TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 64/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-10-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Dejstvo, da je tožnica sodnica za odločanje v sporu pristojnega sodišča, predstavlja tehten razlog po 67. členu ZPP.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Kranju.

Pri Okrožnem sodišču v ... je med pravdnima strankama v teku postopek zaradi odločitve o vzgoji in varstvu otroka pravdnih strank po razpadu zunajzakonske skupnosti njegovih staršev.

Okrožno sodišče v ... je predlagalo delegacijo pristojnosti. Kot razlog je navedlo, da je otrokova mati sodnica Okrožnega sodišča v ..., tedaj sodišča pri katerem je v teku pravdni postopek.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) lahko Vrhovno sodišče Republike Slovenije določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Dejstvo, da je tožnica sodnica Okrožnega sodišča v ..., predstavlja tehten razlog po 67. členu ZPP. Zato je Vrhovno sodišče Republike Slovenije predlogu ugodilo in določilo drugo sodišče, ki je stvarno pristojno in je v krajevni bližini.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 277/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-10-10

DEDNO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO

dovoljenost revizije v zapuščinskem postopku - zavrženje revizije

Revizija v zapuščinskem postopku ni dovoljena.

Z dodatnim sklepom o dedovanju je sodišče prve stopnje določilo za dediča po pok. F. S. M. in F. S. in sicer vsakega do 1/2.

Sodišče druge stopnje je z izpodbijanim pravmnomočnim sklepom pritožbi C. B. ugodilo in sklep sodišča prve stopnje tako spremenilo, da je za dediče določilo F. S. do 9/20, M. S. do 9/20 in C. H. do 2/20.

Proti pravnomočnemu sklepu sodišča druge stopnje sta vložila F. in M. S. pravočasno revizijo, v kateri zatrjujeta, da je izpodbijana odločitev v nasprotju z določbami 167. in 221. člena Zakona o dedovanju (ZD) in določbami Zakona o dedovanju zaščitenih kmetij. Podana je tudi kršitev iz prvega odstavka 342. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Sklep sodišča druge stopnje naj se tako spremeni, da bo pritožba zavrnjena, ali pa naj se razveljavi in zadeva vrne sodišču druge stopnje v novo odločanje.

C. H. je na vročeno revizijo odgovorila in predlagala njeno zavrnitev, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Revizija izpodbija odločitev sodišča, ki je bila izdana v zapuščinskem postopku. Ta postopek pa je vrsta nepravdnega postopka. Po 34. členu Zakona o nepravdnem postopku (Ur. l. SRS, št. 30/96, v nadaljevanju ZNP) revizija ni dovoljena, razen če zakon določa drugače. Zakon o dedovanju (Uradni list SRS, št. 15/76 in 23/78, v nadaljevanju ZD) ne določa, da je revizija dovoljena. Od izrednih pravnih sredstev omenja le obnovo, pa še te ne dopušča, temveč napotuje stranke, da svojo pravico uveljavljajo v pravdi (224. člen ZD). Revizija tako v zapuščinskem postopku ni dovoljena. Zato jo je revizijsko sodišče zavrglo (392. člen Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977, v zvezi s prvim odstavkom 498. člena Zakona o pravdnem postopku iz leta 1999 in 37. členom ZNP).

Povrnitve stroškov revizijskega postopka ni zahtevel nobeden od udeležencev postopka. Zato je izrek o teh stroških odpadel.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 140/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-10-10

dovoljenost revizije - premoženjskopravni spor - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Toženca izpodbijata z revizijo pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bila tožnikoma prisojena odškodnina v znesku 100.000,00 oziroma 70.000,00 tolarjev. Navedena zneska ne presegata vrednosti iz drugega odstavka 387. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je odločilo, da mora toženec J. D. plačati tožniku M. Ž. odškodnino v znesku 200.000,00 tolarjev in mu povrniti stroške postopka v znesku 74.535,00 tolarjev, oboje z zamudnimi obrestmi od 7.10.1999 do plačila, oba toženca pa solidarno tožniku G. P. 120.000,00 tolarjev odškodnine in 74.535,00 tolarjev stroškov postopka z zamudnimi obrestmi od 7.10.1999 do plačila.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnikov zavrnilo, pritožbi tožencev pa delno ugodilo in tožniku M. Ž. prisojeno odškodnino znižalo na 100.000,00 tolarjev, tožniku G. P. pa na 70.000,00 tolarjev.

