s pravnimi sredstvi, kar je tožnik v navedeni pravdi tudi storil. Svoje nezaupanje v nepristranskost konkretnega sodnika pa lahko uveljavlja s predlogom za njegovo izločitev, ne more pa posploševati dejstev in zahtevati prenosa pristojnosti. Celotno sodišče kot tako ne more biti pristransko, morebitni pomisleki pa so mogoči samo proti določenim osebam, za kar obstoji pravni institut izločitve.

Predlogu za določitev drugega sodišča se ne ugodi.

Tožnik je pri Okrožnem sodišču v Kranju vložil tožbo, s katero zahteva odškodnino od toženca, ki naj bi mu povzročil škodo s tem, da je z neresničnimi navedbami dosegel izdajo začasne odredbe in tožniku preprečil, da bi v času od 30.6.1997 do 29.7.1998 razpolagal s svojim nepremičnim premoženjem: parc. št. 26/1 k.o... Med pravdo je vložil predlog za določitev drugega stvarnega in pristojnega sodišča, v katerem predlaga, naj bi se poleg v tej zadevi, še v zadevah pod opravilnimi številkami P 653/02, P 340/03, P 338/03, P 432/03 in P 443/03 ter K 10/03, delegiralo drugo sodišče. Navaja, da je glede na postopanje v zadevi I P 215/97 prepričan, da Okrožno sodišče v Kranju ni sposobno pošteno in nepristransko odločiti o njegovih zadevah. Pri tem trdi, češ da je na predlog odvetnika Z. R. sodnica E. G.

nepravilno postopala v zadevi R 115/97, kar naj bi nadaljeval sodnik M. K. v zadevi P 215/97. Tožnik dodaja, da je tako ravnanje povzročilo naslednje pravde.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali sodišča odloči, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tožnik ne navaja razlogov smotrnosti, svoje trditve o pristranskem sojenju nekaterih sodnikov pa utemeljuje predvsem z nezadovoljstvom nad potekom postopka v zadevi pod opr. št. P 215/97. Toda stranke lahko razloge nestrinjanja s sodno odločbo uveljavljalo s pravnimi sredstvi, kar je tožnik v navedeni pravdi tudi storil. Svoje nezaupanje v nepristranskost konkretnega sodnika pa lahko uveljavlja s predlogom za njegovo izločitev, ne more pa posploševati dejstev in zahtevati prenosa pristojnosti. Celotno sodišče kot tako ne more biti pristransko, morebitni pomisleki pa so mogoči samo proti določenim osebam, za kar obstoji pravni institut izločitve.

Opr. št: I R 87/2003, ECLI:SI:VSRS:2003:I.R.87.2003

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 62/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-12-04

spor o pristojnosti - izvršba na denarno terjatev - krajevna pristojnost

V obravnavanem primeru je predmet izvršbe izterjava denarne terjatve, torej so predmet izvršbe dolžničine stvari ali pravice, ki se vnovčijo, tako da se upnica lahko poplača iz izkupička. V 100. členu ZIZ je za odločitev o predlogu za izvršbo na denarno terjatev dolžnice krajevno pristojno sodišče, na katerega območju ima dolžnica stalno prebivališče. Ker iz izvršilnega predloga izhaja, da dolžnica prebiva na območju Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah, je to sodišče pristojno za odločanje o izvršbi.

Za odločitev o predlogu za izvršbo je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Šmarju pri Jelšah.

Upnica je predlagala izvršbo zaradi izterjave denarne terjatve pri Okrajnem sodišču v Sevnici. To sodišče je ugotovilo, da ni krajevno pristojno, ker dolžnica nima stalnega ali začasnega prebivališča na njegovem območju, in je s sklepom pod opr. št. I 2003/00204-5 z dne 25.3.2003 odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v Krškem. Slednje je po prvem odstavku 24. člena in po drugem odstavku 25. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in 96/02, uradno prečiščeno besedilo št. 12/03) sprožilo kompetenčni spor, ker meni, da leži prebivališče dolžnice na območju Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah.

Po Zakonu o izvršbi in zavarovanju (ZIZ, Ur. list RS, št. 51/98 oz. ZIZ-A, Ur. l. RS, št. 75/02) je krajevna pristojnost sodišča določena glede na predmet izvršbe in glede na izvršilna sredstva. Predmet izvršbe so stvari ali pravice, izjemoma pa tudi osebe, na katere se nanašajo izvršilna dejanja. V obravnavanem primeru je predmet izvršbe izterjava denarne terjatve, torej so predmet izvršbe dolžničine stvari ali pravice, ki se vnovčijo, tako da se upnica lahko poplača iz izkupička. V 100. členu ZIZ je za odločitev o predlogu za izvršbo na denarno terjatev dolžnice krajevno pristojno sodišče, na katerega območju ima dolžnica stalno prebivališče. Ker iz izvršilnega predloga izhaja, da dolžnica prebiva na območju Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah, je to sodišče pristojno za odločanje o izvršbi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 74/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-10-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - odškodninski spor zaradi nesreče pri delu - pristojno sodišče kot delodajalec

Okoliščina, da se bo v pravdi odločalo o odškodninski odgovornosti zavarovanca tožene stranke, to je Okrožnega sodišča v Celju, je tako tehten razlog, da v tej zadevi ne sodi Okrožno sodišče v Celju, da je bilo treba predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ugoditi.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče na Ptuju.

