TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
Sklep VIII Ips 89/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-09-15

izredna pravna sredstva - revizija - dovoljenost revizije - stvarna pristojnost

Revizija ni dovoljena zoper sklep drugostopenjskega sodišča, s katerim je razveljavilo prvostopno sodbo, in odločilo, da delovno sodišče ni stvarno pristojno za spor.

Višje delovno in socialno sodišče je s sklepom ugodilo pritožbi tožene stranke in razveljavilo prvostopno sodbo ter 3. točko sklepa glede povračila stroškov postopka in zadevo odstopilo v reševanje Okrajnemu sodišču. Sodišče ugotavlja, da gre za stanovanjski spor, za katerega delovno sodišče ni pristojno.

Zoper navedeni sklep je tožnik vložil revizijo, v kateri uveljavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Navaja, da stanovanja ne zahteva po Stanovanjskem zakonu (Uradni list RS, št. 18/91) ampak po Zakonu o notranjih zadevah, torej iz delovnega razmerja, zato je za odločanje podana pristojnost delovnega sodišča.

Revizija je izredno pravno sredstvo, zato zakon točno določa, kdaj in zaradi katerih razlogov jo je dovoljeno vložiti. Po določbi 400.

člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 4/77 -

27/90), se revizija lahko vloži zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan, s tem, da revizije ni v sporih, v katerih ne bi bila dovoljena revizija zoper pravnomočno sodbo. Z izpodbijanim sklepom postopek ni bil pravnomočno končan, ker se z njim ni odločalo o glavni stvari ampak o pristojnosti. Postopek se bo nadaljeval pred sodiščem, kateremu je bila zadeva odstopljena.

Glede na obrazloženo je revizijsko sodišče na podlagi 392. člena Zakona o pravdnem postopku revizijo zavrglo kot nedovoljeno.

Določbe Zakona o pravdnem postopku je revizijsko sodišče smiselno uporabilo kot določbe predpisa Republike Slovenije, skladno s 1.

odstavkom 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep VIII R 27/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-12-22

V predlogu za delegacijo navajani razlogi niso taki, da bi opravičevali določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Če bo tožnik ocenil, da so mu bile v postopku pred prvostopenjskim sodiščem kršene njegove pravice, bo to lahko uveljavljal v pritožbi zoper sodbo, če pa bo mnenja, da so podani razlogi za izločitev posameznega sodnika oziroma sodnice, bo njegovo ali njeno izločitev lahko predlagal skladno z določbami ZPP. Zato ni razlogov, da bi se v spornem primeru določilo drugo stvarno pristojno sodišče, kot to predlaga tožnik v svojem predlogu.

Predlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča se zavrne.

Tožeča stranka je v pritožbi zoper sodbo Delovnega sodišča, ki jo je vložila 29.6.1995 navajala, da je tožena stranka eden največjih energetskih velikanov v Sloveniji in da je znano, da je energetski lobi zelo vpliven, še posebej na območjih Š. in K. Zato naj bi novo obravnavo opravil senat izven območja Delovnega sodišča oziroma Delovnega in socialnega sodišča.

Po določbi 68. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP - Uradni list SFRJ, št. 4/77 do 27/90 in Uradni list RS, št. 55/92 in 19/94), lahko najvišje sodišče določene vrste v republiki na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče z njegovega območja, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek, ali če so za to drugi tehtni razlogi.

V predlogu za delegacijo navajani razlogi niso taki, da bi opravičevali določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Če bo tožnik ocenil, da so mu bile v postopku pred prvostopenjskim sodiščem kršene njegove pravice, bo to lahko uveljavljal v pritožbi zoper sodbo, če pa bo mnenja, da so podani razlogi za izločitev posameznega sodnika oziroma sodnice, bo njegovo ali njeno izločitev lahko predlagal skladno z določbami ZPP. Zato ni razlogov, da bi se v spornem primeru določilo drugo stvarno pristojno sodišče, kot to predlaga tožnik v svojem predlogu.