Proti pravnomočni sodbi sodišča druge stopnje sta vložila toženca pravočasno revizijo "iz vseh razlogov po 370. členu ZPP" in predlagala, naj se sodbi sodišč prve in druge stopnje razveljavita, zadeva pa vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Sodišči bi morali uporabiti določbo tretjega odstavka 177. člena ZOR. Ker je nista, sta zmotno uporabili materialno pravo. Sodišče druge stopnje se ni opredelilo do pritožbene trditve, da sta tožnika izzvala toženca. S tem je zagrešilo bistveno kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Sodb sodišč druge in prve stopnje tudi sicer ni mogoče preizkusiti. Višina prisojene odškodnine ni primerna, odločitev o stroških postopka pa je napačna. Obe sodišči sta odločili preuranjeno. Do pravične odločitve se bo lahko prišlo le v ponovljenem sojenju.

Na vročeno revizijo tožnika nista odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (375. člen ZPP).

Sodba sodišča prve stopnje je bila izdana dne 7.10.1999, izpodbijana pravnomočna sodba sodišča druge stopnje pa 11.10.2000. Obe sodni odločbi sta bili tedaj izdani po uveljavitvi Zakona o pravdnem postopku iz leta 1999, ki je začel veljati 14.7.1999. Zato je treba glede dovoljenosti revizije uporabiti določbe tega zakona (498. člen ZPP).

V premoženjskih sporih (za tak spor gre v obravnavanem primeru) je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000,00 tolarjev (drugi odstavek 387. člena ZPP).

Toženca izpodbijata z revizijo pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje, s katero je bila tožnikoma prisojena odškodnina v znesku 100.000,00 oziroma 70.000,00 tolarjev. Navedena zneska ne presegata vrednosti iz drugaga odstavka 387. člena ZPP. Vrhovno sodišče je zato revizijo kot nedovoljeno zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 641/2001, enako sklep II Ips 606/2001

Sklep II Ips 631/2001, enako tudi sklep II Ips 567/2001, sklep II Ips 647/2002
Sklep I R 57/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-09-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov

Sojenje v zadevi, v kateri je tožena sodelavka na pravdnem oddelku, ne bi vplivalo na subjektivno nepristranost zakonite sodnice, ki se kaže v njenem osebnem prepričanju v konkretni zadevi in se domneva; toda sodišče pravilno opozarja, da bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranost sodišča, ki mora izključiti vsak dvom, ki bi omajal zaupanje strank v odločanje sodišča. Poleg tega bi postopek lahko skalil delovne odnose.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Slovenski Bistrici.

Pred Okrajnim sodiščem v ... je bila 23.10.1998 vložena tožba za plačilo odškodnine proti toženi A. A., ki je od 9.2.2000 zaposlena pri Okrajnem sodišču v ... in ki od 5.3.2001 opravlja delo vodje vpisnika na pravdnem oddelku. Zato sodišče meni, da so podani tehtni razlogi, zaradi katerih bi se lažje opravil postopek pred stvarno pristojnim sodiščem v drugem kraju.

V 23. členu Ustave Republike Slovenije (URS, Ur. l. RS, št. 33/91) je med človekovimi pravicami predvidena pravica do sodnega varstva, ki med drugim vsakomur omogoča, da mu sodi nepristransko sodišče.

Podobno določilo vsebuje tudi 6. člen Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP, Ur. l. RS, št. 33/94 - MP, št. 7). Varstvo navedenih pravic je v pravdnem postopku izpeljano v 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99), ki izjemoma omogoča, da Vrhovno sodišče določi, da postopa v zadevi drugo pristojno stvarno sodišče, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Vrhovno sodišče ocenjuje, da sojenje v zadevi, v kateri je tožena sodelavka na pravdnem oddelku, ne bi vplivalo na subjektivno nepristranost zakonite sodnice, ki se kaže v njenem osebnem prepričanju v konkretni zadevi in se domneva; toda sodišče pravilno opozarja, da bi bila lahko prizadeta objektivna nepristranost sodišča, ki mora izključiti vsak dvom, ki bi omajal zaupanje strank v odločanje sodišča. Poleg tega bi postopek lahko skalil delovne odnose.

Glede na to je Vrhovno sodišče Republike Slovenije po 67. členu ZPP ugodilo predlogu in določilo stvarno pristojno sodišče v bližnjem kraju, da postopa v tej zadevi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 568/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-12-06

revizija - dovoljenost revizije zoper sklep - odločitev sodišča o spremembi tožbe

Odločitev o dovolitvi ali zavrnitvi predlagane spremembe tožbe je sklep, s katerim postopek ni končan, ampak bo v nadaljevanju sodišče odločilo o vsebini tožbe, katere spremembe ni dovolilo in bo postopek končan šele s tako odločitvijo.

