TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 22/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-04-19

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranskost sodnikov pristojnega sodišča

Dvom o nepristranskosti vseh sodnikov določenega sodišča ni razlog za prenos pristojnosti v smislu 67. člena ZPP.

V tej zapuščinski zadevi je po prejemu sklepa pritožbenega sodišča o razveljavitvi sklepa o dedovanju in vrnitvi zadeve sodišču prve stopnje v novo odločanje dedič E. S. s posebno vlogo predlagal izločitev vseh sodnikov in predsednika sodišča prve stopnje, ker dvomi o njihovi nepristranskosti. Svoj dvom utemeljuje z nepravilnostmi pri delu sodnika, ki je vodil zapuščinski postopek v prvem odločanju in ki je po mnenju dediča prav zaradi teh nepravilnosti in tudi drugih nepravilnosti pri delu moral zapustiti mesto sodnika. Čeprav sodnikom pristojnega okrajnega sodišča dedič ne more očitati ničesar konkretnega, pa zaradi kolegialnih odnosov med sodniki na istem sodišču meni, da njegove pritožbe proti delu zapuščinskega sodnika in odhod tega sodnika lahko vplivajo na nepristranskost ostalih sodnikov na tem sodišču. Sodišče prve stopnje je to dedičevo vlogo glede na njeno vsebino štelo za predlog za prenos pristojnosti in jo zato poslalo vrhovnemu sodišču.

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Navedena zakonska določba se na podlagi 163. člena Zakona o dedovanju uporablja tudi za odločanje o predlogih za prenos pristojnosti v zapuščinskih zadevah.

Vrhovno sodišče se strinja z oceno predsednice sodišča prve stopnje, da je dedičevo vlogo glede na njeno vsebino šteti za predlog za prenos pristojnosti. Tudi sicer mora biti zahteva za izločitev naperjena proti konkretnim, torej poimensko opredeljenim sodnikom. Tožnikova vloga pa izraža dvom o nepristranskosti vseh sodnikov sodišča prve stopnje ne glede na to, kdo so in ne glede na to, kdaj so pričeli z delom pri tem sodišču. Iz vsebine zakonske določbe 67. člena ZPP izhaja, da tožnikovega dvoma o nepristranskosti odločanja v tej zapuščinski zadevi ni mogoče uvrstiti niti med razloge ekonomičnosti postopka, niti med druge tehtne razloge, ki bi utemeljevali prenos pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Samo dejstvo, da je dedič uspel v pritožbenem postopku in da se je tudi sicer pritoževal proti delu določenega zapuščinskega sodnika, njegovega predloga za delegacijo ne utemeljuje. Sodniki morajo vselej ravnati tako, da varujejo nepristranskost in neodvisnost sojenja. Sposobni morajo biti za objektivno odločanje o vseh sporih, čeprav poznajo eno ali drugo stranko in čeprav je bila konkretna zadeva, o kateri je na prvi stopnji odločal njihov bivši kolega, na pritožbeni stopnji razveljavljena. Zato je vrhovno sodišče moralo neutemeljen predlog za prenos pristojnosti zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 71/2003, enako tudi I R 68/2003
Sklep I R 17/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-03-22

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti

Dejstvo, da tožnik kot odvetnik pogosto nastopa pred sodiščem, pri katerem je bila tožba vložena, ne more biti razlog za to, da bi sodnik ravnal drugače, kot je določeno v 2. členu ZSS.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožeča stranka je vložila pri Okrajnem sodišču v Trbovljah proti toženi stranki tožbo zaradi plačila 1.943.746 SIT s pp.

Tožena stranka je v odgovoru na tožbo med drugim tudi predlagala, naj vrhovno sodišče določi za odločanje v tej pravdi zadevi drugo stvarno pristojno sodišče. Kot razlog je navedla, da je tožnik znan odvetnik, ki opravlja svojo dejavnost v pretežni meri pred sodiščem v Trbovljah. Sodniki ga zato dobro poznajo. To pa bi lahko vzbudilo dvom v pristranost sodnikov sodišča, pri katerem je bila tožba vložena.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Temeljni namen delegacije pristojnosti po 67. členu ZPP je smotrnost. Očitno morajo biti izkazani razlogi, zaradi katerih bi bilo konkretni postopek laže opraviti pred drugim sodiščem. Tožena stranka obstoja takih razlogov ne zatrjuje.

