Sodba II Ips 489/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-06-13

privatizacija stanovanj - plačilo kupnine - valorizacija kupnine - obročno odplačevanje kupnine - plačilo zakonskih zamudnih obresti - zmotna uporaba materialnega prava

Stanovanjski zakon je pri odkupu stanovanj s plačilom kupnine v več letih predvidel valorizacijo s spreminjanjem vrednosti točke in ni predpisal obrestovanja. Zato tožnika nista dolžna plačati obresti, ki jih je določilo pritožbeno sodišče. Revizija utemeljeno uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava. Zamudne obresti bosta tožnika dolžna plačati po določilih ZOR samo v primeru, če bosta prišla v zamudo s plačilom pologa, ki ga morata plačati v 60-ih dneh po sklenitvi pogodbe iz I. točke izreka prve sodbe, ali če bosta zamudila plačilo katerega od mesečnih obrokov.

Ker je torej sodišče druge stopnje deloma zmotno uporabilo materialno pravo, ko je določilo, da morata tožnika plačati obresti od kupnine še pred sklenitvijo prodajne pogodbe, je revizijsko sodišče po prvem odstavku 395. člena ZPP 1977 izrek o plačilu kupnine spremenilo tako, da je tožnikoma naložilo plačilo kupnine, brez obresti.

Reviziji se ugodi in se sodba sodišča druge stopnje v zadnjih treh vrsticah izreka pod II. 2. spremeni, tako da znaša kupnina za enosobno stanovanje s kabinetom v prvem nadstropju stanovanjske hiše ... v Mariboru 1.324.018,50 SIT (z besedo: en milijon tristoštiriindvajsettisočosemnajst tolarjev, 50 stotink) in morata tožnika S. R. in M. R. plačati drugotoženi stranki E. d.d. M. 10 % od kupnine v 60-ih dneh po sklenitvi pogodbe, preostanek kupnine pa v 20 letih, pri čemer morajo biti mesečni obroki ves čas odplačevanja v vrednosti enakega deleža stanovanja.

Toženi stranki I. K. in E. d.d. M. morata nerazdelno povrniti tožeči stranki S. R. in M. R. 98.995 SIT stroškov revizije.

Sodišče prve stopnje je združilo v skupno obravnavanje tožbo tožnikov S. R. in M. R., s katero sta zahtevala od tožencev I. K. in E. d.d. M. razveljavitev kupoprodajne pogodbe za enosobno stanovanje s kabinetom številka 13 v prvem nadstropju hiše v M. in sklenitev kupoprodajne pogodbe s tožnikoma; ter tožbo prvega toženca I. K.

proti tožnikoma S. R. in M. R. zaradi izpraznitve stanovanja. Po izvedenem dokaznem postopku je v zvezi s prvim tožbenim zahtevkom pod I. razsodilo, da mora drugotožena stranka E. d.d. M. s tožečima R. sklenitvi prodajno pogodbo, s katero jima bo na podlagi določb Stanovanjskega zakona prodala enosobno stanovanje s kabinetom v prvem nadstropju stanovanjske hiše v Mariboru zgrajene na parceli št. 2345 k.o..., v izmeri 46,9 m2 za kupnino 1.709.525,90 SIT z 10 odstotnim pologom in z odplačevanjem preostanka kupnine v 20 letih ter dovolila vknjižbo etažne lastninske pravice na oba tožnika, na vsakega do ene polovice, sicer bo pogodbo nadomestila pravnomočna sodba. Presežni tožbeni zahtevek glede razveljavitve kupoprodajne pogodbe, ki sta jo 20.12.1991 sklenili toženi stranki in s katero je drugotožena stranka prodala sporno stanovanje ter tožbeni zahtevek za plačilo nižje kupnine, je zavrnilo. Pod II. je razsodilo tudi o tožbenem zahtevku I. K., češ da R. nezakonito uporabljata sporno stanovanje in ga morata v 60 dneh izprazniti ter prepustiti I. K., tako da ga je zavrnilo.

Po pritožbi obeh pravdnih strank je sodišče druge stopnje razveljavilo zavrnilni del sodbe pod II. točko izreka in v celoti zavrglo pritožbo I. K.; pritožbi R. pa je delno ugodilo in izpodbijano sodbo pod I. spremenilo, tako da je ugodilo tožbenemu zahtevku in razveljavilo kupoprodajno pogodbo, ki sta jo 20.12.1991 sklenili toženi stranki I. K. in E. d.d. M. ter spremenilo odločitev o obsegu določene kupnine, ki jo morata plačati R., tako da je določilo kupnino za sporno stanovanje na 1.324.018,50 tolarjev "vključno z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 18.02.1994 do plačila 10 odstotnega pologa".

Proti sodbi sodišča druge stopnje, s katero je postala pravnomočna prva sodba, sta tožnika S. R. in M. R. vložila revizijo in sicer proti tistemu delu odločitve drugostopenjskega sodišča, ki jima nalaga obveznost plačila zakonskih zamudnih obresti od kupnine od 18.02.1994 do plačila 10 odstotnega pologa. Uveljavljata revizijski razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlagata spremembo izpodbijanega dela sodbe, tako da se obrestna obveznost tožnikov pri plačilu kupnine izpusti. Trdita, da sodišče druge stopnje s svojo odločitvijo o obveznosti plačila zakonskih zamudnih obresti ni ugodilo pritožbi tožnikov, marveč je njun položaj poslabšalo. Zakonske zamudne obresti od glavnice za čas od 18.02.1994 do 01.07.2000 znašajo namreč 5.441.116,70 SIT, tako da skupaj z določeno kupnino znesejo 6.765.134,70 SIT. Tolikšna kupnina presega tržno vrednost stanovanja in izniči namen stanovanjskega zakona o privilegiranem odkupu stanovanj. Za določitev plačila zamudnih obresti ni nobene pravne podlage, saj tožnika nista bila v nikakršni zamudi. Če jima drugotožena stranka, kljub pravočasno vloženi zahtevi za odkup stanovanja, ni hotela prodati stanovanja in ju je prisilila v dolgotrajni pravdni postopek, nista odgovorna. Z zamudnimi obrestmi tudi ni zagotovljena realna vrednost stanovanja po stanovanjskem zakonu na dan odkupa, kot to zmotno ocenjuje sodišče druge stopnje, kajti te obresti močno presegajo inflacijo, kar najbolj pokaže primerjava vrednosti točke, upoštevane pri izračunu kupnine po stanovanjskem zakonu. Le-ta je 18.02.1994 znašala 124,50 SIT, medtem ko znaša v času revizije 178,18 SIT, kar je 30 odstotni porast in ni primerljiv s kupnino, ki jo je določilo drugostopenjsko sodišče.

