TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 63/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov

Ni podlage za prenos pristojnosti samo zato, ker je direktor tožene stranke obenem župan občine, v kateri ima stvarno in krajevno pristojno sodišče svoj sedež.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Tožeča stranka je proti toženi stranki pri Okrajnem sodišču v ... vložila tožbo na izpolnitev pogodbe (vrednost spornega predmeta 1,500.000,00 SIT).

Predsednica Okrajnega sodišča v ... je dne 2.10.2000 podala predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča z obrazložitvijo, da je direktor in družbenik tožene stranke župan Občine ... mag. I. V., kar bi lahko povzročilo dvom o nepristranosti sojenja pri stvarno in krajevno pristojnem sodišču.

Predlog na določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ni utemeljen.

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Predlagateljica v obrazložitvi predloga utemeljuje obstoj drugih tehtnih razlogov z nevarnostjo nastanka dvoma o nepristranosti sojenja pri stvarno in krajevno pristojnem sodišču, ker je direktor in družbenik tožene stranke obenem župan Občine ..., na katere območju ima stvarno in krajevno pristojno Okrajno sodišče v ... svoj sedež. Opisani argument pa ni take narave, da bi bilo mogoče utemeljeno odločiti v skladu z določbo 67. člena ZPP. Sodnik mora pri uresničevanju svojih pravic vselej ravnati tako, da varuje nepristranskost in neodvisnost sojenja ter ugled sodniške službe in samostojnost sodne oblasti (2. člen Zakona o sodniški službi - Uradni list RS, št. 19/94 in 8/96). To pa pomeni, da v obravnavanem primeru ni tehtnega razloga, zaradi katerega bi bilo mogoče odločiti o prenosu krajevne pristojnosti na drugo sodišče samo zato, ker je direktor tožene stranke obenem župan občine, v kateri ima stvarno in krajevno pristojno sodišče svoj sedež. Omenjeno zakonsko določbo pa je končno mogoče povezati tudi s pogojem za izvolitev v sodniško funkcijo iz 6. točke prvega odstavka 8. člena Zakona o sodniški službi. Sodnik je osebnost, ki se zaveda svoje odgovornosti ne glede na to, kakšen vpliv in položaj imajo morda stranke postopka ali njihovi zastopniki.

Vrhovno sodišče RS je neutemeljen predlog za delegacijo pristojnosti zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba II Ips 148/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-18

Z najavo dopolnitve pritožbe si pritožbenega roka ni mogoče podaljšati.

Sodišče prve stopnje je tožencema naložilo, da morata tožeči stranki nerazdelno plačati znesek 254.000,00 DEM v tolarski vrednosti z zamudnimi obrestmi v višini obresti na vpogledne devizne hranilne vloge v DEM, od 6.2.1995 dalje do plačila ter pravdne stroške.

Pritožbo tožencev je sodišče druge stopnje zavrnilo ter sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Proti sodbi sodišča druge stopnje vlaga tožena stranka po pooblaščencih - odvetnikih revizijo, v kateri vsebinsko uveljavlja revizijski razlog bistvenih kršitev določb pravdnega postopka. Ni res, da bi v pritožbenem postopku prekoračila 15-dnevni pritožbeni rok za dostavo potrebnih dokazov. Po njenem mnenju je bila pritožba proti sodbi sodišča prve stopnje popolna in bi jo moralo sodišče kot obrazloženo obravnavati. Zato tožena stranka predlaga razveljavitev sodb nižjih sodišč in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Tožeča stranka je na revizijo odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP, Zakona o pravdnem postopku - 1977).

Zoper sodbo, izdano na prvi stopnji, se smejo stranke pritožiti v 15 dneh od vročitve prepisa sodbe (prvi odstavek 348. člena ZPP).

