Sodba II Ips 549/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-06-13

povrnitev škode - duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti - vštevanje invalidnine - prosti preudarek

Odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti ni mogoče upoštevati kot zmnožek in seštevek prejetih prejemkov za obdobje nekaj let, marveč je treba po prostem preudarku upoštevati invalidnino, ki jo je tožnik prejel in ki jo bo prejemal, kot eno izmed okoliščin primera, ki vplivajo na pravično odškodnino za navedeno obliko škode. Pri tem pa je zmotno ocenilo, da je treba prisojeni znesek pred sodiščem prve stopnje znižati kar za 2,000.000,00 SIT. Ob upoštevanju podobnih primerov v sodni praksi, v katerih je oškodovanec prav tako prejemal invalidnino in jo je sodišče upoštevalo po prostem preudarku, je bila prisojena odškodnina za duševne bolečine za zmanjšanje življenjske aktivnosti v zneskih okrog 8,000.000,00 SIT, in to je revizijsko sodišče tudi priznalo.

Reviziji tožeče stranke se delno ugodi in se izpodbijana sodba sodišča druge stopnje delno spremeni, tako da morata toženi stranki - zavarovalnici in G. d.d. K. plačati tožniku M. P. namesto prisojenega zneska 3,718.013,55 SIT odškodnino v znesku 5,218.013,55 SIT (petmilijonovdvestoosemnajsttisočtrinajst tolarjev, petinpetdeset stotinov) z zamudnimi obrestmi, ki so določene v zakonu in tečejo od zneska 4,088.037,55 SIT od 16.12.1998 do plačila in od glavnice 1,129.976,00 SIT od zapadlosti posameznih zneskov, ki so navedeni v nespremenjenem delu sodbe sodišča prve stopnje, do plačila.

Sklep sodišča druge stopnje o povrnitvi pravdnih stroškov se glede prvotožene in petotožene stranke spremeni, tako da morata skupaj z drugotoženo stranko solidarno povrniti tožeči stranki pravdne stroške pred sodiščem prve stopnje v znesku 869.393,50 SIT, pri čemer je prvotožena stranka solidarno obvezana le do plačila zneska 852.385,50 SIT.

Sklep o tem, da mora tožeča stranka plačati prvotoženi stranki 77.371,00 SIT pritožbenih stroškov, se razveljavi.

Prvotožena in petotožena stranka morata nerazdelno povrniti tožeči stranki 224.315,00 SIT stroškov revizije, v 15 dneh, da ne bo potrebna prisilna izvršitev.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da morajo prvotožena stranka - zavarovalnica A., drugotožena stranka A. D. in petotožena stranka G. d.d. K. solidarno povrniti tožniku škodo, ki jo je utrpel v prometni nesreči dne 21.3.1992. Ugotovilo je namreč, da so zanjo odgovorne, tožbeni zahtevek proti četrtotoženi stranki - zavarovalnici B. in šetstotoženi stranki S. d.o.o. K. pa je zavrnilo, medtem ko je tožbeni zahtevek proti tretje toženi stranki B. R. tožeča stranka umaknila. Ko je sodišče ugotovilo obseg škode, je prvo, drugo in peto toženo stranko obsodilo na plačilo premoženjske in nepremoženjske škode v skupnem znesku 5,343.569,55 tolarjev z zamudnimi obrestmi, ki so določene v zakonu in tečejo od odškodnine za nepremoženjsko škodo od 16.12.1998 dalje, od odškodnine za premoženjsko škodo od posameznih glavnic in dni, ki so navedeni v izreku sodbe in od prisojene rente 35.000 tolarjev mesečno od prvega dne v mesecu dalje, do plačila. Za prvo toženo stranko - zavarovalnico A. je še dodalo, da odgovarja za škodo le do višine neizplačane zavarovalne vsote po polici št... do višine 5,425.308,70 tolarjev. Presežni tožbeni zahtevek je sodišče zavrnilo.

Proti tej sodbi sta se pritožili prvotožena in petotožena stranka, zato je pritožbeno sodišče odločalo le o njunih obveznostih. Pritožbi je v pretežnem delu zavrnilo, delno pa jima je ugodilo in sicer v delu, ki se nanaša na nepremoženjsko škodo za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti. Menilo je, da je pravična odškodnina za to obliko škode 6,500.000,00 tolarjev in ne 8,125.556,00 tolarjev, ki jo je prisodilo sodišče prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je ta znesek izračunalo tako, da je od pravične odškodnine 8,500.000,00 tolarjev za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti odštelo znesek 374.444,00 tolarjev, ki predstavlja valorizirano invalidnino za 60-odstotno invalidsko okvaro za čas od 20.1.1994 do 1.9.1997. Ker je treba upoštevati tudi invalidnino, ki jo bo tožnik prejemal v bodoče, je sodišče druge stopnje delno spremenilo sodbo prvega sodišča, tako da je prvotoženo zavarovalnico A. in petotoženo stranko G. d.d. K. obsodilo na plačilo 3,718.013,55 tolarjev odškodnine z zamudnimi obrestmi, ki so določene v zakonu in tečejo od zneska 2,588.037,55 tolarjev od 16.12.1998 dalje do plačila, od preostalih glavnic pa glede na zapadlost posameznih zneskov, ki so določeni v sodbi sodišča prve stopnje in jih sodišče druge stopnje ni spremenilo. Pritožbeno sodišče je poleg tega zavrnilo še tožbeni zahtevek za 1,625.556,00 tolarjev, kolikor znaša razlika zaradi znižane odškodnine.

