Sodba II Ips 203/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-10-26

revizija - razlogi za revizijo - relativna bistvena kršitev določb pravdnega postopka - uveljavljanje procesnih kršitev šele v reviziji

Šele v reviziji revident trdi, da bi moralo sodišče pritegniti geometra, da se ugotovi pravilnost odmerjenih parcel. Kršitev omenjenih določb bi lahko pomenila bistveno kršitev določb pravdnega postopka relativne narave po prvem odstavku 354. člena ZPP/77. Te kršitve pa tožeča stranka v pritožbi ni uveljavljala. S tem si je zaprla možnost, da bi to uspešno storila v revizijskem postopku, saj tu ni dovoljeno glede takšnih kršitev preskakovanje pravnih sredstev (2. točka prvega odstavka 385. člena ZPP).

Ob tretjem odločanju v tej zadevi je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek, po katerem bi morala tožena stranka opustiti vsakršno poseganje v služnostno pravico prehoda in voženj v korist vsakokratnega lastnika parc. št. 964/9 k.o... in v breme parc. št. 964/12 iste k.o. in odstraniti pet betonskih nosilcev in kamenje na nabrežini in pod njo. Tožeča stranka namreč ni ponudila dokaza, s katerim bi se ugotovila meja med parcelama 964/12 in 964/13 in na kateri izmed parcel stojijo betonski stebri, listinski dokazi pa izkazujejo večjo verjetnost, da stojijo stebri na parceli št. 914/13. Tožeča stranka tudi ni dokazala, da bi jo tožena stranka kakorkoli ovirala pri izvrševanju služnostne pravice.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožnikov zavrnilo, ker ta niti ne opredeljuje procesnih kršitev, sodišče pa je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje. Tožeča stranka ni dokazala, da ima služnost na parceli 964/13, kjer so nameščeni stebri. Prvo sodišče je tudi pravilno upoštevalo pravila o dokaznem bremenu.

Proti tej sodbi v zvezi s prvostopno sodbo je tožeča stranka vložila revizijo zaradi bistvenih kršitev določb Zakona o pravdnem postopku (iz leta 1977, v nadaljevanju ZPP) in napačne uporabe materialnih predpisov in predlagala razveljavitev obeh odločb in ponovno odločanje na prvi stopnji. Sodiščema očita, da sta presojali spor s stališča, kdo je lastnik novonastale parcele št. 914/13, ne pa s stališča, v kakšnem obsegu sta tožnika pridobila služnostno pravico. Sklicevanje sodišč na dejstvo, da je tožena stranka kupila omenjeno parcelo, ne more v ničemer spremeniti dejstev o obstoju služnostne pravice. Odmera parcele 964/13 je bila opravljena brez prisotnosti tožeče stranke in zato neveljavna. Sodišče bi moralo prekiniti postopek in dati strankam možnost z geometrom dokazovati pravilnost odmerjenih parcel. S tem so bistveno kršene določbe ZPP. Zaradi kršitve postopka in nepravilne uporabe materialnega prava dejansko stanje ni bilo pravilno ugotovljeno.

Na vročeno revizijo tožena stranka ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Revizija pravno ne opredeli, za katero procesno kršitev naj bi šlo. Sklepati pa je mogoče glede na vsebino trditev, da meri na kršitev načela iskanja materialne resnice, ker sme sodišče izvesti dokaze, ki jih stranke niso predlagale, če so ti dokazi pomembni za odločitev (tretji odstavek 7. člena ZPP). Šele zdaj v reviziji namreč trdi, da bi moralo sodišče pritegniti geometra, da se ugotovi pravilnost odmerjenih parcel, v ta namen pa naj bi sodišče prekinilo postopek (verjetno misli na uporabo 1. točke prvega odstavka 213. člena ZPP). Kršitev omenjenih določb bi lahko pomenila bistveno kršitev določb pravdnega postopka relativne narave po prvem odstavku 354. člena ZPP. Te kršitve pa tožeča stranka v pritožbi ni uveljavljala. S tem si je zaprla možnost, da bi to uspešno storila v revizijskem postopku, saj tu ni dovoljeno glede takšnih kršitev preskakovanje pravnih sredstev (2. točka prvega odstavka 385. člena ZPP). Zato se revizijsko sodišče na tu omenjeno kršitev ni smelo ozirati.

Iz tožbenega zahtevka sledi, da obstaja zatrjevana služnost na parceli št. 914/12 in da mora tožena stranka s te parcele odstraniti postavljene stebre in kamenje. Ob ugovoru tožene stranke, da s postavitvijo stebrov sploh ni posegla na omenjeno parcelo, bi tožeča stranka morala dokazati, da je tožena stranka res postavila stebre na tej parceli in jo ovirala v izvrševanju služnosti. Ko tega ni dokazala (dejanska ugotovitev, ki je neizpodbojna v revizijskem postopku - tretji odstavek 385. člena ZPP), je sodišče upravičeno zavrnilo tožbeni zahtevek, ki meri na to, naj tožena stranka preneha s preprečevanjem oziroma motenjem izvrševanja služnosti (57. člen Zakona o temeljnih lastninskopravnih razmerjih - Uradni list SFRJ, št. 6/80 in 26/90) na določeni parceli.

Ob pravkar opisanem stališču se pokažejo kot pravno nepomembne trditve o tem, da tožeča stranka ni sodelovala pri odmeri parcele št. 964/13 (mimogrede, njena navzočnost po 13. členu in prvem odstavku 5. člena Zakona o zemljiškem katastru, Uradni list SFRJ, št. 16/74 in 42/86, sploh ni bila nujna).

Neupravičen je tudi očitek sodiščema, da sta spor presojali s stališča, kdo je lastnik parcele št. 964/13, saj sta ugotavljali le, ali se zahtevana odstranitev stebrov in motenja nanaša na parcelo 964/12 ali ne.

Uveljavljana revizijska razloga po povedanem nista podana in ker tudi ne gre za procesno kršitev, na kakršno pazi sodišče po uradni dolžnosti, je moralo neutemeljeno revizijo zavrniti (393. člen ZPP).

ZPP (1977) člen 7, 7/3, 354, 354/1, 385, 385/1-2, 385/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.