Sodba U 1546/93
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-10-05

javni zavodi - imenovanje ravnatelja knjižnice

Javnega zavoda - knjižnice, ki je bil ustanovljen po uveljavitvi Zakona o zavodih (Uradni list RS, št. 12/91), glede načina imenovanja ravnatelja, ni mogoče šteti med obstoječe delovne organizacije iz prehodne določbe 1. odstavka 62. člena Zakona o zavodih.

Tožbi se ugodi in se odpravi sklep Skupščine občine z dne 24.11.1993.

Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka imenovala za ravnateljico knjižnice B.P.V. V obrazložitvi sklepa je navedla, da je njena komisija za volitve, imenovanja, kadrovske zadeve, odlikovanja in priznanja dne 14.10.1993 v časopisu Delo objavila razpis prostega mesta ravnatelja knjižnice ter da sta se v razpisnem roku prijavili dve kandidatki in tožnica. Komisija je ugotovila, da obe kandidatki izpolnjujeta pogoje, določene v odloku o ustanovitvi javnega zavoda. Komisija je toženi stranki predlagala, naj za ravnateljico zavoda imenuje B.P.V.

Tožnica v tožbi navaja, da je bila s sklepom sveta knjižnice z dne 27.10.1993 imenovana za ravnatelja knjižnice. Na podlagi tega sklepa in na podlagi določbe 21. člena statuta knjižnice, po katerem imenuje ravnatelja svet knjižnice s soglasjem ustanovitelja, je svet knjižnice predlagal navedeni komisiji tožene stranke, naj izpelje postopek za soglasje ustanovitelja, to je občine, k temu imenovanju. Na ta predlog s strani ustanovitelja ni bilo nikakršnega odgovora, pač pa je tožnica dne 26.11.1993 prejela izpodbijani sklep tožene stranke o imenovanju B.P.V. Tožnica meni, da je bil postopek tožene stranke nezakonit, saj je po določbi 3. odstavka 32. člena zakona o zavodih ter po določilih zakona o knjižničarstvu za imenovanje ravnatelja pristojen svet knjižnice. Tožnica tudi meni, da B.P.V. nima ustrezne strokovne izobrazbe za delo v splošnoizobraževalni knjižnici. Iz navedenih razlogov tožnica predlaga, naj sodišče izpodbijani sklep odpravi.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da ravnatelja javnega zavoda imenuje in razrešuje ustanovitelj na podlagi 9. člena odloka o ustanovitvi javnega zavoda (Uradni list RS, št. 23/91 in 39/93) in 70. člena zakona o zavodih (Uradni list RS, št. 12/91). Prvotno besedilo odloka je v 9. členu vsebovalo določbo, po kateri ravnatelja zavoda imenuje in razrešuje svet zavoda s soglasjem ustanovitelja, vendar je bila ta določba s spremembo odloka, ki je bila oprta na mnenje Službe za zakonodajo pri Vladi Republike Slovenije z dne 26.2.1993, Ministrstva za kulturo Republike Slovenije z dne 23.3.1993 in oddelka za gospodarsko sodstvo temeljnega sodišča spremenjena tako, da ravnatelja imenuje ustanovitelj. Tožena stranka meni, da je sklep sveta z dne 27.10.1993 o imenovanju ravnatelja zavoda nezakonit, ker je v nasprotju z 39. členom in 2. odstavkom 70. člena zakona o zavodih ter 9. členom odloka, zato tudi ni bil dan v postopek zborom tožene stranke za pridobitev soglasja. Komisija za volitve, imenovanja, kadrovske zadeve, odlikovanja in priznanja tožene stranke je po izvedenem razpisnem postopku ugotovila, da obe prijavljeni kandidatki izpolnjujeta pogoje za imenovanje, določene v aktu o ustanovitvi zavoda. Tožena stranka zato predlaga, naj sodišče tožbo zavrne kot neutemeljeno.

