Sklep II Ips 573/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-01-10

DEDNO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO - NEPRAVDNO PRAVO

pravna narava zapuščinskega postopka - dovoljenost revizije zoper sklep o dedovanju

Zapuščinski postopek je po svoji naravi nepravdni postopek.

Določbe ZPP veljajo za vse nepravdne postopke in tako tudi za zapuščinski postopek le subsidiarno (37. člen ZNP oziroma 163. člen ZD). Po določbi 34. člena ZNP revizija v nepravdnih postopkih ni dovoljena, razen če zakon določa drugače. Zakon o dedovanju pa ne vsebuje posebnih določb o izrednih pravnih sredstvih. Zato je potrebno presojati dovoljenost revizij v zapuščinskem postopku po 34. členu ZNP.

V zapuščinski zadevi po pokojnem F.H. je sodišče prve stopnje z delnim sklepom o dedovanju ugotovilo obstoj dela zapuščine iz lastninskega certifikata zapustnika v nominalni vrednosti 400.000,00 SIT ter je glede na dejstvo, da zapustnik ni napravil oporoke, odločilo, da zakoniti dediči vdova A. H. ter sinova M. in M. H.

dedujejo navedeni del zapuščine vsak do 1/3. S sklepom z dne 06.06.1995 pa je zavrnilo zahtevek dedičev A. in M. H., da naj se sodno zapečati zapustnikova delavnica. Pritožbi dedičev A. H. in M. H. zoper oba navedena sklepa, je sodišče druge stopnje zavrnilo kot neutemeljeni in potrdilo izpodbijana sklepa prvostopenjskega sodišča.

Zoper sklep sodišča druge stopnje sta vložila revizijo A. in M. H. in predlagala, da naj se opravi revizija postopka. Menita, da pravnomočni delni sklep o dedovanju prejudicira delitev celotne zapuščine. Ni razumljivo, da je sodišče druge stopnje z enim sklepom odločalo o obeh pritožbah revidentov zoper sklepa sodišča prve stopnje, ki sta bila izdana v dveh časovno različnih terminih.

Sodišče prve stopnje pa bi tudi moralo odrediti pečatenje delavnice, ker ta del zapuščine izkorišča sodedič M. H.. Po njunem mnenju je revizija v tem zapuščinskem postopku potrebna zaradi utrjevanja zakonitosti in pravne varnosti.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in sodediču revidentov M. H., ki nanjo ni odgovoril.

Revizija je bila predložena Vrhovnemu sodišču v reševanje 29.11.2000.

Zapuščinski postopek je po svoji naravi nepravdni postopek (primerjaj komentar D. Wedam-Lukić in A. Polajnar-Pavčnik k Zakonu o nepravdnem postopku, 1989, 10. in 12. stran, komentar Kreč-Pavič k Zakonu o dedovanju, stran 578 in naslednji). Splošne določbe Zakona o nepravdnem postopku (ZNP, Ur. l. SRS, št. 30/86), ki jih predstavlja prvih 37. členov, veljajo za vse nepravdne postopke, če s posebnimi zakoni ni drugače določeno (tretji odstavek 1. člena ZNP), in tako tudi za zapuščinski postopek (primerjaj komentar že navedenih avtoric k ZNP - stran 12). Določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP) veljajo za vse nepravdne postopke in tako tudi za zapuščinski postopek le subsidiarno (37. člen ZNP oziroma 163. člen ZD). Po določbi 34. člena ZNP revizija v nepravdnih postopkih ni dovoljena, razen če zakon določa drugače. Zakon o dedovanju pa ne vsebuje posebnih določb o izrednih pravnih sredstvih. Zato je potrebno presojati dovoljenost revizij v zapuščinskem postopku po 34. členu ZNP. Ker je bil izpodbijani pravnomočni sklep sodišča druge stopnje izdan v zapuščinskem postopku, glede na spredaj navedene procesnopravne predpise revizija zoper navedeni sklep ni dovoljena. Zato jo je moralo revizijsko sodišče na podlagi četrtega odstavka 400. člena in 392. člena ZPP ter v zvezi s 163. členom ZD zavreči.

ZNP člen 1, 1/3, 34, 37.ZD člen 163. ZPP (1977) člen 392, 400, 400/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.