TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 93/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-23

stvarna pristojnost - krajevna pristojnost - odločitev po uradni dolžnosti - vročitev tožbe zaradi odgovora

Vročitev tožbe sledi predhodnemu preizkusu in ker je bila tožba tožencu vročena dne 19.2.1996, je bil s tem predhodni preizkus tožbe končan. To pa pomeni, da se okrožno sodišče od tedaj dalje po uradni dolžnosti ne more več izreči za nepristojno za zadeve iz pristojnosti okrajnega sodišča (drugi odstavek 19. člena ZPP), prav tako se od tedaj dalje ne more izreči po uradni dolžnosti za krajevno nepristojno (drugi odstavek 22. člena ZPP).

Za odločanje v tej zadevi je pristojno Okrožno sodišče v Kopru.

Tožeča stranka je dne 29.1.1996 vložila pri Okrožnem sodišču v Kopru tožbo zoper A., d.d. K. zaradi plačila 1.188.076,90 SIT s pripadki. V tožbi je postavljen še podredni zahtevek za plačilo enakega zneska proti drugemu tožencu T. P. za primer, če bi sodišče zavrnilo zahtevek zoper prvo toženo stranko. Dne 8.1.2001 je tožeča stranka umaknila tožbo zoper A. d.d., tako da je odtlej tožba vložena samo še zoper T. P.. Po delnem umiku tožbe, ko ni šlo več za gospodarski spor, se je Okrožno sodišče v Kopru s sklepom opr. št. P 61/2002 z dne 20.2.2002 izreklo za nepristojno in odstopilo zadevo Okrajnemu sodišču v Domžalah kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču. To sodišče pristojnosti ni sprejelo in je s sklepom opr. št. P 68/2002 z dne 16.8.2002 sprožilo spor o pristojnosti.

Iz spisa Okrožnega sodišča v Kopru opr. št. Pg 233/96 je razvidno, da je bila tožba vročena obema toženima strankama s pozivom za odgovor. Toženec T. P. je tožbo prejel dne 19.2.1996. Dne 15.5.1996 je odvetnik ... sporočil sodišču, da zastopa tega toženca in predlagal, da ga sodišče obvešča o procesnih dejanjih.

Priprave za glavno obravnavo obsegajo predhoden preizkus tožbe, vročitev tožbe tožencu zaradi odgovora in razpis glavne obravnave (269. člen Zakona o pravdnem postopku, oz. 277. člen Zakona o pravdnem postopku iz leta 1977). Vročitev tožbe sledi predhodnemu preizkusu in ker je bila tožba tožencu vročena dne 19.2.1996, je bil s tem predhodni preizkus tožbe končan. To pa pomeni, da se okrožno sodišče od tedaj dalje po uradni dolžnosti ne more več izreči za nepristojno za zadeve iz pristojnosti okrajnega sodišča (drugi odstavek 19. člena ZPP), prav tako se od tedaj dalje ne more izreči po uradni dolžnosti za krajevno nepristojno (drugi odstavek 22. člena ZPP). Enako izhaja iz drugega odstavka 274. člena ZPP. Okrožno sodišče v Kopru je sklepalo o svoji nepristojnosti po tem, ko je bil predhodni preizkus tožbe že opravljen. Tedaj je bilo za takšno odločitev že prekludirano. Sklep opr. št. P 61/2002 z dne 20.2.2002 zato ni pravilen. Okrožno sodišče v Kopru se glede na navedeno ni več moglo po uradni dolžnosti izreči za nepristojno.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 99/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča

Dejstvo, da tožnika kot odvetnika v pokoju sodniki poznajo, ne more predstavljati ovire za nemoten potek postopka.

Predlogu, da se za postopanje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče, se ne ugodi.

V tej zadevi je bilo s sodbo Temeljnega sodišča v Kranju, enote v Kranju opr. št. P 29/84 z dne 11.2.1987 v zvezi s sodbo Višjega sodišča v Ljubljani opr. št. II Cp 1585/86 pravnomočno razsojeno, da morata toženca nerazdelno plačati tožniku 1.182.010 din z zamudnimi obrestmi. Prvi toženec, ki sicer navaja drugo opravilno številko drugostopenjske sodbe, je pri Okrajnem sodišču v Trebnjem vložil predlog za obnovo postopka. V njem predlaga, naj se prenese pristojnost na to sodišče, ker ima tožnik kot nekdanji odvetnik na sodišču v Kranju in drugod še vedno stanovske kolege in prijatelje, v katerih nepristranost odločanja utemeljeno dvomi.

