TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 101/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-15

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Vendar "številni civilni postopki, kot tudi predhodni kazenski postopek zoper S. G. st." ne predstavljajo tehtnega razloga za prenos pristojnosti. Revizijsko sodišče tudi ne vidi, v čem naj bi bila zaradi tega podana "okuženost" sodnikov, oziroma kaj ima četrti toženec s tem pojmom sploh v mislih. Vrhovno sodišče zato predlogu za določitev drugega stvarnega pristojnega sodišča ni ugodilo.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Četrti toženec predlaga določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, kar utemeljuje s svojim prepričanjem, da je zaradi številnih civilnih postopkov kot tudi zaradi predhodnih kazenskih postopkov zoper S. G. st. podana določena "okuženost" sodnikov.

Predlog za določitev drugega stvarnega pristojnega sodišča ni utemeljen.

Vrhovno sodišče lahko na predlog strank ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 - 58/2003). Vendar "številni civilni postopki, kot tudi predhodni kazenski postopek zoper S. G. st." ne predstavljajo tehtnega razloga za prenos pristojnosti. Revizijsko sodišče tudi ne vidi, v čem naj bi bila zaradi tega podana "okuženost" sodnikov, oziroma kaj ima četrti toženec s tem pojmom sploh v mislih. Vrhovno sodišče zato predlogu za določitev drugega stvarnega pristojnega sodišča ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 106/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-15

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Četudi je višji sodnik predsednik disciplinske komisije pri drugi toženi stranki, ki je zavrnila pritožbo tožnikov zoper izpodbijano odločbo disciplinske komisije (prve tožene stranke), ta okoliščina ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti na drugo pritožbeno sodišče.

Predlogu za prenos pristojnosti se ne ugodi.

Tožniki predlagajo določitev drugega pritožbenega sodišča, kar utemeljujejo s tem, da je sodnik Višjega sodišča v Mariboru višji sodnik B. R. predsednik disciplinske komisije pri Lovski zvezi Maribor, ki je zavrnila pritožbo tožnikov zoper odločbo disciplinske komisije o njihovi izključitvi iz članstva lovske družine. Iz sklepa o zavrnitvi ugovora zoper začasno odredbo izhaja, da je na odločitev vplival tudi omenjeni sodnik. Njegov vpliv bo očitno odločujoč tudi pri odločanju o pritožbi v tej zadevi.

Predlog za prenos pristojnosti ni utemeljen.

Četudi je višji sodnik na Višjem sodišču v Mariboru B. R. predsednik disciplinske komisije pri Lovski zvezi Maribor (drugi toženi stranki), ki je zavrnila pritožbo tožnikov zoper izpodbijano odločbo disciplinske komisije Lovske družine ... (prve tožene stranke), ta okoliščina ne predstavlja tehtnega razloga za prenos pristojnosti na drugo pritožbeno sodišče. Niso namreč redki primeri, ko pritožbeno (in tudi revizijsko) sodišče odloča o pritožbah (in revizijah) zoper sodbo, pri izdaji katere je sodeloval tudi kdo od sodnikov tega sodišča. Trditve tožnikov, da bo višji sodnik B. R. vplival na člane senata, ki bodo odločali o pritožbi toženih strank, pa so zgolj na ravni sumničenj. Tudi neuspeh tožnikov s pritožbo zoper sklep o zavrnitvi predloga za začasno odredbo ne daje nikakršne podlage za trditve o nedovoljenih vplivih višjega sodnika B. R. na svoje kolege. Sodnik mora namreč vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe (1. odstavek 2. člena Zakona o sodniški službi - Uradni list RS, št. 19/94 - 67/2002).

Vrhovno sodišče ne dvomi, da bodo višji sodniki Višjega sodišča v Mariboru tako ravnali tudi v tej zadevi. Zato je zavrnilo predlog tožnikov za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča (67. člen Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 - 58/2003).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 6/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-15

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

To, da je tožničina mati višja sodnica drugostopenjskega sodišča, ki odloča o pritožbah zoper odločbe prvostopenjskega sodišča, predstavlja tehten razlog za prenos pristojnosti.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Mariboru.

