Sodba II Ips 494/96
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-02-11

neupravičena pridobitev - pozneje odpadla podlaga pravnega posla - darilo - razveza zakonske zveze

Razveza zakonske zveze med toženko in tožnikom po 16 letih od daritve ne more biti podlaga za ugotovitev o izjalovitvi nagiba in za uporabo četrtega odstavka 210. člena ZOR o obveznosti vrnitve darila.

Sodišče prve stopnje je razveljavilo darilno pogodbo, ki sta jo 16.5.1975 sklenila D. B. in toženka D. Z. ter toženko zavezalo, da mora tožniku vrniti darilo (izstaviti zemljiškoknjižno listino za parc. št..., ..., ... in ..., vse k.o...). Višji tožbeni zahtevek (glede izročitve zemljiškoknjižne listine za parc. št... omenjene k.o.) je zavrnilo. Zavrnilo je tudi zahtevek iz nasprotne tožbe, da je toženka solastnica stanovanjske hiše, zgrajene na parc. št... in ... k.o..., ki predstavlja skupno premoženje, pridobljeno v zakonski zvezi med strankama, pri čemer znaša njen delež 1/2, zaradi česar ji mora tožnik izstaviti ustrezno zemljiškoknjižno listino. Ob reševanju pritožb pravdnih strank in po uradni dolžnosti pa je sodišče druge stopnje sodbo sodišča prve stopnje razveljavilo v delu, s katerim je zavrnjen zahtevek iz tožbe, v delu, s katerim je zavrnjen ugotovitveni del zahtevka iz nasprotne tožbe ter v odločbi o pravdnih stroških in zadevo v tem obsegu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Spremenilo pa je sodbo sodišča prve stopnje v tistem delu, s katerim je ugodeno zahtevku iz tožbe na razveljavitev darilne pogodbe, ki sta jo dne 16.5.1975 sklenila D. B. in toženka D. Z. in za vrnitev darila, tako da mora toženka tožniku izstaviti zemljiškoknjižno listino glede parc. št..., ..., ... in ..., vse k.o... in sicer tako, da je ta del tožbenega zahtevka zavrnilo. Sicer je toženkino pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in v nespremenjenem in nerazveljavljenem delu sodbo sodišča prve stopnje potrdilo.

Tožeča stranka je proti sodbi sodišča druge stopnje vložila revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava in predlagala njeno spremembo tako, da bo zavrnjena toženkina pritožba in sodba sodišča prve stopnje potrjena. Z darilno pogodbo, sklenjeno dne 16.5.1975, je D. B. podaril tožniku J. A. Z. in njegovi ženi - toženki D. Z. poleg stavbnih parcel št... in ... še zemljiške parc. št..., ... in ..., vse vložek št... k.o... Zaradi kasnejše parcelacije so te nepremičnine dobile nove številčne označbe, razvidne iz izreka sodbe sodišča prve stopnje. Daritev je bila izvršena zato, ker je toženka živela v zakonski skupnosti s tožnikom J. A. Z. Leta 1991 je bila zakonska zveza razvezana, tožnik D. B. je dne 28.3.1991 umrl, v pravdo pa je vstopil sedanji tožnik in oporočni dedič J. A. Z. Ker je odpadla pravna podlaga daritve kmetijskih zemljišč, je toženka neopravičeno obogatena. Darilo je bilo dano glede na zakonsko zvezo, z razvezo pa je izgubilo pravno podlago. Pravna podlaga je pomemben sestavni del pogodbe. Če odpade, pogodba preneha veljati, čeprav je bila veljavno sklenjena in celo realizirana. Pogodbena obveznost se na podlagi zakona spremeni v kondikcijsko obveznost, zaradi česar imata stranki pravico zahtevati nazaj, kar sta za izpolnitev pogodbe dali ali sprejeli. Po določbi četrtega odstavka 210. člena ZOR mora torej toženka tožniku prejeto darilo vrniti.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila, Državno tožilstvo Republike Slovenije pa se o njej ni izjavilo (tretji odstavek 390. člena ZPP, Zakona o pravdnem postopku).