Sodišče je določbe ZPP uporabilo smiselno kot predpise Republike Slovenije v skladu z določbo 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/1994).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 3/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-01-23

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz razlogov smotrnosti

Po 68. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med slednje je mogoče uvrstiti tudi obravnavani primer, ko naj bi šlo za sojenje v zadevi, katere stranka je sodnica sodišča, na katerem naj bi tekel postopek. Spričo te okoliščine bi se namreč utegnil poroditi dvom ne le o nepristranskosti odločanja marveč tudi o korektnosti celotnega postopka. Da se takšen dvom ali sum preprečita, je smotrno, da teče postopek v tej zadevi pred drugim sodiščem.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v M..

Okrožno sodišče v C. je predlagalo, naj vrhovno sodišče določi kot stvarno pristojno drugo okrožno sodišče na območju Republike Slovenije, ker meni, enako kakor tudi tožnik v svojem predlogu za delegacijo, da je tehten razlog za prenos pristojnosti v dejstvu, da je prva toženka sodnica Okrožnega sodišča v C.

Po 68. členu Zakona o pravdnem postopku lahko vrhovno sodišče na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi. Med slednje je mogoče uvrstiti tudi obravnavani primer, ko naj bi šlo za sojenje v zadevi, katere stranka je sodnica sodišča, na katerem naj bi tekel postopek. Spričo te okoliščine bi se namreč utegnil poroditi dvom ne le o nepristranskosti odločanja marveč tudi o korektnosti celotnega postopka. Da se takšen dvom ali sum preprečita, je smotrno, da teče postopek v tej zadevi pred drugim sodiščem. Zato je vrhovno sodišče predlogu ugodilo in določilo kot drugo stvarno pristojno Okrožno sodišče v M.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 7/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-01-30

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz razloga smotrnosti

Okoliščina, da je nekdanji sodnik sodišča, sicer vnuk tožnice, le-to zastopal pri sklepanju pogodbe, katere razveljavitev je predlagana, je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodiča.

Za odločanje v tej pravdni zadevi se določi Okrajno sodišče v R.

Tožnica je vložila tožbo zaradi odstranitve objektov in razveljavitve pogodbe pri krajevno pristojnemu Okrajnemu sodišču na J. To je dne 21.1.1998 predlagalo Vrhovnemu sodišču Republike Slovenije, da naj na podlagi določbe 68. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju:

ZPP) v tej pravdni zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče za odločanje. Svoj predlog je utemeljilo z okoliščinami, da je tožničin vnuk H. R. tožnico zastopal v času sklepanja pogodbe o soglasju in aneksa k tej pogodbi, katerih razveljavitev se sedaj predlaga v obravnavani pravdni zadevi zaradi nespoštovanja dogovorjenega. H. R. je bil sodnik tega sodišča do 31.8.1995, pred tem pa strokovni sodelavec s sodnikoma D. S. in M. B. na tedanjem Temeljnem sodišču v K., sodnica I. M. pa je bila tedaj pripravnica.

Vrhovno sodišče ugotavlja, da je v konkretnem primeru podan razlog iz 68. člena ZPP. Po tej določbi Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče z njegovega območja, če za to obstajajo tehtni razlogi. V predlogu sodišča za delegacijo navedene okoliščine predstavljajo tehten razlog za uporabo 68. člena ZPP. Vrhovno sodišče je zato za odločanje v tej pravdni zadevi določilo Okrajno sodišče v R. kot drugo stvarno pristojno sodišče.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 2/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-01-28

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz razloga smotrnosti

Okoliščine, da živi tožnik v M. in da zaradi slabega zdravja težko potuje, da je pooblastil za zastopanje odvetnico iz M. in da ima zakoniti zastopnik tožene stranke Državno pravobranilstvo Republike Slovenije svoj zunanji oddelek tudi v M., kažejo, da se bo postopek laže in z manjšimi stroški opravil v M.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrožno sodišče v M..

Pravdni stranki sta na glavni obravnavi dne 22.12.1997 pri Okrožnem sodišču v N. soglasno predlagali, da se zaradi ekonomičnosti postopka določi, da v tej zadevi opravi postopek Okrožno sodišče v M. Predlog sta utemeljili s tem, da tožnik zaradi slabega zdravja težko potuje, živi pa v M.. Tudi odvetnica je iz M. Državno pravobranilstvo Republike Slovenije ima svoj oddelek v M.

