TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep I R 33/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-07-06

določitev pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov

Okoliščina, da je tožnik sodnik, ki opravlja funkcijo prav pri pristojnem okrajnem sodišču, in to na pravdnem oddelku, pomeni glede na vsebino spora tehten razlog iz 67. člena ZPP.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v Grosupljem.

Tožeča stranka je vložila tožbo za odpoved najemne pogodbe in izpraznitev stanovanja pri pristojnem sodišču, Okrajnem sodišču v Ljubljani.

Predsednica navedenega sodišča je z vlogo dne 26.6.2000 predlagala Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, naj na podlagi 67. člena ZPP za odločanje določi drugo stvarno pristojno sodišče. V predlogu ugotavlja, da je tožnik sodnik na Okrajnem sodišču v Ljubljani, in sicer na pravdnem oddelku, kar je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Po 67. členu Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP) Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Okoliščina, da je tožnik sodnik, ki opravlja funkcijo prav pri Okrajnem sodišču v Ljubljani, in to na pravdnem oddelku, pomeni glede na vsebino spora tehten razlog iz 67. člena ZPP. Navedeno dejstvo utegne pri nasprotni stranki povzročiti dvom v nepristranskost sojenja. Zato je vrhovno sodišče za odločanje v tej pravdni zadevi določilo drugo stvarno pristojno sodišče, in sicer Okrajno sodišče v Grosupljem. Pri določitvi tega sodišča je v okviru načela ekonomičnosti postopka upoštevalo njegovo bližino in dostopnost.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 27/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-07-13

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti

Presoja obstoja okoliščin iz 67. člena ZPP.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Pri Okrožnem sodišču v Celju je v teku pravda med tožnikom in tožencem zaradi plačila odškodnine. Tožnik je tožbo vložil dne 20.5.1993. O zadevi še ni bilo odločeno. Dne 28.4.2000 pa je toženec podal predlog, naj vrhovno sodišče za sojenje v tej stvari določi drugo stvarno pristojno sodišče v državi. Toženec je namreč mnenja, "da sodišče odloča ves čas v njegovo škodo."

Po določbi 67. člena Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na strankin predlog določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Toženec pa v svoji vlogi ne navaja nobenih okoliščin, ki bi mogle pogojevati uporabo navedene zakonske določbe in utemeljevati določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Trditev o tem, da sodišče odloča v njegovo škodo, je pravno in vsebinsko prazna in tudi ne temelji na podatkih spisa. Ker ni na razpolago pogojev, zaradi katerih bi bilo mogoče določiti za sojenje drugo stvarno pristojno sodišče, vrhovno sodišče predlogu ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 33/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-06-15

revizija - dovoljenost revizije v postopku zavarovanja - sklep o začasni odredbi izdan pred uvedbo pravdnega postopka

Zoper pravnomočno odločbo, izdano v postopku zavarovanja, revizija ni dovoljena (prvi odstavek 10. člena ZIZ).

Sodišče prve stopnje je s sklepom zavrnilo upnikov predlog za izdajo začasne odredbe zaradi zavarovanja njegove nedenarne terjatve.

Sodišče druge stopnje je upnikovo pritožbo proti temu sklepu zavrnilo.

Zoper ti odločbi nižjih sodišč je upnik vložil revizijo s predlogom, naj vrhovno sodišče vrne zadevo v prejšnje stanje.

Na vročeno revizijo dolžnik ni odgovoril, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

Izdajo začasne odredbe za zavarovanje nedenarne terjatve pred uvedbo pravdnega postopka, za kar gre v tej zadevi, ureja petindvajseto poglavje Zakona o izvršbi in zavarovanju (Uradni list RS, št. 51/98 - ZIZ). Gre za zakonsko tvarino, ki je del širše oblike nudenja pravnega varstva - zavarovanja (tretji del ZIZ). V zvezi z njimi pa je med temeljnimi določbami ZIZ tudi določba, da zoper pravnomočno odločbo, izdano v postopku zavarovanja, revizija ni dovoljena (prvi odstavek 10. člena ZIZ).

Zakon o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 - ZPP) določa, da revizija ni dovoljena, če je vložena zoper sodbo (kar velja tudi za sklep - četrti odstavek 384. člena), zoper katero jo po zakonu ni mogoče vložiti (drugi odstavek 374. člena). Revizijsko sodišče je moralo zato nedovoljeno revizijo zavreči, ker tega ni storil že sodnik sodišča prve stopnje (377. člen ZPP).

