TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 55/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-30

spor o pristojnosti - izvršilni postopek - krajevna pristojnost - dodatno sredstvo izvršbe - ustalitev krajevne pristojnosti

V primeru predlaganega dodatnega sredstva izvršbe, je za odločitev o tem predlogu pristojno sodišče, ki je že dovolilo izvršbo.

V tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Kočevju.

Upnik je dne 19.10.2003 pri Okrajnem sodišču v Kočevju v izvršilni zadevi opr. št. I 1095/97 predlagal dodatno novo sredstvo izvršbe in sicer izvršbo z rubežem sredstev, ki jih ima dolžnik na računih pri Koroški banki d.d. v Slovenj Gradcu.

Okrajno sodišče v Kočevju se je s sklepom opr. št. I 1258/2003 z dne 27.11.2003 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje v tej izvršilni zadevi in je odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v Slovenj Gradcu.

Okrajno sodišče v Slovenj Gradcu ni sprejelo pristojnosti in je dne 17.6.2004 predlagalo, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije odloči v sporu o pristojnosti. Navedlo je, da Okrajno sodišče v Kočevju pod opr. št. I 1095/97 vodi izvršilni postopek zoper dolžnico zaradi izterjave 904.208,60 SIT. Upnik je predlagal izdajo sklepa o dodatnem sredstvu izvršbe. Ni šlo za vložitev novega izvršilnega predloga, ampak za predlog za nadaljevanje z dodatnim izvršilnim sredstvom. V takem primeru pa je pristojno sodišče, ki je že izdalo sklep o izvršbi.

V tej izvršilni zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Kočevju.

Sklep o krajevni nepristojnosti Okrajnega sodišča v Kočevju temelji na določbah 100. in 136. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ, Ur. l. RS, št. 51/98, 75/2002 in 16/2004). Po navedenih določbah je za odločitev o predlogu za izvršbo krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno prebivališče. Navedeno sodišče pa ni upoštevalo, da upnik ni vložil predloga za izvršbo, ampak predlog, da se v tekočem izvršilnem postopku dovoli, poleg dosedanjega sredstva izvršbe, še dodatno sredstvo izvršbe in sicer izvršba na denarna sredstva, ki jih ima dolžnik pri banki. Gre za primer naknadne kumulacije sredstev in predmeta izvršbe po tretjem odstavku 34. člena ZIZ. V takem primeru je treba upoštevati prvi odstavek 35. člena ZIZ, ki predpisuje splošno pristojnost dovolilnega sodišča za vsakršno odločanje v izvršbi. Ker je Okrajno sodišče v Kočevju že dovolilo izvršbo zoper dolžnika za izterjavo sporne terjatve in ker je predlagano dodatno sredstvo izvršbe, je Vrhovno sodišče Republike Slovenije na podlagi drugega odstavka 25. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002 in 2/2004) v zvezi s 15. členom ZIZ odločilo, da je v tej izvršilni zadevi pristojno Okrajno sodišče v Kočevju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 73/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - stranka zaposlena na pristojnem sodišču

Predlog za delegacijo je utemeljen, ker je ena od strank zaposlena na krajevno pristojnem sodišču.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v Celju.

V tej pravdni zadevi, ki teče pred Okrajnim sodiščem v Slovenskih Konjicah, je to sodišče, ki je za odločanje stvarno in krajevno pristojno, predlagalo delegacijo pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče, ker je tožnica zaposlena pri krajevno pristojnem sodišču.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da obravnava zadevo, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med navedene tehtne razloge vsekakor spada okoliščina, da je ena od pravdnih strank zaposlena pri stvarno in krajevno pristojnem sodišču, v tem primeru Okrajnem sodišču v Slovenskih Konjicah. Zato je bilo treba predlogu za delegacijo ugoditi in določiti drugo bližnje krajevno pristojno sodišče, Okrajno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 84/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - izvršilni postopek - sorodstvo med dolžnico in eno od sodnic izvršilnega oddelka - izločitev vseh sodnic

Dolžničina sestra - izvršilna sodnica ni edina sodnica na tem sodišču, kar pomeni, da bo lahko postopek vodila druga sodnica in tako ni potrebno zadeve prenašati na drugo sodišče. Kolikor pa predlog meri na izločitev vseh sodnic tega sodišča, ni mogoče o stvari odločati na podlagi predpisov o smotrni delegaciji, marveč po postopku in materialnopravnih določbah tretjega poglavja ZPP.

Predlog za določitev drugega pristojnega sodišča se zavrne.

