TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 4/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-02-10

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču

Sodniki morajo biti sposobni objektivno odločati o vseh sporih, ne glede na poklic oziroma funkcije pooblaščencev pravdnih strank.

Dejstvo, da je tožena stranka pooblastila za zastopanje pred Okrožnim sodiščem v Mariboru dolgoletnega okrajnega sodnika ne sme in ne more vplivati na sojenje, zlasti pa to ni tehten razlog za določitev drugega okrožnega sodišča.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožena stranka je vložila predlog za izvršbo na podlagi verodostojnih listin, toda po ugovoru tožene stranke je prišlo do odločanja v rednem pravdnem postopku pred Okrožnim sodiščem v Mariboru. Glavne obravnave dne 17.11.1999 sta se za tožečo stranko udeležili njena direktorica M. J. in pooblaščenka, za toženo stranko pa predsednik društva dr. T. Kot javnost je bil navzoč gospod Ga. in 16.2.1999 je tožena stranka pooblastila za zastopanje v pravdi M. Ga., sodnika Okrajnega sodišča v Mariboru. Istega dne je vložila predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, v katerem je kot tehten razlog navedla dejstvo, da je pooblaščenec tožene stranke dolgoletni sodnik Okrajnega sodišča v Mariboru. Tožeča stranka je odgovorila na predlog, ki mu nasprotuje, ker dejstvo, da je pooblaščenec tožene stranke dolgoletni sodnik Okrajnega sodišča v Mariboru ni tehtni razlog za prenos pristojnosti in ker meni, da gre le za ponovni poskus zavlačevanja postopka.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 26/99) v zvezi s 6. točko 106. člena Zakona o sodiščih (ZS, Uradni list RS, št. 19/94 do 38/99) Vrhovno sodišče Republike Slovenije lahko na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je prepričano, da zadržki, ki so navedeni v predlogu, niso tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Sodniki morajo biti sposobni objektivno odločati o vseh sporih, ne glede na poklic oziroma funkcije pooblaščencev pravdnih strank. Dejstvo, da je tožena stranka pooblastila za zastopanje pred Okrožnim sodiščem v Mariboru dolgoletnega okrajnega sodnika ne sme in ne more vplivati na sojenje, zlasti pa to ni tehten razlog za določitev drugega okrožnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 5/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-02-10

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz tehtnih razlogov - tožnica v delovnem razmerju na sodišču

Okoliščina, da je tožnica redno zaposlena pri Okrajnem sodišču na Ptuju, pomeni glede na vsebino spora in prostorsko povezanost ter majhnost obeh sodišč na Ptuju tehten razlog iz 67. člena ZPP. Navedeno dejstvo utegne pri nasprotni stranki povzročiti dvom v nepristranskost sojenja.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrožno sodišče v Mariboru.

Tožeča stranka je vložila tožbo pri pristojnem sodišču, Okrožnem sodišču na Ptuju. Toženec je z vlogo dne 25.1.2000 izrazil dvom v nepristranskost tega sodišča, ker je tožnica zaposlena kot referent na sodišču. Sodnik Okrožnega sodišča na Ptuju ..., ki zadevo obravnava, je nato predlagal Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, naj na podlagi 67. člena ZPP za odločanje določi drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu ugotavlja, da je tožnica zaposlena na Okrajnem sodišču na Ptuju, kar je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Predlog je utemeljen. Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP) Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okoliščina, da je tožnica redno zaposlena pri Okrajnem sodišču na Ptuju, pomeni glede na vsebino spora in prostorsko povezanost ter majhnost obeh sodišč na Ptuju tehten razlog iz 67. člena ZPP. Navedeno dejstvo utegne pri nasprotni stranki povzročiti dvom v nepristranskost sojenja. Zato je vrhovno sodišče za odločanje v tej pravdni zadevi določilo drugo stvarno pristojno sodišče, in sicer Okrožno sodišče v Mariboru. Pri določitvi tega sodišča je v okviru načela ekonomičnosti postopka upoštevalo njegovo bližino in dostopnost.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 409/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-01-12

revizija zoper sklep - nedovoljena revizija - zavrženje revizije

Zoper sklep o razveljavitvi prvostopne odločbe ni revizije.

Sodišče prve stopnje je zavrglo zahtevo za denacionalizacijo, ki mu je bila odstopljena od Upravne enote Grosuplje dne 9.1.1996. Na sodišče je namreč bila vložena po izteku roka, določenega v 64. členu Zakona o denacionalizaciji. Sodišče druge stopnje pa je ugodilo pritožbi predlagateljice, sklep sodišča prve stopnje razveljavilo in mu zadevo vrnilo v nadaljnji postopek. Postavilo se je na stališče, da je odločilno, da je zahteva za denacionalizacijo pravočasno bila vložena pri upravnem organu.