ZIZ člen 10, 10/1.ZPP člen 374, 374/2, 377, 384, 384/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sodba II Ips 10/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-06-01

povrnitev negmotne škode - višina denarne odškodnine - duševne bolečine zaradi smrti bližnjega - smrt hčere

Višina odškodnine ob smrti bližnjega sorodnika.

Sodišče prve stopnje je toženi stranki naložilo, da mora tožniku plačati odškodnino v znesku 2,700.000,00 SIT. Pritožbo tožene stranke je sodišče druge stopnje zavrnilo ter sodbo sodišča prve stopnje potrdilo. Dosojeni znesek predstavlja odškodnino za tožnikove duševne bolečine ob smrti hčerke (prvi odstavek 201. in 200. člen Zakona o obligacijskih razmerjih - ZOR).

Tožena stranka je proti sodbi sodišča druge stopnje vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlagala njeno spremembo z znižanjem dosojene odškodnine. Revizijski razlogi se nanašajo le na višino odškodnine in ne izpodbijajo ugotovljenega 10-odstotnega prispevka tožnikove hčerke k nastali škodi. Tožnik je imel po lastnih navedbah s hčerko tesnejše kontakte le zadnjih nekaj let. Poprej pa je hči živela pri svoji materi in njenih sorodnikih. Odškodnina po določbi 200. in 201. člena ZOR naj bi predstavljala le zadoščenje, ne pa obogatitev. Višina dosojene odškodnine v znesku 3,000.000,00 SIT presega odškodnine, ki so dosojene v podobnih primerih.

Tožeča stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP, Zakona o pravdnem postopku - 1977).

Pokojna M. K. je od 15. leta starosti do smrti pri 20 letih živela v tesni družinski in socialni skupnosti s tožnikom, svojim očetom. Že pred tem je po razvezi zakonske zveze med staršema bila dodeljena v vzgojo in oskrbo tožniku. Dejanske ugotovitve ne podpirajo v reviziji nakazanega bagateliziranja medsebojnih čustvenih odnosov med hčerjo in očetom. Sodišče prve stopnje je po zaslišanju tožnika in po izvedbi drugih dokazov ugotovilo izjemno čustveno vez med njima.

Ugotovilo je tudi obstoj hudih tožnikovih duševnih bolečin ob hčerini tragični smrti, ki se kažejo v depresivnosti, brezvoljnosti in zapiranju vase. Pri tem je pomembna ugotovitev o tem, da je tožnik po hčerini smrti ostal sam, kar mu poglablja duševne bolečine ob smrti bližnjega. Okoliščine primera (200. člen ZOR) so torej take, da opravičujejo odmero pravične denarne odškodnine v dosojeni višini. Ta se sicer giblje na zgornji meji odškodnin, ki so v sodni praksi odmerjene v podobnih primerih, vendar gre po dejanskih ugotovitvah za prizadetost ob smrti bližnjega, ki presega običajne primere.

Materialno pravo je v izpodbijani sodbi torej pravilno uporabljeno. Neutemeljeno revizijo je revizijsko sodišče, ki v postopku tudi ni našlo kršitev, na katere mora po določbi 386. člena ZPP paziti po uradni dolžnosti, zavrnilo (393. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 22/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-05-11

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov - nepristransko sojenje

Sodniki morajo vselej ravnati tako, da varujejo nepristranost in neodvisnost sojenja. Sposobni morajo biti za objektivno odločanje o vseh sporih, čeprav poznajo eno ali drugo pravdno stranko. Zato dejstvo, da je tožnik v tej pravdni zadevi odvetnik na sedežu sodišča in poklicno v stikih s sodniki tega sodišča, samo po sebi ne kaže na obstoj nevarnosti, da bi zaradi vplivanja mogla biti ogrožena nepristranost sojenja.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožnik je 11.8.1995 vložil pri stvarno in krajevno pristojnemu Okrožnemu sodišču na Ptuju tožbo, s katero od obeh tožencev zahteva nerazdelno plačilo odškodnine za nepremoženjsko škodo, ki izhaja iz škodnega dogodka z dne 12.8.1992. Po precejšnjih težavah pri vročanju tožbe je nato sodišče z dopisom z dne 20.4.2000 predlagalo vrhovnemu sodišču, da določi drugo stvarno pristojno sodišče. Svoj predlog je utemeljilo, da je tožnik odvetnik na Ptuju, da sodišče z njim dnevno posluje in bi to tožencema lahko vzbujalo dvom v nepristranost.