Upnica je na Okrajnem sodišču v Radovljici vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojne listine. To sodišče je predlagalo, naj vrhovno sodišče na podlagi 67. člena ZPP določi drugo stvarno pristojno sodišče, ker je dolžnica sestra izvršilne sodnice tega sodišča.

Vrhovno sodišče lahko na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, če so za to dani tehtni razlogi (67. člen ZPP). Vendar med te ni mogoče uvrstiti navedenega razloga. Dolžničina sestra - izvršilna sodnica ni edina sodnica na tem sodišču, kar pomeni, da bo lahko postopek vodila druga sodnica in tako ni potrebno zadeve prenašati na drugo sodišče. Kolikor pa predlog meri na izločitev vseh sodnic tega sodišča, ni mogoče o stvari odločati na podlagi predpisov o smotrni delegaciji, marveč po postopku in materialnopravnih določbah tretjega poglavja ZPP. Zaradi povedanega je bilo treba predlog zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 216/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-08-26

Revizijsko sodišče o vloženi reviziji še ni odločalo, zato je le ugotovilo njen umik.

Sodišče prve stopnje je odločilo o zahtevku predlagateljice za vrnitev zaplenjenega premoženja in naložilo nasprotni udeleženki plačilo odškodnine v obveznicah v skladu z Zakonom o izdaji obveznic za plačilo odškodnine za zaplenjeno premoženje zaradi razveljavitve kazni zaplembe premoženja. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo nasprotne udeleženke in potrdilo izpodbijani sklep.

Zoper tako pravnomočno odločbo je nasprotna udeleženka vložila pravočasno revizijo.

Revizija je bila vročena nasprotni stranki in Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS (375. člen Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 36/04 - p.b., ZPP).

S pisno vlogo, ki je na sodišče prispela 21.6.2004, je nasprotna udeleženka umaknila vloženo revizijo.

Revizijsko sodišče o vloženi reviziji še ni odločalo, zato je le ugotovilo njen umik (383. člen v zvezi s 334. členom ZPP in v zvezi s 37. členom Zakona o nepravdnem postopku).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 404/2007, enako tudi X Ips 306/2008, X Ips 15/2010
Sklep II Ips 150/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-03-11

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - denarna terjatev v tuji valuti - zavrženje revizije

Tožnica je zahtevala plačilo zneska 10.000 DEM v tolarski vrednosti. Kot vrednost spornega predmeta je navedla tolarsko vrednost tega zneska, ki ga je na dan vložitve tožbe preračunala na 970.000 SIT. Glede na takšno vrednost spornega predmeta revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je tožencu naložilo plačilo zneska 10.000 DEM v tolarski vrednosti po srednjem tečaju Banke Slovenije na dan 1.12.1997 z zakonskimi zamudnimi obrestmi od tega zneska od 1.12.1997 dalje do plačila. Odločilo je še o pravdnih stroških. Sodišče druge stopnje je pritožbo toženca zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti pravnomočni sodbi sodišča druge stopnje vlaga revizijo toženec. Uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb postopka. Revizijskemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo spremeni tako, da njegovi pritožbi ugodi in tožbeni zahtevek zavrne, podrejeno pa, da sodbi sodišča druge in prve stopnje razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo obravnavanje. Priglaša stroške.

Revizija je bila vročena tožnici, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije (375. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

Revizija je izredno pravno sredstvo, ki je naperjeno proti pravnomočni sodni odločbi in je dovoljeno samo v primerih, ki jih zakon posebej določa. Po določilu drugega odstavka 367. člena ZPP je revizija zoper pravnomočno odločbo sodišča druge stopnje dovoljena v premoženjskih sporih samo, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 SIT. Za zadostitev temu zakonskemu pogoju mora biti zato najprej vrednost tožbenega zahtevka višja od navedenega zneska. V prvem odstavku 39. člena ZPP je nadalje določeno, da se tedaj, ko je za ugotovitev stvarne pristojnosti, pravice do revizije ali v drugih primerih, odločilna vrednost spornega predmeta, vzame kot vrednost spornega predmeta samo vrednost glavnega zahtevka (prvi odstavek 39. člena ZPP). Pri tem je odločilna vrednost v času vložitve tožbe, saj spreminjanje vrednosti denarja v razmerju do tuje valute ne vpliva na dovoljenost revizije.

