Sodba VIII Ips 184/98
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1998-12-22

odpovedni rok - prenehanje delovnega razmerja - delovno razmerje pri delodajalcu - načrt finančne reorganizacije - zmanjšanje števila delavcev - dokončnost sklepa o prenehanju delovnega razmerja

ZPPSL v 51. členu ne določa, kdaj začne teči tridesetdnevni odpovedni rok, zato je uporabiti določbe delovnega prava, ki urejajo tek odpovednega roka, predvsem 11. člen Konvencije MOD št. 158 o prenehanju delovnega razmerja na pobudo delodajalca, 75. člen ZTPDR in 100. ter 106. člen ZDR. Po teh določbah začne teči odpovedni rok z dokončnostjo sklepa drugostopnega organa delodajalca.

1. Reviziji se ugodi, sodba sodišča druge stopnje se spremeni tako, da se pritožba zavrne kot neutemeljena in potrdi sodba sodišča prve stopnje.

2. Tožena stranka je dolžna povrniti tožeči stranki na 23.410,00 SIT odmerjene stroške revizijskega postopka, v osmih dneh, da ne bo izvršbe.

Sodišče prve stopnje je ugodilo podrejenemu tožbenemu zahtevku, ki je predmet te revizije. V njem je odločilo, da je tožnici, katere delo je postalo trajno nepotrebno zaradi finančne reorganizacije tožene stranke, na podlagi 51. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 67/93, v nadaljevanju: ZPPSL)

prenehalo delovno razmerje dne 26.4.1995, to je trideset dni po vročitvi dokončnega sklepa o prenehanju delovnega razmerja. Odločilo je, da je tožena stranka dolžna priznati tožnici pravice iz delovnega razmerja (socialno zavarovanje, vpis delovne dobe v delovno knjižico) od 25.11.1994 do 29.4.1995, za navedeni čas odvesti prispevke in davke iz naslova delovnega razmerja in ji plačati plačo z zakonitimi zamudnimi obrestmi. Odločilo je tudi o povrnitvi stroškov.

Ugotovilo je, da je zaradi finančne reorganizacije tožene stranke tožnici prenehalo delovno razmerje zato, ker je postalo njeno delo trajno nepotrebno. Odbor za ugovore je o tožničinem ugovoru odločal 13.3.1995, sklep pa ji je bil vročen 29.3.1995. Odpovedni rok trideset dni, ki ga določa drugi odstavek 51. člena ZPPSL in ki začne teči z dokončnostjo sklepa, se je torej iztekel 29.4.1995. Do tega dne ima tožnica vse pravice iz delovnega razmerja.

Na pritožbo tožene stranke je sodišče druge stopnje spremenilo prvostopno sodbo tako, da je spremenilo datum prenehanja delovnega razmerja. Ugotovilo je, da je tožnici delovno razmerje prenehalo 24.12.1994, ne pa 29.4.1995.

Zaradi razlogov prenehanja delovnega razmerja po 51. členu ZPPSL, to je finančne reorganizacije, je treba navedeno določbo ozko razlagati. V zvezi z odpovednim rokom je določbo drugega odstavka 51. člena ZPPSL razlagalo tako, da tridesetdnevni odpovedni rok teče od vročitve prvostopnega sklepa delavcu. Tožnici je bil sklep vročen 24.11.1994, kar pomeni, da ji je delovno razmerje prenehalo dne 24.12.1994.

Zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje je tožnica vložila pravočasno revizijo zaradi zmotne uporabe materialnega prava.

Predlagala je, da revizijsko sodišče reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da pritožbo kot neutemeljeno zavrne in potrdi sodbo sodišča druge stopnje. Podrejeno je predlagala razveljavitev izpodbijane sodbe. Navajala je, da v ZPPSL in tudi v obeh zakonih, ki urejata delovna razmerja, ni določbe, ki bi pritrjevala stališču sodišča druge stopnje. Vsebina drugega odstavka 51. člena ZPPSL ne dopušča razlage, da bi v sklepu o prenehanju delovnega razmerja bilo dopustno odločiti, da ugovor ne zadrži izvršitve sklepa.

Tridesetdnevni odpovedni rok lahko začne teči od dneva vročitve drugostopnega sklepa.

Revizija je bila na podlagi tretjega odstavka 390. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list SFRJ, št. 4/77 do 27/90, v nadaljevanju: ZPP) vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in toženi stranki, ki na revizijo ni odgovorila.

Revizija je izredno pravno sredstvo, kar pomeni, da jo je zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje (izjemoma tudi zoper sklep) dovoljeno vložiti le pod pogoji in zaradi razlogov, ki so v 382. in 385. členu ZPP izrecno določeni. Revizijsko sodišče preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni. Po uradni dolžnosti pazi, ali ni morda podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 10. točke drugega odstavka 354. člena ZPP, in na pravilno uporabo materialnega prava (386. člen ZPP).

