Sodba U 1508/94-8
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1997-07-03

Če je bila izdana začasna odredba za zavarovanje premoženja denacionalizacijskega upravičenca po zakonu o lastninskem preoblikovanju podjetij, ki je posebej uredil zavarovanje zahtevkov za vračanje premoženja v procesih lastninskega preoblikovanja podjetij, določba 68. člena ZDen ne more biti več pravni temelj za zavarovanje denacionalizacijskih zahtevkov v procesih lastninskega preoblikovanja podjetij.

Tožbi se ugodi in se odpravi sklep Ministrstva za kulturo z dne 27.9.1994.

Z izpodbijanim sklepom o začasni odredbi je tožena stranka denacionalizacijskemu upravičencu Š.V. prenesla v začasno uporabo nacionalizirani del nepremičnine, vpisane v vl. št. 572, in sicer hišo, ki stoji na parc. št. 2118 in ga postavila za začasnega skrbnika tega premoženja. V razlogih izpodbijane odločbe tožena stranka svojo odločbo opira na 30. člen navodila za poslovanje v zvezi z zahtevami za denacionalizacijo in na 68. člen zakona o denacionalizaciji, po katerih lahko organ prve stopnje iz tehtnih razlogov odredi prenos nepremičnine v začasno uporabo upravičencu, če je dejanska in pravna podlaga njegove zahteve za vrnitev nepremičnine verjetno izkazana. Upravičenec naj bi s pooblastili začasnega skrbnika bolj uspešno vodil poravnalne pogovore in sklepal poravnave z zavezanci, kar bi vplivalo na potek denacionalizacijskega postopka tako, da bi tožena stranka po sklenitvi poravnave izdala ustrezno odločbo.

Tožeča stranka v tožbenih ugovorih navaja, da ni bilo zakonitih pogojev za izdajo izpodbijanega sklepa, ker se po 68. členu ZDen takšen sklep lahko izda samo zaradi zavarovanja zahtev za denacionalizacijo ali iz drugih tehtnih razlogov. Noben od navedenih razlogov pa v izpodbijani odločbi ni naveden in obrazložen. Sicer pa je bila zaradi zavarovanja zahteve za denacionalizacijo že izdana začasna odredba dne 13.4.1993 o zavarovanju zahtevka upravičenca. Zato bi izpodbijani sklep lahko izdal le v primeru, če bi obstajala nevarnost, da bi tožeča stranka kot denacionalizacijski zavezanec kakorkoli razpolagala s premoženjem, ki je predmet denacionalizacije ali če bi z njim slabo gospodarila oziroma zmanjševala njegovo vrednost. Ker v izpodbijanem sklepu ni razlogov, na podlagi katerih je tožena stranka odločila o prenosu upravljanja nacionaliziranega premoženja na začasnega skrbnika, ni mogoče preizkusiti zakonitosti izpodbijane odločbe.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo zavrača tožbene ugovore in poudarja, da izpodbijani sklep temelji na 68. členu ZDen, v katerem je med drugim določeno, da upravni organ lahko postavi začasnega skrbnika tudi iz drugih tehtnih razlogov. Med tehtnimi razlogi pa so tudi pooblastila, ki jih ima začasni skrbnik za uspešno sporazumevanje z zavezanci.

Upravičenec Š.V. kot prizadeta stranka v odgovoru na tožbo tudi nasprotuje tožbenim ugovorom in poudarja, da je v izpodbijani odločbi navedenih dovolj tehtnih razlogov, saj mu je kot začasnemu skrbniku, torej že po izdaji izpodbijanega sklepa uspelo skleniti poravnavo z zavezancem Občino, za sklenitev poravnave pa se pogaja tudi s Slovenskim odškodninskim skladom. Sicer pa je izpodbijani sklep utemeljen tudi zaradi nedovoljenih posegov v zgradbo, ki je predmet denacionalizacijskega postopka in je zato nujno, da prizadeta stranka kot začasni skrbnik, prepreči nadaljnje posege in propadanje stavbe. Tožba je utemeljena.

Izpodbijani akt temelji na 68. členu zakona o denacionalizaciji (Uradni list RS, št. 27/91-I in 31/91 - ZDen), po katerem upravni organ prve stopnje lahko zaradi zavarovanja zahtev za denacionalizacijo ali iz drugih tehtnih razlogov izda sklep, s katerim odredi, da se začasno prepove razpolaganje z neprimičninami. Iz enakih razlogov lahko odredi prenos nepremičnine v začasno uporabo upravičencu, če je dejanska in pravna podlaga njegove zahteve za vrnitev nepremičnine verjetno izkazana. Kateri tehtni razlogi naj bi tu bili, v obrazložitvi sklepa ni določeno navedeno. Vendar v tem primeru navedena pomanjkljivost izpodbijanega akta niti ni bistvena, saj po uveljavitvi zakona o lastninskem preoblikovanju podjetij (Uradni list RS, št. 55/92, 7/93 in 31/93 - v nadaljevanju ZLPP), ki je posebej uredil zavarovanje zahtevkov za vračanje premoženja v procesih lastninskega preoblikovanja podjetij (9. - 16. člen), določba 68. člena ZDen ne more biti več pravni temelj za zavarovanje denacionalizacijskih zahtevkov v procesih lastninskega preoblikovanja podjetij. Že zato je izpodbijani akt, ki temelji na 68. členu ZDen, nezakonit. Navedbe prizadete stranke ne morejo vplivati na odločitev v tem upravnem postopku, v katerem sodišče presoja le zakonitost izpodbijanega akta. Sicer pa iz predloženih upravnih spisov izhaja, da je bila za zavarovanje denacionalizacijskega zahtevka upravičenca izdana na podlagi ZLPP začasna odredba z dne 13.4.1993 ter je z njo zavezancem naloženo, da morajo nepremičnino uporabljati kot dober gospodar. To pa pomeni, da so nedovoljeni posegi v zgradbo in povzročanje škode na objektu prepovedani že z začasno odredbo z dne 13.4.1993.

Glede na navedeno je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo odpravilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je smiselno uporabilo kot republiški predpis, skladno z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91 in 45/1/94).

ZDen člen 68.ZLPP člen 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.