Toženca sta pritožbo proti sodbi sodišča prve stopnje vložila v omenjenem zakonskem roku, zaradi česar jo je sodišče druge stopnje obravnavalo kot pravočasno. Vendar pa si z najavo dopolnitve pritožbe toženca pritožbenega roka nista podaljšala. Le sodišče lahko v postopku, predvidenem v določbi 351. člena ZPP, podeli pritožniku dodatni rok za dopolnitev ali popravo pritožbe. Zato je sodišče druge stopnje ravnalo pravilno, ko po izteku 15-dnevnega pritožbenega roka poslane dopolnitve pritožbe ni obravnavalo, pravočasno pritožbo pa zaradi pomanjkanja ustreznih razlogov presojalo po določbi prvega odstavka 365. člena ZPP le po uradni dolžnosti in utemeljeno ugotovilo, da sodišče prve stopnje v postopku ni zagrešilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 354. člena ZPP. Revizija torej izpodbijani sodbi neutemeljeno očita procesne kršitve.

Uradni preizkus izpodbijane sodbe s stališča pravilne uporabe materialnega prava (386. člen ZPP) tudi ni pokazal nepravilnosti. Ugotovljeno dejansko stanje daje podlago za uporabo določb VI.

poglavja Zakona o obligacijskih razmerjih o prenosu terjatve (prvi odstavek 438. člena) kot tudi za pravno razlago pogodbenih določil o predmetu pogodbe z dne 8.7.1993, posebej o višini kupnine, o načinu in rokih plačila ter njeni zapadlosti.

Neutemeljeno revizijo je revizijsko sodišče zavrnilo (393. člen ZPP).

Izrek o stroških revizijskega postopka je odpadel, ker jih tožeča stranka v odgovoru na revizijo ni zaznamovala.

ZPP (1977) člen 348, 348/1, 351, 365, 365/1, 386.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 55/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-18

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti

Smotrnost pa ni izkazana, kadar prenosa krajevne pristojnosti ne utemeljujejo procesni ali kakšni drugi tehtni razlogi konkretnega primera. Po oceni vrhovnega sodišča predlog za delegacijo ni utemeljen, kadar ta temelji na domnevni možnosti, da bo potrebno zaslišanje predlagatelja delegacije (kot je to v tem primeru), ker se lahko zaslišanje opravi pred zaprošenim sodiščem.

Predlogu toženca za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

V odškodninskem sporu, ki ga rešuje Okrajno sodišče v Ljubljani, je toženec predlagal, da naj se za razrešitev spora določi drugo stvarno pristojno sodišče, to je Okrajno sodišče na Ptuju, na območju katerega sam živi. Star je namreč 74 let in bolehen in je zato zanj fizično nedosegljivo stvarno pristojno sodišče v Ljubljani, če bi bilo potrebno njegovo zaslišanje.

Vrhovno sodišče predlogu za delegacijo drugega sodišča ni ugodilo.

Po določilu 67. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Temelj take delegacije, katere predmet je prenos krajevne pristojnosti, je smotrnost. Smotrnost pa ni izkazana, kadar prenosa krajevne pristojnosti ne utemeljujejo procesni ali kakšni drugi tehtni razlogi konkretnega primera. Po oceni vrhovnega sodišča predlog za delegacijo ni utemeljen, kadar ta temelji na domnevni možnosti, da bo potrebno zaslišanje predlagatelja delegacije (kot je to v tem primeru), ker se lahko zaslišanje opravi pred zaprošenim sodiščem. Ker glede na navedeno smotrnost delegacije drugega sodišča v tem primeru ni izkazana, vrhovno sodišče predlogu za prenos krajevne pristojnosti sodišča ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III R 54/2004, enako tudi III R 48/2004
Sodba II Ips 140/00
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-09-14

skupno premoženje zakoncev - določitev deležev na skupnem premoženju - obročno odplačilo kupnine za stanovanje

