Sodba in sklep VIII Ips 308/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-06-06

ZDRAVSTVENO ZAVAROVANJE - UPRAVNI POSTOPEK

obnova postopka - pogoji za obnovo postopka - rok za vložitev predloga

Postopki zaradi varstva pravic iz zdravstvenega zavarovanja potekajo, enako kot tudi drugi postopki iz socialnega varstva, po natančno določenih postopkovnih pravilih. Ta pravila so potrebna zato, da organi, ki v njih odločajo, v vsakem primeru in za vsakega upravičenca vedo, kako se morajo obnašati. Zakon zato predpisuje pogoje in roke za pritožbe, prav tako pa zakon predpisuje pogoje in roke za vložitev izrednih pravnih sredstev, med katere sodi tudi obnova postopka. Neizpolnjevanje pogojev ima za posledico zavrnitev zahtevkov, prekoračitev rokov pa ima za posledico zavrženje vloge. In to ne glede na to, ali je pritožba oziroma obnova postopka vsebinsko utemeljena ali ne.

Prvostopenjsko sodišče je s sodbo zavrnilo zahtevek tožnika, da se dovoli obnova postopka, končanega z odločbo tožene stranke št.

072-3634/2-97 z dne 16.6.1997 (odločitev o delazmožnosti tožnika) in da se razveljavi sklep tožene stranke št. 072-3634/6-97 z dne 5.11.1997, s katerim je bil zavržen predlog za obnovo postopka, in s sklepom zavrglo tožbo tožnika v zvezi z odločbo tožene stranke z dne 16.6.1997, ker ni bila vložena v zakonskem roku.

Drugostopenjsko sodišče je pritožbo tožnika zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo in sklep sodišča prve stopnje.

Zoper pravnomočno sodbo in sklep sodišča druge stopnje je tožnik vložil pravočasno laično revizijo. Navajal je, da je o njegovi zadevi odločalo nepristojno sodišče, da njegovo zdravljenje še vedno ni končano, da je že od 23.7.1997 brez dohodkov in da psihično ves čas trpi. Predlagal je, da revizijsko sodišče reviziji ugodi, da razveljavi izpodbijano odločitev tožene stranke in toženi stranki naloži, da mu prizna delovno nezmožnost.

Revizija je bila v skladu z določbo 390. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP/77 - Uradni list SFRJ, št. 4/77 in 35/91 in Uradni list RS, št. 55/92 in 19/94) vročena nasprotni stranki, ki na revizijo ni odgovorila, in Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo.

Revizija je izredno, nesuspenzivno, devolutivno, dvostransko in samostojno pravno sredstvo proti pravnomočnim odločbam sodišč druge stopnje. Zato revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi le na absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 10. točke drugega odstavka 354. člena ZPP/77 ter na pravilno uporabo materialnega prava.

Revizijsko sodišče ni ugotovilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 10. točke drugega odstavka 354. člena ZPP/77, ki so upoštevne po uradni dolžnosti (386. člen ZPP/77), niti ne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, ki jo uveljavlja revizija. Po določbi 2. točke prvega odstavka 5. člena zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS - Uradni list RS, št. 19/94) je socialno sodišče pristojno za odločanje v sporih o pravici do in iz zdravstvenega zavarovanja. Zato je za odločanje v sporni zadevi podana pristojnost socialnega in ne upravnega sodišča.

Postopki zaradi varstva pravic iz zdravstvenega zavarovanja potekajo, enako kot tudi drugi postopki iz socialnega varstva, po natančno določenih postopkovnih pravilih. Ta pravila so potrebna zato, da organi, ki v njih odločajo, v vsakem primeru in za vsakega upravičenca vedo, kako se morajo obnašati. Zakon zato predpisuje pogoje in roke za pritožbe, prav tako pa zakon predpisuje pogoje in roke za vložitev izrednih pravnih sredstev, med katere sodi tudi obnova postopka. Neizpolnjevanje pogojev ima za posledico zavrnitev zahtevkov, prekoračitev rokov pa ima za posledico zavrženje vloge. In to ne glede na to, ali je pritožba oziroma obnova postopka vsebinsko utemeljena ali ne.

