TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 349/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-05-06

ODŠKODNINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

dovoljenost revizije - vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe - revizija zoper sklep o stoških - zavrženje revizije

Revizija zoper sodbo ni dovoljena, ker vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 1.000.000 SIT.

Revizija zoper sklep o stroških ni dovoljena, ker navedeni sklep ne sodi med sklepa, s katerimi je postopek pravnomočno končan.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženec plačati tožniku 208.000 SIT odškodnine ter mu povrniti 173.229 SIT pravdnih stroškov, oboje z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 25.4.2001 dalje. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo.

S sklepom z dne 21.1.2002 je prvostopno sodišče dodatno odločilo, da mora tožnik povrniti tožencu 232.942 SIT pravdnih stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 25.4.2001 dalje.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbi obeh pravdnih strank in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Odločilo je, da pritožnika sama trpita vsak svoje pravdne stroške. Ugodilo pa je pritožbi tožeče stranke zoper odločitev o stroških in sodbo ter sklep prvostopenjskega sodišča spremenilo tako, da je zavrnilo toženčev predlog za povrnitev pravdnih stroškov. Hkrati je odločilo, da mora toženec povrniti tožniku 12.500 SIT pritožbenih stroškov.

Zoper sodbo in sklep je vložil revizijo toženec. Uveljavlja revizijske razloge iz 1., 2. in 3. točke prvega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in 96/2002). Predlaga razveljavitev izpodbijane sodbe in ponovno odločanje prvostopenjskega sodišča.

V skladu s 375. členom ZPP je bila revizija vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Po prvem odstavku 367. člena ZPP lahko vloži stranka revizijo zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji. Revizija je dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). V obravnavani zadevi je tožencu naloženo plačilo odškodnine v znesku 208.000 SIT in povrnitev pravdnih stroškov. Ker toženec izpodbija navedeni obsodilni del sodbe, vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 1,000.000 SIT, zaradi česar revizija ni dovoljena.

Toženec izpodbija tudi sklep, s katerim je zavrnjen njegov predlog za povrnitev pravdnih stroškov. Tudi v tem delu revizija ni dovoljena, ker navedeni sklep sodišča druge stopnje ne sodi med sklepe, s katerim je bil postopek pravnomočno končan (prvi odstavek 384. člena ZPP; primerjaj pravno mnenje Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, objavljeno v Pravnih mnenjih 2/98, stran 4). Sicer pa revizija zoper sporni sklep o stroških ni dovoljena tudi zato, ker ni dovoljena zoper pravnomočno sodbo (drugi odstavek 384. člena ZPP).

Ker torej revizija tožene stranke zoper sodbo in sklep ni dovoljena, jo je revizijsko sodišče po 377. členu ZPP v zvezi z drugim odstavkom 374. člena ZPP in četrtim odstavkom 384. člena ZPP zavrglo.

ZPP člen 367, 367/1, 367/2, 377, 384, 384/1, 384/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 430/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-07-08

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Ker ocenjena vrednost spornega predmeta ne dosega zakonsko določene meje, revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev, da je oporoka, ki jo je dne 30.11.1990 sestavila pokojna M.P., neveljavna. Višje sodišče je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper tako pravnomočno sodbo je tožeča stranka vložila pravočasno revizijo, v kateri uveljavlja vse revizijske razloge. Predlaga, naj revizijsko sodišče ugodi reviziji in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Revizija je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS (375. člen Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 36/2004 - prečiščeno besedilo, ZPP).

Revizijo je dovoljeno vložiti v premoženjskih sporih, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 tolarjev (drugi odstavek 367. člena ZPP). Če je za ugotovitev stvarne pristojnosti, pravice do revizije in v drugih primerih, odločilna vrednost spornega predmeta, se vzame kot vrednost spornega predmeta tista vrednost, ki jo je tožeča stranka navedla v tožbi (39. člen v zvezi z drugim odstavkom 44. člena ZPP).

Tožeča stranka je v tožbi ocenila vrednost spornega predmeta v višini 100.000 tolarjev, saj njen zahtevek ni denarni. Postopek za oceno primernosti navedene vrednosti ni bil izveden (primerjaj tretji odstavek 44. člena ZPP).

