Sodba VIII Ips 105/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-06-23

delovno razmerje pri delodajalcu - prenehanje delovnega razmerja - postopek v individualnih delovnih sporih

Kadar sodišče samo odloči o pravici ali obveznosti delavca, ker delodajalec ni odločil o ugovoru oziroma zahtevi za uveljavljanje pravic, odločba sodišča ni nadomestek odločbe delodajalca, zato se njena izvršljivost presoja po ZPP in ZIP.

Delovno in socialno sodišče je s sodbo ugotovilo, da je bil tožnik pri toženi stranki v delovnem razmerju do 13.9.1995, in da mu do tega dne pripadajo vse pravice iz dela. Ostale tožnikove zahtevke, na razveljavitev sklepa o prenehanju delovnega razmerja z dne 2.3.1994 in da ga je tožena stranka dolžna pozvati nazaj na delo, pa je zavrnilo. Sodišče ugotavlja, da ni dokazov, da bi lahko zaključilo, da je bil tožnikov izostanek z dela od 18.2.1994 dalje (do 28.2.1994) upravičljiv. Tožnik bi moral vedeti, da so v mesecu februarju lahko prometne težave zaradi vremenskih razmer in zaradi vojnih razmer v Bosni in da bo zato njegova vrnitev vprašljiva. Njegovi izostanki zato iz teh razlogov niso upravičljivi. Ker pa tožena stranka ni odločila o tožnikovem ugovoru, je moralo odločiti sodišče, zato mu je delovno razmerje prenehalo z zaključkom glavne obravnave, to je 13.9.1994 (pravilno 1995).

Višje delovno in socialno sodišče v Ljubljani je kot pritožbeno sodišče s sodbo delno ugodilo pritožbi tožnika in prvostopno sodbo spremenilo v toliko, da tožniku delovno razmerje preneha s pravnomočnostjo sodne odločbe in ne 13.9.1995. V preostalem je pritožbo zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Pritožbeno sodišče soglaša z ugotovitvami in zaključki sodišča prve stopnje, da je tožnik neupravičeno izostal z dela. Ker tožena stranka o ugovoru ni odločila, je sodišče samo odločilo v sporu in ker po 5. točki 1. odstavka 100. člena Zakona o delovnih razmerjih delovno razmerje preneha z dokončnostjo odločbe, je to v tem primeru s pravnomočnostjo sodne odločbe.

Tožena stranka je zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje pravočasno vložila revizijo. V reviziji uveljavlja revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodišče druge stopnje odločilo napačno, ko je določilo, da tožniku preneha delovno razmerje s pravnomočnostjo sodbe in ne na dan izdaje sodbe, ki je nadomestila odločitev pritožbene komisije tožene stranke. Revident predlaga, da revizijsko sodišče spremeni izpodbijano sodbo tako, da pritožbo tožnika v celoti zavrne.

Skladno z določbami 390. člena Zakona o pravdnem postopku ZPP, Uradni list SFRJ, št. 4/77 - 27/90) je bila revizija vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Po določbi 3. odstavka 24. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 19/94) sodišče samo odloči o pravici, obveznosti oziroma odgovornosti iz delovnega razmerja, če delavec uveljavlja sodno varstvo, ker delodajalec ni odločil o ugovoru oziroma zahtevi za uveljavljanje pravic. V danem primeru sodišče torej ni nadomestek drugostopnega organa tožene stranke. Sodišče je samo odločilo o uveljavljanem zahtevku tožnika s sodno odločbo, zato se izvršljivost te sodne odločbe določa po ZPP in Zakonu o izvršilnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 20/78 so 27/90), ker Zakon o delovnih in socialnih sodiščih vprašanja izvršljivosti posebej ne ureja.

Izvršljiva je samo pravnomočna sodna odločba. Dokončnost sodne odločbe nastopi s pravnomočnostjo te odločbe in ne prej. Prvostopna sodna odločba z izdajo ni dokončna, pač pa to postane s potekom pritožbenega roka, če pritožba ni vložena, torej s pravnomočnostjo. Drugostopno sodišče zato ni zmotno uporabilo materialnega prava, ko je odločilo, da je v danem primeru tožniku delovno razmerje prenehalo s pravnomočnostjo sodbe.

Revizijsko sodišče tudi ni ugotovilo, da bi bila podana bistvena kršitev določb Zakona o pravdnem postopku iz 10. točke 2. odstavka 354. člena ZPP, na kar pazi po uradni dolžnosti (386. člen ZPP), zato je na podlagi 393. člena ZPP revizijo zavrnilo kot neutemeljeno.

Določbe ZPP in Zakona o izvršilnem postopku je revizijsko sodišče smiselno uporabilo kot določbe predpisov Republike Slovenije, skladno s 1. odstavkom 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/94).

ZDSS člen 24. ZDR (1990) člen 100, 100/1, 100/1-5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.