Sklep VIII R 1/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-03-16

stvarna pristojnost - plačilo za opravljeno zdravstveno storitev

Tožeča stranka s tožbo zahteva, da ji tožena stranka (koristnik storitev) poravna račun, izdan za opravljene zdravstvene storitve. Tožeča stranka je račun izdala na podlagi določb 31. člena zakona o zdravstveni dejavnosti (Uradni list RS, št. 9/92, 26/92, 13/93, 45/94 in 37/95), ki določajo, da zdravstveni zavodi sredstva pridobivajo tudi s plačili za svoje storitve. Vprašanje, ali je imel toženec v spornem primeru urejeno zdravstveno zavarovanje iz naslova obveznega zavarovanja ali ne in ali bi lahko bil nosilec zdravstvenega zavarovanja plačnik spornega računa, v tem sporu sicer lahko predstavlja predhodno vprašanje v smislu prvega odstavka 13. člena ZPP, ki ga sodišče v postopku samo reši, vendar to vprašanje v ničemer ne spremeni vsebine osnovnega spora in s tem pristojnosti sodišča za rešitev tega spora. Zato v tem primeru ne gre za socialni spor v smislu določb 2. točke prvega odstavka 5. člena ZDSS, in tako tudi ne gre za spor, za katerega obravnavo bi bilo pristojno specializirano sodišče.

Za odločanje o tej zadevi je stvarno pristojno Okrajno sodišče v Ž.

Tožeča stranka je 3.2.1998 pri Okrajnem sodišču v Ž. proti tožencu vložila tožbo zaradi plačila 414.266,10 SIT s pp. Ta znesek naj bi toženec dolgoval tožeči stranki za opravljene zdravstvene storitve, ker po lastni izjavi v času, ko so bile storitve opravljene, ni imel urejene dokumentacije o zdravstvenem zavarovanju in se je zato obvezal račun plačati, če dokumentacije o zdravstvenem zavarovanju ne bi predložil v roku petih dni po koriščenju zdravstvenih storitev.

Okrajno sodišče v Ž. se je s sklepom z dne 5.10.1999 izreklo za stvarno nepristojno in je zadevo po pravnomočnosti sklepa odstopilo v reševanje Delovnemu in socialnemu sodišču v L. Menilo je, da gre v sporni zadevi za uveljavljanje pravic iz zdravstvenega zavarovanja, torej za socialni spor, tako da je glede na določbo prve alinee 2. točke prvega odstavka 5. člena zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS - Uradni list RS, št. 19/94), za odločanje v tem sporu pristojno sodišče, ki odloča v socialnih sporih.

Delovno in socialno sodišče v L. z odstopom pristojnosti ni soglašalo, ampak je na podlagi določbe prvega odstavka 24. člena v zvezi z določbo drugega odstavka 25. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list RS, št. 26/99) sprožilo spor o pristojnosti.

Zavzelo je stališče, da v spornem primeru ne gre za spor o pravici do ali iz pravice do zdravstvenega zavarovanja, ampak za spor o plačilu računa za opravljene zdravstvene storitve. To pa pomeni, da spor glede na določbe ZDSS ni socialni spor. Predlagalo je, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije odloči o stvarni pristojnosti.

Za odločanje v sporu je stvarno pristojno Okrajno sodišče v Ž.

Po določbi prve alinee 2. točke prvega odstavka 5. člena ZDSS je socialno sodišče pristojno odločati tudi v socialnih sporih iz zdravstvenega zavarovanja, če gre za spor o pravici do in iz zdravstvenega zavarovanja, za spor v zvezi s prostovoljnim zavarovanjem ali za spor v zvezi s plačevanjem prispevkov za zdravstveno zavarovanje (to je sporov, v katerih je tožena stranka Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije). Tožeča stranka s tožbo ne uveljavlja nobene od naštetih pravic, saj zahteva, da ji tožena stranka (koristnik storitev) poravna račun, izdan za opravljene zdravstvene storitve. Tožeča stranka je račun izdala na podlagi določb 31. člena zakona o zdravstveni dejavnosti (Uradni list RS, št. 9/92, 26/92, 13/93, 45/94 in 37/95), ki določajo, da zdravstveni zavodi sredstva pridobivajo tudi s plačili za svoje storitve.

Vprašanje, ali je imel toženec v spornem primeru urejeno zdravstveno zavarovanje iz naslova obveznega zavarovanja ali ne in ali bi lahko bil nosilec zdravstvenega zavarovanja plačnik spornega računa, v tem sporu sicer lahko predstavlja predhodno vprašanje v smislu prvega odstavka 13. člena ZPP, ki ga sodišče v postopku samo reši, vendar to vprašanje v ničemer ne spremeni vsebine osnovnega spora in s tem pristojnosti sodišča za rešitev tega spora. Zato v tem primeru ne gre za socialni spor v smislu določb 2. točke prvega odstavka 5. člena ZDSS, in tako tudi ne gre za spor, za katerega obravnavo bi bilo pristojno specializirano sodišče.

Zato je ob upoštevanju določb prvega odstavka 24. in prvega odstavka 25. člena zakona o pravdnem postopku in določb II/1. točke 99. člena in prvega odstavka 114. člena zakona o sodiščih (ZS - Uradni list RS, št. 19/94, 45/95, 38/99) Vrhovno sodišče Republike Slovenije sklenilo, da je za odločanje v tem sporu pristojno Okrajno sodišče v Ž.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.