Sklep Cp 1/2001
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-02-15

izločitev višjega sodnika - sklep o zavrnitvi zahteve za izločitev - dovoljenost pritožbe

Sklep o zavrnitvi zahteve za izločitev sodnika pomeni odločanje o njeni utemeljenosti, pred tem odločanjem pa je treba preizkusiti, ali obstoje kake ovire za vsebinsko odločanje. Zato ureditev o dovoljenosti posebne pritožbe proti sklepu o zavrnitvi zahteve za izločitev višjega sodnika zajema tudi dovoljenost posebne pritožbe proti sklepu o zavrženju take zahteve.

Ker je toženka zahtevala izločitev višjega sodnika (v postopku s pritožbo proti sklepu pritožbene obravnave nikoli ni), bi morala zahtevati izločitev v času do izdaje odločbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep.

V tej pravdni zadevi je toženka najprej zahtevala izločitev sodnika, vendar je predsednica sodišča prve stopnje njeno zahtevo zavrnila. Pritožbo proti temu sklepu je sodišče prve stopnje zavrglo. Toženka se je pritožila tudi proti temu sklepu, njeno pritožbo je sodišče druge stopnje zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Nato je toženka vložila zahtevo za izločitev predsednice senata pritožbenega sodišča. Podpredsednik višjega sodišča je njeno zahtevo zavrgel, ker jo je toženka vložila po izdaji odločbe.

V pravočasni pritožbi proti temu sklepu podpredsednika višjega sodišča toženka izpodbija pravilnost razlogov za zavrženje njene zahteve. Pri tem poudarja, da o njeni pritožbi proti sklepu predsednice sodišča prve stopnje predsednica pritožbenega senata sploh ni odločala, kar jasno izhaja iz razlogov tega sklepa. Ker torej o toženkini pritožbi, vloženi 20.5.2000, ni odločeno, ni mogoče trditi, da je predsednica pritožbenega senata že izdala odločbo.

Toženka zato lahko zahteva njeno izločitev. V sklepu o zavrženju te njene zahteve je tudi napačen pravni pouk, da naj proti njemu ne bi bilo posebne pritožbe.

Novi Zakon o pravdnem postopku (Ul. RS, št. 26/99 - ZPP) je v 73. členu delno drugače uredil vprašanje dovoljenosti pritožbe kot prejšnji zakon. Enaka je splošna določba, da proti sklepu, s katerim se zahtevi za izločitev ugodi, ni pritožbe, in tudi, da proti sklepu, s katerim se zahteva zavrne, ni posebne pritožbe. Nova pa je ureditev glede zahteve za izločitev višjega sodnika. V petem odstavku 73.

člena je v novem zakonu dodano, da je proti sklepu, s katerim je zavrnjena zahteva za izločitev višjega sodnika, dovoljena posebna pritožba. Sklep o zavrnitvi zahteve za izločitev sodnika pomeni odločanje o njeni utemeljenosti, pred tem odločanjem pa je treba preizkusiti, ali obstoje kake ovire za vsebinsko odločanje. Zato ureditev o dovoljenosti posebne pritožbe proti sklepu o zavrnitvi zahteve za izločitev višjega sodnika zajema tudi dovoljenost posebne pritožbe proti sklepu o zavrženju take zahteve. Vrhovno sodišče ugotavlja, da sicer nepravilen pravni pouk ni vsebinsko vplival na odločitev izpodbijanega sklepa. Ker je bila pritožba tudi predložena v reševanje, toženkina pravica s takim pravnim poukom ni bila kršena.

Toženka izpodbija sklep o zavrženju njene zahteve za izločitev višjega sodnika. Ureditev v 72. členu sedanjega ZPP, do kdaj se lahko uveljavlja zahteva za izločitev sodnika, je vsebinsko podobna prejšnji ureditvi. Stranka mora zahtevati izločitev sodnika takoj, ko izve, da je podan razlog za izločitev, vendar najpozneje do konca obravnave pred pristojnim sodiščem, če ni bilo obravnave, pa do izdaje odločbe. Ker je toženka zahtevala izločitev višjega sodnika (v postopku s pritožbo proti sklepu pritožbene obravnave nikoli ni), bi morala zahtevati izločitev v času do izdaje odločbe. Pritožbena odločba Cp 1239/2000 je bila izdana 20.9.2000, toženka pa je zahtevo za izločitev višjega sodnika vložila 6.11.2000. Njenemu stališču, da odločba ni bila izdana, ker pritožbeni senat (in z njim njegova predsednica, katere izločitev toženka zahteva) še ni odločil o njeni pritožbi, vloženi 25.5.2000, ni mogoče pritrditi. O tej pritožbi, s katero je toženka izpodbijala sklep predsednice sodišča prve stopnje o zavrnitvi zahteve za izločitev razpravljajočega sodnika, je že odločilo sodišče prve stopnje in jo s sklepom z dne 2.6.2000 zavrglo, sodišče druge stopnje pa je odločalo s sklepom z dne 20.9.2000, toženkino pritožbo proti sklepu sodišča prve stopnje o zavrženju pritožbe, vložene 20.5.2000, zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. S tako odločitvijo je potrdilo, da je pravilna presoja sodišča prve stopnje o nedovoljenosti toženkine pritožbe, vložene 20.5.2000.

Po vsem obrazloženem toženkina pritožba proti sedaj izpodbijanemu sklepu ni utemeljena. Zato jo je vrhovno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.