Sodišče prve stopnje ni dovolilo spremembe tožbe, ki jo je predlagala tožnica v postopku za določitev preživnine - po razvezi zakonske zveze. Hčerki sta med postopkom postali polnoletni, zato je sodišče zahtevalo od tožnice, naj predloži njuno pooblastilo za zastopanje v postopku o določitvi še sporne preživnine za čas, ko sta bili hčerki še mladoletni. Tožnica pooblastila ni predložila, ampak je spremenila tožbo tako, da je zahtevala od toženca plačilo po njenem še sporne preživnine njej sami na podlagi verzijskega zahtevka. Take spremembe tožbe sodišče prve stopnje ni dopustilo. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke zoper ta sklep in ga potrdilo.

Zoper pravnomočni sklep je tožeča stranka vložila pravočasno revizijo, v kateri uveljavlja vse razloge in predlaga razveljavitev izpodbijanih sklepov sodišč prve in druge stopnje.

V postopku, ki je bil opravljen po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP), tožena stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

V prvem odstavku 384. člena ZPP je določeno, da lahko stranke vložijo revizijo tudi zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. Odločitev o dovolitvi ali zavrnitvi predlagane spremembe tožbe je sklep, s katerim postopek ni končan, ampak bo v nadaljevanju sodišče odločilo o vsebini tožbe, katere spremembe ni dovolilo in bo postopek končan šele s tako odločitvijo.

Revizijsko sodišče je zato moralo nedovoljeno revizijo zavreči na podlagi 377. člena v zvezi s četrtim odstavkom 384. člena ZPP.

Izrek o zavrnitvi zahteve za povrnitev stroškov revizijskega postopka je zajet v izreku o zavrženju revizije (165. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 84/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-12-05

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi spremembe stalnega bivališča tožnika

Ker je dokazni postopek skoraj končan in je zadeva blizu končni odločitvi, določitev drugega sodišča ne bi bila smotrna.

Pri Okrajnem sodišču v Škofji Loki teče pod opravilno številko P 182/2000 pravdni postopek tožnika B. A. proti toženki ml. T. A.

zaradi znižanja preživnine. Tožeča stranka predlaga prenos pristojnosti na Okrajno sodišče v Novi Gorici in navaja, da se je toženka z materjo preselila iz Škofje Loke v Mali Lošinj. Postopek v Novi Gorici bi bil za obe stranki cenejši.

Tožena stranka s predlogom za prenos pristojnosti ne soglaša. Navaja, da je njeno stalno prebivališče v Škofji Loki.

Po podatkih spisa se je tožena stranka preselila na naslov Mali Lošinj ... Tožena stranka navaja, da je to začasno in da je njeno stalno prebivališče na dosedanjem naslovu v Škofji Loki.

V tem postopku obe stranki predlagata dokaze z listinami, poizvedbami in zaslišanjem strank. Listine so bile predložene in poizvedbe opravljene, zaslišana je bila tudi zakonita zastopnica tožene stranke toženkina mati A. A. Tako je ostalo od predlaganih dokazov neizvedeno samo še zaslišanje tožnika. Glede tega se za tožnika z začasno preselitvijo tožene stranke ni nič spremenilo. Ob vložitvi tožbe je vedel, da bo postopek tekel v Škofji Loki in da bo praviloma zaslišan pri Okrajnem sodišču v Škofji Loki. Če so za to tehtni razlogi, lahko predlaga svoje zaslišanje pri zaprošenem sodišču, sicer pa samo zaradi tega zaslišanja ni mogoče delegirati pristojnosti na drugo sodišče. Drugih razlogov za določitev drugega pristojnega sodišča pa ni. Glede na stalno prebivališče tožene stranke je po prvem odstavku 47. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) krajevno pristojno Okrajno sodišče v Škofji Loki. Za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča bi morali biti podani tehtni razlogi (67. člen ZPP). Ker je dokazni postopek skoraj končan in je zadeva blizu končni odločitvi, določitev drugega sodišča ne bi bila smotrna. Zato je Vrhovno sodišče predlog tožeče stranke za delegacijo pristojnosti zavrnilo kot neutemeljen.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 156/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-12-06

revizija - dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta

Ker celotna vrednost spornega predmeta ne dosega mejne vrednosti za dovoljenost revizije, ta ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku prvotožnice in naložilo tožencema, da se morata izseliti iz stanovanja, v katerem stanujeta, in ga praznega oseb in stvari izročiti drugotožnici.