Proti sklepu sodišča druge stopnje vlaga revizijo udeleženec Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, zastopan po Državnem pravobranilstvu iz Ljubljane. Uveljavlja revizijska razloga bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava in predlaga, naj revizijsko sodišče reviziji ugodi, "sklep sodišča druge stopnje razveljavi in potrdi sklep sodišča prve stopnje". Meni, da je v določbi 64. člena Zakona o denacionalizaciji določen skrajni in prekluzivni rok za vložitev zahteve za denacionalizacijo. Vsako zahtevo, ki pride na sodišče po 7.12.1993, je treba kot prepozno zavreči in sicer ne glede na to, ali je bila poprej vložena pri upravnem organu ali ne. Tudi pravne dobrote sedmega odstavka 113. člena ZPP ni mogoče upoštevati.

Predlagateljica je na revizijo odgovorila in predlagala, naj jo revizijsko sodišče kot nedovoljeno zavrže, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP - Zakona o pravdnem postopku - 1977).

Sodišče druge stopnje je s sklepom razveljavilo odločitev sodišča prve stopnje (370. člen ZPP) in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek. Sodišče prve stopnje bo torej o stvari moralo postopek nadaljevati, kar pomeni, da do pravnomočnega končanja postopka, torej do prenehanja litispendence, ni prišlo. Stranke pa lahko vložijo revizijo le zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim bi bil postopek pravnomočno končan (prvi odstavek 400. člena ZPP). Revizija nasprotnega udeleženca, ki ga zastopa Državno pravobranilstvo Republike Slovenije, ima torej za posledico podaljševanje denacionalizacijskega postopka.

Nedovoljeno revizijo je revizijsko sodišče zavrglo na podlagi določbe 392. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 84/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-01-12

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču

Odločitev o predlogu za izdajo začasne odredbe je stvar vodenja procesa; če pritožbeno sodišče odločitev sodišča prve stopnje spremeni, to še ne pomeni, da je prvo sodišče morda postopalo pristransko.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Pri Okrajnem sodišču v Grosupljem je predlagateljica proti nasprotnima udeležencema vložila predlog zaradi razlastitve nepremičnin v zvezi z gradnjo avtoceste na odseku Višnja Gora - Bič.

Na naroku dne 21.10.1999 je pooblaščenec nasprotnih udeležencev predlagal določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Okrajno sodišče v Grosupljem naj bi namreč nezakonito zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe. Sicer pa sodniško funkcijo na Okrajnem sodišču v Grosupljem opravljajo le trije okrajni sodniki.

Predlog na določitev drugega stvarno pristojnega sodišča ni utemeljen.

Po določbi 67. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. V svojem predlogu na določitev drugega stvarno pristojnega sodišča nasprotna udeleženca očitno izhajata iz dvoma o nepristranosti sojenja pri krajevno pristojnem sodišču. Takšen dvom pa glede na stanje stvari, razvidno iz podatkov spisa, ni podan.

Okoliščina, da sodniško funkcijo na krajevno pristojnem sodišču opravljajo le trije okrajni sodniki, niti sama zase, niti v povezavi z drugimi okoliščinami ne predstavlja podlage za dvom v nepristranost sojenja. Odločitev o predlogu za izdajo začasne odredbe pa je stvar vodenja procesa; če pritožbeno sodišče odločitev sodišča prve stopnje spremeni, to še ne pomeni, da je prvo sodišče morda postopalo pristransko. Neutemeljen predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča je zato vrhovno sodišče zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 76/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-01-12

Podlaga za delegacijo: domnevno škodo tožeči stranki naj bi povzročilo krajevno pristojno sodišče.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v Cerknici.

Tožeča stranka je vložila odškodninsko tožbo proti toženi stranki zaradi škode, ki naj bi mu jo povzročilo Okrajno sodišče v Kopru s svojim nezakonitim postopanjem.

Predstojnica Okrajnega sodišča v Kopru je podala predlog na določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Ker tožnik zatrjuje, da mu je škodo povzročilo prav Okrajno sodišče v Kopru, bi bilo potrebno za odločanje določiti drugo stvarno pristojno sodišče.

Po določbi 67. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1999) lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Iz tožbe je razvidno, da tožeča stranka vtožuje odškodnino zaradi domnevno nezakonitega postopanja izvršilnega sodišča, Okrajnega sodišča v Kopru. Zaradi odstranitve dvoma o nepristranosti sojenja pri stvarno in krajevno pristojnem Okrajnem sodišču v Kopru je tako podan tehten razlog za delegacijo pristojnosti na drugo stvarno pristojno sodišče, ki pa ni krajevno pristojno.