S tem toženec predlaga delegacijo pristojnosti na Okrajno sodišče v Trebnjem.

Dejstvo, da tožnika kot odvetnika v pokoju sodniki poznajo, ne more predstavljati ovire za nemoten potek postopka. To tudi ni razlog, da bi bilo mogoče dvomiti v nepristranost sodnikov (kar je sicer lahko le podlaga za izločitev konkretnega sodnika, ne pa za delegacijo pristojnosti). Sodniki pri opravljanju svojega dela vsakodnevno komunicirajo z odvetniki in to je nujno povezano tako z delom sodnikov, kot tudi odvetnikov. Vendar to samo po sebi ne predstavlja nobene motnje v delu sodišča. Zato razlogi po 67. členu Zakona o pravdnem postopku niso podani.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 49/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-17

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - zavrženje revizije

Zaradi prenizke vrednosti spornega predmeta revizija ni dovoljena.

Sodišče prve stopnje je toženi stranki naložilo, da mora plačati tožniku znesek 450.000 SIT s pripadki. Pritožbo toženca je sodišče druge stopnje zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Toženec vlaga revizijo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava in predlaga spremembo izpodbijane sodbe z zavrnitvijo tožbenega zahtevka, ali pa razveljavitev sodb nižjih sodišč in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Vztraja pri tem, da je v pravdi pasivno legitimirano le podjetje, katerega direktor je toženec. Toženčeva pritožba je bila napak interpretirana. Ni res, da bi pritožba zatrjevala, da je tožniku škodo povzročilo podjetje O. d.o.o. Iz ugotovljenih dejstev izhaja, da je bil v posesti odvzete opreme M. H., morda pa tudi podjetje G.. Niti toženec niti podjetje T. d.o.o. nista mogla vedeti, da naj ne bi bil posestnik premičnine tudi njen lastnik.

Revizija je bila vročena tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 375. člena ZPP - Zakona o pravdnem postopku - 1999).

Postopek pred sodiščem prve stopnje se je v tej zadevi končal po 14.07.1999, torej po uveljavitvi novega ZPP. Glavna obravnava, na kateri je sodišče prve stopnje izdalo sodbo, je bila namreč dne 09.10.2000. Zato je treba po določbi prvega odstavka 498. člena ZPP glede dovoljenosti revizije uporabiti določbe novega ZPP, ne pa dotedanjih procesnih predpisov (ZPP 1977). Po določbi drugega odstavka 367. člena ZPP pa je revizija v premoženjskih sporih dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000 SIT. V obravnavanem primeru je tožencu naloženo, da mora tožniku plačati znesek 450.000 SIT, zaradi česar revizija ni dovoljena. Po določbi 377. člena ZPP pa nedovoljeno revizijo zavrže revizijsko sodišče s sklepom, če tega ni storilo že sodišče prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 707/2009, enako tudi VS RS Sklep II Ips 846/2009, VS RS Sklep II Ips 760/2009, VS RS Sklep II Ips 685/2009, VS RS Sklep II Ips 490/2009
Sklep I R 98/2002, enako tudi sklep I R 6/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-16

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - sorodstveno razmerje med delavcem pristojnega sodišča in pravdno stranko

Predlog za delegacijo pristojnosti je utemeljen ker v pravdi kot tožnik nastopa oče, kot toženka pa stara mati A. A., ki je zaposlena na sodišču kot strojepiska in ki je v zadevi predlagana tudi za pričo, predlagajoče sodišče pa je relativno majhno.

Za odločanje v zadevi se določi Okrajno sodišče v Ajdovščini.

Na Okrajnem sodišču v Novi Gorici teče odškodninski spor med pravdnima strankama. Okrajno sodišče v Novi Gorici je predlagalo, da vrhovno sodišče določi za postopanje v zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, ker nastopata v pravdi kot tožnik oče, kot toženka pa stara mati A. A., ki je zaposlena na sodišču kot strojepiska in ki je v zadevi predlagana tudi za pričo. Zaradi tega in ker je predlagajoče sodišče relativno majhno, obstajajo po mnenju predlagajočega sodišča tehtni razlogi, ki utemeljujejo predlagano delegacijo drugega sodišča.

Po določilu 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vrhovno sodišče ocenjuje, da v predlogu navedeni razlogi glede na okoliščine celotnega spora pravdnih strank predstavljajo tehtne razloge v smislu 67. člena ZPP, ki utemeljujejo predlagano delegacijo. Zato je vrhovno sodišče predlogu ugodilo in določilo za postopanje v zadevi Okrajno sodišče v Ajdovščini.