Ker ocenjena vrednost spornega predmeta ne dosega zakonsko določene meje za dovoljenost revizije, ta ni dovoljena. Zato jo je moralo revizijsko sodišče zavreči (377. člena ZPP), ker tega ni storilo že sodišče prve stopnje (374. člen ZPP).

ZPP člen 39, 44, 44/2, 44/3, 367, 367/2, 374, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep I R 65/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - invalidnost stranke

Prenos na drugo sodišče iz razlogov smotrnosti.

Za odločanje v tej nepravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v Mariboru.

Pred Okrajnim sodiščem v Slovenski Bistrici je v teku nepravdni postopek zaradi razdružitve skupnega premoženja po predlogu predlagateljice V. P. proti nasprotnemu udeležencu Vo. P. Ta pa je podal predlog za prenos pristojnosti na stvarno pristojno Okrajno sodišče v Mariboru. Predlog utemeljuje s tem, da je paraplegik in da potrebuje dva močna moška, da ga preneseta v prvo nadstropje sodišča, medtem ko je na sodišču v Mariboru dvigalo in tako potrebuje pomoč le ene osebe.

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med razloge za smotrno delegacijo spadajo tudi okoliščine, ki jih je tožena stranka navedla v svojem predlogu. Po drugi strani pa za predlagateljico in njeno pooblaščenko prenos pristojnosti na bližnje sodišče v Maribor ne bo otežkočil njune udeležbe v postopku. Predlogu je bilo zato treba ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 43/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-06-03

V tožbi opredeljena dela ne izpolnjujejo pogojev iz 5. člena ZASP, saj za administrativna in organizacijska dela ni značilna stvaritev, kreativnost in individualnost, kot se zahteva za avtorsko delo. Po sedanjih podatkih v tej zadevi torej ne gre za spor iz avtorske pravice.

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Okrajno sodišče v Mariboru je izdalo sklep, da ni stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi, zato bo po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo Okrožnemu sodišču v Ljubljani. Ugotovilo je, da tožnik zahteva plačilo za svoje avtorsko delo v času B. srečanja. Gre za spor o pravicah intelektualne lastnine, za te spore pa je na podlagi drugega odstavka 32. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) in drugega odstavka 103. člena Zakona o sodiščih (ZS) izključno pristojno Okrožno sodišče v Ljubljani.

Okrožno sodišče v Ljubljani ni sprejelo svoje pristojnosti in je zato sprožilo spor. Svoj predlog za odločitev o tem sporu utemeljuje s stališčem, da ne gre za avtorski spor, kar izhaja iz tožbenih navedb in prilog tožbe.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Tožnikove navedbe v tožbi in priložene priloge po dosedanjih podatkih ne utemeljujejo sklepanja Okrajnega sodišča v Mariboru, da gre v tej zadevi za avtorski spor. Predmet avtorske pravice je avtorsko delo. Zakon o avtorski in sorodnih pravicah (Ur. l. RS, št. 21/95, 9/2001 - ZASP) v prvem odstavku 5. člena avtorsko delo opredeljuje kot individualno intelektualno stvaritev s področja književnosti, znanosti in umetnosti, ki je na kakršenkoli način izražena, v drugem odstavku pa primeroma našteva avtorska dela. Tožnik zahteva plačilo za "razna dela producenta festivala", kot so priprave na seje, priprave na literarne večere, razna administrativna dela, sodelovanje na simpoziju, pri tem pa se sklicuje na seznam opravljenih ur. Iz tega seznama gre po tožnikovem opisu za organizacijska in administrativna dela v zvezi z organizacijo in izvedbo B. srečanja.

Tako opredeljena dela ne izpolnjujejo pogojev iz 5. člena ZASP, saj za administrativna in organizacijska dela ni značilna stvaritev, kreativnost in individualnost, kot se zahteva za avtorsko delo. Po sedanjih podatkih v tej zadevi torej ne gre za spor iz avtorske pravice.

Zato je vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 25. člena ZPP odločilo, da je v tej zadevi pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 500/2003, enako tudi II Ips 41/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-06-24

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - glavna in stranske terjatve - kapitalizirane zamudne obresti - zavrženje tožbe

Proti pravnomočni sodni odločbi o obrestih, ki niso bile uveljavljene kot glavni zahtevek, revizija ni dovoljena.