Prizadeta stranka v odgovoru na tožbo navaja, da se je na razpis prijavila potem, ko je ugotovila, da izpolnjuje vse predpisane pogoje. Za delo v knjižnici je tudi strokovno usposobljena, saj je dne 17.5.1989 po opravljenem izobraževanju pridobila v Narodni in univerzitetni knjižnici naziv bibliotekarja.

Akt o imenovanju direktorja ali drugega individualnega organa zavoda (1. odstavek 31. člena zakona o zavodih, Uradni list RS, št. 12/91) je - ob upoštevanju drugih z zakonom ali v skladu z zakonom predpisanih pogojev - zakonit, če ga sprejme za imenovanje oziroma razrešitev direktorja pristojni organ. Tožena stranka opira svojo pristojnost za imenovanje ravnatelja javnega zavoda na določbo 9. člena Odloka o ustanovitvi javnega zavoda ... (Uradni list RS, št. 23/91-I in 39/93, dalje: odlok) ki je bila uveljavljena z odlokom o spremembah in dopolnitvah odloka o ustanovitvi javnega zavoda ... (Uradni list RS, št. 39/93) in se njen 1. odstavek glasi: "Ravnatelja imenuje in razrešuje ustanovitelj". Iz preambule navedenega odloka o spremembah in dopolnitvah odloka izhaja - in to potrjuje tožena stranka tudi v odgovoru na tožbo - da je tožena stranka to določbo odloka oprla na 70. člen zakona o zavodih, ki v 1. odstavku določa, da se v zavodih in skupnostih zavodov iz 62. člena tega zakona imenuje in razrešuje direktor po postopku, ki je določen s tem zakonom, v 2. odstavku pa med drugim določa, da v zavodih iz 62. člena tega zakona, ki nadaljujejo delo kot javni zavodi, imenuje in razrešuje direktorja skupščina družbenopolitične skupnosti, ki je ustanoviteljica zavoda. Uporaba navedenih določb 70. člena zakona o zavodih pa po presoji sodišča v primeru javnega zavoda ... ni utemeljena. Iz odloka o ustanovitvi tega zavoda (Uradni list RS, št. 23/91-I), ki je začel veljati 16.11.1991, namreč izhaja, da je bila knjižnica ustanovljena kot nov javni zavod. To pa pomeni, da ga ni mogoče šteti med obstoječe delovne organizacije, ki opravljajo dejavnost kulture, iz 1. odstavka 62. člena zakona o zavodih, torej med organizacije, na katere se poleg drugih prehodnih določb nanašajo tudi navedene določbe 70. člena zakona o zavodih. Pristojnost organa za imenovanje direktorja zavoda je torej treba v obravnavanem primeru presojati po določbah 32. člena zakona o zavodih. Le-ta v 1. odstavku sicer določa, da direktorja imenuje in razrešuje ustanovitelj, vendar z dostavkom, če ni z zakonom ali aktom o ustanovitvi za to pooblaščen svet zavoda. Iz določbe 23. člena zakona o knjižničarstvu (Uradni list SRS, št. 27/82 in 42/86) pa sledi, da je za imenovanje in razrešitev direktorja knjižnice pooblaščen svet knjižnice. V tem primeru daje ustanovitelj k imenovanju oziroma razrešitvi direktorja javnega zavoda - knjižnice, le soglasje (2. odstavek 32. člena zakona o zavodih v zvezi s 1. odstavkom 6. člena istega zakona). Navedena določba zakona o knjižničarstvu je v času izdaje izpodbijanega sklepa še veljala, saj je glede knjižnic, ki so javni zavodi, prenehala veljati šele na podlagi 2. odstavka 74. člena zakona o uresničevanju javnega interesa na področju kulture (Uradni list RS, št. 75/94) z dnem njegove uveljavitve (17.12.1994 - 75. člen navedenega zakona). Ker izpodbijanega sklepa po navedenem ni izdal pristojni organ, je sklep nezakonit. Sodišče je torej moralo tožbi ugoditi in sklep na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih odpraviti. Zakon o upravnih sporih je skladno s 1. odstavkom 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I) sodišče smiselno uporabilo kot republiški predpis.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.