Sodba U 1279/94-4
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1996-11-20

denacionalizacija kmetijskih zemljišč - vračanje premoženja v naravi

V denacionalizacijskem postopku se premoženje oz. nepremičnine praviloma vračajo v stanju, v kakršnem so ob izdaji prvostopne odločbe.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka pod točko 1.) zavrnila tožnikovo pritožbo zoper delno odločbo Oddelka za gospodarstvo občine z dne 15.6.1993, pod točko 2.) je po uradni dolžnosti odpravila 1. točko izreka prvostopne odločbe in ga nadomestila z besedilom:

upravičenka do denacionalizacije premoženja je G.M. in pod točko 3.) je v točki 7. izreka prvostopne odločbe črtala besedo "prve". V obrazložitvi tožena stranka navaja, da sta bili s prvostopno odločbo pokojni M.G. vrnjeni v last podržavljeni parceli št. 1293/2 in 464/2, vpisani v vložek št. 30. Skladno z določbo 2. člena zakona o denacionalizaciji (ZDen) se premoženje praviloma vrača tako, kot je v trenutku odločanja. Če je imetnik pravice uporabe opustil pot, ki je bila v uporabi pred arondacijo, in izdelal nove poti, bo lastnik vrnjene parcele v nepravdnem postopku lahko uveljavljal služnost vožnje in hoje prek sosednje parcele. Sicer pa je v 8. točki izreka prvostopne odločbe navedeno, da bo o odškodnini odločeno naknadno, če bo vlagatelj uspel dokazati bistveno zmanjšanje vrednosti zemljišča zaradi nemožnosti dostopa, skladno s 1. odstavkom 26. člena ZDen. Tožena stranka je po uradni dolžnosti odpravila v izreku navedeno besedilo izreka prvostopne odločbe, ker je upravičenka po tej odločbi M.G. in ne J.G.

Tožnik v upravnem sporu izpodbija odločbo, ker meni, da bi morala odločba o vrnitvi za rabo travnika zagotoviti običajne dovoze in odvoze oziroma dostope do vrnjenih parcel, saj zemljišča brez dostopa dejansko niso vrnjena.

V odgovoru na tožbo tožena stranka prereka tožbene navedbe iz razlogov, navedenih v obrazložitvi izpodbijane odločbe in sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

Po določbi 2. člena ZDen je predmet denacionalizacije vrnitev premoženja, ki je bilo podržavljeno s predpisi oziroma načini, navedenimi v 3., 4. in 5. členu tega zakona, v naravi. Če vrnitev premoženja ni možna, denacionalizacija obsega plačilo odškodnine v obliki nadomestnega premoženja, vrednostnih papirjev ali v denarju. Glede na navedeno se sodišče strinja s stališčem tožene stranke, da se premoženje praviloma vrača v stanju, v kakršnem se nahaja v trenutku odločanja na prvi stopnji. Ob upoštevanju navedenih okoliščin je sodišče presodilo, da je tožena stranka odločila v skladu z ZDen in tožnika tudi pravilno poučila, da bo o odškodnini odločeno naknadno (8. točka izreka prvostopne odločbe), če bo vlagatelj uspel dokazati bistveno zmanjšanje vrednosti zemljišča zaradi nemožnosti dostopa (26. člen ZDen) oziroma pravilno napotila tožnika na uveljavljanje služnosti vožnje in hoje v nepravdnem postopku.

Skladno z navedenim je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je smiselno uporabilo kot republiški predpis, skladno z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.