V tem primeru je tožnica zahtevala plačilo zneska 10.000 DEM v tolarski vrednosti. Kot vrednost spornega predmeta je navedla tolarsko vrednost tega zneska, ki ga je na dan vložitve tožbe preračunala na 970.000 SIT. Vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe torej znaša 970.000 SIT. Glede na takšno vrednost spornega predmeta revizija ni dovoljena, zato jo je revizijsko sodišče po 377. členu ZPP zavrglo, ker tega ni storilo že sodišče prve stopnje (374. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 489/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-02-26

Predloženi dokaz sta sodišči ocenili v skladu s prosto presojo dokazov in seveda v povezavi z ostalimi dokazi. Revizijsko sodišče soglaša z oceno, da ne gre za tak dokaz, ki bi odločilno spremenil izid pravdnega postopka, katerega obnovo predlaga tožena stranka.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da predloga za obnovo postopka z dne 9.6.2001 ne dovoli. Višje sodišče je zavrnilo pritožbo predlagateljev zoper tako odločitev in potrdilo izpodbijani sklep, popravilo pa je izrek tako, da je predlog za obnovo zavrnilo.

Zoper tako pravnomočno odločitev je tožena stranka vložila pravočasno revizijo. V njej očita izpodbijanemu sklepu zmotno uporabo materialnega prava. V obširni reviziji tožena stranka trdi, da gre za skrajno pomemben dokument, iz katerega izhaja jasna volja pokojnega očeta pravdnih strank glede gradnje stanovanjske hiše in njegova v tem dokumentu zapisana stališča negirajo domneve in zaključke sodišč v prejšnjih postopkih. Revizija se obširno ukvarja s tem, kako so bili prejšnji postopki vodeni in kakšna je bila sprejeta dokazna ocena sodišč. Trdi, da je domneva o tem, da naj bi šlo za dogovor med strankama o skupni gradnji, protispisna in absolutno ovržena s predloženim zapisom pokojnika. Predloženi dokument je ključnega pomena in bi zaradi tega nujno morala biti dovoljena obnova postopka.

Revizija je bila vročena nasprotni stranki, ki nanjo ni odgovorila in Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS (375. člen Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 12/03 - p.b., ZPP).

Predložena listina je zapis, ki sicer nosi naslov "oporoka", vendar ne izpolnjuje predpisane obličnosti, ki jo določa Zakon o dedovanju. Lastnoročna oporoka mora imeti naslov, da gre za oporoko, oporočitelj jo mora sam napisati in podpisati (primerjaj 64. člen ZD). Predložena listina ni podpisana. Sodišči sta torej pravilno presodili, da ne gre za pravno veljavno lastnoročno oporoko. Predloženi dokaz sta sodišči ocenili v skladu s prosto presojo dokazov in seveda v povezavi z ostalimi dokazi. Revizijsko sodišče soglaša z oceno, da ne gre za tak dokaz, ki bi odločilno spremenil izid pravdnega postopka, katerega obnovo predlaga tožena stranka. Presoja, da dokaz nima take dokazne vrednosti, kot mu jo pripisuje tožena stranka, je po oceni revizijskega sodišča pravilna.

Ostale revizijske trditve o vodenju pravdnega postopka ne morejo biti več predmet revizijske obravnave, ker se nanašajo na postopek, ki je že bil predmet revizijskega preizkusa. Zato revizijsko sodišče ne sme nanje ponovno odgovoriti.

Ker zatrjevani (pravno pomembni in dovoljeni) revizijski očitki niso podani, je moralo revizijsko sodišče neutemeljeno revizijo zavrniti (378. člen v zvezi s 384. členom ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sodba X Ips 1478/2005, enako tudi X Ips 200/2006, X Ips 45/2007 in X Ips 217/2007X , Ips 1676/2005, X Ips
Sklep I R 40/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-06-10

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču

Sorodstvena povezava med tožnikom in delavcem sodišča, ki sta brata, sicer ne bi vplivala na subjektivno nepristranskost sodnic, ki se kaže v njihovem osebnem prepričanju v konkretni zadevi in se domneva. Na relativno majhnem sodišču, kjer sodnice dnevno sodelujejo s sodnim referentom, pa bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki mora izključiti vsak dvom, ki bi omajal zaupanje strank v odločanje sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Kranju.