Toženec predlaga prenos pristojnosti, kar utemeljuje s tem, da je tožničina mati višja sodnica na pravdnem oddelku Višjega sodišča v Celju ter da bo to sodišče v tej zadevi tudi odločalo o morebitni pritožbi. Razen tega dela na pravdnem oddelku sodišča v Celju tudi bivša žena C. C.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - Uradni list RS, št. 26/99 - 58/2003). To, da je tožničina mati višja sodnica na pravdnem oddelku Višjega sodišča v Celju, ki odloča o pritožbah zoper odločbe Okrožnega sodišča v Celju, predstavlja tehten razlog za prenos pristojnosti. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in določilo Okrožno sodišče v Mariboru kot bližnje stvarno pristojno sodišče za odločanje v tej zadevi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 100/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-22

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodnika - izločitev sodnika - zemljiškoknjižni referent nepristojnega sodišča kot stranka v postopku

Zagotovitev nepristranskosti ne sodi med razloge iz 67. člena ZPP, ker se ta zagotavlja v okviru instituta izločitve sodnika po 70.

členu ZPP. Pristranski je lahko le posamezen in konkreten sodnik, ne pa kar na splošno vsi sodniki določenega sodišča. Okoliščina, da je sedanja toženka kot zemljiškoknjižna referentka zaposlena na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu, tudi sicer sama po sebi ne predstavlja upoštevane podlage za dvom v nepristranskost, saj gre za drugo sodišče, čeprav ima sedež v isti stavbi.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

V tej pravdni zadevi je Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu že odločilo s sodbo z dne 28.3.2001 pod opr. št. P 21/96-45, vendar je Višje sodišče v Mariboru s sklepom z dne 14.10.2003 pod opr. št. Cp 2056/2001 pritožbama obeh pravdnih strank ugodilo, sodbo prve stopnje v celoti razveljavilo in zadevo vrnilo prvemu sodišču v novo sojenje. V njem sta tožnika predlagala izločitev razpravljajočega sodnika, ki se je s predlogom strinjal, v nadzorstveni pritožbi pa sta hkrati tudi ugotavljala, da to ne bo ničesar spremenilo, in zato predlagala, naj zadevo sodi sodnik z drugega sodišča. Predsednica Okrožnega sodišča v Slovenj Gradcu je nato predlagala, naj vrhovno sodišče zaradi odprave vsakega dvoma v nepristranskost določi drugo stvarno pristojno sodišče in svoj predlog utemeljevala, da je stranska intervenientka na toženkini strani A. A. (pravilno: sedanja toženka) zaposlena kot referentka na zemljiški knjigi Okrajnega sodišča v Slovenj Gradcu. To posluje v isti stavbi kot okrožno sodišče, pravdni sodniki okrožnega sodišča pa imajo veliko opravka z referenti. Poleg tega se na tako majhnem sodišču vsi zaposleni med seboj poznajo.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Zagotovitev nepristranskosti ne sodi med razloge iz navedene zakonske določbe, ker se ta zagotavlja v okviru instituta izločitve sodnika po 70. členu ZPP. Pristranski je lahko le posamezen in konkreten sodnik, ne pa kar na splošno vsi sodniki določenega sodišča. Okoliščina, da je sedanja toženka kot zemljiškoknjižna referentka zaposlena na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu, tudi sicer sama po sebi ne predstavlja upoštevne podlage za dvom v nepristranskost, saj gre za drugo sodišče, čeprav ima sedež v isti stavbi. Tega ne predstavlja niti dejstvo, da se zaposleni na obeh sodiščih med seboj poznajo. Sodnik mora pri sojenju vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja. Zato je vrhovno sodišče zavrnilo neutemeljen predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 105/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-22

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v strokovnost sodnikov pristojnega sodišča

Nezaupanje stranke v procesnopravne in materialnopravne odločitve sodišča ter v njegovo strokovnost ne predstavlja razloga za prenos pristojnosti.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

V decembru 1993 začetem denacionalizacijskem postopku je predlagateljica v nadzorstveni pritožbi z dne 12.12.2003 opisovala potek tega postopka in zapletenost vseh vprašanj v njem, ki so se delno reševala tudi v upravnem postopku. Predlagateljica je prepričana, da sodišče prve stopnje noče razumeti napotkov upravnega sodišča in se je zato nepravilno odločilo za postavitev izvedenca geodeta. Predlagateljica zaključuje, da Okrajno sodišče v Črnomlju vsem problemom tega postopka še zdaleč ni kos in zato predlaga izločitev tega sodišča iz denacionalizacijskega postopka. Ta predlog sta tako predsednik višjega sodišča kot tudi Okrajno sodišče v Črnomlju vsebinsko opredelila kot predlog za prenos pristojnosti.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena ZPP na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vrhovno sodišče ugotavlja, da nezaupanje stranke v procesnopravne in materialnopravne odločitve sodišča ter v njegovo strokovnost ne predstavlja razloga iz navedene zakonske določbe za prenos pristojnosti. K ekonomičnosti in pravilnosti samega postopka lahko stranka pripomore z ustrezno in strokovno trditveno podlago, odločitve sodišča pa lahko izpodbija v za to predvidenem in določenem postopku s pravnimi sredstvi. Zato je vrhovno sodišče zavrnilo predlagateljičin neutemeljen predlog za prenos pristojnosti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 5/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-22

spor o pristojnosti - izvršilni postopek - krajevna pristojnost - sprememba naslova dolžnika - predhodni preizkus izvršilnega predloga