Neodplačani del posojila za nakup nepremičnine pridobljene v času trajanja zakonske zveze, po razpadu ekonomske skupnosti ne vpliva na višino solastniškega deleža; v tem obsegu gre za obligacijsko pravno razmerje.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da sta pravdni stranki v času trajanja zakonske zveze pridobili trisobno stanovanje v Novem mestu, v izmeri 76,40 m2 in da sta solastnika te nepremičnine vsak do 1/2. Tožena stranka je proti taki sodbi vložila pritožbo, ki pa jo je sodišče druge stopnje zavrnilo kot neutemeljeno in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Tožena stranka vlaga revizijo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka ter zmotne uporabe materialnega prava in predlaga razveljavitev sodb nižjih sodišč in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih. Pogodba o nakupu spornega stanovanja je bila sklenjena 15.11.1991, ko je toženec poravnal 10 odstotkov kupnine, preostanek pa plačuje v mesečnih obrokih. Ni jasno, zakaj nižji sodišči štejeta, da je lastninska pravica na tožnico prešla z dnem podpisa kupoprodajne pogodbe. S sklenitvijo prodajne pogodbe o nakupu nepremičnine namreč kupec ne pridobi na njej lastninske pravice.

Tožeča stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP, Zakona o pravdnem postopku - 1977).

Sporno stanovanje je bilo kupljeno dne 15.11.1991, ko je med pravdnima strankama še obstojala življenjska skupnost v zakonski zvezi. Zato ni dvoma, da zanj velja pravni režim skupnega premoženja, pridobljenega v trajanju zakonske zveze (51. in 59. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih - ZZZDR), ne glede na to, da je pogodbo o nakupu sklenil le toženec in ne glede na to, da je bil ob podpisu plačan le del kupnine. Zakaj je temu tako, je izpodbijana sodba s sklicevanjem na določbe ZZZDR utemeljila v zadostni meri. Pomanjkanja razlogov o odločilnih dejstvih ji zato ni mogoče očitati. Sporno stanovanje sta torej kupila oba zakonca, s sklenitvijo kupoprodajne pogodbe pa so nanju prešle vse pravice in obveznosti, ki jih je imel prejšnji lastnik (118. člen Stanovanjskega zakona).

Okoliščino, da se preostanek kupnine plačuje obročno, je izpodbijana sodba upoštevala in presodila, da ta sama po sebi na višino deležev na pridobljenem premoženju ne vpliva. O vplivu neodplačanega dela posojila po razpadu ekonomske skupnosti med pravdnima strankama je zavzelo pravno pravilno stališče, da gre v tem obsegu med njima le za obligacijsko pravno razmerje.

Izpodbijani sodbi zato ni mogoče očitati v reviziji zatrjevanih nepravilnosti. Zavrnitev revizije temelji na določbi 393. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 51/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-04

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti zaradi dvoma v nepristranost sodišča - izključna krajevna pristojnost - motenje posesti

Tožba se nanaša na motenje posesti v stavbi, v kateri ima odvetnik tožečih strank svoj sedež in tudi sam nastopa kot stranka.

Predlogu tožene stranke za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Tožeča stranka s tožbo zaradi motenja posesti zahteva od tožene stranke, da preneha uporabljati hodnik, prostor za odpadke, vhodna vrata, sistem hodniške razsvetljave ter vodovodni sistem kot skupne površine oziroma naprave v stavbi v Celju.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo predlaga zavrnitev tožbenega zahtevka. Predlaga pa tudi, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije določi drugo stvarno pristojno sodišče z območja Okrožnega sodišča v Gornji Radgoni. V zvezi s tem navaja, da se tožba nanaša na stavbo, v kateri je odvetniška pisarna odvetnika tožeče stranke, ki nudi pravne storitve strankam na območju sodišč Celja, Maribora in Ljubljane. Zato tožena stranka dvomi v nepristranost sodišča.