Tožeča stranka je vložila tožbo pri pristojnem Okrajnem sodišču A. Po predlogu navedenega sodišča za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za odločanje v zadevi je Vrhovno sodišče s sklepom opr. št. I R 1/2004 z dne 4.3.2004 določilo Okrajno sodišče v B. Tako je odločilo, ker je tožeča stranka od 2.4.1997 dalje sodnik Okrajnega sodišča A., sojenje sodniku in kolegu na relativno majhnem sodišču pa bi lahko otežilo medsebojne odnose pri delu sodišča, poleg tega bi objektivno lahko prišlo do dvoma v nepristranskost sojenja (67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP, Uradni list RS, št. 36/2004 -

Predsednica Okrajnega sodišča B. sedaj predlaga Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, naj na podlagi 67. člena ZPP določi za odločanje drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu navaja, da je v zemljiški knjigi sodišča kot sodni referent redno zaposlen brat tožnika L.S., s katerim sodnice tega sodišča dnevno sodelujejo. Ugotavlja, da se glede na ožje sorodstveno razmerje med tožnikom in sodnim referentom v zemljiški knjigi ter dnevno sodelovanje med sodnicami in tem referentom lahko pojavi dvom o nepristranskosti sojenja sodnic tega sodišča v predmetni zadevi.

Po 67. členu ZPP Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Okoliščina, da je tožnik brat delavca, ki je redno zaposlen pri Okrajnem sodišču v B., je tudi po presoji vrhovnega sodišča tehten razlog iz navedene zakonske določbe. Vrhovno sodišče ocenjuje, da opisana sorodstvena povezava sicer ne bi vplivala na subjektivno nepristranskost sodnic, ki se kaže v njihovem osebnem prepričanju v konkretni zadevi in se domneva. Toda predsednica sodišča pravilno opozarja, da bi na relativno majhnem sodišču, kjer sodnice dnevno sodelujejo s sodnim referentom, lahko bila prizadeta objektivna nepristranskost sodišča, ki mora izključiti vsak dvom, ki bi omajal zaupanje strank v odločanje sodišča.

Zato je vrhovno sodišče za odločanje v tej pravdni zadevi določilo drugo stvarno pristojno sodišče in sicer Okrajno sodišče v Kranju. Pri določitvi tega sodišča je v okviru načela ekonomičnosti postopka upoštevalo njegovo bližino in dostopnost.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 138/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-07

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - prehodne določbe ZPP - zavrženje revizije

V primeru, da sodišče prve stopnje izda sodbo po uveljavitvi ZPP (1999), je treba ugotoviti dovoljenost revizije v skladu z določbami "novega" ZPP.

Sodišče prve stopnje je s sodbo ohranilo v veljavi svoj sklep o izvršbi opr. št. III I 710/91 z dne 29.4.1992 in tako tožencu naložilo, da mora tožnici plačati znesek 92.682,05 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 4.12.1991 do plačila ter stroške postopka.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo toženčevo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Toženec v reviziji proti sodbi pritožbenega sodišča poudarja, da je glede dovoljenosti revizije potrebno upoštevati zakon o pravdnem postopku iz leta 1977, revizija pa je dovoljena, ker vrednost spornega predmeta presega 80.000 SIT. Revident sicer uveljavlja "vse revizijske razloge zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb pravdnega postopka", s tem v zvezi pa poudarja, da je "sodišče neutemeljeno ugotovilo, da obstaja aktivna legitimacija tožeče stranke" in tudi ni priznalo v pobot ugovarjane terjatve toženca, čeprav je ta izkazana z računom št. KA 91/4 z dne 6.11.1991 in z izpovedbo priče J.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 2/04 - uradno prečiščeno besedilo) je bila revizija vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Sodišče prve stopnje je izdalo sodbo dne 22.5.2000, torej po uveljavitvi Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26 - 12100/1999 z dne 15. aprila 1999, v veljavi od 14.7.1999 dalje). Zakon o pravdnem postopku v prehodnih določbah 498. člena določa, da se postopek nadaljuje po prejšnjih predpisih le v primeru, če sta bila pred uveljavitvijo zakona na prvi stopnji izdana sodba ali sklep, s katerima se je postopek pred sodiščem prve stopnje končal. Po nasprotnem razlogovanju je torej v konkretnem primeru potrebno upoštevati Zakon o pravdnem postopku, ki je bil uveljavljen v letu 1999, ta pa določa v drugem odstavku 367. člena, da je v premoženjskih sporih dovoljena revizija le, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000 tolarjev. Vrednost spornega predmeta znaša 92.682,05 SIT in zato revizija ni dovoljena.

Odločitev o reviziji ima podlago v 377. členu ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 100/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-27

spor o pristojnosti - spor iz avtorske pravice - stvarna pristojnost okrožnega sodišča

Prevodi pravnih predpisov iz 2. točke prvega odstavka 9. člena ZASP so avtorsko-pravno varovani, razen če so objavljeni kot uradna besedila. To pomeni, da je spor za plačilo iz pogodbe o izvajanju prevajalskih storitev spor iz avtorske pravice ter da je zato podana pristojnost okrožnega sodišča.

