TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep II Ips 392/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-11-30

Revizijsko sodišče do prejema vloge o umiku revizije o vloženi reviziji še ni odločalo, zato je le ugotovilo njen umik (399. člen v zvezi z drugim odstavkom 349. člena ZPP).

Sodišče prve stopnje je delno ugodilo tožbenemu zahtevku in odločilo, da morata toženca nerazdelno plačati tožnici 1.054.573,65 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 27.12.1995 dalje in ji povrniti stroške postopka v znesku 143.521 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 26.5.1999. Kar je zahtevala tožeča stranka več, je zavrnilo.

Sodišče druge stopnje je pritožbi tožencev delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje razveljavilo glede zneska 79.481,10 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 19.8.1993 dalje do plačila in glede stroškov pravdnega postopka. V ostalem je pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti sodbi sodišča druge stopnje je vložila tožena stranka revizijo, v kateri je uveljavljala vse revizijske razloge in predlagala razveljavitev izpodbijane sodbe.

Postopek na prvi stopnji je bil končan pred uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99), zato je treba skladno z določilom prvega odstavka 498. člena pri odločitvi upoštevati določila Zakona o pravdnem postopku, ki je veljal pred tem (iz leta 1977, ki se je uporabljal na podlagi 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Uradni list RS, št. 1.6/91, UZITUL).

V postopku, ki je bil opravljen po 390. členu ZPP, tožeča stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

S pisno vlogo, ki je na sodišče prispela dne 19.10.2000, je pooblaščenka toženih strank umaknila vloženo revizijo.

Revizijsko sodišče o vloženi reviziji še ni odločalo, zato je le ugotovilo njen umik (399. člen v zvezi z drugim odstavkom 349.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep X Ips 404/2007, enako tudi X Ips 306/2008, X Ips 15/2010
Sklep I R 89/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-11-15

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - sodnik kot pravdna stranka

Trditev, da se ljudje med seboj dobro poznajo, je mogoče izreči za večino slovenskih krajev in torej tudi za večino sodnikov. Poznanstvo med sodniki zato ne predstavlja tehtnega razloga za delegacijo pristojnosti v smislu določbe 67. člena ZPP. Če pa bi šlo v konkretni zadevi za take vezi med pravdno stranko in sodnikom, da bi vzbujale dvom v nepristranost sodnika, je to lahko razlog za izločitev posameznega sodnika skladno z določilom 70. člena ZPP, ne pa razlog za delegacijo stvarne pristojnosti.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožeča stranka je vložila pri Okrajnem sodišču ... proti toženim strankam tožbo zaradi plačila odškodnine. Sodišče, pri katerem je bila tožba vložena, je z dopisom z dne 5.10.2000 predlagalo, da naj se za odločitev v tej pravdni zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče. Kot razlog za delegacijo pristojnosti je navedlo dejstvo, da je bil toženec M.P. zaposlen kot sodni pripravnik, strokovni sodelavec in sodnik na Temeljnem sodišču v ..., pri katerem so bile sodnice, ki sedaj opravljajo sodniško funkcijo na Okrajnem sodišču ..., pripravnice, sodnik Okrajnega sodišča ... D. S. je skupaj s toženim M.P. opravljal najprej pripravništvo, skupaj sta bila strokovna sodelavca in nato preiskovalna sodnika, predsednica Okrajnega sodišča na ... pa je s toženim M. P. pogosto prihajala v stik na raznih sestankih in zborih sodnikov. Zaradi opisanih okoliščin vsi sodniki Okrajnega sodišča ... toženca M. P. dobro poznajo in so z njim občasno tudi v osebnih stikih (strokovna srečanja, skupno članstvo v Društvu pravnikov ..).

Po določilu 67. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99, ZPP) lahko Vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Razlogi, ki jih navaja predlagatelj, ne predstavljajo tistih razlogov, ki jih je imel zakonodajalec v mislih v citiranem zakonskem določilu. Namen določbe je predvsem omogočiti izvedbo postopka kar najbolj ekonomično, kar pomeni s čim manj stroški za pravdni stranki in tudi za sodišče. V predlogu se ne zatrjuje, da bi bilo mogoče postopek izvesti pred drugim sodiščem z manj stroški.

Trditev, da se ljudje med seboj dobro poznajo, je mogoče izreči za večino slovenskih krajev in torej tudi za večino sodnikov. Poznanstvo med sodniki zato ne predstavlja tehtnega razloga za delegacijo pristojnosti v smislu določbe 67. člena ZPP. Če pa bi šlo v konkretni zadevi za take vezi med pravdno stranko in sodnikom, da bi vzbujale dvom v nepristranost sodnika, je to lahko razlog za izločitev posameznega sodnika skladno z določilom 70. člena ZPP, ne pa razlog za delegacijo stvarne pristojnosti.

Vrhovno sodišče je zato predlog za delegacijo pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 290/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-12-14

dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta tožba vložena pred uveljavitvijo ZPP (1999) - sodba izdana po uveljavitvi ZPP (1999)

Čeprav je bila tožba vložena pred uveljavitvijo zakona o pravdnem postopku (1999) in sodba sodišča prve stopnje izdana po njej, revizija ni dovoljena, če v tožbi navedena vrednost spornega predmeta ne presega zneska 1.000.000 SIT.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek iz tožbe, po katerem bi morala toženka izprazniti stanovanje v Ljubljani, in ugodilo tožbenemu zahtevku iz nasprotne tožbe in tako naložilo tožeči stranki, naj sklene s toženko najemno pogodbo za to stanovanje.

Sodišče druge stopnje je na pritožbo tožeče stranke sodbo spremenilo, tako da je ugodilo zahtevku iz tožbe in zavrnilo zahtevek iz nasprotne tožbe.

Proti tej sodbi je tožena stranka vložila revizijo.

Tožeča stranka na vročeno ji revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

V tej revizijski zadevi je treba uporabiti novi Zakon o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 - ZPP). Tožba in nasprotna tožba sta bili sicer vloženi pred njegovo uveljavitvijo 14.07.1999 (503. člen ZPP), toda glavna obravnava je bila opravljena po uveljavitvi zakona.

V premoženjskih sporih, za kar gre v tej zadevi, je revizija dovoljena, če vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 1,000.000,00 SIT (drugi odstavek 367. člena ZPP). V tej zadevi predmet tožbenega zahtevka ni denarni znesek in v takšnih primerih mora tožeča stranka v tožbi (in tako tudi tožena stranka v svoji nasprotni tožbi) navesti tudi vrednost spornega predmeta (drugi odstavek 180. člena ZPP). Le tako stranka zagotovi pravico do revizije sebi in nasprotni stranki. Tožeča stranka je navedla vrednost spornega predmeta v višini 500.000,00 SIT, ki ne dosega prej navedene meje, tožena stranka pa te vrednosti sploh ni navedla. Tako se je pokazalo, da zoper izdano sodbo po zakonu revizije ni mogoče vložiti, zaradi česar je vložena revizija nedovoljena (drugi odstavek 374. člena ZPP). Ker je ni zavrgel že sodnik sodišča prve stopnje, je to moralo storiti revizijsko sodišče (377. člena ZPP).

Odločba o revizijskih stroških je zajeta z izrekom te odločbe o zavrženju revizije (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena ZPP).

ZPP člen 180, 180/2, 367, 367/2, 374, 374/2, 377, 503.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.