Sodba U 1557/93
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-03-29

dohodnina - prisilna izterjava neporavnane dohodnine

Sama sprožitev upravnega spora v zvezi z odločbo o dohodnini ne pomeni avtomatične odložitve izvršbe, glede na določbo 1. odstavka 17. člena ZUS, da tožba v upravnem sporu praviloma ne ovira izvršitve upravnega akta, zoper katerega je vložena. Po 2. in 3. odstavku tega člena o zahtevi tožeče stranke v upravnem sporu za odložitev izvršitve upravnega akta do dokončne sodne odločbe ne odloča sodišče, ampak organ, katerega akt se izvršuje s tem, da je zahtevi za odložitev treba priložiti dokaz, da je tožba vložena.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo pritožbo proti sklepu Republiške uprave za javne prihodke, Izpostave Kamnik, št. DOH 91/CV z dne 15.9.1993, s katerim je navedeni prvostopni organ od tožnika kot dolžnika prisilno izterjeval neporavnano dohodnino za 1991 leto, zmanjšano za preveč plačano dohodnino za leto 1992, in sicer iz sredstev tožnika na žiro računu. V obrazložitvi izpodbijane odločbe tožena stranka ugotavlja, da prvostopni organ od tožnika izterjuje neporavnani znesek dohodnine za leto 1991 na podlagi odločbe istega organa št. 91-000741 z dne 27.11.1992. Tožena stranka se sklicuje na določbe 101. člena prečiščenega besedila zakona o dohodnini. Tožena stranka ugotavlja, da v danem primeru tožnik izpodbija izterjavo z utemeljitvijo, da je preuranjena, ker je zoper odločbo o dohodnini sprožen upravni spor. Ker gre za izterjavo dolga po dokončni odločbi, tožena stranka ni ugodila tožnikovi pritožbi proti prvostopnemu sklepu.

Tožnik v tožbi navaja, da se ne strinja z odločitvijo tožene stranke v izpodbijani odločbi, ker meni, da ni v skladu z veljavnimi predpisi. V odločbi o dohodnini je res navedba, da pritožba ne odloži izterjave odmerjenega davka. Ker pa po zakonu v takih primerih lahko davčni organ do odločitve o pritožbi odloži izterjavo, meni, da sprožitev upravnega spora sama po sebi pomeni tako odložitev, ne da bi bilo zato potrebno posebej zaprositi davčni organ s posebno vlogo. Prepričan je, da je odločitev tožene stranke preuranjena. Sodišče bo namreč odločilo o tem, ali je tako visoko plačilo dohodnine upravičeno ali ne. Zato je tudi nelogično zahtevati plačilo vnaprej, če celotna zadeva še ni razčiščena. Poleg tega pa to pomeni zanj veliko breme, saj bo moral plačati, ne glede na to, kako bo rešen upravni spor v zvezi z odločbo o dohodnini. Smiselno predlaga, da sodišče odpravi izpodbijano odločbo.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo predlaga, da sodišče zavrne tožbo iz razlogov, razvidnih iz izpodbijane odločbe.

Tožnik nima prav, ko v tožbi navaja, da že sama sprožitev upravnega spora pomeni odložitev izterjave neporavnane dohodnine, ne da bi bilo potrebno posebej zaprositi davčni organ za odložitev izvršbe s posebno vlogo. Glede na določbe 2. in 3. odstavka 17. člena zakona o upravnih sporih (ZUS) o tožnikovi zahtevi za odložitev izvršbe do dokončne sodne odločbe odloča organ, katerega akt se izvršuje. Sama sprožitev upravnega spora pa ne pomeni avtomatične odložitve izvršbe, saj po 1. odstavku tega člena tožba v upravnem sporu praviloma ne ovira izvršitve upravnega akta, zoper katerega je vložena.

Po posebnih določbah 95. člena zakona o dohodnini (Uradni list RS, št. 48/90 in 34/91 - 101. člena prečiščenega besedila - Uradni list RS, št. 14/92) pa niti pritožba ne odloži izterjave odmerjenega davka; davčni organ lahko do odločitve o pritožbi odloži izterjavo dolga (1. in 2. odstavek), vendar je v tem primeru o pritožbi očitno že bilo odločeno.

Glede na citirane določbe je po presoji sodišča tožena stranka upravičeno zavrnila tožnikovo pritožbo proti prvostopnemu sklepu in navedla pravilen razlog za zavrnitev tožnikovega pritožbenega ugovora, po katerem naj bi bila izterjava preuranjena, ker je v zvezi z odločbo o dohodnini za leto 1991 sprožen upravni spor.

Ker je izpodbijana odločba zakonita, je sodišče zavrnilo tožbo kot neutemeljeno na podlagi 2. odstavka 42. člena ZUS, ki ga je sodišče smiselno uporabilo kot republiški predpis v skladu z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.