Sklep II Ips 378/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-02-14

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta

Vrednost spornega predmeta pod 1.000.000,00 SIT - revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je (s sodbo) zavrglo tožbo s primarnim zahtevkom na ugotovitev, da je kupoprodajna pogodba o prodaji stanovanja v Velenju, sklenjena med toženima strankama razveljavljena, zaradi česar je tožena stranka enako pogodbo za isto stanovanje dolžna skleniti s tožnikom, pa tudi s podrejenim zahtevkom na razveljavitev omenjene pogodbe in na dolžnost prve tožene stranke, da kupoprodajno pogodbo sklene s tožnikom.

Sodišče druge stopnje je (s sodbo) odločilo, da se pritožba tožeče stranke zavrne in potrdi sodba sodišča prve stopnje (čeprav bi zaradi zavrženja tožbe moralo biti pri sodišču prve stopnje odločeno s sklepom).

Proti odločitvi sodišča druge stopnje je tožeča stranka vložila revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava s predlogom na razveljavitev obeh odločitev nižjih sodišč in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo odločanje. Stanovanje, o katerem je spor, ni bilo pravilno ponudeno v odkup, zaradi česar tožnik do 17.03.1994 ni vedel, komu je prodano. Zato je dne 19.04.1994 vložena tožba pravočasna. Tožnik pa ima pomisleke tudi zaradi sestave senata sodišča druge stopnje, ki je odločalo o pritožbi. V uvodu odločitve je kot predsednik senata naveden sodnik M. B., na koncu sodbe pa je kot predsednica senata podpisana sodnica A. F.

Toženi stranki na revizijo nista odgovorili, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 375. člena ZPP, Zakona o pravdnem postopku - 1999).

Sodba, s katero se je v tej zadevi postopek pred sodiščem prve stopnje končal, je bila izdana dne 07.12.1999, torej po uveljavitvi ZPP (po določbi 503. člena je navedeni zakon začel veljati devetdeseti dan po objavi v Uradnem listu RS dne 15.04.1999, torej dne 14.07.1999), zaradi česar se po določbi prvega odstavka 498.

člena ZPP postopek nadaljuje po določbah ZPP. Dovoljenost revizije je zato treba presojati po drugem odstavku 367. člena ZPP: revizija ni dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 1,000.000 SIT.

Iz podatkov spisa je razvidno, da je tožeča stranka ob vložitvi tožbe dne 19.04.1994 označila vrednost spornega predmeta z zneskom 1.000.000 SIT (kasneje je v pripravljalni vlogi z dne 06.01.1997 to vrednost celo znižala na 100.000 SIT, čemur je sledila tudi prva tožena stranka v svoji vlogi z dne 11.02.1997). Iz zapisnika o glavni obravnavi pri sodišču prve stopnje dne 07.01.1997 sicer sledi, da je vrednost spornega predmeta označena z zneskom 2,201.845 SIT, kar je kot označba vrednosti spora povzeto tudi v sodbi sodišča prve stopnje, vendar pa se je to zgodilo že na drugem naroku za glavno obravnavo. Prvi narok o glavni obravnavi pri sodišču prve stopnje je bil namreč dne 15.02.1996. Obe pravdni strani sta se na njem spustili v obravnavanje glavne stvari, sodišče prve stopnje pa tedaj ni postopalo v skladu z določbo tretjega odstavka 40. člena ZPP 1977, ki je tedaj bil veljaven procesni predpis. Vrednost spornega predmeta, odločilno za pravico do revizije kot izrednega pravnega sredstva, je bilo namreč mogoče določiti s sklepom sodišča najpozneje na pripravljalnem naroku, če tega naroka ni bilo pa na glavni obravnavi pred začetkom obravnavanja glavne stvari. Kasneje določena vrednost spornega predmeta za presojo o dovoljenosti revizije torej nima vpliva.

Obvelja, da po določbi drugega odstavka 367. člena ZPP v tožbi tožeče stranke označena vrednost spornega predmeta v znesku 1,000.0000 SIT ne presega predpisanega zneska, ki bi še omogočal pravico do revizije.

Po povedanem je revizijsko sodišče nedovoljeno revizijo po določbi 377. člena ZPP zavrglo.

Po določbi prvega odstavka 328. člena ZPP lahko predsednik senata kadarkoli popravi napake v imenih in neskladnost prepisa sodbe z izvirnikom. Res je, da predsednica senata, ki je podpisala sodbo sodišča prve stopnje, ni istovetna z navedbo predsednika senata v uvodu te sodbe, vendar je to napako mogoče po povedanem vsak čas odpraviti.

ZPP člen 367, 367/2, 377, 498, 498/1. ZPP (1977) člen 40, 40/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.