Sodba II Ips 561/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2001-05-24

povrnitev negmotne škode - višina denarne odškodnine - telesne bolečine

Presoja višine odškodnine za telesne bolečine.

Reviziji se delno ugodi ter se ob delni ugoditvi pritožbi tožnice izpodbijana sodba spremeni in sicer:

- v odločbi o glavni stvari tako, da je toženka dolžna plačati tožnici nadaljnjo odškodnino za telesne bolečine v znesku 300.000,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 8.3.2000,

- v odločbi o stroških postopka prve stopnje pa tako, da je toženka dolžna plačati tožnici 19.063,00 SIT stroškov, vse v 15 dneh.

Toženka je dolžna plačati tožnici stroške pritožbenega postopka 22.500,00 SIT v 15 dneh.

Toženka je dolžna plačati tožnici stroške revizijskega postopka 27.000,00 SIT v 15 dneh.

Po treh sojenjih je sedaj pravnomočno dosojeno tožnici skupaj 2,450.000,00 SIT odškodnine (za telesne bolečine 1,200.000,00 SIT, za strah 300.000,00 SIT, za duševne bolečine zaradi zmanjšane življenjske aktivnosti 700.000,00 SIT in za skaženost 250.000,00 SIT). Tožničino pritožbo, s katero je ta izpodbijala zgolj zavrnilni zahtevek za telesne bolečine, je pritožbeno sodišče zavrnilo kot neutemeljeno in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Iz razlogov bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava je vložila revizijo tožnica. Z revizijo izpodbija odločitev o odškodnini za telesne bolečine in meni, da sodišči nižjih stopenj nista v celoti upoštevali sicer ugotovljenih okoliščin, ki se nanašajo na telesne bolečine med zdravljenjem, na bodoče bolečine in na nevšečnosti med zdravljenjem. Zmotna uporaba materialnega prava je po revizijskih izvajanjih podana, ker tožnici ni bila priznana pravična odškodnina za telesne bolečine. Bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, pa naj bi bila podana, ker da je o odločilnih dejstvih nasprotje medtem, kar se navaja v razlogih sodbe o vsebini listin in med samimi listinami v spisu.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in toženki, ki nanjo ni odgovorila (tretji odstavek 375. člena Zakona o pravdnem postopku, naprej ZPP).

Povzetka 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, katere kršitev naj bi bila zagrešena v postopkih na nižjih stopnjah, tožnica v reviziji ni konkretizirala. Taka izvajanja so zato pavšalna, ki jih ni mogoče preizkusiti. Revizijsko sodišče zato ocenjuje, da zatrjevana bistvena kršitev določb pravdnega postopka ni podana.

Je pa po presoji revizijskega sodišča delno utemeljena revizija iz razlogov zmotne uporabe materialnega prava glede odločitve o odškodnini za telesne bolečine. Kot je bilo ugotovljeno v postopkih na nižjih stopnjah, je tožnica pri prometni nezgodi 28.2.1997 utrpela zlom desne ključne kosti, pretres možganov s posledicami pretresa, lažji pretres ravnotežnega centra, udarno razpočno rano na glavi ter odrgnine na obrazu. Tožnica se je zdravila v bolnici trikrat in sicer od 28.2. do 10.3.1997, zaradi fiksacije ključnice (ki se ni zarasla) od 23.4. do 29.4.1997 ter od 25.2. do 2.3.1998, ko je bil odstranjen osteosintetični material. Tožničino zdravljenje je trajalo nekaj več kot eno leto. Med zdravljenjem je nosila oprt od 28.2. do 23.4.1997 (55 dni), bila je na več zdravniških pregledih in fizikalni terapiji. Hude telesne bolečine je tožnica trpela do nudenja zdravniške pomoči, srednje hude bolečine pa 63 dni, občasne srednje hude je trpela med izvajanjem fizioterapije, občasne lažje bolečine pa še zatem, pri čemer izvedenec ni mogel oporekati tožnici, da ima občasne bolečine še po končanem zdravljenju.

Ugotovljena bolečinska obdobja med tožničinim zdravljenjem, ki je trajalo nekaj več kot eno leto, dejstvo, da je bila potrebna med zdravljenjem korekcija zloma ključnice (imobilizacija z žlebasto ploščo in vijaki), da je tožnica nosila oprt za imobilizacijo zloma skoraj dva meseca ter vse ostale ugotovljene nevšečnosti med zdravljenjem, utemeljujejo po presoji revizijskega sodišča ob pravilni uporabi materialnega prava, to je 200. in 203. člena Zakona o obligacijskih razmerjih (ZOR) nekaj višjo odškodnino za telesne bolečine kot je bila dosojena (1,200.000,00 SIT) in sicer v višini 1,500.000,00 SIT, to je 300.000,00 SIT več, kot je bilo pravnomočno priznano. Revizijsko sodišče ocenjuje, da dolžina zdravljenja, med katerim je prišlo do komplikacije (ki je terjala ponovno operacijo), z vsemi telesnimi bolečinami in nevšečnostmi, utemeljuje odškodnino za telesne bolečine v višini 1,500.000,00 SIT, ki predstavlja glede na ugotovljeno dejansko stanje v postopku pred sodiščema nižjih stopenj, pravično denarno odškodnino za to obliko škode. Zato je tožničini reviziji v tem delu delno ugodilo in pravnomočno sodbo v odločbi o odškodnini za telesne bolečine temu skladno spremenilo (prvi odstavek 380. člena ZPP). V preostalem delu je tožničino revizijo zavrnilo, ker zahtevek za višjo odškodnino za telesne bolečine v ugotovljenem dejanskem stanju ni imel opore (378. člen ZPP).

Zaradi spremenjenega uspeha pravdnih strank v postopku, ki je posledica delno spremenjene pravnomočne sodbe, je revizijsko sodišče poseglo tudi v stroškovni odločitvi sodišč nižjih stopenj. Ocenjuje, da je uspeh pravdnih strank z upoštevanjem dejstva, da je bila tožnici priznana odškodnina v treh ponovljenih postopkih, okroglo 35:65 v korist toženke. Pri tem pa je po njegovi presoji potrebno izvzeti iz ugotavljanja stroškov po uspehu izdatke za izvedenca v višini 104.881,00 SIT, ker so bili ti stroški v vsem obsegu potrebni, ne glede na končno priznano odškodnino. Zato gre toženki od stroškov na prvi stopnji 65% od 381.168,00 SIT, kar predstavlja 247.759,00 SIT, tožnici pa 35% od 762.035,00 SIT, to je 266.822,00 SIT. Po možnem medsebojnem pobotu mora tako toženka plačati tožnici od stroškov postopka na prvi stopnji 19.063,00 SIT. Tožnica je v pritožbenem postopku uspela z zneskom 300.000,00 SIT, zaradi česar ji gre glede na to višino 22.500,00 SIT pritožbenih stroškov, revizijski stroški od enake višine pa v višini 27.000,00 SIT. Taka stroškovna odločitev temelji na določbah prvega in drugega odstavka 165. ter 154. in 155. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.