Pri preizkusu izpodbijane sodbe navedene bistvene kršitve določb pravdnega postopka revizijsko sodišče ni ugotovilo.

Podan je revizijski razlog zmotne uporabe materialnega prava. Na revizijski stopnji je sporno, kdaj je tožnici prenehalo delovno razmerje, kar pomeni, da je treba odgovoriti na vprašanje, kdaj je začel teči tridesetdnevni odpovedni rok, ki je določen v drugem odstavku 51. člena ZPPSL.

Pravni temelj za odločitev je (glede na ugotovljeno dejansko stanje, na katerega je revizijsko sodišče vezano, tretji odstavek 385. člena ZPP) v navedeni določbi ZPPSL, pa tudi v tistih pravnih normah, ki urejajo pravni značaj in tek odpovednega toka. Ti predpisi so predvsem Konvencija Mednarodne organizacije dela št. 158 o prenehanju delovnega razmerja na pobudo delodajalca (Uradni list SFRJ -

Mednarodne pogodbe št. 4/84, v zvezi z aktom o notifikaciji nasledstva, Uradni list RS, št. 15/92, Mednarodne pogodbe, v nadaljevanju: Konvencija) s Priporočilom št. 166, Zakon o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja (Uradni list SFRJ, št. 60/89, 42/90, v nadaljevanju: ZTPDR) in Zakon o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 14/90, 5/91, 71/93, v nadaljevanju: ZDR).

Konvencija v 11. členu določa, da ima delavec, ki mu preneha delovno razmerje (zaradi resnih razlogov, ki so v zvezi z operativnimi potrebami podjetja, 4. člen) pravico do razumnega odpovednega roka. Tudi ZTPDR v tretjem odstavku 75. člena ureja odpovedni rok, ko določa, da se pravice in dolžnosti delavca med tem rokom uredijo v (republiškem) zakonu, s splošnim aktom oziroma s kolektivno pogodbo. ZDR v tretjem odstavku 100. člena določa dolžino odpovednega roka. Iz nekaterih določb tega člena (npr. iz 11. in 12. točke prvega odstavka), izrecno pa iz 106. člena ZDR (ki v prvem odstavku določa, da ugovor zoper sklep zadrži njegovo izvršitev do sprejema dokončne odločitve) izhaja, da odpovedni rok ne more teči pred dokončnostjo sklepa o prenehanju delovnega razmerja, torej pred vročitvijo drugostopnega sklepa, s katerim je bilo odločeno o ugovoru delavca. Drugačna razlaga teka odpovednega roka bi bila dopustna le tedaj, če bi bilo v predpisih, ki urejajo delovna razmerja, ali v posebnih predpisih, ki urejajo prenehanje delovnega razmerja (npr. v ZPPSL), izrecno drugače določeno.

ZPPSL v 51. členu ne spreminja osnovnih delovnopravnih načel o pravnem značaju in teku odpovednega roka. Navedeni člen v drugem odstavku spreminja področje odpovednega roka le glede njegovega trajanja. Omejuje ga na trideset dni. V zvezi s tekom odpovednega roka ne določa ničesar, zaradi česar je pri odločitvi v tem sporu uporabiti navedene določbe Konvencije, ZTPDR, predvsem pa ZDR. Po teh določbah lahko začne teči odpovedni rok šele z dokončnostjo sklepa. Taka razlaga začetka teka odpovednega roka pokaže, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna.

Materialno pravo je bilo v izpodbijani sodbi zmotno uporabljeno, zato je revizijsko sodišče reviziji ugodilo in je izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (prvi odstavek 395. člena ZPP).

O stroških je revizijsko sodišče odločilo na podlagi drugega odstavka 166. člena v zvezi s 155. členom ZPP. Stroške na revizijski stopnji je odmerilo v skladu z odvetniško tarifo in vrednostjo točke (Sklep o uskladitvi vrednosti točke v odvetniški tarifi, Uradni list RS, št. 62/98 z dne 11.9.1998) na dan 22. decembra 1998.

Določbe ZPP in ZTPDR je revizijsko sodišče smiselno uporabilo na podlagi prvega odstavka 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I, 45/I/94) kot predpisa Republike Slovenije.

ZPPSL člen 51. Konvencija Mednarodne organizacije dela (MOD) številka 158 o prenehanju delovnega razmerja na pobudo delodajalca člen 11. ZTPDR člen 75. ZDR (1990) člen 100, 100/3, 106, 106/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.