Sodba II Ips 428/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-03-22

dovoljenost revizije - pravni interes za revizijo

Pravni interes za preizkus konkretne pravdne zadeve pred revizijskim sodiščem ni in ne more biti zgolj načelno (pravno) vprašanje, na katerega stranka želi odgovor zaradi morebitnih drugih sodnih sporov, ampak je potreben pravni interes v konkretni zadevi.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenemu zahtevku in ugotovilo, da je izvršba glede nepremičnin, vpisanih v vl.št... k.o..., nedopustna. Ugotovilo je, da sta tožnika na spornih nepremičninah pridobila lastninsko pravico z veljavnim pravnim naslovom, čeprav še nista vknjižena v zemljiški knjigi. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno. Sprejelo je dejanske ugotovitve sodišča prve stopnje, da je bila sklenjena kupna pogodba, kupnina poravnana in da imata tožnika sporno nepremičnino v posesti in užitku. Presodilo je tudi, da sta tožnika dokazala obstoj take pravice, ki preprečuje izvršbo na spornih nepremičninah. Pri tem je opozorilo, da ta spor ni spor o obstoju lastninske pravice, ampak spor o obstoju pravice, ki preprečuje izvršbo in da celo okoliščina, da tožnika nista vknjižena kot lastnika v pristojni zemljiški knjigi, ne pretehta te pravice.

Proti taki pravnomočni sodbi je tožena stranka vložila pravočasno revizijo, v kateri uveljavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. V reviziji trdi, da v izpodbijani sodbi ni razlogov o odločilnih dejstvih, ker višje sodišče ni nič presodilo v smeri napačne uporabe 3. in 33. člena Zakona o temeljnih lastninskopravnih razmerjih (naprej ZTLR). Prav tako izpodbijana sodba naj ne bi imela razlogov o tem, zakaj višje sodišče ni ugotovilo nasprotij, na katera je tožena stranka opozorila v pritožbi. Revizija opozarja, da se lastninska pravica na podlagi pravnega posla pridobi šele z vknjižbo, kar je temeljno načelo zemljiške knjige. Vknjižba ima konstitutivni značaj in ni zgolj formalna okoliščina. Opozarja na vrstni red vpisov in njihov učinek. Graja presojo, da sta tožnika dejanska lastnika, in izvajanje njune lastninske pravice zgolj iz posesti in užitka. Pri tem opozarja, da sama posest ni ovira za izvršilni postopek. Revizija obširno utemeljuje svoje stališče, da bi bil s stališčem, ki ga je sprejela izpodbijana sodba, resno ogrožen obstoj zemljiške knjige.

Postopek na prvi stopnji je bil končan pred uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS št. 26/99), zato je treba skladno z določilom prvega odstavka 498. člena pri odločitvi upoštevati določila Zakona o pravdnem postopku, ki je veljal pred tem (ZPP/77, iz leta 1977, ki se je uporabljal na podlagi 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Ur.l. RS/I, št. 1-6/91, UZITUL).

V postopku, ki je bil opravljen po 390. členu ZPP/77, tožeča stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Pravda, ki teče zaradi spora o nedopustnosti izvršbe po napotitvenem sklepu izvršilnega sodišča zaradi ugovora tretjega (64. člen Zakona o izvršbi in zavarovanju, ZIZ, Ur.l. RS, št. 51/98), nima povsem samostojnega življenja, ampak je že v svojem začetku vezana na razlog, zaradi katerega je bila sprožena. Ker gre za ugotovitveno tožbo, mora imeti stranka pravni interes za njeno vložitev in za odločitev v pravdi (187. člen ZPP/77). Pravni interes je seveda primarno na strani tožeče stranke, vendar je za vložitev pravnih sredstev pomemben tudi pravni (poleg dejanskega, npr. stroškovnega izida) interes nasprotne, torej tožene stranke. Posebej to velja za revizijo, ki je izredno pravno sredstvo, v katerem je obseg preizkusa še bolj omejen. Po določilu drugega odstavka 398. člena ZPP/77 revizija med drugim ni dovoljena, če jo vloži nekdo, ki zanjo nima pravnega interesa.

Tožena stranka je v izvršilnem postopku, iz katerega izvira ta pravdna zadeva, in v katerem je tožena stranka upnik, dne 8.7.1998 "umaknila izvršbo, ker sta dolžnika svoje obveznosti v celoti poravnala". Sklep o ustavitvi izvršbe je bil izdan istega dne, tožena stranka (upnik) se je celo odpovedala pravici do pritožbe zoper sklep o ustavitvi izvršbe. Izpodbijana sodba druge stopnje je bila izdana pozneje (njen datum je 24.3.1999).

Pravni interes za preizkus konkretne pravdne zadeve pred revizijskim sodiščem ni in ne more biti zgolj načelno (pravno) vprašanje, na katerega stranka želi odgovor zaradi morebitnih drugih sodnih sporov, ampak je potreben pravni interes v konkretni zadevi. Ta procesna predpostavka pa v tej pravdni zadevi že v času vročitve izpodbijane sodbe in torej tudi ob vložitvi revizije ni bila (več) izpolnjena.

Revizijsko sodišče je zato moralo nedovoljeno revizijo zavreči (392. člen ZPP/77).

Odločitev o stroških revizijskega postopka je zajeta v izreku o zavrženju revizije (166. člen ZPP/77).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.