Vrhovno sodišče določi na predlog stranke ali sodišča drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen Zakona o pravdnem postopku - ZPP). V obravnavani zadevi se tožba nanaša na motenje posesti v stavbi, v kateri ima odvetnik tožečih strank svoj sedež in tudi sam nastopa kot stranka. Vendar to dejstvo samo po sebi prav nič ne ovira postopka. Praviloma stranke zastopajo odvetniki z območja sodišč, kjer teče postopek. Nesmiselno bi bilo pričakovati ali celo zahtevati kaj drugega. Tudi to, da je odvetnik sam stranka v postopku, ne vpliva na potek postopka. Na splošno izražen sum v nepristranost sodišča ni okoliščina, ki bi jo bilo mogoče šteti kot tehten razlog v smislu 67. člena ZPP. Narava postopka v motenjskih pravdah je taka, da se najlaže opravi pri sodišču, na območju katerega leži nepremičnina. Zato je določena v teh primerih izključna krajevna pristojnost tega sodišča. Glede na to bi morali biti razlogi za delegacijo tako pomembni, da bi pretehtali razloge, zaradi katerih je uzakonjena izključna pristojnost. Takih razlogov tožena stranka v svojem predlogu ne navaja. Zato Vrhovno sodišče predlogu ni ugodilo.

Okrožno sodišče v Gornji Radgoni je omenjeno očitno pomotoma, ker tega sodišča ni.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 52/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-05

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - sodna referentka sestra oziroma hči tožencev

Predlog je utemeljen zaradi sorodstvene povezave med delavko sodišča in toženo stranko, po drugi strani pa spričo dejstva, da gre v tej zadevi za motenjski spor v zvezi z nepremičnino v neposredni soseščini druge nepremičnine, v kateri prebiva omenjena oseba. Da bi bil izključen dvom o korektnosti postopka in nepristranskosti odločanja, je bilo treba odločiti, naj v tej zadevi postopa bližnje okrajno sodišče.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v ...

V tej motenjski pravdi je Okrajno sodišče v ... posredovalo predlog tožeče stranke za izločitev sodišča oziroma za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča in hkrati sporočilo, da je hči prvega toženca oziroma sestra drugega toženca K. P. zaposlena pri sodišču kot zemljiškoknjižna referentka. V zapisniku s prvega naroka za glavno obravnavo v tej zadevi je zapis, da bo pooblaščenec tožeče stranke predlagal izločitev sodišča, ker je predlagana priča K. P. v opisanem sorodstvu s tožencema.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če so za to podani tehtni razlogi. Opisani zapis v zapisniku je vrhovno sodišče v povezavi z dopisom razpravljajočega sodišča in njegovim sporočilom ocenilo kot podani predlog v smislu citiranega predpisa. Predlog je utemeljen zaradi sorodstvene povezave med delavko sodišča in toženo stranko, po drugi strani pa spričo dejstva, da gre v tej zadevi za motenjski spor v zvezi z nepremičnino v neposredni soseščini druge nepremičnine, v kateri prebiva omenjena oseba. Da bi bil izključen dvom o korektnosti postopka in nepristranskosti odločanja, je bilo treba odločiti, naj v tej zadevi postopa bližnje Okrajno sodišče v ...

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep III R 54/2004, enako tudi III R 48/2004
Sklep I R 64/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-19

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - dvom v nepristranost sojenja

Bližnje sorodstvo delavke sodišča z eno od pravdnih strank je lahko tehten razlog za delegacijo pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Radovljici.

Pri Okrajnem sodišču na Jesenicah teče pod opr. št. P 337/98 pravda med tožnico ... in tožencem ... zaradi namestitve snegobranov.

Okrajno sodišče na Jesenicah predlaga, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku določi za postopanje v tej zadevi drugo stvarno pristojno sodišče. Navaja, da je toženec tast zemljiškoknjižne referentke ..., kar bi lahko povzročilo dvom o nepristranosti sodnikov tega sodišča.