Utemeljenemu predlogu Okrajnega sodišča v Kopru je vrhovno sodišče ugodilo in za odločanje v tej zadevi določilo Okrajno sodišče v Cerknici.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 68/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-01-12

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču

Sorodstvena povezava med stranko tega postopka in enim od sodnikov Višjega sodišča v Kopru pri odločanju na Okrajnem sodišču v Cerknici ne more priti do izraza. Okrajno sodišče v Cerknici namreč ne spada v območje Višjega sodišča v Kopru, temveč v območje Višjega sodišča v Ljubljani.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Nasprotni udeleženci so pri Okrajnem sodišču v Postojni proti predlagatelju vložili predlog za delitev solastnih nepremičnin. Dne 4.1.1999 je predlagatelj z izjavo, da je oče sodnice X. Y., ki je ena od treh sodnikov krajevno pristojnega Okrajnega sodišča v Postojni, podal predlog za prenos stvarne pristojnosti na drugo sodišče na območju Republike Slovenije. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je s svojim sklepom opr. št. I R 4/99 z dne 17.2.1999 za odločanje v navedeni zadevi na podlagi določbe 68. člena ZPP (Zakona o pravdnem postopku - 1977) določilo Okrajno sodišče v Cerknici.

Nasprotni udeleženec je nato vložil proti predlagateljem predlog za odločanje v zvezi z rednim upravljanjem stvari. Obe zadevi sta bili združeni še pri Okrajnem sodišču v Postojni dne 13.4.1999.

Predlagatelji (v pridruženi zadevi nasprotni udeleženci) so dne 23.7.1999 podali predlog na določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Menijo, da Okrajno sodišče v Postojni ni bilo pristojno za združitev obeh nepravdnih zadev, poleg tega pa obstoji tudi dvom v nepristrano odločanje pred Okrajnim sodiščem v Cerknici, ker je sodnik Višjega sodišča v Kopru, pod katerega območje spada delegirano sodišče, predlagateljev tast. Zato menijo, da so podani pogoji za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče z njegovega območja, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi (67. člen ZPP - Zakona o pravdnem postopku - 1999). V dosedanjem postopku je bilo že ugotovljeno, da so podani pogoji za prenos pristojnosti s krajevno pristojnega sodišča na Okrajno sodišče v Cerknici. Vendar pa tehtnih razlogov za prenos stvarne pristojnosti z Okrajnega sodišča v Cerknici na drugo stvarno pristojno sodišče ni. Sorodstvena povezava med stranko tega postopka in enim od sodnikov Višjega sodišča v Kopru pri odločanju na Okrajnem sodišču v Cerknici ne more priti do izraza. Okrajno sodišče v Cerknici namreč ne spada v območje Višjega sodišča v Kopru, temveč v območje Višjega sodišča v Ljubljani (114. do 116. člen Zakona o sodiščih - Ur. list RS, št. 19/94). S stališča obstoja razlogov za delegacijo pristojnosti pa je okoliščina, da je obe nepravdni zadevi združilo Okrajno sodišče v Postojni, brez pomena. Zato je bilo treba predlog za delegacijo pristojnosti zavrniti.

ZPP (1977) člen 68.ZPP člen 67.ZS člen 114, 115, 116.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 433/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-03-16

revizija - dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta

Ker predmet tožbenega zahtevka ni denarni znesek, sta tožnika na podlagi drugega odstavka 186. člena ZPP/77 v tožbi označila tudi vrednost spora, in sicer z zneskom 10.000,00 SIT. Taka oznaka vrednosti spora glede na takrat že veljavni mejni znesek 80.000,00 SIT ne zadošča za dovoljenost revizije.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev, da sta tožnika pridobila lastninsko pravico na parc. št. 921/4 v vl. št. ... k.o... in za izstavitev za zemljiškoknjižni prenos lastninske pravice sposobne listine. Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnikov zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Tožnika v pravočasni reviziji proti sodbi sodišča druge stopnje uveljavljata revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava in predlagata tako spremembo izpodbijane sodbe, da se njunemu tožbenemu zahtevku ugodi, podrejeno pa razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Revizija je bila vročena toženima strankama in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije. Drugotoženka nanjo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije se o njej ni izjavilo, prvotoženka pa v odgovoru na revizijo predlaga njeno zavrnitev (tretji odstavek 390. člena Zakona o pravdnem postopku; v nadaljevanju: ZPP/77).