Po 390. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP 1977, Uradni list SFRJ, št. 4/77-35/91 in RS, št. 55/92) je bila revizija vročena toženima strankama, ki nanjo nista odgovorili, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo.

Uvodoma je treba pojasniti, da je revizijsko sodišče uporabljalo določila ZPP 1977, ker je v prvem odstavku 498. člena sedaj veljavnega Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št.

26/99) določeno, da je treba nadaljevati postopek po prejšnjih procesnih pravilih, če je bila pred uveljavitvijo ZPP na prvi stopnji izdana sodba, s katero se je končal postopek pred sodiščem prve stopnje.

Stanovanjski zakon (SZ, Uradni list RS, št. 18/91-1/2000) je v posebnem poglavju predvidel lastninjenje in privatizacijo stanovanj in stanovanjskih hiš. V členih od 111. do 116. je določil lastnike stanovanj, v členih od 117. do 122. pa jim je naložil dolžnost prodaje stanovanj in stanovanjskih hiš osebam, ki so bile ob uveljavitvi SZ imetniki stanovanjske pravice ali ožji družinski člani. Ker sta imela tožnika to lastnost, jima mora E. d.d. M.

prodati sporno stanovanje. Glede na to, da sta sodišči prve in druge stopnje ugotovili, da sta zahtevala odkup pred iztekom roka iz 123. člena SZ, torej pred 19.11.1993, sta upravičena do odkupa stanovanja po ceni, ki se izračuna z upoštevanjem vrednosti točke v času, ko bi jima morala drugotožena stranka prodati stanovanje. Ker bi ga morala prodati v 30-ih dneh po vložitvi zahteve za odkup, je merodajna vrednost točke dne 18.12.1993. Sodišče druge stopnje je zato pravilno upoštevalo vrednost točke 124,50 tolarjev in izračunalo polno kupnino v znesku 1.891.455 tolarjev. Ker sta tožnika uveljavljala odkup z 10 odstotnim pologom in plačilom preostanka v 20 letih (tretji odstavek 117. člena SZ), sta upravičena do 30 odstotnega popusta, tako da morata plačati kupnino v znesku 1.324.018,50 tolarjev in sicer 10 odstotkov v 60-ih dneh po sklenitvi pogodbe, preostale obroke pa ob zapadlosti v posameznih mesecih.

Stanovanjski zakon je pri odkupu stanovanj s plačilom kupnine v več letih predvidel valorizacijo s spreminjanjem vrednosti točke in ni predpisal obrestovanja. Zato tožnika nista dolžna plačati obresti, ki jih je določilo pritožbeno sodišče. Revizija utemeljeno uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava. Zamudne obresti bosta tožnika dolžna plačati po določilih Zakona o obligacijskih razmerjih (ZOR, Uradni list SFRJ, št. 29/78-57/89) samo v primeru, če bosta prišla v zamudo s plačilom pologa, ki ga morata plačati v 60-ih dneh po sklenitvi pogodbe iz I. točke izreka prve sodbe, ali če bosta zamudila plačilo katerega od mesečnih obrokov.

Ker je torej sodišče druge stopnje deloma zmotno uporabilo materialno pravo, ko je določilo, da morata tožnika plačati obresti od kupnine še pred sklenitvijo prodajne pogodbe, je revizijsko sodišče po prvem odstavku 395. člena ZPP 1977 izrek o plačilu kupnine spremenilo tako, da je tožnikoma naložilo plačilo kupnine, brez obresti. Pri odločanju o reviziji ni našlo bistvenih kršitev iz 10. točke drugega odstavka 354. člena ZPP 1977, ki jih mora upoštevati po uradni dolžnosti (386. člen ZPP 1977). Drugih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, ki jih revizija sicer navaja, izrecno ne obrazloži, zato je šteti, da v postopku pred sodiščema prve in druge stopnje ni bilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka.

Glede na to, da sta tožnika z revizijo uspela, sta po prvem in drugem odstavku 154. člena v zvezi z drugim odstavkom 166. člena ZPP 1977 upravičena do povrnitve pravdnih stroškov, ki sta jih imela z revizijo. Le-te je sodišče odmerilo v skladu z Odvetniško tarifo tako, da je priznalo 50 odvetniških točk za pogovor pred revizijo, 450 točk za sestavo revizije in 50 točk za obrazložitev poročila stranki ter 55 točk za zastopanje dveh oseb, tako da je priznalo 605 točk po 100 tolarjev. Poleg tega je priznalo še prispevek za davek na dodano vrednost 11.495 tolarjev in 27.000 tolarjev za sodno takso za revizijo. Tako je priznalo vsega skupaj 98.995 tolarjev stroškov, ki jih morata povrniti toženi stranki.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.