Sodba II Ips 541/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-15

Pravdna stranka je lahko vsaka fizična in pravna oseba (prvi odstavek 76. člena ZPP), ki ob popolni poslovni sposobnosti lahko sama opravlja pravdna dejanja. Fizična oseba torej izpolnjuje pogoje, po katerih je lahko stranka v pravdi ter s tem nosilka pravic in obveznosti.

Sodišče prve stopnje je z zamudno sodbo po tožbenem predlogu toženi stranki naložilo, da mora tožeči stranki plačati znesek 2.700.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 10.3.1997 dalje do plačila.

Pritožbo tožene stranke je sodišče druge stopnje zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Tožena stranka vlaga revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 1. točki prvega odstavka 370. člena ZPP s predlogom na razveljavitev sodb nižjih sodišč in zavrženje tožbe. Uveljavlja revizijski razlog iz 11. točke drugega odstavka 339. člena ZPP v zvezi s členom 80. ZPP, ker sodišči druge in prve stopnje nista bili pozorni na to, ali je toženka lahko pravdna stranka, čeprav bi se do tega vprašanja morali opredeliti po uradni dolžnosti. Toženka je namreč izstopila kot družbenica iz D. d.o.o., D. dne 29.12.1994. Družbo je po tem datumu vodil in zastopal B. D. do njenega izbrisa dne 28.9.2001. Navedbe tožnika, da naj bi posloval s toženko kot zakonito zastopnico in družbenico, so torej neutemeljene.

Tožeča stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 375. člena ZPP).

Po določbi 11. točke drugega odstavka 339. člena ZPP je vselej podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka, če se je postopka kot tožnik ali toženec udeleževal nekdo, ki ne more biti pravdna stranka. Glede na določilo 80. člena ZPP mora sodišče med postopkom ves čas po uradni dolžnosti paziti, ali je tisti, ki nastopa kot stranka, lahko pravdna stranka. Vendar pa tožbena trditvena podlaga, k tožbi priloženi dokazi in trditvena podlaga toženkine pritožbe tudi ob uradnem preizkusu ni mogla privesti do ugotovitve o morebitni toženkini strankini nesposobnosti. Pravdna stranka je lahko vsaka fizična in pravna oseba (prvi odstavek 76. člena ZPP), ki ob popolni poslovni sposobnosti lahko sama opravlja pravdna dejanja. Med postopkom na nižjih stopnjah ni bilo ugotovljenega nič takega, kar bi kazalo, da glede toženke navedene procesne predpostavke ne bi bile izpolnjene. V tej smeri izpodbijani sodbi ni mogoče očitati bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 11. točke drugega odstavka 339. člena ZPP.

Toženka kot fizična oseba torej izpolnjuje pogoje, po katerih je lahko stranka v pravdi ter s tem nosilka pravic in obveznosti.

Revizija s trditvijo, da ne more nastopati kot pravdna stranka, vsebinsko uveljavlja materialno pravni ugovor izostanka pasivne legitimacije. Navedeni ugovor posega na področje materialnega prava (kar je dovoljen revizijski razlog), vendar pa ga glede na določilo 372. člena ZPP na revizijski stopnji ni mogoče obravnavati. Podlaga za predlagano pravno presojo so namreč dejstva, ki doslej še niso bila navedena in dokazi, na katere se tožena stranka doslej še ni sklicevala. Navajana so torej nova dejstva materialnega prava, ki jih revizijsko sodišče ne sme upoštevati.

Neutemeljeno revizijo je bilo treba zavrniti na podlagi določbe 378. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.