Proti tistemu delu sodbe sodišča druge stopnje, s katerim je bila znižana odškodnina s 5,343.569,55 tolarjev na 3,718.013,55 tolarjev s pripadajočimi zamudnimi obrestmi, je tožeča stranka pravočasno vložila revizijo. Uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava in predlaga, naj revizijsko sodišče spremeni izpodbijano sodbo, tako da vzpostavi stanje, ki je določeno v sodbi sodišča prve stopnje. Revizijo vlaga torej samo zaradi prenizko prisojene odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti. Tožnik navaja, da se je sprijaznil s sicer prenizko prisojeno odškodnino in ni vložil pritožbe. Toda dodatno znižanje odškodnine se mu ne zdi utemeljeno. Pritožbenemu sodišču, ki je odškodnino znižalo za skoraj 2,000.000,00 tolarjev očita, da ni utemeljilo svoje odločitve. Tožnik se ne more sprijazniti z razlago "da bi glede na oblike posledic, ki so pri tožniku podane, in glede na duševne bolečine, ki jih zaradi tega trpi (kar vse je celovito opisano v prvostopni sodbi in te ugotovitve pritožbeno sodišče v celoti sprejema) pravična odškodnina znašala 6,500.000,00 tolarjev in ne 8,500.000,00 tolarjev." Trdi, da je odškodnina znižana pod mero pravične odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti, ki jo sicer priznava sodna praksa v podobnih primerih. Če se pritožbeno sodišče že sklicuje na ugotovitve prvega sodišča, bi moralo samo pojasniti, kaj opravičuje znižanje odškodnine, saj so posledice za tožnika naravnost tragične.

Po 390. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP 1977, Uradni list SFRJ, št. 4/77 do 27/90 in RS, št. 55/92) je bila revizija vročena toženim strankam, ki nanjo niso odgovorile, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo.

Revizijsko sodišče je odločalo po pravilih ZPP 1977, čeprav je 14. julija 1999 začel veljati nov procesni zakon. Razlog za to je v določilu prvega odstavka 498. člena novega Zakona o pravdnem postopku (Uradni list, št. 26/99), po katerem je treba nadaljevati postopek po prejšnjih pravilih, če je bila pred uveljavitvijo ZPP na prvi stopnji izdana sodba, s katero se je končal postopek pred sodiščem prve stopnje.

V reviziji je sporno edino vprašanje pravične odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti. Sodišče prve stopnje je natančno ugotovilo njen obseg in ga opisalo v utemeljitvi sodbe ter določilo, da znaša pravična odškodnina za to obliko nepremoženjske škode 8,500.000,00 SIT. Od tega je odštelo valorizirano invalidnino 374.444,00 SIT, ki ju je tožnik prejel v času od 20.01.1994 do 01.09.1997, ter prisodilo za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti 8,125.556,00 SIT. Po pritožbah prve tožene in pete tožene stranke, je sodišče druge stopnje v tem delu ugodilo pritožbama in odškodnino za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti znižalo na 6,500.000,00 SIT. Strinjalo se je, da je treba pri odmeri pravične odškodnine za to obliko nepremoženjske škode upoštevati invalidnino, ki jo je tožnik že prejel, pa tudi invalidnino, ki jo bo prejemal v bodoče. V utemeljitvi svoje sodbe je pravilno zapisalo, da odškodnine za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti ni mogoče upoštevati kot zmnožek in seštevek prejetih prejemkov za obdobje nekaj let, marveč je treba po prostem preudarku upoštevati invalidnino, ki jo je tožnik prejel in ki jo bo prejemal, kot eno izmed okoliščin primera, ki vplivajo na pravično odškodnino za navedeno obliko škode. Pri tem pa je zmotno ocenilo, da je treba prisojeni znesek pred sodiščem prve stopnje znižati kar za 2,000.000,00 SIT. Ob upoštevanju podobnih primerov v sodni praksi, v katerih je oškodovanec prav tako prejemal invalidnino in jo je sodišče upoštevalo po prostem preudarku, je bila prisojena odškodnina za duševne bolečine za zmanjšanje življenjske aktivnosti v zneskih okrog 8,000.000,00 SIT, in to je revizijsko sodišče tudi priznalo.

Glede na obrazloženo, je revizijsko sodišče, ki je ugotovilo, da je bilo zmotno uporabljeno materialno pravo, po prvem odstavku 395.

člena ZPP 1977 delno spremenilo izpodbijano sodbo. V ostalem je po 393. členu ZPP zavrnilo revizijo kot neutemeljeno.

Revizijsko sodišče je tožniku prisodilo iz naslova nepremoženjske škode za duševne bolečine zaradi zmanjšanja življenjske aktivnosti 8,000.000,00 SIT, kar je samo malo manj kot sodišče prve stopnje. Glede na to je tožnikov uspeh v pravdi praktično enak kot pred sodiščem prve stopnje in ni razloga za spremembo sklepa o stroških, ki ga je sprejelo prvostopenjsko sodišče. Sklep o povrnitvi stroškov pred sodiščem druge stopnje, ki tožniku nalaga povrnitev teh stroškov, ni utemeljen, ker je uspeh toženih strank s pritožbama minimalen. Je pa utemeljen zahtevek tožnika za povrnitev revizijskih stroškov, ki jih je sodišče odmerilo za sestavo revizije 1650 točk, za sodno takso za revizijo 40.000,00 SIT in davek za odvetniške storitve 35.815,00 SIT, kar skupaj znese 224.315,00 SIT in kar morata tožniku povrniti prvotožena in petotožena stranka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.