Sodba II Ips 324/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-05-13

izvenzakonska zveza - premoženjska razmerja izvenzakonskih partnerjev - pogodba o prevzemu izpolnitve - obličnost - notarski zapis

Pogodba o prevzemu izpolnitve (453. člena ZOR), sklenjena med zunajzakonskima partnerjema (12. člena ZZZDR) je veljavna le, če je sklenjena v obliki notarskega zapisa (59. člena ZZZDR, 47. in 48. člena ZN), zaradi česar tudi določbi 73.člena ZOR o konvalidaciji pravnega posla, ki mu manjka oblika ni uporabljiva.

Sodišče prve stopnje je tožencu naložilo, da mora tožnici plačati znesek 1.159.645 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 9.12.2002 dalje, medtem ko je v presežku - za znesek 3.284.355 SIT - tožbeni zahtevek zavrnilo. Istočasno je ugotovilo, da terjatev tožene stranke do tožeče stranke v višini 1.740.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1.12.1999 dalje in v znesku 236.000 SIT z enakimi zamudnimi obrestmi od 30.5.1995 dalje do plačila ne obstaja. Pritožbi tožene stranke pa je sodišče druge stopnje ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje tako spremenilo, da je zavrnilo tožbeni zahtevek tudi v preostalem delu.

Tožeča stranka je vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlagala spremembo izpodbijane sodbe z ugoditvijo njenemu tožbenemu zahtevku. Strinja se sicer z ugotovitvijo, da je med njo in tožencem obstajala zunajzakonska skupnost (12. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih - ZZZDR), ne strinja pa se s stališčem, da je njuna sicer ustno sklenjena pogodba o prevzemu izpolnitve (453. člen Zakona o obligacijskih razmerjih - ZOR) nična, ker bi morala biti v skladu z določbo 1. odstavka 47. člena Zakona o notariatu (ZN) sklenjena v obliki notarskega zapisa. Po določbi 73. člena ZOR je namreč pogodba, za katero se zahteva pisna oblika, veljavna, čeprav ni bila sklenjena v tej obliki, če sta pogodbeni stranki v celoti ali v pretežnem delu izpolnili obveznosti, ki so iz nje nastale, razen če iz namena, zaradi katerega je oblika predpisana, očitno ne izhaja kaj drugega. Obličnost pogodb o urejanju premoženjskih razmerij med zakoncema je predpisana predvsem zato, da bi ne prišlo do oškodovanja tretjih, v konkretnem primeru banke, ki je dala kredit. Zato bi bilo treba ustno sklenjeno pogodbo med pravdnima strankama šteti za veljavno sklenjeno tudi ob realizaciji zneska, ki predstavlja le 268.988 SIT. Končno pa je toženec tožnici plačal tudi nekaj, za kar je vedel, da ji je dolžan. Treba bi bilo upoštevati načelo vestnosti in poštenja, načelo enake vrednosti dajatev ter načelo dolžnosti izpolnitve obveznosti.

Revizija je bila dostavljena Državnemu tožilstvu RS in toženi stranki, ki pa nanjo ni odgovorila.

Pravdni stranki sta živeli v zunajzakonski skupnosti, ki je po določbi 12. člena ZZZDR pravno izenačena z zakonsko zvezo. Zato tudi glede premoženjskih razmerjih med njima veljajo določbe 6. poglavja drugega dela ZZZDR. Pravni posli, ki jih sklepata med seboj - tudi v urejanju premoženjskih razmerij - so torej podvrženi obličnostim, ki jih v tem obsegu morata izpolniti tudi zakonca. Ustni dogovor, ki sta ga po tožbenih trditvah sklenili pravdni stranki zaradi vračanja posojil, najetih pri pridobivanju skupnega premoženja, spada v režim delitve tega premoženja. Vendar pa tožeča stranka svoj zahtevek v tem okviru opira na edino pravno podlago: na zatrjevanje pogodbe o prevzemu izpolnitve dolga iz najetega posojila po določbi 453. člena ZOR, ne pa morda na delitev premoženja, ustvarjenega v času obstoja zunajzakonske skupnosti z ugotavljanjem deležev na njem (59. člen ZZZDR). Izbrana pravna podlaga - in le v njenem okviru je spor mogoče obravnavati - (1. odstavek 2. člena ZPP) - pa je takšne narave, da je pogodbi o prevzemu izpolnitve mogoče pripisati pravno veljavnost le, če je sklenjena v obliki notarskega zapisa (47. in 48. člen ZN). Gre za obvezno sestavino obličnosti, zaradi česar določba 73. člena ZOR o konvalidaciji pravnega posla, ki mu manjka predpisana oblika, ne pride v poštev, ne glede na to, koliko od ustno prevzete obveznosti je toženec že izpolnil.

Odločitev, sprejeta v izpodbijani sodbi, je torej pravno pravilna, zaradi česar je revizijsko sodišče postopalo po določbi 378. člena ZPP in neutemeljeno revizijo zavrnilo.

ZOR člen 73, 453.ZZZDR člen 12, 59.ZN člen 47, 48.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.