Sklep III Ips 176/99
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 2000-12-07

Prenovitev je ugasnitev glavne obveznosti zaradi ustanovitve nove glavne obveznosti, ki ima drugačen predmet izpolnitve ali drugačno pravno podlago. Prenoviti je mogoče samo neizpolnjeno obveznost. Zato izpolnitev obveznosti izključuje njeno prenovitev.

Reviziji se ugodi, sodbi sodišč druge in prve stopnje se razveljavita in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločanje o stroških revizijskega postopka se pridrži za končno odločbo.

Glede na prvi odstavek 498. člena ZPP je sodišče izvedlo revizijski postopek po določbah ZPP/77.

Pritožbo zoper sodbo, s katero je sodišče prve stopnje zavrnilo tožbeni zahtevek na plačilo tolarske protivrednosti 23.466,00 DEM, je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Sodbo pritožbenega sodišča izpodbija tožeča stranka z revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Revizijskemu sodišču smiselno predlaga, naj jo spremeni in tožbenemu zahtevku ugodi, podrejeno pa naj sodbi sodišč druge in prve stopnje razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče je revizijo vročilo Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in toženi stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Dogovor z dne 22.10.1993 sta sodišči druge in prve stopnje pravno zmotno presodili kot prenovitev pogodbe z dne 10.4.1993.

Bistvo prenovitve je soglasje strank prenovitvene pogodbe, da obstoječo obveznost nadomestita z novo, pri čemer mora imeti nova obveznost drugačen predmet ali drugačno pravno podlago (prvi odstavek 348. člena Zakona o obligacijskih razmerjih - ZOR). Da pa je pogodbo mogoče opredeliti kot prenovitveno, mora iz nje jasno izhajati namen pogodbenih strank, da z ustanovitvijo nove obveznosti dotedanja ugasne (349. člen ZOR). Temu je treba dodati, da je prenovitev ugasnitev glavne obveznosti zaradi ustanovitve nove glavne obveznosti, ne pa sprememba stranskih obveznosti brez spremembe glavne obveznosti, zlasti ne tistih stranskih obveznosti, ki so povezane z izpolnitveno fazo glavne obveznosti.

Predmet pogodbe z dne 10.4.1993 je obveznost tožeče stranke postaviti SAT postajo, ki bo omogočala sprejem določenega števila programov za določeno število priključkov. V zapisu dogovora z dne 22.10.1993 ni zaslediti namena strank spora, naj ta obveznost (delno) ugasne s tem, da jo (v ugasnjenem delu) nadomesti nova. Njegov zapis navaja na zaključek, da sta stranki spora želeli samo končati poslovno sodelovanje po pogodbi z dne 10.4.1993 pred izpolnitvijo celotne glavne obveznosti tožeče stranke. Zato z dogovorom z dne 22.10.1993 obveznost tožeče stranke iz pogodbe z dne 10.4.1993 ni ugasnila zaradi nastanka nove. Ugasnila je samo v delu, v katerem je bila izpolnjena, vendar ne zaradi nadomestitve z novo, ampak zaradi izpolnitve. Ker je mogoče prenoviti samo neizpolnjeno obveznost izpolnitev izključuje prenovitev obveznosti. Zato je stališče sodišč druge in prve stopnje, da tožeča stranka na podlagi pogodbe z dne 10.4.1993 ne more ničesar zahtevati, ker so zaradi prenovitve obveznosti iz nje prenehale, pravno zmotno.

Čeprav je revizijsko sodišče ugotovilo zmotno uporabo materialnega prava na prvi in drugi stopnji, izpodbijane sodbe ni spremenilo, ampak je sodbi sodišč druge in prve stopnje na podlagi drugega odstavka 395. člena ZPP razveljavilo in vrnilo zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Ker sta sodišči druge in prve stopnje izhajali iz zmotne materialnopravne predpostavke, da tožeča stranka na podlagi pogodbe z dne 10.4.1993 ne more ničesar zahtevati, nista ugotovili dejstev, relevantnih za odločitev o (ne)utemeljenosti tožbenega zahtevka, temelječega na omenjeni pogodbi. V ponovljenem postopku bo zato sodišče ugotovilo omenjena dejstva in nato ponovno odločilo.

Sklep o stroških revizijskega postopka temelji na tretjem odstavku 166. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.