Vrhovno sodišče lahko na podlagi 67. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS št. 26/99) na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Predlagatelj delegacije se ne sklicuje na razloge ekonomičnosti, ki spadajo v prvi sklop razlogov za delegacijo, temveč glede na povzeto zakonsko besedilo na drugi sklop razlogov, torej druge tehtne razloge. Vrhovno sodišče ugotavlja, da dejstvo, da je tožnik odvetnik na Ptuju, s katerim stvarno in krajevno pristojno sodišče dnevno posluje, ne predstavlja takega tehtnega razloga.

Sodniki morajo vselej ravnati tako, da varujejo nepristranost in neodvisnost sojenja. Sposobni morajo biti za objektivno odločanje o vseh sporih, čeprav poznajo eno ali drugo pravdno stranko. Zato dejstvo, da je tožnik v tej pravdni zadevi odvetnik na sedežu sodišča in poklicno v stikih s sodniki tega sodišča, samo po sebi ne kaže na obstoj nevarnosti, da bi zaradi vplivanja mogla biti ogrožena nepristranost sojenja. Vrhovno sodišče je moralo neutemeljen predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 550/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-05-17

Revizijsko sodišče o vloženi reviziji še ni odločalo, zato je le ugotovilo njen umik (399. člen v zvezi z drugim odstavkom 349. člena ZPP).

Sodišče prve stopnje je razveljavilo najemno pogodbo, sklenjeno med toženkama in jima naložilo povrnitev vseh pravdnih stroškov tožeče stranke. Sodišče druge stopnje je zavrnilo neutemeljeni pritožbi tožeče stranke (zoper sklep o razveljavitvi izdane začasne odredbe) in prvotoženke (zoper odločitev o razveljavitvi najemne pogodbe) in potrdilo odločitev sodišča prve stopnje.

Zoper tako pravnomočno sodbo je prvotoženka vložila pravočasno revizijo, v kateri je uveljavljala vse revizijske razloge in predlagala razveljavitev izpodbijane sodbe.

Postopek na prvi stopnji je bil končan pred uveljavitvijo Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS št. 26/99), zato je treba skladno z določilom prvega odstavka 498. člena pri odločitvi upoštevati določila Zakona o pravdnem postopku, ki je veljal pred tem (iz leta 1977, ki se je uporabljal na podlagi 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Ur.l. RS/I, št. 1-6/91, UZITUL).

V postopku, ki je bil opravljen po 390. členu ZPP, tožeča stranka na vročeno revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo.

S pisno vlogo, ki je na sodišče prispela dne 27.10.1999, je pooblaščenec prvotoženke umaknil vloženo revizijo.

Revizijsko sodišče o vloženi reviziji še ni odločalo, zato je le ugotovilo njen umik (399. člen v zvezi z drugim odstavkom 349. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 28/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-06-01

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov

Okoliščina, da sodnica pozna tožečo stranko, ni razlog za delegacijo pristojnosti. Za reševanje takšnih ugovorov so na voljo druga procesna sredstva.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se ne ugodi.

Pri Okrajnem sodišču v Slovenski Bistrici teče pravda mladoletnega tožnika M. L. proti tožencu F. V. zaradi plačila odškodnine. Toženec z vlogo z dne 27.1.2000 zahteva, da se zadeva odstopi v reševanje drugemu pristojnemu sodišču, ker je njegova sestra D. P. zaposlena pri tem sodišču in ker se sodnica T. P. G. osebno pozna s tožečo stranko.

Iz dopisa predsednice Okrajnega sodišča v Slovenski Bistrici opr. št. P 289/98 in Su 29/2000 z dne 15.5.2000 izhaja, da je toženčeva sestra D. P. res zaposlena kot ena od štirih strojepisk pri tem sodišču. To dejstvo pa ni nobena ovira za nemoten potek postopka, saj bo v obravnavani zadevi sodelovala ena od preostalih treh strojepisk.

Zatrjevana okoliščina, da sodnica pozna tožečo stranko, ni razlog za delegacijo pristojnosti. Za reševanje takšnih ugovorov so na voljo druga procesna sredstva.

Glede na navedeno ni tehtnih razlogov za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Zato je Vrhovno sodišče Republike Slovenije toženčev predlog zavrnilo (67. člen Zakona o pravdnem postopku).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 20/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-05-24

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razlogov smotrnosti - izločitev sodnika

Razlage za izločitev sodnika ne zajema institut smotrne delegacije.