Trditev, da je tožnik "znan odvetnik, ki ga sodniki sodišča, pri katerem je tožba vložena, poznajo" je mogoče izreči za veliko večino slovenskih krajev in torej tudi veliko večino sodnikov. Če bi šlo v konkretni zadevi za take vezi med pravdno stranko in sodnikom, da bi vzbujale dvom o nepristranosti sodnika, je to lahko razlog za izločitev posameznega sodnika skladno z določilom 70. člena ZPP, ne pa razlog za delegacijo stvarne pristojnosti sodišča.

V 2. členu Zakona o sodniški službi (Uradni list RS, št. 19/94, 8/96 in 24/98 - ZSSD) je določeno, da mora sodnik pri uresničevanju svojih pravic in svoboščin vselej ravnati tako, da varuje nepristranost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe. Dejstvo, da tožnik kot odvetnik pogosto nastopa pred sodiščem, pri katerem je bila tožba vložena, ne more biti razlog za to, da bi sodnik ravnal drugače, kot je določeno v 2. členu ZSS.

Vrhovno sodišče je zato predlog za delegacijo pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 454/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-03-29

DEDNO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO - ZEMLJIŠKA KNJIGA

dovoljenost revizije - zapuščinski postopek - zemljiškokjižni postopek - sklep o zemljiškoknjižni izvedbi sklepa o dedovanju - zavrženje revizije

Po svoji vsebini je sklep za zemljiškoknjižno izvedbo sklepa o dedovanju zemljiškoknjižni sklep. Predlog na dopolnitev tega sklepa in odločitev o njem je zato treba obravnavati tudi po Zakonu o zemljiški knjigi, ki v 97. členu določena, da v zemljiškoknjižnem postopku ni revizije.

Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrnilo predlog F. Š. st. (roj. 1919 leta), da se dopolni zemljiškoknjižni sklep z dne 22.6.1995 tako, da se v njegovo korist vpiše lastninska pravica pri parcelni številki 1263/1, vložna št. 1732 k.o.... Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo F. Š. st. in izpodbijani sklep potrdilo.

Zoper sklep sodišča druge stopnje je vložil F. Š. st. revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Revizijskemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep v celoti razveljavi ter sklep prve stopnje tako spremeni, da predlogu predlagatelja na dopolnitev zemljiškoknjižnega sklepa v celoti ugodi.

O vročeni reviziji se Državno tožilstvo Republike Slovenije ni izjavilo. Odgovor na revizijo ni bil vložen.

Revizijsko sodišče najprej ugotavlja, da je bil izpodbijani prvostopenjski sklep izdan v zapuščinskem postopku po pokojnem F. Š., rojenem 7.3.1949 in umrlem 11.11.1990. S tem sklepom je sodišče odredilo zemljiškoknjižno izvedbo sklepa o dedovanju Temeljnega sodišča v Ljubljani, Enote v Ljubljani z dne 12.9.1994, opr. št. II D 1588/90.

Zapuščinski postopek je vrsta nepravdnega postopka. Po 34. členu Zakona o nepravdnem postopku (Ur.l. SRS, št. 30/86, v nadaljevanju ZNP) revizija ni dovoljena, razen če zakon določa drugače. Zakon o dedovanju (Ur.l. SRS, št. 15/76 in 23/78, v nadaljevanju ZD) ne določa, da je revizija dovoljena. Od izrednih pravnih sredstev omenja le obnovo, pa še te ne dopušča, temveč napotuje stranke, da svojo pravico uveljavljajo v pravdi (224. člen ZD). Revizija tako v zapuščinskem postopku ni dovoljena.

Revizija pa tudi ni dovoljena v zemljiškoknjižnem postopku. Po svoji vsebini je sklep za zemljiškoknjižno izvedbo sklepa o dedovanju zemljiškoknjižni sklep. Predlog na dopolnitev tega sklepa in odločitev o njem je zato treba obravnavati tudi po Zakonu o zemljiški knjigi (Ur.l. RS, št. 33/95). V 97. členu tega zakona je določeno, da v zemljiškoknjižnem postopku ni revizije.

Ker torej revizija po obeh predpisih ni dovoljena, jo je revizijsko sodišče moralo zavreči (377. člen ZPP v zvezi s 37. členom ZNP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 1024/2007, enako tudi II Ips 241/2008
Sklep II Ips 74/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-04-05

revizija, ki jo vloži pravdna stranka sama - dovoljenost revizije

Revizijo vloži samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). V tej zadevi je revizijo vložil toženec sam. Kot svojo izobrazbo je navedel, da je univ. dipl. sociolog, zato ne pride v poštev izjema po četrtem odstavku 86. člena ZPP, po kateri sme stranka izjemoma vložiti revizijo sama, če ima opravljen pravniški državni izpit.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da mora toženec od 1.10.1999 dalje plačevati tožnici preživnino po 30.000,00 SIT mesečno, namesto preživnine, določene s sodbo Okrajnega sodišča v Litiji, opr. št. P 83/97 v znesku 15.000,00 SIT, zvišano z obvestilom CSD Litija opr. št. 561-80/91 z dne 15.1.1999 na 16.083,50 SIT mesečno.