Glede na prehodno določbo prvega odstavka 498. člena novega Zakona o pravdnem postopku (Ul. RS št. 26/99) je revizijsko sodišče v tej pravdni zadevi uporabilo določbe ZPP/77.

Spor o ugotovitvi lastninske pravice in izstavitvi zemljiškoknjižne listine je premoženjskopravne narave. Po tretjem odstavku 382. člena ZPP/77 revizije ni v premoženjskih sporih, v katerih se tožbeni zahtevek ne nanaša na denarno terjatev, če vrednost spornega predmeta, ki jo je tožnik navedel v tožbi, ne presega določenega zneska. Z novelo (Ul. RS št. 55/92), ki je začela veljati 5.12.1992, je bil določen znesek 80.000,00 SIT. Tožnika sta tožbo v tej pravdni zadevi vložila 13.10.1993, torej po uveljavitvi novele. Ker predmet tožbenega zahtevka ni denarni znesek, sta na podlagi drugega odstavka 186. člena ZPP/77 v tožbi označila tudi vrednost spora, in sicer z zneskom 10.000,00 SIT. Taka oznaka vrednosti spora glede na takrat že veljavni mejni znesek 80.000,00 SIT ne zadošča za dovoljenost revizije.

Revizijsko sodišče je zato na podlagi 392. člena ZPP/77 moralo zavreči nedovoljeno revizijo. Tožnika in prvotožena stranka stroškov revizijskega postopka niso priglasili, zato o njih ni bilo potrebno odločiti.

ZPP (1977) člen 186, 186/2, 382, 382/3, 392.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 11/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-03-15

Okoliščine, zaradi katerih je predlagana delegacija, niso izkazane.

Predlog tožeče stranke J. P., da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, se zavrne.

Tožnik v svojem predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča navaja, da Š.K. in njegove sorodnike v nekaterih postopkih zastopa odvetnik Z.R. iz ... Sodnica Okrajnega sodišča v ... D.R. je žena odvetnika Z.R. in sorodnica Š.K. Zaradi tega pri Okrajnem sodišču v ... ni mogoče zagotoviti objektivnosti in pravičnosti sojenja. Višjemu sodišču v Ljubljani predlaga, da določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Okrajno sodišče v ... je predložilo zadevo v reševanje Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, ki je na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku pristojno za odločanje o predlogu.

Okrajna sodnica svetnica D.R. navaja, da pravdnih zadev ne rešuje. Odvetnik Z.R., ki je njen mož, v tej zadevi ne zastopa tožeče stranke. O kakšni sorodstveni povezavi s Š.K. ji ni nič znanega.

Noben od razlogov, na katere se sklicuje tožnik v svojem predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ni izkazan. V pravdni zadevi opr. št. P 128/98 Okrajnega sodišča v ... zastopa tožence odvetnik V.N. Sodnica svetnica D.R. ne vodi te zadeve in ni v sorodu s Š.K., ki tudi ni stranka v tem postopku. Zato ni nobenega razloga, zaradi katerega bi se postopek laže opravil pri drugem sodišču (67. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 10/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-03-15

Okoliščine, zaradi katerih je predlagana delegacija, niso izkazane.

Predlog tožeče stranke J. P., da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, se zavrne.

Tožnik v svojem predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča navaja, da Š.K. in njegove sorodnike v nekaterih postopkih zastopa odvetnik Z.R. iz ... Sodnica Okrajnega sodišča v ... D.R. je žena odvetnika Z.R. in sorodnica Š.K. Zaradi tega pri Okrajnem sodišču v ... ni mogoče zagotoviti objektivnosti in pravičnosti sojenja. Višjemu sodišču v Ljubljani predlaga, da določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Okrajno sodišče v ... je predložilo zadevo v reševanje Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, ki je na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku pristojno za odločanje o predlogu.

Okrajna sodnica svetnica D.R. navaja, da pravdnih zadev ne rešuje. Odvetnik Z.R., ki je njen mož, v tej zadevi ne zastopa tožeče stranke. O kakšni sorodstveni povezavi s Š.K. ji ni nič znanega.

Noben od razlogov, na katere se sklicuje tožnik v svojem predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ni izkazan. V pravdni zadevi opr. št. P 209/97 pri Okrajnem sodišču v ... zastopa toženca odvetnik V.N. Sodnica svetnica D.R. ne vodi te zadeve in ni v sorodu s Š.K., ki tudi ni stranka v tem postopku. Zato ni nobenega razloga, zaradi katerega bi se postopek laže opravil pri drugem sodišču (67. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 9/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-03-15

Okoliščine, zaradi katerih je predlagana delegacija, niso izkazane.