Po določbi 85. člena zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju (ZZVZZ - Uradni list RS, št. 9/92, 13/93, 9/96, 29/98 in 6/99) se za postopek, v katerem se odloča o pravicah iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, uporablja zakon o splošnem upravnem postopku, če z zakonom ni določeno drugače. Zakon o splošnem upravnem postopku (ZUP - Uradni list SFRJ, št. 47/86 in 55/92) pa določa pogoje za obnovo postopka v 249. členu, način upoštevanja pogojev v 250. členu in roke za obnovo postopka v 252. členu. Tako prva točka 249. člena določa, da se obnovi postopek, ki je končan z odločbo, zoper katero v upravnem postopku ni več pravnega sredstva, če se izve za nova dejstva ali pa najde ali pridobi možnost uporabiti nove dokaze, ki bi mogli sami zase ali v zvezi z že izvedenimi in uporabljenimi dokazi pripeljati do drugačne odločbe, če bi bila ta dejstva oziroma dokazi navedeni in uporabljeni v prejšnjem postopku. Vendar drugi odstavek 250. člena ZUP določa, da je možno nova dejstva ali dokaze uporabiti za obnovo postopka samo, če stranka v prejšnjem postopku brez svoje krivde ni mogla navesti okoliščin, zaradi katerih predlaga obnovo. V prvi točki prvega odstavka 252. člena ZUP je določba, da je možno predlagati obnovo samo v enem mesecu od dneva, ko je stranka lahko navedla nova dejstva oziroma uporabila nove dokaze.

V 31. členu ZDSS je določba, da se v socialnih sporih tožba lahko vloži v 30. dneh od vročitve dokončne odločbe. To pomeni, da je sodno varstvo praviloma možno zoper akt izdan na drugi stopnji, pri čemer je pogoj, da je bilo v rednem postopku uporabljeno dovoljeno redno pravno sredstvo.

Ob ugotovljenem dejanskem stanju, na katerega je revizijsko sodišče zaradi določbe tretjega odstavka 385. člena ZPP/77 vezano, obnove postopka ni bilo mogoče dovoliti, saj novih dokazov stranka (obnovo postopka sta formalno vložila delodajalka in zavarovanec, ki je ni podpisal in ki ni bil pozvan na podpis, zavržena je bila vloga delodajalke, tožbo pa je vložil samo zavarovanec) ni predložil v enem mesecu od takrat, ko bi jih mogel navesti ali uporabiti (252. člen ZUP), niti jih ni uporabil med prejšnjim postopkom, čeprav bi jih lahko (250. člen). Obnova postopka zato ne bi mogla biti dovoljena, tudi če organ tožene stranke ne bi uporabil določb 68. člena ZUP o nerazumljivih in nepopolnih vlogah. Zato je sodišče tožbeni zahtevek v zvezi s predlogom za obnovo postopka materialnopravno zavrnilo utemeljeno.

Ker se tožba lahko vloži samo zoper dokončno odločbo na drugi stopnji in v tridesetih dneh od vročitve dokončne odločbe, je sodišče imelo, glede na ugotovljeno dejansko stanje, pravno podlago za zavrženje tožbe, saj ta ni bila vložena v predpisanem roku.

Zaradi povedanega je revizijsko sodišče v skladu z določbo 393. člena ZPP/77 revizijo kot neutemeljeno zavrnilo.

Sodišče je določbe ZPP/77 in ZUP uporabilo smiselno kot predpis Republike Slovenije v skladu z določbo prvega odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/1/94).

ZZVZZ člen 85.ZUP člen 249, 250, 250/2, 252, 252/1, 252/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.