Sodba U 782/95
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-03-18

Upravni organ krši pravila postopka, če zadeve ne rešuje po določbah predpisa, ki je veljal v času odločanja na prvi stopnji.

Tožbi se ugodi in se odpravi izpodbijana odločba Ministrstva za šolstvo in šport RS, št... z dne 28.2.1995.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožničino zahtevo za napredovanje v naziv svetovalka. Svojo odločitev utemeljuje s tem, da je bil tožnici z odločbo z dne 1.6.1993 podeljen naziv mentorica za obdobje desetih let. Vlagateljica zahteve lahko napreduje v naziv svetovalka na podlagi 1. odstavka 20. člena Pravilnika o napredovanju v nazive v osnovnem in srednjem šolstvu (v nadaljevanju: pravilnik iz leta 1992) ali na podlagi 11. člena Pravilnika o napredovanju zaposlenih v osnovnem in srednjem izobraževanju v nazive (v nadaljevanju: pravilnik iz leta 1994). Vlagateljica zahteve je opravila dodatno strokovno delo v obsegu, ki ga je ravnatelj ovrednotil skupaj s 26 točkami. Točkovana pa so strokovna dela, ki jih je vlagateljica opravila pred pridobitvijo naziva mentorica. Po 1. odstavku 20. člena pravilnika iz leta 1992 v zvezi s 3. členom sprememb tega pravilnika, bi morala za izpolnitev pogoja drugega strokovnega dela nabrati skupaj najmanj 18 točk po 18. členu pravilnika iz leta 1992, od tega vsaj 9 točk iz razdelkov b, c, č, d, ali f istega člena, vse po zadnjem napredovanju v naziv. Glede na navedeno ne izpolnjuje pogoja opravljenega drugega dela, zato ne more napredovati v naziv svetovalka. Vlagateljica tudi ne izpolnjuje pogoja za izjemno napredovanje v naziv svetovalec po 11. členu pravilnika iz leta 1994.

Tožnica v tožbi izpodbija navedeno odločbo zaradi kršitve postopka, nepravilne uporabe materialnega prava in zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja. Leta 1992 je z vlogo uveljavljala naziv mentorja, ker v času do vložitve navedene vloge ni mogla pridobiti vseh potrebnih dokazil, s katerimi bi lahko dokazala svoje drugo strokovno delo po 18. členu tedaj veljavnega pravilnika iz leta 1992. Že po sprejemu odločbe si je uspela pridobiti manjkajoča dokazila v zvezi z drugimi strokovnimi deli in je zaradi tega podala vlogo za spremembo v svetovalec. Po svoji vsebini pomeni ta vloga predlog za obnovo postopka. Tožena stranka pa njene vloge ni obravnavala kot predlog za obnovo postopka, ampak jo je obravnavala kot novo vlogo, čeprav bi morala upoštevati dejstvo, da je tožnica lahko šele po izdaji prve odločbe pridobila možnost uporabe novih dokazov, ki bi skupaj z že uporabljenimi pripeljali do drugačne odločbe. Predlaga, da sodišče odpravi izpodbijano odločbo.

V odgovoru na tožbo tožena stranka vztraja pri izpodbijani odločbi in sodišču predlaga, da tožbo zavrne.

Tožba je utemeljena, vendar iz drugih razlogov, kot jih navaja tožnica.

Po vpogledu v upravne spise sodišče ne more pritrditi tožbeni navedbi, da bi morala tožena stranka tožničino zahtevo za naziv svetovalca šteti za predlog za obnovo postopka, končanega z odločbo o podelitvi naziva mentor. Glede na vsebino tožničine vloge jo je upravni organ pravilno štel za novo zahtevo za napredovanje v naziv. V pojasnilo tožnici sodišče navaja, da obnova postopka (tudi če bi tožnica to v vlogi izrecno zahtevala, kar pa ni) ni možna zaradi spremembe ali razširitve prej postavljenega zahtevka, za kar je v tem primeru, ko je tožnica zahtevala podelitev naziva svetovalke, dejansko šlo. Predmet odločanja v obnovi postopka je lahko samo upravna stvar, zaradi katere je bil začet prejšnji upravni postopek, ki se je končal z dokončno odločbo.

