Sodba U 393/95-14
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1997-02-26

pridobitev po rodu - priglasitev za državljana RS

Priglasitve za državljanstvo RS ne more uspešno uveljavljati oseba, ki je ob uveljavitvi ZDRS že dopolnila 18 let starosti.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo pritožbo zoper odločbo prvostopnega organa, s katero je zavrnil tožnikovo zahtevo za priglasitev F.K. za državljanstvo Republike Slovenije, ker niso izpolnjeni pogoji 5. člena Zakona o državljanstvu Republike Slovenije (ZDRS). V obrazložitvi navaja, da je prvostopni organ pravilno odločil. ZDRS je bil uveljavljen 25.6.1991, določba 5. člena, na katero je upravni organ oprl svojo odločitev, pa se nanaša le na osebe, ki do uveljavitve zakona še niso dopolnile 18 let starosti. Ker je bil K.F. tedaj starejši od 18 let, ne izpolnjuje pogojev za priglasitev.

Zoper navedeno odločbo je tožnik kot zakoniti zastopnik - skrbnik brata F.K., v upravnem sporu vložil tožbo dne 29.6.1995, ki jo je spreminjal in dopolnjeval z dopisi z dne 24.8.1995, 21.9.1995, 8.2.1996, 6.10.1996 in 20.12.1996. Iz tožbe smiselno izhaja, da tožnik z izpodbijano odločbo ni zadovoljen, ker meni, da je brat po rodu Slovenec (mati je bila Slovenka), zaradi česar vztraja na prošnji naknadnega vpisa brata F.K. v knjigo državljanov Republike Slovenije, ki jo vodi upravna enota, kjer je brat v mladosti stalno prebival in hodil v šolo. Smiselno predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

V odgovoru na tožbo tožena stranka vztraja pri izpodbijani odločbi in sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

Po določbi 5. člena ZDRS v tujini rojeni otrok, katerega eden od staršev je ob njegovem rojstvu državljan Republike Slovenije, drugi pa je tuji državljan, pridobi po rodu državljanstvo Republike Slovenije, če je do dopolnjenega 18. leta starosti priglašen kot državljan Republike Slovenije ali če se do dopolnjenega 18. leta starosti dejansko za stalno naseli v Republiki Sloveniji z roditeljem, ki je državljan Republike Slovenije.

V stvari ni sporno, da je F.K. rojen v tujini, da je hrvaški državljan in da je bil ob uveljavitvi ZDRS že polnoleten, kar torej pomeni, da je ob odločanju organa na prvi stopnji že dopolnil 18 let starosti.

Ker je po zakonu potrebno podati priglasitev do 18. leta starosti, pri čemer sodišče posebej pripominja, da je navedeni rok prekluziven in ga ni mogoče podaljšati, je upravni organ glede na ugotovljeni dejanski stan, ki ni sporen, odločil pravilno in v skladu z že navedeno določbo 5. člena ZDRS. Glede na to, da je predmet tega upravnega spora izpodbijana odločba, s katero je bila zavrnjena pritožba zoper prvostopno odločbo, s katero je bilo odločeno, da niso podani zakonski pogoji za priglasitev F.K. za državljanstvo Republike Slovenije, se sodišče do drugih tožbenih navedb, ki niso v neposredni povezavi z odločbo, ki je predmet upravnega spora, ni opredeljevalo. Sodišče je zato tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena Zakona o upravnih sporih, ki ga je smiselno uporabilo kot republiški predpis skladno s 1. odstavkom 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/4/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.