Tožnik R. Đ. je zoper toženca - zavarovalnico vložil tožbo zaradi plačila odškodnine 4.852.800 SIT. Stvarno in krajevno pristojno Okrožno sodišče v Celju je predlagalo, da se za sojenje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in 96/2002) je mogoče opraviti prenos pristojnosti s stvarno in krajevno pristojnega sodišča na drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže izvedel postopek ali čew so za to podani drugi tehtni razlogi. V obravnavani zadevi je izkazano, da je tožnik zaposlen pri sodišču, v katerega pristojnost spada predmetni spor. Ta pa se nanaša na plačilo odškodnine zoper toženo zavarovalnico, pri kateri ima to sodišče zavarovano civilno odgovornost. Gre za spor o plačilu odškodnine za škodo, ki je tožniku kot delavcu nastala v zvezi z delom pri delodajalcu - Okrožnem sodišču v Celju. Okoliščina, da se bo v pravdi odločalo o odškodninski odgovornosti zavarovanca tožene stranke, to je Okrožnega sodišča v Celju, je tako tehten razlog, da v tej zadevi ne sodi Okrožno sodišče v Celju, da je bilo treba predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ugoditi. Vrhovno sodišče je zato na podlagi 67. člena ZPP odločilo, da bo postopek vodilo in odločalo v tej stvari sicer krajevno nepristojno, vendar stvarno pristojno Okrožno sodišče na Ptuju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 78/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Navidezno enaka identiteta ene od pravdnih strank z uslužbenko stvarno in krajevno pristojnega sodišča sama po sebi ne more omogočiti uporabe določbe 67. člena ZPP o delegaciji pristojnosti na drugo sodišče.

Tožeča stranka je vložila proti tožencema pri Okrožnem sodišču v Mariboru tožbo zaradi plačila 2.300.000 SIT in izročitve vozila (vrednost spora 4.800.000 SIT). Stvarno in krajevno pristojno Okrožno sodišče v Mariboru pa je dne 14.10.2003 podalo predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča na podlagi določb 67. člena ZPP (Zakona ob pravdnem postopku - 1999). Navedlo je, da je toženka B. B. svakinja vodje pravdnega vpisnika pri stvarno in krajevno pristojnem sodišču, pri čemer imata obe enako ime in priimek in enak naslov stalnega bivališča. Glede na način vodenja pravdnega vpisnika je nemogoče zagotoviti izločitve vpisničarke. Njeno enako ime in priimek in stalno bivališče lahko vzbujajo dvom, da je tožena B. B. kot vodja pravdnega vpisnika.

Po določbi 67. člena ZPP lahko vrhovno sodišče tudi na predlog sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča navedene tehtne razloge predlagajoče sodišče vidi v tem, da bi lahko prišlo do zamenjave toženke z vodjo vpisnika pri pravdnem oddelku stvarno in krajevno pristojnega sodišča, ker imata obe enak priimek in ime, poleg tega pa tudi enak naslov bivališča. V obrazložitev in argumentacijo svojega predloga pa sodišče drugih tehtnih okoliščin ne navaja. Ni mogoče sprejeti teze v predlogu, da bi le opisana možna zamenjava toženke z vodjo vpisnika lahko povzročila dvom v nepristranost sojenja. Navidezno enaka identiteta ene od pravdnih strank z uslužbenko stvarno in krajevno pristojnega sodišča sama po sebi ne more omogočiti uporabe določbe 67. člena ZPP o delegaciji pristojnosti na drugo sodišče. Zato je bilo treba predlog za prenos pristojnosti zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 76/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-13

spor o pristojnosti - izvršba za izterjavo denarne terjatve - krajevna pristojnost

Ker spada Šentrupert (kjer se po upnikovih navedbah nahajajo stvari in kjer je tudi dolžničino prebivališče) v območje sodnega okraja Trebnje je podana krajevna pristojnost Okrajnega sodišča v Trebnjem (77. člen ZIZ).

V tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Trebnjem.