Izvršilno sodišče se lahko po uradni dolžnosti izreče za krajevno nepristojno le v fazi predhodnega preizkusa izvršilnega predloga.

V tej izvršilni zadevi je še naprej pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Okrajno sodišče v Mariboru je 6.10.1997 izdalo sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine, ki mu dolžnica ni ugovarjala. Upnica je 25.10.2000 sporočila, da se je dolžnica preselila na novi naslov. Zato je sodišče 6.8.2003 izdalo sklep, da v tej zadevi ni krajevno pristojno in po pravnomočnosti sklepa zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Sežani. To sodišče pristojnosti ni sprejelo in je zato sprožilo spor. Svoj predlog za odločitev o tem sporu utemeljuje s stališčem, da se izvršilno sodišče po uradni dolžnosti izreče za krajevno nepristojno le v primeru izključne pristojnosti in le v fazi predhodnega preizkusa predloga za izvršbo.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v tej izvršilni zadevi še naprej pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Krajevna pristojnost po Zakonu o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) je izključna pristojnost (enako je veljalo tudi po Zakonu o izvršilnem postopku), zato se lahko izvršilno sodišče izreče za krajevno nepristojno po uradni dolžnosti in ne samo na dolžnikov ugovor. ZIZ pa ne rešuje vprašanja, do kdaj lahko to stori. Zato je treba na podlagi 15. člena ZIZ smiselno uporabiti določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Ta v drugem odstavku 22. člena določa, da se lahko sodišče po uradni dolžnosti izreče za krajevno nepristojno le ob predhodnem preizkusu tožbe, kar za izvršilni postopek pomeni ob predhodnem preizkusu izvršilnega predloga. Ker iz podatkov spisa izhaja tudi, da naj bi se dolžnica preselila šele po izdaji sklepa o izvršbi, saj je tega prejela še na starem naslovu, ni odveč opozoriti tudi na določbo drugega odstavka 17. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ. Če se med postopkom spremenijo okoliščine, na katere se opira pristojnost sodišča, ostane isto sodišče pristojno še naprej.

Pravilno je torej stališče sodišča, ki je sprožilo spor o pristojnosti. Zato je vrhovno sodišče na podlagi 25. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ odločilo kot v izreku tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba II Ips 74/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-08

Ker ima pristop k dolgu kumulativni učinek, je položaj upnika takšen, kot če bi bila prvotni dolžnik in pristopnik solidarna dolžnika. Upnik lahko zahteva izpolnitev od kateregakoli od njiju in z izpolnitvijo enega ugasne tudi obveznost drugega.

Sodišče prve stopnje je toženca zavezalo, da mora tožniku plačati tolarsko protivrednost 20.847,81 DEM po prodajnem tečaju Ljubljanske banke d.d. Ljubljana na dan plačila, skupaj z 1.5% mesečnimi obrestmi od 4.3.1994 dalje. Toženca je zavezalo, da mora tožniku povrniti 227.241 SIT stroškov postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1.3.2001 dalje.

Pritožbeno sodišče je zavrnilo toženčevo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Kot nosilni argument je v obrazložitvi navedlo, da je toženec prevzel obveznost vrniti posojilo družbe A. d.o.o. ter da gre zato nedvomno (vsaj) za njegov pristop k dolgu.