Tožena stranka je v pritožbi zoper sodbo, izdano v tej zadevi, naslovila na vrhovno sodišče predlog, naj določi drugo pristojno višje sodišče (pristojno bi bilo sicer Višje sodišče v Kopru), ker obstajajo razlogi za sum nepristranskosti in kolegialne povezanosti med višjimi sodniki in sodniki na prvi stopnji, ki se nahajajo v isti stavbi. Poleg tega je višja sodnica X. žena odvetnika Y., ki je zastopal tožečo stranko in izpeljal zavarovanje pogodbe št. 2009/94, v zvezi s katero teče druga pravda I 1194/95, predmet zavarovanja iz te pogodbe pa je tožeča stranka ponudila sodišču za izvršbo v tej pravdi.

Tožeča stranka meni, da ni mogoče predlagati prenosa krajevne pristojnosti zato, ker je tožečo stranko zastopal mož višje sodnice v Kopru odvetnik Y. v nekem drugem postopku.

Zakon o pravdnem postopku (ZPP) določa v 67. členu med drugim, da lahko vrhovno sodišče na predlog stranke določi drugo stvarno pristojno sodišče, da opravi postopek, če so za to podani tehtni razlogi.

Med te ni mogoče uvrstiti okoliščine, da na pritožbeni stopnji odločajo sodniki, ki imajo delovne prostore v isti stavbi, kot sodniki, ki so sodili na prvi stopnji, pa čeprav se ti tudi srečujejo v isti restavraciji in bifeju, kot poudarja predlog. Če bi sledili tej logiki, višje sodišče nikoli ne bi moglo odločati o zadevah, v katerih so sodili na prvi stopnji sodniki z njegovega sedeža. Sodniki morajo odločati nepristransko in tako ne sme biti nikakršnega vpliva zaradi tega, ker se "nahajajo v isti stavbi".

Tudi drugi razlog - zakonska zveza ene izmed sodnic oziroma sodnikov višjega sodišča z odvetnikom, ki je zastopal nasprotno stranko v drugi zadevi, vendar povezani s to obravnavano - ne spada med primere 67. člena ZPP. Opisana okoliščina bi utegnila biti izločitveni razlog (po 6. točki 70. člena ZPP), nikakor pa takšnih primerov, ko gre za posameznega sodnika, ne zajema omenjeni 67. člen ZPP. Skratka, v takšnih primerih institut smotrne delegacije ne pokriva instituta izločitve sodnika.

Neutemeljen predlog je moralo zaradi povedanega sodišče zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 67/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-05-24

dovoljenost revizije - zavrženje revizije - pooblastilo za vložitev pravnega sredstva

Pravice za vložitev pravnega sredstva v imenu stranke (domnevni) pooblaščenec brez strankinega pooblastila nima. Izkazano pooblastilno razmerje med pooblaščencem in stranko je procesna predpostavka za dovoljenost pravnega sredstva (tudi revizije).

Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožnikov glavni in podrejeni zahtevek. Tako sodbo je sodišče druge stopnje po zavrnitvi pritožbe tožeče stranke potrdilo.

Zoper sodbo sodišča druge stopnje je vložil revizijo odvetnik E. D., ki je uveljavljal bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava ter predlagal, da naj se sodbi sodišč nižjih stopenj spremenita ali razveljavita. V reviziji je vztrajal na stališču, da ima tožnik kot služnostni upravičenec do stanovanja aktivno legitimacijo v sporu, da sta toženca v hiši oziroma stanovanjih brez naslova, sicer pa da je utemeljen tudi izpraznitveni zahtevek z odpovednim vred, ker toženca ne plačujeta najemnine.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in tožencema, ki nanjo nista odgovorila.

V zadevi je vložil revizijo za tožečo stranko odvetnik E. D. iz P. Ker strankinega pooblastila ni predložil, ga je sodišče prve stopnje 18.10.1999 pozvalo, da naj za vložitev revizije predloži strankino pooblastilo. Ker pooblastila v odrejenem roku tridesetih dni ni predložil, je sodišče prve stopnje 30.12.1999 ponovilo odvetniku svoj poziv. Na zadnji poziv je odvetnik E. D. sporočil sodišču, da se tožnik nahaja v Avstraliji, da mu njegov naslov ni znan in da zato ne more predložiti strankinega pooblastila. Na nadaljnji poziv sodišča pa je 14.1.2000 sporočil, da vztraja pri vloženi reviziji.