Okrajno sodišče v Celju se je s sklepom z dne 25.8.2003 (opr. št. I 2003/03331) izreklo za krajevno nepristojno in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Novem mestu. V obrazložitvi je navedlo, da je za izvršbo krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno prebivališče.

Okrajno sodišče v Novem mestu pristojnosti ni sprejelo in je sprožilo spor o pristojnosti. Meni, da je pristojno Okrajno sodišče v Trebnjem, saj je upnik v predlogu za izvršbo navedel, da se premičnine nahajajo na dolžničinem naslovu, torej v Šentrupertu, ta kraj pa spada v sodni okraj Trebnje.

V tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Trebnjem.

Upnik je zoper dolžnico predlagal izvršbo na premičnine ter pri tem navedel, da se nahajajo na njenem naslovu ali kjerkoli drugje.

Pristojnost sodišča se zato ravna po dolžničinem prebivališču. Po 77. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju (Ur. l. RS, št. 51/98 in 75/2002 v nadaljevanju ZIS) je za odločitev o predlogu za izvršbo na premičnine krajevno pristojno sodišče, na območju katerega so stvari, če pa upnik ni navedel, kje so stvari, je po drugem odstavku 78.

člena ZIS pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno ali začasno prebivališče oziroma sedež. Ker spada Šentrupert (kjer se po upnikovih navedbah nahajajo stvari, in kjer je tudi dolžničino prebivališče) v območje sodnega okraja Trebnje, je podana krajevna pritostojnost Okrajnega sodišča v Trebnjem. Zato je Vrhovno sodišče odločilo, da je za odločanje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Trebnjem.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 80/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-27

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razloga smotrnosti

Ker naj bi zatrjevano protipravno ravnanje sodnikov v postopku prisilne poravnave in stečaja tožniku povzročili škodo, je po presoji vrhovnega sodišča v tej zadevi smotrno, da o njej odloča drugo sodišče.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Celju.

Tožnik je v prvi tožbi popravil naziv tožene stranke od prvotno označenega Temeljnega sodišča v Mariboru, Enote v Mariboru na Republiko Slovenijo. Zahteval je, da se razveljavi sklep o prenehanju njegovega delovnega razmerja, da se ga vrne na delo in da mu mora tožena stranka plačati odškodnino za premoženjsko in nepremoženjsko škodo v znesku 9.500.000 EUR. V drugi tožbi proti toženi stranki Temeljnemu sodišču v Mariboru, Enoti v Mariboru je zahteval, da se ugotovi ničnost istega sklepa o prenehanju delovnega razmerja, da se ga vrne na delo in da mu mora tožena stranka plačati nedoločen znesek odškodnine. Trditvena podlaga njegovih zahtevkov je, da so sodniki najprej v postopku prisilne poravnave, nato pa v stečajnem postopku proti družbi Č. d.o.o., nezakonito ravnali že ob uvedbi stečajnega postopka, ker postopek prisilne poravnave še ni bil končan, ob vročanju sklepov delavcem, pa tudi pri drugih dejanjih in odločitvah v zvezi s stečajem. Njemu in drugim delavcem so tako povzročili škodo. Sodišče je obe zadevi združilo v skupno obravnavanje in nato vrhovnemu sodišču poslalo v odločanje tožnikov predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) na predlog stranke ali pristojnega sodišča odloči, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tožnik utemeljuje svoj tožbeni zahtevek s trditvami, da so sodniki naredili več napak in nezakonito ravnali v postopku prisilne poravnave in kasnejšem stečajnem postopku, kar vse mu je povzročilo škodo. Ker zatrjuje protipravno ravnanje sodnikov takratnega Temeljnega sodišča v Mariboru, Enote v Mariboru in tudi Višjega sodišča v Mariboru pri odločanju, je po presoji vrhovnega sodišča smotrno, da o zatrjevanem protipravnem ravnanju sodnikov v teh postopkih presoja drugo sodišče in ne tisto, pri katerem naj bi prišlo do protipravnega ravnanja. Zato je vrhovno sodišče tožnikovemu predlogu ugodilo in za odločanje v tej pravdni zadevi določilo krajevno najbližje sodišče, torej Okrožno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 49/2002, enako tudi sklep I R 50/2002
Sklep I R 86/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-27

spor o pristojnosti - ugovor zoper sklep o izvršbi - krajevna pristojnost - sporazum o krajevni pristojnosti

