Sklep VIII Ips 90/2004
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2004-10-12

trajno presežni delavci - datum prenehanja delovnega razmerja - litispendenca

Sodišče zavrže tožbo, če tožnik uveljavlja tožbene zahtevke, o katerih že teče pravda.

Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo, s katero je tožnik zahteval razveljavitev sklepa tožene stranke z dne 3. 1. 2000, ugotovitev, da mu delovno razmerje ni prenehalo, da ga je tožena stranka dolžna pozvati nazaj na delo in mu priznati vse pravice iz delovnega razmerja. Sodišče je ugotovilo, da gre zgolj za ugotovitveni sklep, s katerim se ugotavlja prenehanje delovnega razmerja zaradi poteka šest mesečnega odpovednega roka. Sklep ima napačen pravni pouk, saj ima tožnik pravico izpodbijati le sklep, s katerim je bilo odločeno o njegovi pravici (o prenehanju delovnega razmerja kot trajno presežnemu delavcu) in tudi ni direktnega sodnega varstva.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnika zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Strinjalo se je s stališčem, da izpodbijani sklep predstavlja zgolj ugotovitev datuma prenehanja delovnega razmerja kot posledico dokončne odločitve tožene stranke o opredelitvi tožnika za trajno presežnega delavca. Zato tožnik nima pravnega interesa za vložitev tožbe. Pravni pouk v izpodbijanem sklepu je napačen, saj ima delavec zoper odločitev pravico najprej uveljavljati varstvo pravic pri svojem delodajalcu.

Zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, vlaga tožeča stranka revizijo iz vseh revizijskih razlogov. Navaja, da je potrebno napačen pravni pouk upoštevati. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa pa ni mogoče ugotoviti, ali tožniku ne gre pravica za vložitev tožbe zato, ker je ravnal v skladu s pravnim poukom in neposredno vložil tožbo, ali zato, ker ni v nasprotju s pravnim poukom zahteval varstva pravic pred vložitvijo tožbe neposredno pri toženi stranki. Odločitev pritožbenega sodišča se zato ne da preizkusiti. Izpodbijana odločitev pomeni bistveno kršitev ZPP tudi zato, ker sodišče prve stopnje ni ugotavljalo pravnega interesa in zato ni moglo ugotoviti, da ta ne obstaja.

Datum prenehanja delovnega razmerja je bistven in tožnik ima interes za ugotovitev, da je ta datum ugotovljen napačno. Postopek, ki ga vodi Delovno in socialno sodišče v Ljubljani pod opr. št. III Pd 245/99 ne pomeni litispendence z obravnavano zadevo. Datum prenehanja delovnega razmerja je pravilen ob pogoju, da je pravilna odločitev tožene stranke o opredelitvi tožnika kot trajno presežnega delavca. Ker gre za povezani zadevi je tožnik predlagal združitev obeh zadev v enotno obravnavanje.

Revizija je bila v skladu s 375. členom Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/2002 - ZPP) vročena Vrhovnemu državnemu tožilstvu Republike Slovenije, in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Tožnik smiselno uveljavlja le bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 339. člena ZPP, ko navaja, da ima izpodbijana sodba take pomanjkljivosti, da se ne da preizkusiti. Vendar ta kršitev ni podana, saj ima izpodbijana sodba v zadostni meri navedene razloge o odločilnih dejstvih.

Delavcu, kateremu ni mogoče trajno zagotoviti dela pri delodajalcu, preneha delovno razmerje po poteku šestih mesecev po dokončnosti sklepa o prenehanju delovnega razmerja (prvi odstavek 36. e člena in 12. točka prvega odstavka 100. člena ZDR (1990)). Datum prenehanja delovnega razmerja je v takem primeru odvisen od dveh dejstev:

dokončnosti sklepa o prenehanju delovnega razmerja in poteka šestih mesecev. V obeh primerih gre za dejanski okoliščini in zgolj ugotovitev. Ne glede na obliko, v kateri se ta ugotovitev izrazi, ne gre za novo odločitev o prenehanju delovnega razmerja. Tudi če delodajalec ugotovitev o datumu prenehanja delovnega razmerja sprejme v obliki formalnega sklepa, tak sklep ne pomeni nove podlage za prenehanje delovnega razmerja.

Tak ugotovitveni sklep ne more (ne bi smel) posegati v dokončni sklep o prenehanju delovnega razmerja in delavcu tudi ne daje podlage, da (ponovno) vlaga pravna sredstva zoper odločitev o prenehanju delovnega razmerja. V toliko ima izpodbijani sklep prav, da bi lahko šlo za litispendenco, če je delavec že vložil tožbo zoper sklep o prenehanju delovnega razmerja.

Vendar pa ni mogoče v vsakem primeru oziroma vedno izhajati iz predpostavke, da odločitev o datumu prenehanja delovnega razmerja trajno presežnega delavca, ne pomeni tudi odločitve o pravicah takega delavca. Ena od pravic trajno presežnega delavca je tudi šestmesečni odpovedni rok. Ker gre za njegovo z zakonom zagotovljeno pravico (36. člen ZDR), mu ni mogoče odrekati možnosti do varstva pravic oziroma do sodnega varstva, še posebej ne, kadar delodajalec o tej pravici odloči s posebnim sklepom. Pravovarstvena potreba oziroma pravni interes pa je v takem primeru podan le, če prenehanje delovnega razmerja ni sporno ali kadar delavec zoper tak sklep sodnega varstva ne uveljavlja. Toda v takem primeru je treba upoštevati predpisane procesne predpostavke za sodno varstvo, posebej še obveznost predhodnega varstva pravic pri delodajalcu iz drugega odstavka 83. člena ZTPDR.

Tožnik pa je vložil tudi tožbo zoper sklep o prenehanju delovnega razmerja. Od odločitve sodišča o tem sklepu je v celoti odvisna tudi odločitev o datumu prenehanja delovnega razmerja. Če bo sodišče navedeni sklep razveljavilo, potem tudi dejanske in pravne podlage za sklep z dne 3. 1. 2000 ne bo več - sam po sebi ta sklep ne bo imel nobenega pravnega učinka. Če pa bo sodišče tožbo zavrnilo oziroma ugotovilo, da je sklep o prenehanju delovnega razmerja zakonit, bo (lahko) odločilo tudi o datumu prenehanja delovnega razmerja - kolikor bo ta datum napačen.

Glede na navedeno gre tudi po presoji revizijskega sodišča najprej za vprašanje litispendence. Tožnik tudi v tem postopku zatrjuje, da je prenehanje delovnega razmerja nezakonito zato, ker je nezakonit sklep o prenehanju delovnega razmerja kot trajno presežnemu delavcu z dne 8. 6. 1999 oziroma 29. 6. 1999. Gre za deloma iste zahtevke o katerih že teče pravda v zadevi pod opr. št. III Pd 245/99. V takem primeru pa sodišče na podlagi tretjega odstavka 189. člena ZPP tožbo zavrže.

ZPP člen 189, 189/3. ZDR (1990)člen 100, 100/1-12.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.