Predlog nasprotnega udeleženca J. P., da v zadevi postopa drugo stvarno pristojno sodišče, se zavrne.

Nasprotni udeleženec v svojem predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča navaja, da Š.K. in njegovo sorodstvo, ki so stranke v tem postopku, zastopa odvetnik Z.R. iz ... Sodnica Okrajnega sodišča v ... D.R. je žena odvetnika Z.R. in sorodnica Š.K. Zaradi tega pri Okrajnem sodišču v ... ni mogoče zagotoviti objektivnosti in pravičnosti sojenja. Višjemu sodišču v Ljubljani predlaga, da določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Okrajno sodišče v Radovljici je predložilo zadevo v reševanje Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, ki je na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku pristojno za odločanje o predlogu.

Okrajna sodnica svetnica D.R. navaja, da nepravdnih zadev ne rešuje. Odvetnik Z.R., ki je njen mož, v tej zadevi ne zastopa nobene od strank. O kakšni sorodstveni povezavi s Š.K. ji ni nič znanega.

Noben od razlogov, na katere se sklicuje nasprotni udeleženec v svojem predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča, ni izkazan. V nepravdni zadevi opr. št. N 21/96 pri Okrajnem sodišču v ... zastopa predlagatelje odvetnik V.N., ne pa odvetnik Z.R. Sodnica svetnica D.R. ne vodi te zadeve in ni v sorodu s Š.K., ki tudi ni udeleženec v tem postopku. Zato ni nobenega razloga, zaradi katerega bi se postopek laže opravil pri drugem sodišču (67. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 473/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-04-19

revizija - dovoljenost revizije - opredelitev vrednosti spornega predmeta - zavrženje revizije

Vrednost spora ni bila ocenjena, zato revizija ni dovoljena.

Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega odgovora.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da morata druga toženka in tretji toženec izprazniti trisobno stanovanje v Ljubljani ter ga izročiti tožeči stranki. Enak zahtevek zoper prvo toženko je zavrnilo.

Zavrnilo je tudi nasprotni zahtevek druge toženke za sklenitev najemne pogodbe za to stanovanje.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo druge in tretje tožene stranke in potrdilo sodbo prve stopnje.

Proti tej sodbi vlagata revizijo druga in tretja tožena stranka.

Uveljavljata revizijske razloge bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlagata, da revizijsko sodišče razveljavi obe sodbi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Tožena stranka v odgovoru na revizijo predlaga, da revizijsko sodišče zavrne revizijo kot neutemeljeno.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo (3. odstavek 390. člena Zakona o pravdnem postopku).

Revizijsko sodišče je na podlagi 498. člena Zakona o pravdnem postopku iz leta 1999 (Ur.l. RS št. 26/99) uporabilo Zakon o pravdnem postopku iz leta 1977 (Ur.l. SFRJ št. 4/77 do 27/90) - v nadaljnjem ZPP.

Revizija kot izredno pravno sredstvo je v premoženjskopravnih sporih z nedenarnim zahtevkom dovoljena, če vrednost spornega predmeta, ki jo je tožnik navedel v tožbi, presega znesek, ki je določen v 3.

odstavku 382. člena ZPP. V obravnavani zadevi pa niti v tožbi, niti v nasprotni tožbi ni navedena vrednost spornega predmeta, kot to zahteva 2. odstavek 186. člena ZPP. V odgovoru na tožbo in v odgovoru na nasprotno tožbo stranki nista zahtevali odprave te pomanjkljivosti. Nobena od strank, pa tudi sodišče, ni storila ničesar, da bi se pred začetkom obravnavanja glavne stvari (3.

odstavek 40. člena ZPP) ugotovila vrednost spornega predmeta.

Vrednost spora je zato ostala neocenjena. To pomeni, da ni izpolnjena predpostavka iz 3. odstavka 382. člena ZPP. Zato revizija ni dovoljena in jo je revizijsko sodišče zavrglo (392. člen ZPP). Tako razlago 2. odstavka 186. člena in 3. odstavka 382. člena ZPP je potrdilo tudi pravno mnenje, sprejeto na občni seji Vrhovnega sodišča Republike Slovenije dne 16.12.1993 (Poročilo o sodni praksi VS RS II/93, stran 12).

Izrek o stroških revizijskega postopka temelji na 1. odstavku 166. in 1. odstavku 155. člena ZPP. Revizijski odgovor ni prispeval k razjasnitvi vprašanj, ki so pomembna za odločitev o reviziji. Zato stroški zanj niso bili potrebni in jih mora trpeti tožeča stranka sama.

ZPP (1977) člen 40, 40/3, 186, 186/2, 382, 382/3, 392.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.