Sodišče druge stopnje je v premoženjskem sporu delno ugodilo pritožbi tožeče stranke proti sodbi sodišča prve stopnje tako, da ji je prisodilo višjo odškodnino z zakonskimi zamudnimi obrestmi in delno razveljavilo izpodbijano sodbo glede odškodnine za duševne bolečine zaradi skaženosti in glede stroškov postopka, zavrnilo pa je tožbeni zahtevek glede zneska 840.000 SIT z obrestmi, ki predstavlja odškodnino za nematerialno škodo.

Tožeča stranka v reviziji uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava. Sodbo sodišča druge stopnje izpodbija v zavrnilnem delu glede glavnice 840.000 SIT ter glede zakonskih zamudnih obresti od prisojene odškodnine 1.580.000 SIT za čas od 11.5.1997 do 23.5.2001, ki znašajo 2.284.684 SIT. Predlaga, da vrhovno sodišče spremeni izpodbijano sodbo tako, da tožnici prisodi še odškodnino v znesku 840.000 SIT ter zakonske zamudne obresti od prisojene odškodnine za nepremoženjsko škodo 1.580.000 SIT za čas od 11.5.1997 do 23.5.2001.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Sodna odločba, s katero se je postopek pred sodiščem prve stopnje končal, je bila izdana 24.5.2001 in se zato postopek nadaljuje v skladu z določbami o revizijskem postopku Zakona o pravdnem postopku, ki je bil objavljen v Uradnem listu Republike Slovenije, št.

26-1210/99 z dne 15. aprila 1999 in pričel veljati 14.julija 1999 (interpretacija po nasprotnem razlogovanju prvega odstavka 498. člena navedenega zakona).

Revizija je bila vložena v premoženjskem sporu, ki nima narave spora iz tretjega odstavka 367. člena ZPP. V takšnem primeru je procesna predpostavka za dovoljenost revizije vrednost revizijsko izpodbijanega dela sodbe, ki mora po določbi drugega odstavka 367. člena ZPP presegati 1.000.000 SIT. Če je za ugotovitev pravice do revizije odločilna vrednost spornega predmeta, se upošteva samo vrednost glavnega zahtevka. Obresti se upoštevajo le, če se uveljavljajo kot glavni zahtevek (39. člen ZPP). Tožnica s tožbo obresti ni uveljavljala kot glavni zahtevek in zato znaša vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe izključno 840.000 SIT, ta znesek pa ne presega za dovoljenost revizije odločilnega zneska iz drugega odstavka 367. člena ZPP. Zato je revizijsko sodišče moralo zavreči nedovoljeno revizijo tožeče stranke na podlagi 377. člena ZPP.

Opr. št: II Ips 41/2004, ECLI:SI:VSRS:2004:II.IPS.41.2004

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 514/2003, enako tudi sklep II Ips 264/2002
Sklep II Ips 702/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-06-17

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta v odškodninskem sporu - zavrženje revizije

Vrednost spora v obravnavanem primeru je enaka znesku, ki predstavlja odstotek odgovornosti za nastalo škodo, ta pa ne presega vrednosti iz drugega odstavka 367. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je z vmesno sodbo razsodilo, da je tožena stranka do 20 odstotkov odgovorna za škodo, ki je tožniku nastala v prometni nesreči dne 6.8.1990, tožnik sam pa trpi odgovornost za škodo v višini 80 odstotkov. Višje sodišče je delno ugodilo pritožbi tožeče stranke in spremenilo sodbo sodišča prve stopnje tako, da je tožena stranka odgovorna za nastalo škodo v višini 40 odstotkov, tožnik pa le 60 odstotkov. V ostalem delu je pritožbo tožeče stranke, v celoti pa pritožbo tožene stranke zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper tako pravnomočno sodbo je tožena stranka vložila pravočasno revizijo, v kateri uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava in predlaga revizijskemu sodišču, naj spremeni izpodbijano sodbi in tožbeni zahtevek v celoti zavrne.

Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Vrhovnemu državnemu tožilstvu RS (375. člen Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 36/2004 - prečiščeno besedilo, ZPP).

Predmet revizijskega izpodbijanja je vmesna sodba sodišča prve stopnje, ki je postala pravnomočna s sodbo sodišča druge stopnje tako, da je odgovornost za nastalo škodo porazdeljena med pravdni stranki v razmerju 60 odstotkov tožnik sam in 40 odstotkov tožena stranka, ki je vložila revizijo. Cela denarna vrednost tožbenega zahtevka znaša 2,300.000 SIT.