Ker je dolžnik v ugovoru uveljavljal sporazum o krajevni pristojnosti, s katerim je dogovorjena pristojnost ljubljanskega sodišča in ker je ta sporazum tudi priložen, je za odločanje v tej zadevi pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Za odločanje v tem postopku je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Okrajno sodišče v Sežani je glede dolžnika S. G. razveljavilo sklep o izvršbi v delu, s katerim je dovoljena izvršba ter zadevo odstopilo Okrožnemu sodišču v Kopru. To sodišče je sprožilo spor o pristojnosti, ker je dolžnik v ugovoru uveljavljal sporazum o krajevni pristojnosti, s katerim je dogovorjena krajevna pristojnost sodišča v Ljubljani.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Glede na to, da je dolžnik (sedaj toženec) v ugovoru zoper sklep o izvršbi uveljavljal sporazum o krajevni pristojnosti, s katerim sta se stranki dogovorili za pristojnost sodišča v Ljubljani, in glede na to, da je ta listina tudi priložena (21. točka pogodbe o kratkoročnem tolarskem kreditu z dne 9.11.2000), je za sojenje v tej zadevi pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani (2. odstavek 62. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju /Uradni list RS, št. 51/98 - 75/2002/ in 1. odstavek 32. člena Zakona o pravdnem postopku /Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002/).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 81/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-27

spor o pristojnosti - krajevna pristojnost - izvršba na nepremičnine

Če upnik predlaga izvršbo na nepremičnine, ki ležijo na območju različnih sodišč, je krajevno pristojno tisto sodišče, na območju katerega je nepremičnina, ki je kot predmet izvršbe v predlogu navedena na prvem mestu.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Ilirski Bistrici.

Okrajno sodišče v Ilirski Bistrici je dovolilo izvršbo na dolžnikovo stanovanje v drugem nadstropju stavbe v Ilirski Bistrici, za odločanje o predlogu za izvršbo na nepremičnine, ki so vpisane v k.o. Lemberg, pa se je izreklo za krajevno nepristojno in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Šmarju pri Jelšah. To je sprožilo spor o pristojnosti, svoje stališče pa utemeljilo s smiselno uporabo določbe tretjega odstavka 17. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 - 96/2002).

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Ilirski Bistrici.

Po prvem odstavku 166. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 51/98 - 75/2002, v nadaljevanju ZIZ) je za odločitev o predlogu za izvršbo na nepremičnino in za samo izvršbo krajevno pristojno sodišče, na območju katerega je nepremičnina, če ta zakon glede izvršbe na nepremičnine ne določa drugače. Že v naslednjem odstavku pa je določeno, da če ležijo nepremičnine na območju različnih sodišč, je krajevno pristojno za dovolitev izvršbe in za samo izvršbo tisto sodišče, na območju katerega je nepremičnina, ki je kot predmet izvršbe v predlogu za izvršbo navedena na prvem mestu.

Ker je upnica predlagala izvršbo na stanovanje v Ilirski Bistrici ter na nepremičnine v k.o. Lemberg, pri čemer je v predlogu na prvem mestu navedla stanovanje v Ilirski Bistrici, je za odločanje v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Ilirski Bistrici (drugi odstavek 166. člena ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 79/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2003-11-27

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - sodnik porotnik kot pravdna stranka

Okoliščina, da je tožnik sodnik porotnik pri sodišču, pred katerim teče sporni postopek, ni tako tehten razlog, ki bi narekoval določitev drugega sodišča za sojenje v tej zadevi, posebej še, ker je bil predlog za delegacijo podan šele na osmem naroku.

Tožena stranka je predlagala določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je tožnik sodnik porotnik Okrožnega sodišča v Murski Soboti, kar lahko vzbuja dvom glede nepristranskosti tega sodišča.

Sodnik Okrožnega sodišča v Murski Soboti je predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je tožnik sodnik porotnik v kazenskih in civilnih zadevah tega sodišča, kar je tehten razlog za delegacijo pristojnosti.

Tožnik navaja, da je porotnik na kazenskem sodišču, kar pa ne vpliva na obravnavano zadevo.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 16/99 in 96/2002) lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek ali če so za to podani tehtni razlogi.

Okoliščina, da je tožnik sodnik porotnik pri sodišču, pred katerim teče sporni pravdni postopek, po presoji Vrhovnega sodišča RS ni tako tehten razlog, ki bi narekoval določitev drugega sodišča za sojenje v tej zadevi. Opravljanje funkcije sodnika porotnika pri sodišču sicer lahko pripelje do službenih stikov s sodečim sodnikom v konkretni zadevi, vendar na sojenje ne more vplivati, saj mora sodnik opravljati sodniško funkcijo po ustavi in zakonu ter se mora vselej vesti tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja, sodniški ugled in samostojnost sodniške oblasti. Za primer tesnejšega poznanstva pa je predviden postopek izločitve sodnika. Tako stališče še dodatno potrjuje okoliščina, da je bil predlog za delegacijo podan šele na osmem naroku. Vrhovno sodišče zato zaključuje, da niso podani tehtni razlogi iz 67. člena ZPP in je bilo treba predlog tožene stranke in sodečega sodnika zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.