Opr. št: I R 6/2002, ECLI:SI:VSRS:2002:I.R.6.2002

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III R 54/2004, enako tudi III R 48/2004
Sklep I R 92/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-17

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - prenos pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča

Okoliščina, da je stvarno in krajevno pristojno isto sodišče, ki je odredilo pripor in izreklo oprostilno sodbo, sama po sebi še ne predstavlja tehtnega razloga za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče. Trditev v predlogu, da bi sojenje pri Okrožnem sodišču na Ptuju porajalo dvom v nepristranskost in neodvisnost, je nekonkretizirana.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Tožeča stranka je vložila proti toženi stranki tožbo zaradi plačila odškodnine v znesku 2,100.000 SIT, pri čemer je kot stvarno in krajevno pristojno sodišče v skladu z določbami Zakona o pravdnem postopku (ZPP) izbralo za sojenje stvarno in krajevno pristojno Okrožno sodišče na Ptuju. To sodišče pa je podalo predlog, naj v skladu z določbo 67. člena ZPP v zadevi sodi drugo stvarno pristojno sodišče v državi. Tožeča stranka vtožuje odškodnino, ker je Okrožno sodišče na Ptuju proti njej odredilo pripor, ki je skupaj trajal 134 dni, končno pa je bila obtožbe pravnomočno oproščena. Po mnenju predlagatelja bi sojenje pred Okrožnim sodiščem na Ptuju v javnosti lahko porajalo dvom v nepristranskost in neodvisnost sodišča, ker je tožeča stranka bila v priporu na podlagi odločitve stvarno in krajevno pristojnega sodišča.

Po določbi 67. člena ZPP lahko Vrhovno sodišče RS na predlog stranke ali sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Tožnik je vložil tožbo proti državi R Sloveniji. Okrožno sodišče na Ptuju je namreč odredilo proti njemu pripor, izreklo pa je tudi oprostilno sodbo, zaradi katere naj bi se izkazalo, da mu je nastala škoda zaradi neupravičenega pripora. V odškodninski pravdi bo sodišče moralo ugotavljati obstoj škode in odškodninsko odgovornost tožene stranke. Okoliščina, da je stvarno in krajevno pristojno isto sodišče, ki je odredilo pripor in izreklo oprostilno sodbo, sama po sebi še ne predstavlja tehtnega razloga za prenos krajevne pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče.

Trditev v predlogu, da bi sojenje pri Okrožnem sodišču na Ptuju porajalo dvom v nepristranskost in neodvisnost, je nekonkretizirana. Po določbi drugega člena Zakona o sodniški službi mora namreč vsak sodnik pri uresničevanju svojih pravic vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe. Neutemeljen predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča je bilo zato treba zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 101/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-24

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - sorodstvo stranke in sodnika manjšega sodišča

Tehten razlog v smislu smotrne delegacije je tudi primer, ko nastopa kot stranka sorodnik sodnika na sodišču, kjer dela malo sodnikov. Ob takšni okoliščini bi se namreč lahko porodil dvom o nepristranskosti odločanja in korektnosti postopka na tem sodišču.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v Celju.

Predsednica Okrajnega sodišča v Velenju je poslala na vrhovno sodišče predlog, naj se za zastopanje (gotovo je mišljeno: postopanje) določi drugo stvarno pristojno sodišče. Predlog pojasnjuje s tem, da je toženka sestrična sodnice tamkajšnjega sodišča in da sta bili že dve zadevi, v katerih so stranke sorodniki sodnice, določena Okrajno sodišče v Celju oziroma Okrajno sodišče v Žalcu.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da obravnava zadevo, če so za to tehtni razlogi.

Med te je treba uvrstiti tudi primer, ko nastopa kot stranka sorodnik sodnika na sodišču, kjer dela malo sodnikov. Ob takšni okoliščini bi se namreč lahko porodil dvom o nepristranskosti odločanja in korektnosti postopka na tem sodišču. Smotrna delegacija je torej umestna.

Sodišče v takšnem primeru določi drugo sodišče, ki je najbližje sodišču, in to z vidika pravdnih strank. Zato je v tem primeru, ko sta obe stranki iz ..., določilo za obravnavanje te zadeve Okrajno sodišče v Celju.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III R 54/2004, enako tudi III R 48/2004
Sklep II Ips 116/2002, enako tudi sklep II Ips 653/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-11-06

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - revizija zoper odločitev o obrestih - stranske terjatve - zavrženje revizije

Kadar je zahtevek za plačilo obresti postavljen poleg zahtevka za plačilo glavnice, se šteje kot postranska terjatev.