Zavrnilo pa je identični tožbeni zahtevek drugotožnice ter odločilo še o pravdnih stroških. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zoper tako pravnomočno sodbo je tožena stranka vložila pravočasno revizijo in uveljavlja vse revizijske razloge ter se pri tem sklicuje na razloge, ki jih je navajala v pritožbi.

V postopku, ki je bil opravljen po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP), tožeča stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Pravdni postopek v tej zadevi se je začel po določbah ZPP iz leta 1977, dokončal pa skladno z določbama 501. in 503. člena ZPP po novem zakonu. Pri odločanju o dovoljenosti izrednega pravnega sredstva je zato treba prav tako uporabiti določbe ZPP iz leta 1999.

V drugem odstavku 367. člena ZPP je določeno, da je revizija v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000,00 tolarjev. Tožeča stranka je vrednost spornega predmeta v tožbi označila s 600.000,00 SIT. Ker celotna vrednost spornega predmeta ne dosega mejne vrednosti za dovoljenost revizije, ta ni dovoljena.

Revizijsko sodišče je moralo nedovoljeno revizijo zavreči skladno s 377. členom ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 216/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-11-29

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta

Ker vrednost spornega predmeta ne presega zneska 1.000.000,00 SIT, revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za plačilo odškodnine v znesku 812.344,00 SIT. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sodbo prve stopnje.

Proti tej sodbi vlaga tožeča stranka revizijo. Uveljavlja revizijske razloge bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga, da revizijsko sodišče razveljavi obe sodbi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Revizija je bila vročena toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo (375. člen Zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP).

Sodba prve stopnje je bila izdana dne 12.11.1999, to je po uveljavitvi ZPP. Zato ne pride v poštev določba prvega odstavka 498. člena ZPP, po kateri se tudi po uveljavitvi ZPP iz leta 1999 uporabljajo prejšnji predpisi, če sta bila pred uveljavitvijo novega ZPP izdana na prvi stopnji sodba ali sklep, s katerima se je postopek pred sodiščem prve stopnje končal.

Po drugem odstavku 367. člena ZPP je v premoženjskih sporih revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000,00 SIT. V obravnavani zadevi se tožbeni zahtevek glasi na plačilo 812.344,00 SIT. Toliko je tudi vrednost spornega predmeta v postopku z revizijo. Ker vrednost spornega predmeta ne presega zneska 1.000.000,00 SIT, revizija ni dovoljena in jo je zato revizijsko sodišče zavrglo (377. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 388/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-11-15

revizija proti zavrženju revizije - sklep o mirovanju postopka - dovoljenost revizije

Sklep o ugotovitvi nastopa mirovanja postopka (še) ni sklep o tem, da je postopek pravnomočno končan. Pravdni stranki sta v pravnem pouku celo opozorjeni na svojo pravico, da smeta v zakonsko določenem roku predlagati nadaljevanje postopka. Sodišče prve stopnje je zato ravnalo prav, ko je zavrglo nedovoljeno revizijo.

Sodišče prve stopnje je zavrglo revizijo tožeče stranke, vloženo zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je to zavrnilo tožnikovo pritožbo zoper sklep sodišča prve stopnje o nastopu mirovanja postopka v tej pravdni zadevi. Zavrglo jo je kot nedovoljeno, ker je vložena zoper sklep, s katerim postopek ni bil končan.

Zoper sklep o zavrženju se je tožnik pritožil, sodišče druge stopnje je njegovo pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Tudi zoper ta pravnomočni sklep je tožnik vložil sicer pravočasno revizijo. V njej predlaga Vrhovnemu sodišču RS, naj opravi revizijo postopka, razveljavi izpodbijane sklepe in zadevo vrne sodišču prve stopnje v odločanje. Navaja tudi okoliščine v zvezi z veljavnostjo oporoke.

Oba pravnomočna sklepa sta bila izdana pred 14.7.1999, ko je stopil v veljavo Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99), zato je treba skladno z določilom prvega odstavka 498. člena tega zakona pri odločitvi upoštevati določila Zakona o pravdnem postopku, ki je veljal pred tem (iz leta 1977, ki se je uporabljal na podlagi 4.

člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Ur. l. RS/I, št. 1-6/91, UZITUL).

V postopku, ki je bil opravljen po 390. členu ZPP (1977), tožena stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

V 400. členu ZPP (1977) je določeno, da je revizija dovoljena tudi zoper sklep, s katerim je bil postopek pravnomočno končan. To pomeni, da zoper sklep, s katerim postopek ni pravnomočno končan, revizija ni dovoljena. Izjema od tega pravila je zapisana v tretjem odstavku istega člena: revizija je vselej dovoljena zoper pravnomočni sklep o zavrženju revizije - kakor tudi v tem primeru.

Sklep o ugotovitvi nastopa mirovanja postopka (še) ni sklep o tem, da je postopek pravnomočno končan. Pravdni stranki sta v pravnem pouku celo opozorjeni na svojo pravico, da smeta v zakonsko določenem roku predlagati nadaljevanje postopka (drugi odstavek 217. člena ZPP 1977). Sodišče prve stopnje je zato ravnalo v skladu s citiranimi zakonskimi določili, ko je zavrglo nedovoljeno revizijo (400. v zvezi s 389. členom ZPP 1977). Tudi sodišče druge stopnje je pravilno uporabilo (iste) procesnopravne predpise in je revizijski očitek o kršitvah pravdnega postopka neutemeljen. Revizijsko sodišče je moralo neutemeljeno revizijo zavrniti (400. v zvezi s 393. členom ZPP 1977).

ZPP (1977) člen 217, 217/2, 389, 400, 400/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 208/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-11-22

vrednost spornega predmeta - tožba za odpoved stanovanjske najemne pogodbe - višina neplačane najemnine

Vrednost spornega predmeta se v sporu zaradi odpovedi stanovanjske najemne pogodbe ne presoja po tem, koliko najemnine dolguje najemnik - toženec. Odločilna je vrednost, ki jo je tožnik navedel v tožbi.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku za odpoved stanovanjske najemne pogodbe za stanovanje v Novem mestu, naložilo toženki, naj stanovanje izprazni skupaj z uporabniki, in odločilo, da ji ne pripada drugo stanovanje.

Sodišče druge stopnje je toženkino pritožbo zavrnilo in potrdilo prvostopenjsko sodbo.

Toženka je vložila revizijo zoper drugostopenjsko sodbo in predlagala revizijskemu sodišču, naj spremeni sodbi nižjih sodišč in tožbeni zahtevek zavrne. Ob tem je še navedla, da bi moralo sodišče izdati sklep o ugotovitvi prave vrednosti zahtevka, saj je tožeča stranka na naroku 25.01.2000 izpovedala, da toženka dolguje 1,087.733,40 SIT in 118.346,00 SIT.

Tožeča stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Tožba v tej zadevi je bila sicer vložena in vročena toženi stranki že v času veljavnosti Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977, vendar pa je bila sodba sodišča prve stopnje izdana, ko je že veljal novi Zakon o pravdnem postopku iz leta 1999 (v nadaljevanju ZPP). V takšnem primeru se uporabi novi zakon (503. člen ZPP) in tako tudi v revizijskem postopku.

Gre za premoženjski spor z nedenarnim zahtevkom, kjer je treba navesti vrednost spornega predmeta. Ta je bila navedena v višini 100.000,00 SIT. Tožena stranka tej navedbi ni oporekala. Njeno stališče, da bi moralo sodišče na podlagi tretjega odstavka 44. člena ZPP ugotoviti pravo vrednost spornega predmeta, ker je toženkin dolg (zaradi neplačane najemnine) narasel na prej navedena zneska, pa ni pravilno, ker v tej zadevi ne teče spor zaradi izterjave neplačane najemnine, marveč zaradi odpovedi najema pogodbe in izpraznitve stanovanja.

V premoženjskih sporih je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1.000.000,00 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). Navedena vrednost spornega predmeta ne presega te meje. Revizija je zato nedovoljena, saj je vložena zoper sodbo, zoper katero je po zakonu ni mogoče vložiti (drugi odstavek 374. člena ZPP). Ker nedovoljene revizije ni zavrgla že sodnica prve stopnje, je moralo to storiti revizijsko sodišče (377. člen ZPP).

Odločitev o stroških je zajeta z izrekom o zavrženju revizije in temelji na prvem odstavku 165. člena in prvem odstavku 154. člena ZPP.

ZPP člen 44, 44/3, 367, 367/2, 374, 374/2, 377.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.