Sodba II Ips 58/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-04-19

preživljanje otroka - razpolaganje z zahtevkom za preživnino - višina preživnine

V drugem odstavku 408. člena ZPP je določeno, da v sporih o varstvu, vzgoji in preživljanju otrok senat ni vezan na postavljene zahtevke, kadar tako določa zakon, pa o tem odloči tudi brez postavljenega zahtevka. V prvem odstavku 412. člena ZPP je nadalje določeno, da se v sporih iz razmerij med starši in otroki ne uporabljajo določbe o sodbi na podlagi pripoznave, sodbi na podlagi odpovedi in zamudni sodbi ter določbe o sodni poravnavi.

Sodišče prve stopnje je razvezalo zakonsko zvezo pravdnih strank, mladoletno hči V. (rojeno 10.10.1984) dodelilo v varstvo in vzgojo očetu - tožniku, materi - toženki pa naložilo, da za njeno preživljanje plačuje po 25.000,00 SIT mesečno od 01.06.2000 dalje. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke in prvostopenjsko sodbo v izpodbijanem delu, to je v odločitvi o preživnini za mladoletno V., potrdilo.

Zoper sodbo sodišča druge stopnje je vložila revizijo tožena stranka zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 2. točki prvega odstavka 370. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP). V reviziji trdi, da je tožeča stranka v pritožbenem postopku v odgovoru na pritožbo izrecno priznala, da je preživnina v višini 15.000,00 SIT primerna, in je tudi predlagala, da sodišče preživnino določi v tej višini. Tudi tožena stranka je v pritožbi priznavala, da je preživnina v znesku 15.000,00 SIT primerna. S tem, ko je pritožbeno sodišče potrdilo prvostopenjsko sodbo, je odločalo mimo zahtevka tožeče stranke in tako prekršilo prvi odstavek 2. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 339. člena ZPP. Zato predlaga, da vrhovno sodišče izpodbijano sodbo tako spremeni, da pritožbi tožene stranke ugodi in preživnino za mladoletno V. določi v višini 15.000,00 SIT od 01.06.2000 dalje, podrejeno pa drugostopenjsko sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in nasprotni stranki, ki je nanjo odgovorila (375. člen ZPP). Predlaga, da jo revizijsko sodišče zavrne.

Uveljavljani revizijski razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka ni podan. V drugem odstavku 408. člena ZPP je določeno, da v sporih o varstvu, vzgoji in preživljanju otrok senat ni vezan na postavljene zahtevke, kadar tako določa zakon, pa o tem odloči tudi brez postavljenega zahtevka. V prvem odstavku 412. člena ZPP je nadalje določeno, da se v sporih iz razmerij med starši in otroki ne uporabljajo določbe o sodbi na podlagi pripoznave, sodbi na podlagi odpovedi in zamudni sodbi ter določbe o sodni poravnavi. V prvem odstavku 78. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (Ur. l. SRS, št. 14/89 - prečiščeno besedilo in Ur. l. RS, št. 13/94 do 70/2000, v nadaljevanju ZZZDR) pa je določeno, da sodišče v primeru, ko razveže zakonsko zvezo na podlagi 65. člena tega zakona, odloči tudi o preživljanju skupnih otrok.

V obravnavenem primeru tožnik ni postavil določenega tožbenega zahtevka za plačilo preživnine. Odločitev o tem je prepustil sodišču. Sodišče je nato o višini preživnine odločilo po uradni dolžnosti na podlagi 78. in 79. člena ZZZDR.

Ko pa je tako, v odgovoru na pritožbo izraženo "strinjanje" tožnika s predlagano preživnino s strani toženke v znesku 15.000,00 SIT na pravilnost odločitve o preživnini za mladoletno V. ne more vplivati.

Tožena stranka v reviziji ne uveljavlja revizijskega razloga zmotne uporabe materialnega prava. Preizkus po uradni dolžnosti na podlagi 371. člena ZPP je pokazal, da je odločitev v skladu z 79. členom ZZZDR in tako materialnopravno pravilna.

Revizija je zato neutemeljena in jo je revizijsko sodišče zavrnilo (378. člen ZPP). Izrek o stroških revizijskega postopka toženke je zajet v zavrnilnem izreku sodbe, o revizijskih stroških tožnika pa vrhhovno sodišče ni odločalo, ker jih ni priglasil (154. in 163. člen ZPP).

ZPP člen 408, 408/2, 412, 412/1.ZZZDR člen 78/1, 79.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.