Sodba U 1056/94
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1996-10-02

ukrep urbanističnega inšpektorja - odstranitev objekta - izvršba

Tožbeni ugovor, da je stranka storila vse, da ne bi prišlo do rušenja, se nanaša na samo odločbo, ki se izvršuje in zato v upravnem izvršilnem postopku ni utemeljen.

Inšpektorat občine je s sklepom o dovolitvi izvršbe z dne 31.5.1993 ugotovil, da je odločba z dne 23.10.1990 postala izvršljiva, zavezancu je določil naknadni rok za odstranitev zidanega objekta in datum prisilne izvršbe, kolikor zavezanec tudi v naknadnem roku ne odstrani objekta. Pod točko 4. izreka sklepa je določil, da bo stroške v zvezi z izvršbo plačal zavezanec na podlagi posebnega sklepa in pod točko 5. je določil, da pritožba zoper sklep o dovolitvi izvršbe ne zadrži izvršbe. Z izpodbijano odločbo je tožena stranka odpravila 5. točko izreka navedenega prvostopnega sklepa, v preostalem pa je pritožbo zavrnila. Tožena stranka v obrazložitvi odločbe glede zavrnilnega dela navaja, da je po 280. členu zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) v upravnem izvršilnem postopku dovoljena pritožba, ki se nanaša na samo izvršbo; z njo ni mogoče izpodbijati odločbe, ki se izvršuje. V danem primeru se pritožba ne nanaša na samo izvršbo. Zavezanec do določenega datuma ni izvršil z izvršljivo odločbo naloženega dejanja (ni odstranil objekta), zato je urbanistični inšpektor utemeljeno izdal izpodbijani sklep. V zvezi s predlogom za odložitev izvršbe, ki ga je tožnik vložil hkrati s pritožbo zoper prvostopni sklep, je tožena stranka navedla, da bo o njem odločal pristojni prvostopni organ.

V tožbi tožeča stranka navaja, da bi morala tožena stranka popolno in temeljito ugotoviti dejansko stanje. Ker tega ni storila, je tudi po vsebini odločitev napačna. Tožnik je namreč storil vse, da bi pridobil ustrezna dovoljenja in soglasja v upravnem postopku, izdano je bilo poročilo - lokacijska dokumentacija, njemu pa še naloženo, da pridobi soglasje soseda, ki pa kljub obljubam ne podpiše ustrezne izjave. Tožnik meni, da ni pogojev za ta izvršilni postopek, saj je ukrenil vse potrebno, da ne bi prišlo do rušenja hiše in tudi vse za pridobitev ustreznih listin. V vsakem primeru bi bilo potrebno počakati na zaključek postopka in odločbo o legalizaciji objekta.

V odgovoru na tožbo tožena stranka vztraja pri svoji odločitvi in predlaga, da sodišče tožbo zavrne.

Po 1. odstavku 280. člena zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) je v upravnem izvršilnem postopku dovoljena pritožba, ki se nanaša na samo izvršbo, z njo ni mogoče izpodbijati pravilnosti odločbe, ki se izvršuje. Po ugotovitvi, da se tožnikovi ugovori ne nanašajo na samo izvršbo, je tudi po presoji sodišča tožena stranka pravilno odločila. Zato tožnik z enakimi tožbenimi ugovori tudi s tožbo ne more uspeti. Drugih ugovorov tožnik ni navajal.

Sodišče je neutemeljeno tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih (ZUS). Določbo ZUS je smiselno uporabilo kot republiški predpis, skladno z določbo 1. odstavka 40. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.