Zoper to sodbo je toženčev odvetnik vložil revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da če sta se sodišči druge in prve stopnje oprli na 17. člen Zakona o obligacijskih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 29/78 - 57/89 - v nadaljevanju ZOR), bi morali odgovoriti tudi, zakaj naj bi ta določba veljala le za toženca, ne pa tudi za tožnika. Nesporno je namreč, da toženec ni dobil od tožnika nobenega posojila in zato tožniku tudi ničesar ne dolguje. Tožnik je denar posodil le družbi A. d.o.o. in sicer več kot mesec dni pred svojim izstopom iz družbe. Toženec je sicer res podpisal pogodbo z imenom "posojilna pogodba", vendar v zmotnem prepričanju, da podpisuje le eno od listin, ki jih je bilo treba podpisati za ureditev vseh formalnosti ob tožnikovem izstopu iz družbe. Stranki se nikoli nista dogovorili, da bo toženec vrnil posojilo, ki ga je prejela družba A. d.o.o. V zvezi s tem je treba poudariti, da je vse administrativno delo s poslovanjem družbe opravljal tožnik in je zato tudi on sestavil oziroma pripravil vso dokumentacijo za ureditev svojega izstopa iz družbe. Pogodba z dne 4.10.1993 ni posojilna pogodba, saj med strankama ni bilo nobenega posojilnega razmerja. Vsebina te pogodbe izhaja iz njenega 2. člena, po katerem naj bi toženec prevzel obveznosti družbe A. d.o.o. v zvezi s posojilom, ki ga je ta družba dobila od tožnika.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 97/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-08

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi tehtnih razlogov - sorodstveno razmerje med pravdno stranko in sodnikom pristojnega sodišča

Dejstvo, da je tožnik brat XY (ki je sodnica na pravdnem oddelku Okrajnega sodišča v Ljubljani) ter da jo je predlagal za pričo, v sedanji fazi postopka ne predstavlja tehtnega razloga za delegacijo pristojnosti.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Okrajno sodišče v Ljubljani predlaga določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ker je tožnik v tem postopku brat druge udeleženke materialnopravnega razmerja (posojilodajalke XY), ki bo tudi zaslišana kot priča. Ker je sodnica Okrajnega sodišča v Ljubljani na pravdnem oddelku in zato v vsakodnevnem stiku s sodečo sodnico, lahko nastane dvom o njeni nepristranskosti.

Dejstvo, da je tožnik brat X. Y. (ki je sodnica na pravdnem oddelku Okrajnega sodišča v Ljubljani) ter da jo je predlagal za pričo, v sedanji fazi postopka ne predstavlja tehtnega razloga za delegacijo pristojnosti. Sorodstveno razmerje med stranko in katerim od sodnikov je sicer razlog za izločitev tega sodnika (3. točka 70. člena Zakona o pravdnem postopku - Ur. l. RS, št. 26/99 - 58/2003 v nadaljevanju ZPP), ne pa (vselej) tudi za delegacijo pristojnosti, zlasti ne, če gre za večje sodišče (Okrajno sodišče v Ljubljani je največje okrajno sodišče v državi). Če pa sodnica, ki je predlagala delegacijo, meni, da so podane okoliščine, ki vzbujajo dvom o njeni nepristranskosti (6. točka 70. člena ZPP), bo to sporočila predsedniku sodišča, ki bo odločil o izločitvi (drugi odstavek 71. člena ZPP). Vrhovno sodišče zato predlogu za delegacijo ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 559/2003
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-01-15

revizija - dovoljenost revizije v zapuščinskem postopku - dodatni sklep o dedovanju - zavrženje revizije

Revizija v zapuščinskem postopku ni dovoljena.

V zapuščinski zadevi po pokojnem J. P. je sodišče prve stopnje izdalo sklep opr. št. II D 61/81-17 z dne 11.2.2002, s katerim je preklicalo sklep o dedovanju Temeljnega sodišča v Ljubljani, Enote v Ljubljani, opr. št. II D 61/81 z dne 20.3.1981. Zavrnilo je tudi predlog dedičev A. S. in J. P. za izdajo dodatnega sklepa o dedovanju.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo dedičev A. S. in J. P. ter potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Proti sklepu sodišča druge stopnje sta vložila revizijo zapustnikova dediča A. S. in J. P.. Uveljavljata revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlagata razveljavitev prvostopenjskega sklepa in ponovno odločanje sodišča prve stopnje.

Na podlagi 375. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002) je bila revizija vročena dediču J. P. in Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije.

Zapuščinski postopek je po svoji naravi nepravdni postopek (1. člen Zakona o nepravdnem postopku; ZNP, Uradni list RS, št. 30/86).

Splošne določbe ZNP veljajo za vse nepravdne postopke, če s posebnimi zakoni ni drugače določeno. Te določbe tako veljajo tudi za zapuščinski postopek. Po 34. členu ZNP revizija v nepravdnih postopkih ni dovoljena, razen če zakon določa drugače. Zakon o dedovanju (ZD, Uradni list RS, št. 15/76, 23/78 in 67/2001) ne vsebuje posebnih določb o izrednih pravnih sredstvih. Ker torej revizija v Zakonu o dedovanju ni posebej predvidena, ni dovoljena. Izpodbijani sklep je bil izdan v zapuščinskem postopku, tako da glede na navedene procesnopravne predpise revizija zoper izpodbijani sklep ni dovoljena. Zato jo je revizijsko sodišče na podlagi 377. člena ZPP v zvezi s četrtim odstavkom 384. člena ZPP ter 163. členom ZD zavrglo.