Za sojenje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Delovno in socialno sodišče v Ljubljani se je s sklepom z dne 7.10.2002 izreklo za stvarno nepristojno ter zadevo odstopilo Okrožnemu sodišču v Ljubljani. V razlogih je navedlo, da gre v konkretnem primeru za spor iz avtorske pravice, za sojenje v takih sporih pa so stvarno pristojna okrožna sodišča (5. točka 2. odstavka 32. člena Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP).

Okrožno sodišče v Ljubljani je sprožilo spor o pristojnosti, saj meni, da je za sojenje v tej zadevi stvarno pristojno okrajno sodišče. Svoje stališče utemeljuje s tem, da je presoja, ali gre za spor iz avtorske pravice, odvisna od presoje vsebine pogodbe, s katero tožnica utemeljuje svoj zahtevek. To je pogodba o izvajanju prevajalskih in/ali lektorskih storitev, s katero se je tožnica zavezala, da bo opravljala prevajalske in/ali lektorske storitve. Tega njenega dela pa ni mogoče opredeliti kot avtorskega in zato tudi ne gre za spor iz avtorske pravice.

Stališče Okrožnega sodišča v Ljubljani ni utemeljeno.

Iz tožbenih navedb in iz podatkov tožbi priložene pogodbe o izvajanju prevajalskih in/ali lektorskih storitev (te navedbe in podatki so odločilni za presojo pristojnosti - 2. odstavek 17. člena ZPP)

izhaja, da zahteva tožnica plačilo za prevod pravnih predpisov Evropske skupnosti iz angleščine v slovenščino. Po 2. odstavku 9. člena Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah (Uradni list RS, št. 21/95 in nasl.) pa so prevodi takih besedil avtorsko-pravno varovani, razen če so objavljeni kot uradna besedila. To pomeni, da je spor za plačilo iz pogodbe o izvajanju prevajalskih in/ali lektorskih storitev spor iz avtorske pravice ter da je zato podana pristojnost okrožnega sodišča. Vrhovno sodišče je zato odločilo, da je za sojenje v tem sporu pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani (2. odstavek 25. člena ZPP).

ZPP člen 32, 32/2, 32/2-5.ZASP člen 9, 9/1-2, 9/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 86/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-07

dovoljenost revizije v zapuščinskem postopku - zavrženje revizije

V zapuščinskem postopku revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je v sklepu o dedovanju proglasilo za dediča na podlagi zakonitega dedovanja zapustnikovega sina J.I. Pritožbeno sodišče je ugodilo pritožbi oporočnega dediča P. in razveljavilo sklep o dedovanju ter vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Zakoniti dedič J.I. je vložil revizijo proti sklepu pritožbenega sodišča. Revident trdi, da je pritožbeno sodišče storilo absolutno bistveno kršitev postopka iz 8. točke 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku, opozarja pa tudi, da "udeleženca" nista izvršila v oporoki določenih pogojev.

Po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 36 (2004 - UPBR - v nadaljevanju ZPP) je bila revizija vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije in oporočnim dedičem.

U. ..., je po B.Š., odvetnici v L. odgovorila na revizijo (povrnitve revizijskih stroškov pa ni zahtevala).

Subsidiarna uporaba Zakona o pravdnem postopku v zapuščinskem postopku (163. člen Zakona o dedovanju), kar zadeva revizijo, zaradi njene pravne narave ni mogoča, ker gre za izredno pravno sredstvo. V 26. poglavju Zakona o pravdnem postopku so izredna pravna sredstva urejena tako, da ustrezajo pravdnemu postopku. Zapuščinski postopek sodi po svoji naravi v nepravdni postopek (2. odstavek 1. člena Zakona o nepravdnem postopku). V nepravdnem postopku revizija načeloma ni dovoljena (34. člen ZNP), Zakon o dedovanju pa o reviziji nima posebnih določb. Zaradi tega revizija v zapuščinskem postopku ni dovoljena. Če odmislimo okoliščino, da je revizija nedovoljena že zaradi navedenih razlogov, je potrebno upoštevati tudi, da je bila revizija vložena proti razveljavitvenem sklepu pritožbenega sodišča (torej tudi v nasprotju s 1. odstavkom 384. člena ZPP).

Revizijsko sodišče je odločalo o reviziji na podlagi 377. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.