Po določilu 392. člena Zakona o pravdnem postopku zavrže revizijsko sodišče s sklepom med drugim tudi nedovoljeno revizijo, če tega ni storilo v mejah svojih pravic (389. člen ZPP) že sodišče prve stopnje. Po določilu drugega odstavka 389. člena pa je revizija nedovoljena med drugim, če jo vloži nekdo, ki nima te pravice. Pravice za vložitev pravnega sredstva v imenu stranke (domnevni) pooblaščenec brez strankinega pooblastila nima. Izkazano pooblastilno razmerje med pooblaščencem in stranko je procesna predpostavka za dovoljenost pravnega sredstva (tudi revizije). Ker tega odvetnik E. D. ni izkazal kljub večkratnim pozivom sodišča prve stopnje, njegova revizija ni dovoljena. Revizijsko sodišče jo je moralo zaradi tega zavreči (392. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep III R 11/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-04-12

Če stranka izločuje vse sodnike in predsednika sodišča je treba o zahtevi za izločitev odločiti po 2. in 1. odstavku 73. člena ZPP. Če sodišče zaradi izločitve sodnikov ne more postopati, določi višje sodišče za postopanje v zadevi drugo stvarno pristojno sodišče s svojega območja.

Predlogu za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča kot krajevno pristojnega sodišča za odločanje v tem postopku se ne ugodi.

Sklicujoč se na 67. člen ZPP je Okrožno sodišče v Novem mestu predlagalo Vrhovnemu sodišču, naj kot krajevno pristojno sodišče za odločanje v sporu določi drugo stvarno pristojno sodišče.

Vrhovno sodišče določi po 67. členu ZPP drugo stvarno pristojno sodišče za odločanje v sporu, če je očitno, da se bo postopek tako lažje opravil, ali če so za to drugi tehtni razlogi. Okrožno sodišče v Novem mestu ni svojega predloga utemeljilo z nobenim od omenjenih razlogov. Sklicevalo se je samo na vlogo tožeče stranke z dne 22.2.2000.

V vlogi z dne 22.2.2000 je tožeča stranka izločevala vse sodnike in predsednika Okrožnega sodišča v Novem mestu, ni pa predlagala določitve drugega stvarno pristojnega sodišča po 67. členu ZPP. Zato, in ker tudi Okrožno sodišče v Novem mestu ni navedlo nobenega razloga iz 67. člena ZPP v utemeljitev svojega predloga, mu Vrhovno sodišče ni ugodilo.

Ker tožeča stranka v že omenjeni vlogi izločuje vse sodnike in predsednika Okrožnega sodišča v Novem mestu, bo treba o zahtevi odločati po drugem in prvem odstavku 73. člena ZPP. Če se bo na koncu pokazalo, da sodišče zaradi izločitve sodnikov ne mora postopati, bo Višje sodišče v Ljubljani tisto, ki bo določilo drugo stvarno pristojno sodišče s svojega območja za postopanje v zadevi (66. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 21/2000
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-05-11

delegacija pristojnosti iz drugih tehtnih razlogov

Tesnejša vez med sodnikom sodišča, ki je pristojno za sojenje v pritožbenem postopku, in eno od strank v tem postopku, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje o pritožbi zoper sodbo Okrožnega sodišča v Celju z dne 28.1.2000, opr. št. P 954/98 se določi Višje sodišče v Mariboru.

Tožena stranka je vložila pritožbo zoper sodbo Okrožnega sodišča v Celju z dne 28.1.2000, opr. št. P 954/98. Vodja Civilnega oddelka Višjega sodišča v Celju je v vlogi, ki je prispela na Vrhovno sodišče Republike Slovenije 19.4.2000, predlagala, da naj o zadevi odloči drugo stvarno pristojno višje sodišče in se pri tem sklicevala na 67. člen Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS, št. 26/99, v nadaljevanju ZPP). V predlogu je navedla, da se vsi sodniki Višjega sodišča v Celju izločajo za sojenje v tem sporu. Podlaga izločitvi je 6. točka 1. odstavka 70. člena ZPP, ker je ena izmed sodnic tega sodišča tožnikova prijateljica.

Po 67. členu ZPP Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi drugo stvarno pristojno sodišče, da postopa v zadevi, če je očitno, da se bo tako lažje opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v konkretnem primeru podan razlog iz 67. člena ZPP. Tesnejša vez med sodnikom sodišča, ki je pristojno za sojenje v pritožbenem postopku, in eno od strank v tem postopku, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Takšna vez lahko pri nasprotni stranki vzbudi vtis pristranskosti sodišča.

Vrhovno sodišče je zato predlogu ugodilo in za odločanje o pritožbi določilo Višje sodišče v Mariboru.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.