ZD člen 163.ZNP člen 1, 34.ZPP člen 377, 384, 384/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 11/2004 enako tudi I R 12/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-02-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - zatrjevanje storitve protipravnega dejanja sodnikov

Ker tožnik zatrjuje protipravno ravnanje sodnice Okrožnega sodišča v Ljubljani in tudi sodnikov Višjega sodišča v Ljubljani, je po presoji vrhovnega sodišča smotrno, da ob zatrjevanem protipravnem ravnanju sodnikov v prejšnjih postopkih presoja drugo sodišče in ne tisto, pri katerem naj bi prišlo do protipravnega ravnanja.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Kopru.

Tožnik v tožbi proti sedmim tožencem, med katerimi so tudi ena okrožna sodnica in trije višji sodniki, zahteva plačilo 25.000.000 SIT odškodnine in med drugim zatrjuje protipravno in nezakonito ravnanje navedenih sodnikov. V tožbi predlaga tudi, da se določi drugo stvarno pristojno sodišče izven območja Višjega sodišča v Ljubljani, ker utemeljeno dvomi v nadaljnje pravično in nepristransko sojenje teh sodišč.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) na predlog stranke ali pristojnega sodišča odloči, da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tožnik utemeljuje svoj tožbeni zahtevek s trditvami, da so sodniki pri obravnavanju začasnih odredb in ugovorov v dveh pravdah naredili napake in protipravno ravnali. Za okrožno sodnico sumi tudi, da je bila za neodločanje o ugovoru dogovorjena s pooblaščencem nasprotne stranke, za višje sodnike pa, da je njihova odločitev posledica solidarnosti z okrožno sodnico ali njihove malomarnosti pri odločanju. Vse to naj bi imelo za posledico premoženjsko in nepremoženjsko škodo tožnika. Ker tožnik zatrjuje protipravno ravnanje sodnice Okrožnega sodišča v Ljubljani in tudi sodnikov Višjega sodišča v Ljubljani, je po presoji vrhovnega sodišča smotrno, da o zatrjevanem protipravnem ravnanju sodnikov v prejšnjih postopkih presoja drugo sodišče in ne tisto, pri katerem naj bi prišlo do protipravnega ravnanja. Zato je tožnikovemu predlogu ugodilo in za odločanje v tej pravdni zadevi določilo Okrožno sodišče v Kopru.

Opr. št: I R 12/2004, ECLI:SI:VSRS:2004:I.R.12.2004

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 9/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-02-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - smotrnost - obremenjenost pristojnega sodišča - prebivališče dedičev

Zaradi manjše obremenjenosti drugega sodišča v O. in ker štirje od petih dedičev stanujejo na območju tega sodišča, ni dvoma, da je smotrno določiti pristojnost tega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Ormožu.

Za zapuščinsko obravnavo po pokojni M. K. je po določbi prvega odstavka 177. člena Zakona o dedovanju (ZD, Ur. l. RS, št. 15/76, 23/78 in 67/2001) glede na njeno zadnje stalno prebivališče krajevno pristojno Okrajno sodišče v Mariboru.

Oporočna dedinja T. K. je predlagala, da se za odločanje v tej zapuščinski zadevi določi Okrajno sodišče v Ormožu.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in 96/2002) je mogoče opraviti prenos pristojnosti s stvarno in krajevno pristojnega sodišča na drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže izvedel postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. V obravnavani zadevi je izkazano, da se bo laže in hitreje opravil zapuščinski postopek pred Okrajnim sodiščem v Ormožu. Zaradi manjše obremenjenosti tega sodišča in ker štirje od petih dedičev stanujejo na območju Okrajnega sodišča v Ormož, ni dvoma, da je smotrno določiti pristojnost tega sodišča, ob nadaljnji okoliščini, da bi zapustničini dolgovi ob počasnem teku zapuščinskega postopka utegnili povzročiti dedičem nepotrebne visoke stroške. Iz navedenih tehtnih razlogov je zato vrhovno sodišče predlogu ugodilo in na podlagi 67. člena ZPP v zvezi s 163. členom ZD določilo Okrajno sodišče v Ormožu za pristojno opraviti postopek v tej zadevi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.