Okoliščine, da živi tožnik v M. in da zaradi slabega zdravja težko potuje, da je pooblastil za zastopanje odvetnico iz M. in da ima zakoniti zastopnik tožene stranke Državno pravobranilstvo Republike Slovenije svoj zunanji oddelek tudi v M., kažejo, da se bo postopek laže in z manjšimi stroški opravil v M. To so dovolj tehtni razlogi, da je Vrhovno sodišče Republike Slovenije na podlagi 68. čl. Zakona o pravdnem postopku določilo za postopanje v tej zadevi Okrožno sodišče v M. kot stvarno pristojno sodišče v kraju, kjer tožnik živi in kjer imata sedež njegova pooblaščenka in oddelek zakonitega zastopnika tožene stranke.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 581/97
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-03-25

revizija - dovoljenost revizije - nedenarni zahtevek - opredelitev vrednosti spornega predmeta v tožbi

Z odločbo je bila revizija kot nedovoljena zavržena zaradi prenizko opredeljene vrednosti spornega predmeta v tožbi.

Sodišče prve stopnje je tožencu naložilo, da mora v 60 dneh izprazniti tožničino stanovanje v pritličju stanovanjske hiše Z., P., ki ga zaseda in ga tožnici izročiti s teraso in kletno shrambo.

Drugačen tožbeni zahtevek je bil zavrnjen. Sodišče druge stopnje je zavrnilo pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Proti tej sodbi vlaga toženec revizijo z vsebinsko navedbo revizijskih razlogov iz določbe 385. člena ZPP in predlogom na razveljavitev sodb nižjih sodišč in vrnitev zadeve v novo sojenje. Sodišče je postopalo nezakonito, ker ga v postopku ni imenovalo s polnim imenom B. J. Š., temveč le z imenom B. Š. Zaradi ravnanja sodišča je bil izpostavljen hudemu terorju svojih dveh bratov, ki bi se rada okoristila z njegovim dednim deležem.

Tožeča stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP - Zakona o pravdnem postopku).

V tej pravdi gre za premoženjskopravni spor iz tretjega oziroma drugega odstavka 382. člena ZPP. V takšnem sporu je za presojo dovoljenosti revizije odločilna vrednost spornega predmeta, ki jo je tožnik navedel v tožbi (drugi odstavek 40. člena in tretji odstavek 382. člena ZPP). Tožeča stranka je v tožbi v tej pravdi navedla vrednost spornega predmeta v znesku 50.000,00 SIT dne 22.12.1995, kasneje pa ta vrednost ni bila niti spreminjana, niti ji tožeča ali tožena stranka nista ugovarjali, niti je ni sodišče prve stopnje ugotavljalo na drugačen način (tretji odstavek 40. člena ZPP).

Postopek se je torej v obravnavanem primeru začel (185. člen ZPP) že v času veljavnosti zakona o valorizaciji denarnih kazni za kazniva dejanja in gospodarske prestopke ter drugih denarnih zneskov (Ur. list RS, št. 55/92), s katerim je določeno, da je revizija dopustna, kadar vrednost spornega predmeta presega znesek 80.000,00 SIT. Ker navedene vrednosti vrednost spornega predmeta, navedena v tožbenem zahtevku v znesku 50.000,00 SIT ne presega - kar je po določbi drugega odstavka 382. člena ZPP pogoj za dovoljenost revizije v premoženjskopravnih sporih - je bilo treba revizijo tožene stranke na podlagi določbe 392. člena ZPP kot nedovoljeno zavreči.

ZPP (1977) člen 40, 40/2, 40/3, 185, 382, 382/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 572/97
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-03-25

revizija - dovoljenost revizije v pravdah zaradi motenja posesti

Po določbi četrtega odstavka 443. člena ZPP zoper sklep, izdan v pravdah zaradi motenja posesti, ni revizije.

Sodišče prve stopnje je ugodilo zahtevku na ugotovitev, da je toženec tožnika motil v posesti nepremičnine parc. št... vl. št... k.o... tako, da je okoli 10.5.1996 zaoral v širini ene brazde v to parcelo po celi dolžini, koncem meseca maja 1996 pa s te parcele odpeljal približno 500 kg sena. Istočasno je tožencu prepovedalo vse nadaljnje posege v tožnikovo nepremičnino ter ugodilo zahtevku na vzpostavitev prejšnjega stanja. Pritožbi toženca pa je sodišče druge stopnje ugodilo tako, da je tožbeni zahtevek v celoti zavrnilo.