Sodišče druge stopnje je delno ugodilo toženčevi pritožbi in razveljavilo sodbo prve stopnje, kolikor je bila z njo določena preživnina v znesku nad 25.000,00 SIT mesečno. V tem obsegu je zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje, v ostalem pa je pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo prve stopnje.

Proti tej sodbi vlaga toženec revizijo. Uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava. Prikazuje svoje premoženjske razmere in navaja, da prisojene preživnine ne more plačevati.

Ogroženo je njegovo preživljanje in preživljanje njegovega sina.

Predlaga, da se preživnina določi v znesku 20.000,00 SIT mesečno.

Revizija je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo (375. člen Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP).

Revizija je izredno pravno sredstvo (šestindvajseto poglavje ZPP). Dovoljena je, če so izpolnjene z zakonom določene predpostavke. Na podlagi 1. točke tretjega odstavka 367. člena ZPP je vselej dovoljena v sporih o preživljanju, ko je preživnina prvič določena. V sporih zaradi zvišanja preživnine, pa je dovoljena, tako kot v drugih premoženjskih sporih, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000,00 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). V obravnavanem primeru izpodbija toženec preživnino v znesku nad 20.000,00 SIT mesečno, torej za 5.000,00 SIT mesečno. Kadar se zahtevek nanaša na bodoče dajatve, ki se ponavljajo, se vzame kot vrednost spornega predmeta seštevek dajatev, toda največ znesek, ki ustreza seštevku dajatev za dobo petih let (40. člen ZPP). Na ta način izračunana vrednost spornega predmeta znaša 300.000,00 SIT in ne dosega meje za dovoljenost revizije po 367. členu ZPP.

Ne glede na to sme stranka revizijo vložiti samo po pooblaščencu, ki je odvetnik (tretji odstavek 86. člena ZPP). V tej zadevi je revizijo vložil toženec sam. Kot svojo izobrazbo je navedel, da je univ. dipl. sociolog, zato ne pride v poštev izjema po četrtem odstavku 86. člena ZPP, po kateri sme stranka izjemoma vložiti revizijo sama, če ima opravljen pravniški državni izpit.

Glede na navedeno je revizijsko sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno (tretji odstavek 86. člena, drugi odstavek 374. člena in 377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 41/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-07-05

spor o pristojnosti - pristojnost sodišča

Spor o pristojnosti med izvršilnima sodiščema z območja dveh višjih sodišč.

Za odločanje v tej zadevi je krajevno pristojno Okrajno sodišče v Brežicah.

Okrajno sodišče v Velenju se je s sklepom 26.1.2001 izreklo za krajevno nepristojno za odločanje in zadevo odstopilo v reševanje Okrajnemu sodišču v Novo mesto, kjer naj bi dolžnik imel prebivališče.

Okrajno sodišče v Novem mestu pa je menilo, da ni krajevno pristojno za odločanje v navedeni izvršilni zadevi, ker da je pristojno Okrajno sodišče v Brežicah, na območju katerega ima dolžnik svoje bivališče in je predlagalo, da vrhovno sodišče odloči o sporu o pristojnosti.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ - Uradni list RS, št. 51/98) nima določb o tem, kako ravna sodišče, kadar meni, da ni krajevno pristojno. V skladu z določilom 15. člena navedenega zakona je treba v takih primerih uporabiti določbe Zakona o pravdnem postopku (naprej ZPP), ki vsebuje predpise o rešitvi kompetenčnega spora. Po določilu drugega odstavka 25. člena ZPP odloči v sporu o pristojnosti med rednimi sodišči neposredno višje sodišče, ki je v tem primeru vrhovno sodišče glede na to, da se spor o krajevni pristojnosti nanaša na dve okrajni sodišči z območja dveh višjih sodišč. ZIZ vsebuje posebna pravila o krajevni pristojnosti izvršilnih sodišč, za katere je značilno, da so to pravila o izključni krajevni pristojnosti in da so ta odvisna od posameznih metod izvršbe in zavarovanja. V tem primeru je predlagana izvršba na denarno terjatev dolžnika. Po določilu 100. člena ZIZ je za odločanje o predlogu za izvršbo na denarno terjatev krajevno pristojno sodišče, na območju katerega ima dolžnik stalno prebivališče (sicer pa začasno, če nima stalnega). Ker ima dolžnik po podatkih spisa v tem primeru stalno prebivališče v Malem Vrhu, ki je na območju Okrajnega sodišča v Brežicah, je krajevno pristojno za odločanje o predmetni izvršbi navedeno sodišče. Glede na take ugotovitve je v skladu s spredaj navedenimi določili vrhovno sodišče v kompetenčnem sporu okrajnih sodišč z območja dveh višjih sodišč odločilo tako, da je določilo Okrajno sodišče v Brežicah za krajevno pristojno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 537/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-05-17