Po presoji sodišča pa je tožena stranka v upravnem postopku kršila procesna pravila, ker tožničinega zahtevka ni reševala po določbah predpisa, ki je veljal v času izdaje odločbe. Odločba je bila izdana 28.2.1995 in tedaj je že veljal in se tudi uporabljal Pravilnik o napredovanju zaposlenih v osnovnem in srednjem izobraževanju v nazive (Ur. l. RS, št. 41/94 in 49/95). Prehodna določba 20. člena tega pravilnika iz leta 1994 omogoča zaposlenim v osnovnem in srednjem šolstvu, ki so pridobili naziv pred uveljavitvijo tega pravilnika, da obdržijo naziv do izteka obdobja, za katerega jim je bil podeljen, da pa lahko tudi ponovno napredujejo v skladu s tem pravilnikom iz leta 1994. V 2. odstavku tega člena pa ta pravilnik omogoča zaposlenim v prehodnem obdobju, da, ne glede na določbo 14. člena pravilnika (da se dodatna strokovna dela kot eden izmed pogojev za napredovanje v naziv točkujejo in uveljavljajo le enkrat in da zaposleni, ki je naziv že pridobil, lahko pri naslednjem napredovanju uveljavlja strokovna dela, ki jih je opravil po vložitvi predloga za napredovanje, na podlagi katerega je pridobil naziv), se lahko zaposlenemu ob prvem napredovanju po določbah 11. in 13. člena pravilnika upoštevajo dodatna strokovna dela, opravljena do uveljavitve tega pravilnika. Ob upoštevanju, da ima določba 20. člena tega pravilnika prehodni značaj, kar pomeni, da v prehodnem obdobju posebej rešuje vprašanje izjemnega napredovanja, ki ga prejšnji pravilnik iz leta 1992 ni omogočal, in ob upoštevanju namena, ki ga ta prehodna določba glede na svoj značaj zasleduje (delavcem, ki so po prejšnjem pravilniku že uveljavljali pridobitev naziva, pa jim, kljub morebitnemu izpolnjevanju pogojev, pravilnik ni omogočal izjemnega napredovanja), je po mnenju sodišča treba besedilo te določbe "dodatna strokovna dela, opravljena do uveljavitve tega pravilnika", smiselno razlagati tako, da se pri napredovanju, ki ga omogoča ta določba pravilnika, upoštevajo vsa dodatna strokovna dela, določena v 11. oziroma 13. členu pravilnika, ki jih je zaposleni opravil do uveljavitve tega pravilnika, kar pomeni tako tista, ki jih je zaposleni uveljavljal že v postopku pridobljenega naziva po prej veljavnem pravilniku iz leta 1992, kot tudi tista, ki jih v prejšnjem postopku, zaradi pogojev, ki jih je prejšnji pravilnik iz leta 1992 za posamezne nazive zahteval (oziroma ni zahteval), ni uveljavljal, pa bi jih lahko upravičeno uveljavljal, če bi tedanji pravilnik tako izjemno napredovanje omogočal. Po mnenju sodišča daje le taka razlaga določbi 20. člena pravilnika iz leta 1994 smiselni pomen, ki naj bi ga ta po svojem značaju imela. K taki razlagi 2. odstavka 20. člena pravilnika iz leta 1994 pa napotuje že tudi sama ta določba, ki izključuje uporabo 1. odstavka 14. člena tega pravilnika, ki za redno napredovanje v nazive posebej določa, da se opravljena strokovna dela za napredovanje v naziv lahko točkujejo in uveljavljajo le enkrat.

Tožena stranka bo morala v ponovnem postopku ugotoviti, ali tožnica izpolnjuje pogoj "druga strokovna dela", v smislu navedene razlage 20. člena pravilnika iz leta 1994, torej bo morala ugotoviti dejstva, ki jih določa materialni predpis, na podlagi katerega bo odločila o tožničini pravici do naziva.

Zaradi kršitve pravil postopka je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo odpravilo na podlagi 2. odstavka 39. člena Zakona o upravnih sporih, ki ga je smiselno uporabilo kot republiški predpis, skladno z določbo 1. odstavka 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/94) in 1. odstavka 94. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št.

ZUP člen 4. Pravilnik o napredovanju zaposlenih v osnovnem in srednjem izobraževanju v nazive člen 14, 14/2, 20.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.