Sodbi sodišč druge in prve stopnje temeljita na istih dejanskih ugotovitvah, vendar jih v obsegu zahtevka na razveljavitev darilne pogodbe z dne 16.5.1975 in na vzpostavitev prejšnjega stanja pravno različno razlagata. Pri tem je na revizijski stopnji glede na obseg revizijskega izpodbijanja - problem domnevne toženkine nehvaležnosti po daritvi kot ene od podlag za zahtevek na vrnitev darila ni predmet revizijske trditvene podlage - v ospredju le presoja pravne narave sporne daritve in posledic zatrjevanega kasneje odpadlega daritvenega nagiba. Sodišče prve stopnje je štelo, da razveza zakonske zveze med darovalčevim nečakom (sedaj tožnikom) in toženko pomeni, da je odpadla pravna podlaga daritve (četrti odstavek 210. člena ZOR, zakona o obligacijskih razmerjih) s posledično obveznostjo vrnitve darila, sodišče druge stopnje pa nasprotno, da darilna pogodba kljub razvezi ni prenehala veljati, zaradi česar tudi ni obveznosti vrnitve darila. Stališče, da ob odpadli podlagi daritve v nobenem slučaju ni mogoče utemeljeno zahtevati vrnitve darila, je vprašljivo. Vendar pa razprava o (ne)pravilnosti take razlage presega obravnavani primer. Kljub različnim pravnim pogledom sta namreč sodišči nižjih stopenj (sodišče prve stopnje s konkretnimi ugotovitvenimi razlogi, ki jih je sodišče druge stopnje očitno sprejelo) izhajali iz ugotovljene dejanske podlage, ki pa ne omogoča pravne razlage darilne pogodbe z dne 16.5.1975 s stališča, da gre za čisto darilo. Toženka in J. Z. (sedanji tožnik) sta se namreč zavezala plačati darovalčev dolg, dopustila sta v novi hiši dosmrtno služnost stanovanja darovalcu in njegovim osebam z zavezo nudenja pomoči, do smrti darovalca pa tudi služnost užitka vseh podarjenih nepremičnin (razlogi sodbe sodišča prve stopnje na njeni 3. in 4. strani). Sklenjen je bil torej mešan posel, presoja daritvenega nagiba pa omogoča tudi nadaljnje sklepanje, da je bilo darilo dano darovalčevemu nečaku in njegovi družini. Pravna razlaga, ki gradi le na (iz dejanskih ugotovitev iztrganem) dejstvu razveze zakonske zveze med toženko in darovalčevim nečakom, je torej preozka.

V reviziji grajana odločitev sodišča druge stopnje pa je kljub temu in tudi zaradi opisanih razlogov pravilna. Zakonska zveza med toženko in tožnikom - darovalčevim nečakom - je vsekakor bila eden od nagibov daritve. Zaradi delne (znatne) odplačnosti pravnega posla pa so nagibi bili tudi drugje. V mejah revizijskih razlogov in revizijske trditvene podlage spremenjenih okoliščin v tej smeri ni mogoče obravnavati (386. člen ZPP). Zato je sprejemljiva tudi ugotovitev izpodbijane sodbe, da razveza zakonske zveze med toženko in tožnikom po 16 letih od daritve ne more biti podlaga za ugotovitev o izjalovitvi nagiba in za uporabo četrtega odstavka 210. člena ZOR o obveznosti vrnitve darila. Od daritve dalje so stranke v navedenem dolgem obdobju določila darilne pogodbe izvajale in ustvarjale celo nova pogodbena razmerja. Odločitev sodišča druge stopnje je torej pravilna, zaradi česar je bilo ob izostanku napak, na katere je revizijsko sodišče po določbi 386. člena ZPP dolžno paziti po uradni dolžnosti, treba revizijo zavrniti (393. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.