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - verzija - zavrženje revizije

Revizija ni dovoljena zaradi prenizke vrednosti spornega predmeta.

Sodišče prve stopnje je toženi stranki naložilo, da mora tožnici iz naslova verzije plačati znesek 225.000,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi in pravdnimi stroški.

Toženec je vložil revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlagal razveljavitev sodb nižjih sodišč in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Res je, da v času od 1.2.1995 do 7.6.1996 ni plačeval preživnine za mladoletno hčerko, vendar pa je v istem času pri njem živel skupni sin pravdnih strank, za katerega pa tožnica ni plačevala preživnine. Zato je med pravdnima strankama pred Okrožnim sodiščem v Celju dne 12.3.1998 prišlo do poravnave, po kateri sta se zavezala, da bosta preživljala vsak po enega otroka.

Tožeča stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 375. člena ZPP, Zakona o pravdnem postopku - 1999).

Po določilu 1. točke tretjega odstavka 367. člena ZPP je revizija vselej - ne glede na vrednost spornega predmeta - dovoljena v sporih o preživljanju, ko je preživnina prvič določena ali ukinjena. V obravnavanem primeru ne gre za določanje ali ukinjanje preživnine, temveč za uveljavljanje verzijskega zahtevka v skladu z določbo 133. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Zato je mogoče dovoljenost revizije opredeliti le z uporabo določbe drugega odstavka 367. člena ZPP. V premoženjskih sporih, kakršen je obravnavani, je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000,00 SIT. Ker je predmet spora med pravdnima strankama le plačilo zneska 225.000,00 SIT, ki v določbi drugega odstavka 367. člena ZPP določenega zneska ne presega, revizija ni dovoljena, zaradi česar jo je bilo treba po določbi 377. člena ZPP zavreči.

ZPP člen 377, 367, 367/1, 367/2.ZZZDR člen 133.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep I R 34/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-05-31

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi tehtnih razlogov

Dejstvo, da je tožena stranka predsednica sodišča, pri katerem teče postopek, je brez dvoma tehten razlog za prenos pristojnosti na drugo sodišče.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v ...

Pri Okrajnem sodišču v ... teče pravda tožnika A. A. proti toženki ... zaradi plačila odškodnine in objave sodbe v reviji Mladina.

Toženka je predsednica Okrajnega sodišča v ... To je po pojasnilu tožnika z dne 13.4.2001 razlog, da je tožbo vložil pri Okrožnem sodišču v ... Vendar se je to sodišče izreklo za nepristojno in je s sklepom opr. št. P 641/2001 z dne 23.3.2001 odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v ...

Predsednica Okrajnega sodišča predlaga, ker je sama tožena stranka, Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, da na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Vrhovno sodišče lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku).

Dejstvo, da je tožena stranka predsednica sodišča, pri katerem teče postopek, je brez dvoma tehten razlog za prenos pristojnosti na drugo sodišče. Tožnik sam se je želel izogniti postopku pri Okrajnem sodišču v ... V interesu nemotenega poteka postopka je, da se odpravijo okoliščine, ki bi pri strankah lahko povzročile dvom o nepristranosti sodišča. Zato je Vrhovno sodišče na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku določilo Okrajno sodišče v ... kot bližnje stvarno pristojno sodišče, da opravi postopek v tej zadevi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 547/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-05-17

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - uporaba novega ZPP - premoženjskopravni spor

V pravdni zadevi, ki se je začela po predpisih starega ZPP in na prvi stopnji končala po uveljavitvi novega ZPP, revizija v premoženjskopravnem sporu ni dovoljena, če vrednost spornega predmeta ne presega zakonsko določene meje po novem ZPP.