Sodišče prve stopnje je ob drugem sojenju razsodilo, da mora tožena stranka plačati tožnikom odškodnino za negmotno škodo zaradi smrti njihovega očeta oziroma moža, in sicer prvi in tretji tožeči stranki po 1.500.000 SIT ter ostalim po 1.200.000 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izdaje sodbe, medtem ko je v presežku glede plačila glavnice in zakonskih zamudnih obresti za čas od 14.6.1997 do izdaje sodbe 15.2.2000 zavrnilo.

Sodišče druge stopnje je pritožbi tožeče stranke delno ugodilo in prvostopenjsko sodbo v obrestnem delu tako spremenilo, da mora tožena stranka plačati zakonske zamudne obresti še za čas od 9.11.1998 (od dneva izdaje prve prvostopenjske sodbe) do 15.2.2000, medtem ko je v ostalem pritožbo zavrnilo.

Tožeča stranka je proti tej sodbi vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prave in predlagala, naj vrhovno sodišče sodbi nižjih sodišč tako spremeni, da se tožnikom priznajo od dosojenega zneska odškodnine zamudne obresti še za čas od 14.6.1997 do 9.11.1998. Kot sporno vrednost v reviziji je navedla 2,771.450 SIT.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Zakon o pravdnem postopku (ZPP) dovoljuje revizijo kot izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo v premoženjskih sporih, če vrednost izpodbijanega dela sodbe presega 1.000.000 SIT. Merilo za ugotovitev vrednosti spornega predmeta določa 39. člen ZPP, in sicer da se vzame samo vrednost glavnega zahtevka, medtem ko se obresti in druge postranske terjatve ne upoštevajo, če se ne uveljavljajo kot glavni zahtevek. Kadar je zahtevek za plačilo obresti postavljen poleg zahtevka za plačilo glavnice, se torej šteje kot postranska terjatev. Te narave obrestni zahtevek ne izgubi niti takrat, ko ostane v postopku z revizijo (v tu obravnavanem primeru že v postopku s pritožbo) sporna le še odločitev o obrestih. Le če so bile obresti osnovni oziroma edini razlog za začetek pravde, se štejejo kot glavni zahtevek. V primerih, kot je obravnavani, je treba torej sklepati, da vrednosti spornega predmeta po pravilih procesnega prava ni in da potemtakem revizija, ki izpodbija le odločitev o obrestih kot postranski terjatvi, ni dovoljena, ker je vložena zoper sodbo, zoper katero je ni mogoče vložiti (drugi odstavek 374. člena ZPP). Tako ni mogoče upoštevati sporne vrednosti, ki so jo tožniki navedli v reviziji. Nedovoljeno revizijo je bilo treba zavreči (377. člen ZPP).

S to odločitvijo je zajeta tudi odločitev o revizijskih stroških (prvi odstavek 165. člena ZPP).

ZPP člen 39, 367, 367/2, 374, 374/2, 377.

Opr. št: II Ips 653/2001, ECLI:SI:VSRS:2001:II.IPS.653.2001

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep II Ips 514/2003, enako tudi sklep II Ips 264/2002
Sklep I R 105/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-10-30

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - znanstvo sodnikov pristojnega sodišča in stranke

Razlogi morajo biti namreč tehtne narave, tako da delegacijo drugega sodišča objektivno utemeljujejo. Zatrjevano osebno znanstvo sodnikov z eno od pravdnih strank pa samo po sebi ne predstavlja tehtnega razloga v smislu 67. člena ZPP.

Na Okrajnem sodišču v Velenju teče med pravdnima strankama spor zaradi plačila terjatve 75.587,90 SIT s pripadki. Navedeno sodišče je predlagalo, da vrhovno sodišče določi za postopanje v zadevi drugo stvarno pristojno sodišče iz razloga, ker je toženec osebni znanec vseh sodnikov sodišča, kar naj bi bil tehten razlog, da se za obravnavanje zadeve določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Po določilu 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vrhovno sodišče ocenjuje, da razlogi, ki jih vsebuje predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča za postopanje v zadevi, ne predstavljajo okoliščin, ki jih navedeno postopkovno določilo določa kot predpostavke, da se lahko določi drugo stvarno pristojno sodišče. Razlogi morajo biti namreč tehtne narave, tako da delegacijo drugega sodišča objektivno utemeljujejo. Zatrjevano osebno znanstvo sodnikov z eno od pravdnih strank pa samo po sebi ne predstavlja tehtnega razloga v smislu 67. člena ZPP. Zato vrhovno sodišče predlogu ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 58/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-09-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - dvom v nepristranskost sodišča