Bližnje sorodstvo delavke sodišča z eno od pravdnih strank je lahko tehten razlog za delegacijo pristojnosti po 67. členu Zakona o pravdnem postopku. Predstojnica sodišča, ki pozna razmere, ocenjuje, da bi to lahko pri strankah povzročilo dvom o nepristranosti sodnikov. Ker gre za manjše sodišče, kjer so navadno osebne povezave med zaposlenimi tesnejše, je razlog, naveden v predlogu, utemeljen. V takih okoliščinah pomeni sorodstvo strokovne delavke sodišča z eno od strank tehten razlog, kakršen je mišljen s 67. členom Zakona o pravdnem postopku. Zato je Vrhovno sodišče predlogu ugodilo in določilo, da postopek izpelje Okrajno sodišče v Radovljici kot najbližje stvarno pristojno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII R 20/2009, enako tudi Sodba VIII R 16/2009
Sklep I R 82/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - oteževanje medsebojnih odnosov na sodišču - dvom v nepristranost sojenja

Zaradi tega, ker je toženka postala sodnica na tistem sodišču, ki naj odloči o sporu, so se razmere bistveno spremenile. Sojenje kolegici in to za visok premoženjskopravni zahtevek, bi lahko otežilo medsebojne odnose pri delu sodišča; poleg tega pa bi objektivno lahko prišlo tudi do dvoma v nepristranost sojenja.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v Kranju.

Tožeča stranka je 18.1.1999 vložila tožbo, s katero je zahteval plačilo 3.230.391 tolarjev od toženke, ki je bila tedaj odvetnica v L. Slednja je vložila nasprotno tožbo, s katero je zahtevala plačilo 2.619.000 tolarjev in sodišče je obe tožbi združilo v skupno obravnavanje.

Iz podatkov v spisu izhaja, da je tožeča stranka zahtevala izločitev razpravljajoče sodnice in predsednik Okrožnega sodišča v Ljubljani je v zvezi s tem predlogom izdal sklep, s katerim je predlog vrnil v popravo. Toda med odločanjem o zahtevi za izločitev se je dejansko stanje spremenilo, ker je bila tožena ... izvoljena za sodnico in opravlja svojo funkcijo na Okrožnem sodišču v Ljubljani. Ker tožeča stranka meni, da sedaj sodniki Okrožnega sodišča v Ljubljani ne bodo mogli nepristransko soditi svoji sodelavki, trdi da so podani tehtni razlogi po 67. členu ZPP. Predlaga določitev drugega stvarno pristojnega sodišča in sicer tistega v Novem mestu.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur.l. RS, št. 26/99) Vrhovno sodišče Republike Slovenije lahko določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vrhovno sodišče ugotavlja, da so se zaradi tega, ker je toženka postala sodnica na tistem sodišču, ki naj odloči o sporu, razmere bistveno spremenile. Sojenje kolegici in to za visok premoženjskopravni zahtevek, bi lahko otežilo medsebojne odnose pri delu sodišča; poleg tega pa bi objektivno lahko prišlo tudi do dvoma v nepristranost sojenja. Zato je Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugodilo predlogu in določilo drugo okrožno sodišče, ki je krajevno najbolj blizu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII R 20/2009, enako tudi Sodba VIII R 16/2009
Sklep I R 61/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-26

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - oteževanje medsebojnih odnosov na sodišču - dvom v nepristranost sojenja

Sojenju bratu kolegice, ki opravlja sodniško funkcijo na istem sodišču, in to za več dokaj visokih zneskov, bi lahko otežilo medsebojne odnose pri delu sodišča; poleg tega pa bi objektivno lahko prišlo do dvoma v nepristranost sojenja. Zato je Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugodilo predlogu in določilo drugo sodišče, ki je stvarno pristojno in je v krajevni bližini.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v ...