Proti tej odločitvi vlaga tožnik revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlaga njeno spremembo tako, da bo toženčeva pritožba zavrnjena kot neutemeljena in potrjen sklep sodišča prve stopnje. Podrejeno predlaga razveljavitev sklepa sodišča druge stopnje in vrnitev zadeve temu sodišču v novo odločanje. Odločba o komasaciji, pa tudi ustrezna določila Zakona o kmetijskih zemljiščih, glede na ugotovljeno dejansko stanje niso bila pravilno uporabljena. Sicer pa je navedena odločba o komasaciji bila izdana že po prvem v tožbi navedenem motenju. Ni bilo ugotovljeno, kdaj je toženec to odločbo prejel. Sicer pa je v upravnem sporu tožnik vložil tožbo na razveljavitev omenjene komasacijske odločbe.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP - Zakona o pravdnem postopku).

Tožnik je ob vložitvi tožbe sicer označil vrednost spornega predmeta z zneskom 600.000,00 SIT, kar bi bilo, če bi revizija bila dovoljena, v skladu z določbo tretjega odstavka 382. člena ZPP dovolj za njeno dopustnost (načeloma je namreč po določbi 400. člena ZPP dovoljena tudi revizija zoper sklep sodišča druge stopnje, s katerim je bil postopek pravnomočno končan). Vendar pa po določbi četrtega odstavka 443. člena ZPP zoper sklep, izdan v pravdah zaradi motenja posesti, ni revizije. Zaradi izrecne nedovoljenosti revizije v pravdah zaradi motenja posesti je revizijsko sodišče postopalo v skladu z določbo 392. člena ZPP in revizijo zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep II Ips 36/97
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-04-02

revizija - dovoljenost revizije - vrednost spornega predmeta - postopek v gospodarskih sporih

Ko je sodišče druge stopnje reševalo toženčevo pritožbo, je pravilno opozorilo, da gre v tej zadevi za spor, o katerem je potrebno odločati po predpisih o postopku v gospodarskih sporih (dvaintrideseto poglavje zakona o pravdnem postopku - ZPP). Tožeča stranka je namreč družba z omejeno odgovornostjo in sodi med osebe, za katere veljajo pravila v postopku v gospodarskih sporih (1. točka 489. člena ZPP), toženec pa je bil po lastni izjavi v času sklenitve in izpolnitve v tej zadevi obravnavane špediterske pogodbe obrtnik, torej oseba iz 489.a člena ZPP, sam spor pa izvira iz gospodarskega razmerja pravdnih strank.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da ostane v veljavi sklep o izvršbi tega sodišča opr. št. I IVL ... z dne 7.6.1995. Sodišče druge stopnje je toženčevo pritožbo zavrnilo in sodbo potrdilo.

Proti tej sodbi je vložil toženec pritožbo, ki jo je sodišče prve stopnje pravilno štelo kot revizijo, saj je pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo pravdnega sodišča revizija in ne pritožba.

Ko je sodišče druge stopnje reševalo toženčevo pritožbo, je pravilno opozorilo, da gre v tej zadevi za spor, o katerem je potrebno odločati po predpisih o postopku v gospodarskih sporih (dvaintrideseto poglavje zakona o pravdnem postopku - ZPP). Tožeča stranka je namreč družba z omejeno odgovornostjo in sodi med osebe, za katere veljajo pravila v postopku v gospodarskih sporih (1. točka 489. člena ZPP), toženec pa je bil po lastni izjavi v času sklenitve in izpolnitve v tej zadevi obravnavane špediterske pogodbe obrtnik, torej oseba iz 489.a člena ZPP, sam spor pa izvira iz gospodarskega razmerja pravdnih strank. Toženec sam tudi ne oporeka v svoji reviziji opisani ugotovitvi.

V gospodarskih sporih ni dovoljena revizija, če vrednost spornega predmeta glede izpodbijanega dela pravnomočne sodbe ne presega 450.000,00 SIT (prvi odstavek 497. člena ZPP in 9. člen zakona o valorizaciji denarnih kazni za kazniva dejanja in gospodarske prestopke ter drugih denarnih zneskov, Ur. list RS, št. 55/92). V tej zadevi pa vrednost spornega predmeta (113.977,60 SIT) ne presega tega zneska, kar pomeni, da revizija zoper izpodbijano sodbo ni dovoljena (drugi odstavek 389. člena ZPP). Ker je ni kot takšne zavrgla že sodnica sodišča prve stopnje (prvi odstavek 389. člena ZPP), je to moralo storiti vrhovno sodišče (392. člen ZPP).