Toženec zatrjuje le, da naj bi bil v kazenskem postopku utemeljeno spoznan za krivega, zaradi česar "utemeljeno meni", da tudi v civilni pravdi ne bo deležen pravičnega sojenja", vse skupaj pa povezuje z dejstvom, da naj bi bil eden od tožnikov policist v kraju, ki ga zajema območje sodišča, pri katerem je bila tožba vložena. Te trditve pa ne predstavljajo "drugih tehtnih razlogov" v smislu 67. člena ZPP.

Predlogu za določitev krajevne pristojnosti drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Tožeča stranka je vložila dne 31.7.2001 pri Okrajnem sodišču v Šmarju pri Jelšah proti toženi stranki tožbo na plačilo odškodnine.

Tožena stranka je vložila odgovor na tožbo in v njem predlagala, naj Vrhovno sodišče določi za obravnavanje zadeve drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu je navedla, da tožniki utemeljujejo svoj odškodninski zahtevek na kazenski sodbi, ki jo je izdalo sodišče, pri katerem je vložena tudi odškodninska tožba. Že v rednih in izrednih pravnih sredstvih, ki jih je toženec vložil proti kazenski sodbi, je bilo navedeno, da Okrajno sodišče v Šmarju pri Jelšah ni bilo nepristransko, saj je AA policist v kraju sodišča in zato sodeluje s sodiščem. Te navedbe v kazenskem postopku (tudi pri obravnavanju zahteve za varstvo zakonitosti) sicer niso bile upoštevane, vendar pa je toženec še vedno prepričan, da je bil po krivičnem obsojen. Ravno tako je prepričan, da tudi v civilni pravdi ne bo deležen pravičnega sojenja. Za odločanje v zadevi naj se zato določi drugo sodišče, po možnosti sodišče izven območja Višjega sodišča v Celju.

Po določilu 67. člena ZPP lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. To določilo je izjema od pravil, ki določajo pristojnost sodišča za odločanje v civilnih sporih. Z njim je zakonodajalec omogočil, da najvišje sodišče v državi določi, naj v zadevi postopa sodišče, ki sicer ne bi bilo pristojno, če drugače ni mogoče opraviti postopka, če gre za razloge smotrnosti, ki so izjemni in jih zakonodajalec ni predvidel, ali za druge tehtne razloge.

Razloga smotrnosti, ki je temeljni namen za to, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije uredi pristojnost sodišč drugače, kot je predvideno v zakonu, toženec ne zatrjuje. Zatrjuje le, da naj bi bil v kazenskem postopku neutemeljeno spoznan za krivega, zaradi česar "utemeljeno meni, da tudi v civilni pravdi ne bo deležen pravičnega sojenja", vse skupaj pa povezuje z dejstvom, da naj bi bil eden od tožnikov policist v kraju, ki ga zajema območje sodišča, pri katerem je bila tožba vložena. Te trditve pa ne predstavljajo "drugih tehtnih razlogov" v smislu 67. člena ZPP. Zato predlogu ni bilo mogoče ugoditi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 72/2002
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2002-09-19

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - sorodstvo stranke in predsednika pristojnega sodišča

Ker je toženec mož predsednice pristojnega sodišča in ker je zaradi sedeža svoje pisarne v pogostih službenih odnosih s sodniki tega sodišča, je predlog za delegacijo pristojnosti utemeljen.

Za odločanje v tej zadevi se določi kot pristojno sodišče Okrajno sodišče v Škofji Loki.

Tožnika sta pri Okrajnem sodišču v ... vložila tožbo zoper toženca zaradi plačila terjatve 355.860 SIT. Po prejemu zadeve je Okrajno sodišče v ..., ki je stvarno in krajevno pristojno za rešitev spora, predlagalo vrhovnemu sodišču, da določi za rešitev zadeve drugo pristojno sodišče, ker je toženec mož predsednice tega sodišča in ker je zaradi sedeža svoje pisarne v ... v pogostih službenih odnosih s sodniki navedenega sodišča.

Po določilu 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V predlogu navedene okoliščine predstavljajo po oceni vrhovnega sodišča tehten razlog, da se za obravnavanje predmetne zadeve določi drugo stvarno pristojno sodišče. Zato je predlogu ugodilo in za odločanje v zadevi določilo Okrajno sodišče v Škofji Loki.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.