Tožeča stranka je 1.12.1997 vložila tožbo zaradi izpodbijanja pravnih dejanj in vrnitve zneska 2.004.938,50 tolarjev s pripadki v stečajno maso. Sodišče prve stopnje je v zadevi razsodilo dne 26.5.1998, toda po pritožbi tožene stranke je Višje sodišče v Mariboru razveljavilo izpodbijano sodbo in vrnilo zadevo v novo sojenje istemu sodišču prve stopnje. To pot je bila zadeva dodeljena okrožnemu sodniku P. P., ki je predlagal svojo izločitev na podlagi 6. točke 70. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur.l. RS, št. 26/99), ker je toženec brat okrožne sodnice M. K., ki je zaposlena pri Okrožnem sodišču v ... Ker okoliščina, da je toženec brat sodnice Okrožnega sodišča v ..., zbuja dvom v nepristranost vseh sodnikov tega sodišča, je predsednik sodišča Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije predlagal določitev drugega stvarno pristojnega.

Po 67. členu ZPP Vrhovno sodišče Republike Slovenije lahko določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Sojenju bratu kolegice, ki opravlja sodniško funkcijo na istem sodišču, in to za več dokaj visokih zneskov, bi lahko otežilo medsebojne odnose pri delu sodišča; poleg tega pa bi objektivno lahko prišlo do dvoma v nepristranost sojenja. Zato je Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugodilo predlogu in določilo drugo sodišče, ki je stvarno pristojno in je v krajevni bližini.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep VIII R 20/2009, enako tudi Sodba VIII R 16/2009
Sklep III R 33/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-26

spor o pristojnosti - izvršilni postopek - izključna krajevna pristojnost - izrek o krajevni nepristojnosti po uradni dolžnosti

Izvršilno sodišče se lahko izreče po uradni dolžnosti za krajevno nepristojno pred izdajo sklepa o izvršbi, pozneje pa samo na dolžnikov ugovor v ugovoru zoper sklep o izvršbi.

Krajevno pristojno sodišče v tem izvršilnem postopku je Okrajno sodišče v Lendavi.

Okrajno sodišče v Lendavi je ugodilo predlogu za izvršbo, vloženem pri njem, in izdalo sklep o izvršbi. Po izdaji sklepa o izvršbi se je po uradni dolžnosti izreklo za krajevno nepristojno in zadevo odstopilo Okrajnemu sodišču v Ljubljani. To je sprožilo spor o pristojnosti, ker meni, da sodišče po izdaji sklepa o izvršbi ne more več odkloniti krajevne pristojnosti.

Krajevna pristojnost po ZIZ je izključna krajevna pristojnost. To pomeni, da se lahko sodišče tudi po uradni dolžnosti izreče za krajevno nepristojno in ne samo na dolžnikov ugovor (15. člen ZIZ v zvezi z drugim odstavkom 22. člena ZPP). Do kdaj se lahko izreče za krajevno nepristojno po uradni dolžnosti, pove smiselna uporaba drugega odstavka 22. člena ZPP (15. člen ZIZ). Po tej se izvršilno sodišče lahko po uradni dolžnosti izreče za krajevno nepristojno ob predhodnem preizkusu predloga za izvršbo, torej vsekakor pred izdajo sklepa o izvršbi. Po izdaji sklepa o izvršbi se lahko izreče za krajevno nepristojno samo še, če je krajevno nepristojnost sodišča uveljavljal dolžnik v ugovoru zoper sklep o izvršbi (primerjaj: 1. točka prvega odstavka 55. člena in četrti odstavek 58. člena ZIZ).

Okrajno sodišče v Lendavi se je izreklo za krajevno nepristojno že po izdaji sklepa o izvršbi, ne da bi dolžnik ugovarjal, da ni krajevno pristojno. Glede na zgoraj navedeno tega ne bi smelo storiti. Zato je to sodišče, ki je po 5. točki 106. člena Zakona o sodiščih (Ur. list RS štev. 19/94 in 45/95) pristojno za odločitev v tem sporu o pristojnosti, odločilo tako, kot to izhaja iz izreka sklepa.

ZIZ člen 15, 55, 55/1-1, 58, 58/4.ZS člen 106, 106-5.ZPP člen 22, 22/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.