V drugem odstavku 367. člena ZPP je določeno, da je revizija v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega vrednost 1,000.000 tolarjev. Vrednost spora je v obravnavanem primeru enaka znesku, ki predstavlja odstotek odgovornosti za nastalo škodo. Ob postavljenem tožbenem zahtevku to pomeni, da znaša višina izpodbijanega dela pravnomočne sodbe 920.000 tolarjev, kar je manj, kot je zakonsko predpisana meja za dovoljenost revizije.

Nedovoljeno revizijo je zato moralo revizijsko sodišče zavreči (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 78/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-09-02

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti iz drugega tehtnega razloga - stranka v delovnem razmerju pri pristojnem sodišču

Ker se je tožnik med postopkom zaposlil pri istem sodiščem kot strokovni sodelavec, gre za drug tehten razlog po 67. členu ZPP.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Murski Soboti.

Tožnik je 24.2.2003 pri Okrožnem sodišču v ... vložil tožbo, s katero zahteva, da sodišče razsodi, da je on lastnik oziroma solastnik določenih parcel, kar so mu toženci dolžni priznati in izstaviti za zemljiškoknjižni prenos lastninske pravice sposobno listino. Sodišče je z vlogo z dne 16.8.2004 vrhovnemu sodišču predlagalo, da za odločanje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče, ker je tožnik od oktobra 2003 zaposlen pri njih kot strokovni sodelavec, to pa je okoliščina, ki pri strankah lahko povzroči dvom v nepristranost sojenja.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP na predlog stranke ali sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V tej zadevi vrhovno sodišče ocenjuje, da gre za drug tehten razlog v smislu navedene zakonske določbe, saj lahko dejstvo, da se je tožnik med postopkom zaposlil kot strokovni sodelavec pri istem sodišču, moteče vpliva na potek postopka. Zato je predlogu sodišča ugodilo in za odločanje določilo sodišče po prebivališču tožencev.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 71/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-08-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti

To, da je tožnik odvetnik s sedežem v X., toženka pa zaposlena na Okrajnem sodišču v X., ne predstavlja tehtnega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Za sojenje v tej zadevi je namreč pristojno Okrožno sodišče v Celju, ne pa Okrajno sodišče v X., kjer je zaposlena toženka in na območju katerega ima tožnik sedež.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Okrožno sodišče v Celju in tožnik sta Vrhovnemu sodišču RS predlagala, da na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 - 2/2004 - ZPP) določi drugo stvarno pristojno sodišče za odločanje v tej pravdni zadevi. Predlog utemeljujeta z dejstvom, da je tožnik odvetnik s sedežem v X., toženka pa da je zaposlena na Okrajnem sodišču v X. Ker sta zaradi narave dela oba v neposrednem stiku s sodnicami in sodniki na območju Okrožnega sodišča v Celju, bi bilo zadevo smotrno dodeliti drugemu okrožnemu sodišču.

Po 67. členu ZPP Vrhovno sodišče RS na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so zato drugi tehtni razlogi. To, da je tožnik odvetnik s sedežem v X., toženka pa zaposlena na Okrajnem sodišču v X., ne predstavlja tehtnega razloga za določitev drugega pristojnega sodišča. Za sojenje v tej zadevi je namreč pristojno Okrožno sodišče v Celju, ne pa Okrajno sodišče v X., kjer je zaposlena toženka in na območju katerega ima sedež tožnik. Ker tako ni tehtnega razloga za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, vrhovno sodišče predlogoma ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 98/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-21

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti zaradi nezadovoljstva s procesno odločitvijo sodnika - poprava vloge

Tožnikovo nezadovoljstvo z razlogi sklepa o vrnitvi vloge v popravo ne predstavlja nobenega od razlogov za prenos pristojnosti, še manj pa to predstavlja njegovo mnenje o motivu za izdajo takega sklepa, ki naj bi se odražal v nekakšni parcialnosti sodstva.

Predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče se zavrne.

