Sodba III Ips 51/97
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-12-23

pogodba o delu - prevzemnikove obveznosti - opozorilo o napakah materiala

Če je tožena stranka, ki je prevzela krovska in kleparska dela ugotovila neustreznost že izgotovljenega dela gradbe za kvalitetno izvedbo s pogodbo prevzetega dela, bi morala ravnati po 3. odstavku 606. člena ZOR.

Svoje odgovornosti tožeči stranki zaradi neustrezno izvedenih del bi se lahko, oprostila samo v primeru, ki ga ureja 2. odstavek 606.

člena ZOR. Ker tudi dejanski stan iz omenjene zakonske določbe ni ugotovljen, se tožena stranka svoje odgovornosti do tožeče stranke ne more oprostiti, niti delno ne.

Pritožbo zoper sodbo, s katero je sodišča prve stopnje tožbenemu zahtevku na plačilo 774.884,70 SIT s pripadki ugodilo, je pritožbeno sodišče zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Sodbo pritožbenega sodišča izpodbija tožena stranka z revizijo, pri čemer navaja, da uveljavlja vse revizijske razloge. Revizijskemu sodišču predlaga, naj sodbi sodišč druge in prve stopnje razveljavi in vrne zadevo v novo sojenje, oziroma ju spremeni in naloži tožeči stranki plačilo pravdnih stroškov.

Revizija je bila vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Razen glede bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, navedenih v 10. točki 2. odstavka 354. člena ZPP, preizkusi revizijsko sodišče izpodbijano sodbo samo glede tistih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, ki jih vlagatelj revizije konkretno zatrjuje (primerjaj: 386. člen ZPP). Tožeča stranka tega ni storila, razen v enem samem primeru - v zvezi z izpovedjo priče B. P. To konkretno uveljavljano absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka bi bilo mogoče podvesti samo pod primer, ki ga ZPP v 13. točki 2.

odstavka 354. člena opiše kot nasprotje med tem, kar navaja sodišče v razlogih sodbe o vsebini zapisnikov o izpovedbah v postopku, in med samimi temi zapisniki.

Priča B. P. je izpovedal, da je opozoril tožečo stranko, da mora napeljavo izduhov pripeljati do zračnikov. V razlogih sodbe sodišče ni navedlo, da naj bi bila omenjena izpoved priče drugačna -

nasprotna od dejanske. Navedlo je samo dejanski zaključek, nanašajoč se na projekt celotne strehe in odzračevanja skozi njo, ki je temeljil na presoji vseh izvedenih dokazov, napravljeni po 8. členu ZPP. Glasil pa se je: tožena stranka ni opozorila tožeče stranke na neustreznost projekta. Uveljavljana absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka torej to ni. Z njenim uveljavljanjem tožena stranka dejansko uveljavlja samo zmotno ugotovitev dejanskega stanja. To pa ni revizijski razlog (3. odstavek 385. člena ZPP). Dejansko in ne materialnopravno je tudi vprašanje obstoja vzročne zveze. Zato revizijsko sodišče tudi utemeljenosti revizijske trditve, da sodišče ni ugotovilo vzročne zveze med ravnanjem tožene stranke in posledico, ni preizkusilo.

Tožena stranka je prevzela krovska in kleparska dela po projektu, popisu in ponudbi izvajalca, torej nje same (1. člen pogodbe štev..., ki sta jo sklenili stranki spora 10.4.1990). Omenjena določba jo je, poleg 2. odstavka 18. člena ZOR, še dodatno zavezovala, da stori vse potrebno za kvalitetno izvedbo del, ki jih je prevzela. Če je ugotovila neustreznost že izgotovljenega dela gradbe za kvalitetno izvedbo s pogodbo prevzetega dela, bi morala ravnati po 3. odstavku 606. člena ZOR. Po dejanskih ugotovitvah, ki so bile podlaga sojenju pritožbenega sodišča, tega ni storila. Svoje odgovornosti tožeči stranki zaradi neustrezno izvedenih del bi se lahko, morda tudi samo delno, oprostila samo v primeru, ki ga ureja 2. odstavek 606. člena ZOR. Tudi dejanski stan iz omenjene zakonske določbe ni ugotovljen. Zato se tožena stranka, ob ugotovljenem dejanskem stanju, svoje odgovornosti do tožeče stranke ne more oprostiti, niti delno ne.

Iz povedanega sledi, da uveljavljani revizijski razlogi niso podani. Ker tudi tisti revizijski razlogi niso podani, na katere mora revizijsko sodišče paziti po 386. členu ZPP po uradni dolžnosti, je revizijsko sodišče revizijo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno (393. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.