ZPP (1977) člen 389, 389/2, 392, 489, 489-1, 489a, 497, 497/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep I R 12/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-03-04

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija pristojnosti iz razloga smotrnosti

Tožnikova žena K.I.S. je okrožna sodnica na Okrožnem sodišču v L., torej ne na sodišču, kjer je vložena tožba. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je na podlagi 68.čl. Zakona o pravdnem postopku kljub temu ugodilo predlogu šeste tožene stranke in odločilo, da bo postopalo v tej zadevi Okrajno sodišče v D. S tem je želelo zagotoviti, da stranke ne bi imele nobenega povoda za sum o pristranosti sodišča. Zaradi morebitnega osebnega poznanstva med sodniki Okrajnega sodišča v L. in tožnikovo ženo, kar zatrjuje toženka v svojem predlogu, bi bil postopek za razpravljajočega sodnika lahko obremenjujoč.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v D.

Tožnik je vložil pri Okrajnem sodišču v L. tožbo zaradi plačila odškodnine proti vsem šestim tožencem. Zadeva teče pod opr. št...

Šesta toženka predlaga, da se za odločanje v tej zadevi določi drugo stvarno pristojno sodišče. Predlog utemeljuje z navedbo, da je tožnikova žena sodnica pri Okrožnem sodišču v L. in je v vsakodnevnih stikih s sodniki Okrajnega sodišča.

Tožnikova žena K. I. S. je okrožna sodnica na Okrožnem sodišču v L., torej ne na sodišču, kjer je vložena tožba. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je na podlagi 68. čl. Zakona o pravdnem postopku kljub temu ugodilo predlogu šeste tožene stranke in odločilo, da bo postopalo v tej zadevi Okrajno sodišče v D. S tem je želelo zagotoviti, da stranke ne bi imele nobenega povoda za sum o pristranosti sodišča. Zaradi morebitnega osebnega poznanstva med sodniki Okrajnega sodišča v L.in tožnikovo ženo, kar zatrjuje toženka v svojem predlogu, bi bil postopek za razpravljajočega sodnika lahko obremenjujoč.

Iz navedenih razlogov se bo postopek laže opravil pri delegiranem sodišču (68.čl. Zakona o pravdnem postopku).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I R 49/2002, enako tudi sklep I R 50/2002
Sklep I R 11/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-03-05

določitev krajevne pristojnosti po višjem sodišču - delegacija iz razlogov pristojnosti

Razmerje med strankama tega spora in dejstvo, da je tožnica zaposlena na krajevno pristojnem sodišču je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča.

Za odločanje v tej zadevi se določi Okrajno sodišče v R.

Tožeča stranka je vložila tožbo pri krajevno pristojnem Okrajnem sodišču na J. zaradi izročitve stvari.

Okrajno sodišče na J. pa je predlagalo, naj o stvari odloči drugo stvarno pristojno sodišče. Tožnica A. A. je že več kot 10 let strojepiska na omenjenem sodišču in je s tožencem več let živela v zakonski zvezi podobni skupnosti. Zato bi obravnavanje zadeve pri tem sodišču toženi stranki vzbudilo dvom o nepristranskem odločanju.

Vrhovno sodišče Republike Slovenije ugotavlja, da je v obravnavanem primeru podan razlog iz 68. člena zakona o pravdnem postopku. Po tem določilu Vrhovno sodišče Republike Slovenije na predlog stranke ali pristojnega sodišča določi, da naj postopa v posamezni zadevi drugo stvarno pristojno sodišče z njegovega območja, če je očitno, da se bo tako laže opravil postopek ali če so za to drugi tehtni razlogi.

Razmerje med strankama tega spora in dejstvo, da je tožnica zaposlena na krajevno pristojnem sodišču je tehten razlog za določitev drugega stvarno pristojnega sodišča. Vrhovno sodišče je ob upoštevanju načela ekonomičnosti za sojenje določilo sodišče, ki je najmanj oddaljeno od krajevno pristojnega sodišča.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.