Tožnik je pri Okrajnem sodišču v Kranju 11.9.2002 vložil tožbo proti toženi občini, njenim uslužbencem in zakonitim pravnim zastopnikom, zaradi odkritja specialnega ponarejanja, v kateri je oblikoval več različnih tožbenih zahtevkov. Sodišče mu je tožbo kot nepopolno vrnilo v popravo. Ob dopolnitvi svojih tožbenih navedb je tožnik z vlogo z dne 18.6.2003 predlagal prenos pristojnosti izven ljubljanskega, gorenjskega in dolenjskega območja, ker meni, da je bila izdaja sklepa o vrnitvi tožbe v popravo nekorektna, pravno zelo sporna, da predstavlja grobo kršitev zakona, v sklepu pa so navedene tudi nekatere laži. Če sodišče tožbenega zahtevka ne razume, ga lahko zavrne, ne more pa zavreči kar cele tožbe. Očiten motiv za tako ravnanje je v parcialnosti sodstva, policije, tožilstva in določenega kroga odvetništva, zaradi česar je nujno, da se zadeva odstopi drugemu sodišču.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Tožnikovo nezadovoljstvo z razlogi sklepa o vrnitvi vloge v popravo ne predstavlja nobenega od razlogov za prenos pristojnosti, še manj pa to predstavlja njegovo mnenje o motivu za izdajo takega sklepa, ki naj bi se odražal v nekakšni parcialnosti sodstva. Tožnik niti ne pojasni, kaj sploh si predstavlja pod pojmom parcialnost sodstva. Tožnikovo (nekonkretizirano) nestrinjanje z ravnanjem sodišča v zadevi pod opr. št. P 351/2002 prav tako ne more biti razlog za prenos pristojnosti v tej pravdni zadevi. Zato je vrhovno sodišče zavrnilo tožnikov neutemeljen predlog za prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 86/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-07

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - sodnica porotnica kot stranka v postopku

Sodelovanje druge toženke kot sodnice porotnice z vsemi sodniki stvarno in krajevno pristojnega sodišča je okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom v nepristranskost teh sodnikov.

Za postopanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Mariboru.

Po prejemu tožbe zaradi plačila odškodnine je Okrožno sodišče na Ptuju vrhovnemu sodišču predlagalo določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za postopanje v tej pravdni zadevi. Kot razlog je navedlo, da je druga toženka kot sodnica porotnica pri tem sodišču sodelovala pri sojenju v senatu z vsemi sodniki tega sodišča. To je okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom v nepristranskost odločanja sodnikov tega sodišča.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 36/2004 - UPB-2) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v posamezni zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tudi po presoji vrhovnega sodišča v predlogu navedeni razlog predstavlja drug tehten razlog v smislu 67. člena ZPP. Sodelovanje druge toženke kot sodnice porotnice z vsemi sodniki stvarno in krajevno pristojnega sodišča je okoliščina, ki bi lahko vzbudila dvom v nepristranskost teh sodnikov. Zato je vrhovno sodišče predlogu za prenos pristojnosti ugodilo in kot stvarno pristojno sodišče v tej zadevi določilo Okrožno sodišče v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 539/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-07

dovoljenost revizije - revizija, ki jo vloži stranka sama - opravljen pravniški državni izpit - zavrženje revizije

Nedovoljena je revizija, ki jo vloži stranka za katero iz sodnega spisa ni razvidno, da je opravila pravniški državni izpit.

Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrglo tožbo, ker je ugotovilo, da odločitev o sporu ne spada v sodno pristojnost (drugi odstavek 18. člena Zakona o pravdnem postopku - Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002 in 2/2004 - ZPP). Pritožbeno sodišče je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Tožnika sta proti sklepu pritožbenega sodišča vložila revizijo. V svoji vlogi zatrjujeta, da je podlaga njunih zahtevkov 156. člen Zakona o obligacijskih razmerjih in je zato podana pristojnost rednega sodišča.

Tožnika sta sama vložila revizijo, revizija pa predstavlja izredno pravno sredstvo proti pravnomočni sodni odločbi (367. člen ZPP). V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). To pravilo ne velja le tedaj, če ima stranka ali njen zakoniti zastopnik opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP). Tožnika sta sama vložila revizijo, iz podatkov sodnega spisa in revizije, pa ni razvidno, da imata opravljen pravniški državni izpit. Revizija, ki je vložena v nasprotju z določbami tretjega in četrtega odstavka 86. člena ZPP je nedovoljena in jo revizijsko sodišče zavrže v skladu z določbami 377. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.