Sodišče prve stopnje je v tej pravdni zadevi zaradi ugotovitve skupnega premoženja in deleža nekdanjih zakoncev na njem izdalo sodbo 31.3.2000. Proti zavrnilnemu delu te sodbe je tožnik vložil pritožbo, ki pa jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo zavrnilni del sodbe.

Proti odločbi pritožbenega sodišča je tožnik vložil revizijo. Sodišče je na podlagi 375. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 - ZPP) poslalo revizijo toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo.

Postopek v tej zadevi, ki se je začel po določbah Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977, se je po uveljavitvi novega ZPP 14. julija 1999 nadaljeval po določbah slednjega (503. člen ZPP). Tožeča stranka je v tej pravdni zadevi navedla vrednost spornega predmeta 1,000.000,00 SIT. V premoženjskih sporih, za kar gre v tej zadevi, je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000,00 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). Ker v tej zadevi vrednost celotnega spornega predmeta ne presega navedenega zneska, pomeni da je revizija nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Zato jo je moralo revizijsko sodišče zavreči (377. člen ZPP).

Odločitev o revizijskih stroških je zajeta z izrekom o zavrženju pravnega sredstva (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena ZPP).

ZPP člen 367, 367/2, 374, 374/2, 377, 503.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 536/2001, enako tudi sklep II Ips 348/2001
Sklep II Ips 175/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-06-07

dovoljenost revizije - zastopanje po pooblaščencu - revizija, ki jo vloži stranka sama

V tretjem odstavku 86. člena ZPP je predpisano, kako lahko stranka vloži izredno pravno sredstvo: pravdna dejanja v revizijskem postopku lahko stranka opravlja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik.

Sodišče prve stopnje je razvezalo zakonsko zvezo pravdnih strank, mladoletna otroka dodelilo v vzgojo, varstvo in oskrbo materi, očetu pa naložilo plačevanje mesečne preživnine za hčerko po 13.000,00 SIT in za sina 15.000,00 SIT na roke matere in zakonite zastopnice. Višje sodišče je zavrnilo pritožbo toženca in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper tako pravnomočno sodbo je toženec sam vložil pravočasno revizijo, s katero izpodbija obe sodbi v celoti in predlaga njuno razveljavitev.

V postopku, ki je bil opravljen po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99, ZPP), tožeča stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Revizija je izredno pravno sredstvo, ki jo je dovoljeno vložiti zoper pravnomočno sodbo, izdano na drugi stopnji, v obsegu in na način, ki ga zakon predpisuje, in ko so izpolnjeni pogoji za njeno dovoljenost. Po 1. točki tretjega odstavka 367. člena ZPP je revizija dovoljena vselej v sporih o preživljanju, ko je preživnina prvič določena. V prvem odstavku 420. člena pa je predpisano, da revizija ni dovoljena v zakonskih sporih, torej sporih o razvezi zakonske zveze (prvi odstavek 406. člena ZPP). V petem poglavju, točneje v tretjem odstavku 86. člena ZPP, je predpisano, kako lahko stranka vloži izredno pravno sredstvo: pravdna dejanja v revizijskem postopku lahko stranka opravlja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik. Izjema od tega pravila je določena v četrtem odstavku 86. člena ZPP in dovoljuje vložitev izrednega pravnega sredstva stranki le, če ima opravljen pravniški državni izpit.

Revizijo v obravnavani pravdni zadevi je vložil toženec osebno -

napisal jo je sam in ne njegova pooblaščenka - odvetnica, ki jo je pooblastil za zastopanje v tej pravdni zadevi (priloga v spisu z označbo B 1) in ki bi sicer v skladu z drugim odstavkom 95. člena ZPP morala vložiti novo pooblastilo za vložitev izrednega pravnega sredstva. Iz izpovedbe toženca na glavni obravnavi (l. št. spisa 20), ko je sodišče prve stopnje seznanil s svojimi osebnimi podatki, je razvidno, da je strojni ključavničar in invalidsko upokojen.

Glede na zapisana in citirana zakonska določila in podatke o toženčevi izobrazbi je moralo revizijsko sodišče v celoti zavreči toženčevo revizijo. V delu, ki se nanaša na razvezo zakonske zveze, sploh ni dovoljena, v ostalem delu pa ni dovoljena, ker ni vložena na način, ki je v zakonu izrecno predpisan.

V skladu s 377. členom ZPP je revizijo zavrglo revizijsko sodišče s tem sklepom, ker tega ni storil v mejah svojih pravic (374. člen ZPP) že sodnik sodišča prve stopnje.

ZPP člen 86, 86/3, 367, 367/3-1, 377, 420, 420/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 757/2007, enako tudi II Ips 331/2007