Sodba I Ips 267/97
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-04-23

postopek za mednarodno pravno pomoč - izvršitev sodbe

Ni ovir, da se seja po 3. odstavku 517. člena ZKP opravi, če se je pravilno obveščeni zagovornik ne udeleži.

Zahteva zagovornika obs. D.K. za varstvo zakonitosti se zavrne kot neutemeljena.

Okrožno sodišče v Murski Soboti je s sodbo z dne..., na podlagi 5. odstavka 517. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) uskladilo pravnomočno sodbo Pokrajinskega sodišča v Stuttgartu z dne..., s katero je bil D.K. spoznan za krivega in obsojen na doživljensko kazen zapora, ker je v sostorilstvu s H.M. storil kaznivo dejanje umora po 211. členu Kazenskega zakonika ZR Nemčije (KZ ZRN), težkega ropa po 250. členu KZ ZRN in roparskega napada na voznika motornega vozila po 316/a členu KZ ZRN, vse v zvezi s 25. in 52. členom KZ ZRN, tako, da je obs. D.K. po 1. in 2. točki 2. odstavka 127. člena KZ izreklo kazen 20 let zapora, v katero mu je vštelo pripor in že prestano kazen. Višje sodišče v Mariboru je s sodbo z dne..., pritožbo zagovornika obs. D.K. zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Zagovornik obs. D.K., odvetnik V.O. iz Maribora, v zahtevi za varstvo zakonitosti z dne... uveljavlja bistveni kršitvi določb kazenskega postopka po 3. in 11. točki 1. odstavka 371. člena ZKP ter predlaga, da Vrhovno sodišče Republike Slovenije razveljavi sodbi sodišč prve in druge stopnje ter zadevo vrne v novo odločitev sodišču prve stopnje. V zahtevi za varstvo zakonitosti navaja, da je bila seja senata sodišča prve stopnje opravljena, ne da bi bil na njej navzoč zagovornik obsojenca, katerega navzočnost na seji je po 70. členu ZKP glede na predpisano kazen zapora obvezna. Po njegovem mnenju pa je tudi izrek sodišča prve stopnje popolnoma nerazumljiv, saj je le v obrazložitvi prvostopne sodbe opisan izrek kaznivih dejanj, katerih je bil obs. D.K. spoznan za krivega s sodbo Pokrajinskega sodišča v Stuttgartu.

Zahteva za varstvo zakonitosti ni utemeljena.

Bistvena kršitev določb kazenskega postopka iz 3. točke 1. odstavka 371. člena ZKP ni podana. Na seji senata Okrožnega sodišča v Murski Soboti, ki je bila opravljena dne..., in po kateri je sodišče prve stopnje na podlagi 5. odstavka 517. člena ZKP odločilo o uskladitvi tuje pravnomočne sodbe z domačo kazensko zakonodajo, je bil navzoč zagovornik obsojenca odvetnik J.P. iz Murske Sobote, ki je bil obsojencu s sklepom z dne..., postavljen za zagovornika po uradni dolžnosti, razrešen pa s sklepom z dne..., ko je obsojenec na podlagi pooblastila z dne... pooblastil za zagovor odvetnika V.O. iz Maribora. Sicer pa tudi ni mogoče pritrditi stališču zagovornika obsojenca, da bi bila podana zatrjevana bistvena kršitev določb kazenskega postopka, če se zagovornik, ki je bil o seji pravilno obveščen, seje ne bi udeležil, pač pa je pravilno stališče pritožbenega sodišča, da ni ovir, da se seja po 3.odstavku 517. člena ZKP opravi, če se je pravilno obveščeni zagovornik ne udeleži.

Prav tako ni podana bistvena kršitev določb kazenskega postopka iz 11. točke 1. odstavka 371. člena ZKP. Kot je bilo zagovorniku obsojenca pravilno pojasnjeno že v sodbi pritožbenega sodišča, je sodišče prve stopnje ravnalo v skladu z določilom 5. odstavka 517. člena ZKP, saj je v izrek sodbe vneslo celoten izrek in ime sodišča iz tuje sodbe ter potem obsojencu po 1. in 2. točki 2. odstavka 127. člena KZ, izreklo sankcijo, v obrazložitvi sodbe pa je navedlo razloge, ki jih je upoštevalo pri izreku sankcije.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije je zato zavrnilo zahtevo za varstvo zakonitosti kot neutemeljeno, ker je ugotovilo, da niso podane bistvene kršitve določb kazenskega postopka, na katere se sklicuje vložnik v svoji zahtevi (425. člen ZKP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.