Sklep II Ips 63/97
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1997-02-26

V pravnih sredstvih zoper sklep o obnovi postopka je mogoče navajati nova dejstva in nove dokaze samo v zvezi z obnovitvenimi razlogi in dokazi, na katerih temelji predlog za obnovo, ni pa mogoče predloga širiti z novimi navedbami in predlogi.

Nova dejstvi in novi dokazi po 9. točki 421.čl. ZPP morajo biti taki, da bi lahko bila na njihovi podlagi izdana za stranko ugodnejša odločba, če bi bili uporabljeni v prejšnjem postopku. To pomeni, da so tedaj že morali obstajati, le da jih stranka iz upravičenih razlogov ni mogla uveljavljati (2. odst. 422.čl. ZPP).

Sodišče prve stopnje je zavrnilo predlog tožeče stranke za obnovo postopka. Sprejelo je stališče, da sklep Okrajnega sodišča v N. opr. št. N 49/94 z dne 13.2.1995, s katerim je bila tožniku delno odvzeta opravilna sposobnost, velja le za naprej in se zato tožnik v postopku za obnovo neutemeljeno sklicuje nanj.

Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožeče stranke in potrdilo sklep prve stopnje. Soglašalo je s prvostopnim stališčem, da sklep o delnem odvzemu opravilne sposobnosti ni nov dokaz v smislu 9. točke 421.čl. Zakona o pravdnem postopku. Tožniku je bila delno odvzeta opravilna sposobnost eno leto po tem, ko je podpisal sporno pogodbo. Proti temu sklepu vlaga tožeča stranka revizijo. Uveljavlja revizijske razloge bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga, da revizijsko sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da ugodi predlogu za obnovo postopka. Navaja, da iz mnenja dr. C. G. izhaja, da tožnik že pred odvzemom poslovne sposobnosti ni bil več sposoben za varovanje svojih pravic in koristi. Zato bi sodišči morali zaslišati izvedenca psihiatra. Ker tega nista storili, je podana bistvena kršitev določb postopka po 13. točki drugega odst. 354.čl. Zakona o pravdnem postopku.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila in Državni tožilec Republike Slovenije se o njej ni izjavil (3. odst. 390.čl. Zakona o pravdnem postopku).

V predlogu za obnovo postopka se je tožeča stranka sklicevala na sklep Okrajnega sodišča v N., opr. št. N 49/94 z dne 13.2.1995 o delnem odvzemu opravilne sposobnosti. Enako tudi v pripravljalnem spisu z dne 14.3.1996 in na naroku za obravnavanje predloga za obnovo postopka dne 15.3.1996. V pritožbi zoper sklep prve stopnje je sicer navedla, da bi bilo treba zaslišati tudi dr. C. G. in nato v reviziji, da bi bilo treba zaslišati izvedenca psihiatra. Vendar v obnovitvenem postopku ni mogoče upoštevati dokaznih predlogov, postavljenih v pritožbi in reviziji, ki jih obnovitveni predlog ne vsebuje. Vsak posamezen obnovitveni razlog in dokaz, na katerem temelji, je treba namreč v obnovitvenem predlogu obrazložiti glede dovoljenosti, pravočasnosti in utemeljenosti. V pravnih sredstvih zoper sklep o obnovi postopka je mogoče navajati nova dejstva in nove dokaze samo v zvezi z obnovitvenimi razlogi in dokazi, na katerih temelji predlog za obnovo, ni pa mogoče predloga širiti z novimi navedbami in predlogi. Zato revizijsko sklicevanje na izvedenca ni utemeljeno. Na tem dokazu ne temelji obnovitveni predlog. Revizijsko sodišče tega predloga ne more upoštevati ne le zaradi določbe 3. odst. 385.čl. Zakona o pravdnem postopku (v nadaljnjem ZPP), ampak tudi iz pravkar navedenih razlogov, ki se nanašajo na posebnosti obnovitvenega postopka.

V zvezi s spisom Okrajnega sodišča v N. opr. št. N 49/94 kot novim dokazom je stališče izpodbijanega sklepa pravilno. Nova dejstvi in novi dokazi po 9. točki 421.čl. ZPP morajo biti taki, da bi lahko bila na njihovi podlagi izdana za stranko ugodnejša odločba, če bi bili uporabljeni v prejšnjem postopku. To pomeni, da so tedaj že morali obstajati, le da jih stranka iz upravičenih razlogov ni mogla uveljavljati (2. odst. 422.čl. ZPP). Dejstva in dokazi, ki nastanejo šele po tem, ko je sodba že izrečena, pa ne bi mogla vplivati na drugačno odločitev sodišča in zato ne predstavljajo obnovitvenega razloga po 9. tč. 421.čl. ZPP. V obravnavani zadevi se tožeča stranka sklicuje na sklep z dne 13.2.1995, s katerim je bila tožniku delno odvzeta poslovna sposobnost, med tem ko je bil postopek v pravdi zaradi neveljavnosti izročilne pogodbe na prvi stopnji končan s sodbo z dne 30.5.1994. Očitno je torej, da naknadni odvzem opravilne sposobnosti ni tako dejstvo, ki bi lahko vplivalo na odločitev sodišča, sprejeto že pred tem.

Uveljavljeni revizijski razlogi niso podani. Zato je revizijsko sodišče zavrnilo revizijo tožeče stranke kot neutemeljeno (393.čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.