Sodba U 256/95
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1996-09-19

Ukrep prepovedi opravljanja gostinske dejavnosti osebi, ki to dejavnost opravlja kot fizična oseba s ponudbo preko družbe, ki mu zaračunava provizijo za turistično posredovanje, je zakonsko utemeljen (75. člen ZGD), kolikor podjetnik dejavnost opravlja ne da bi to dejavnost priglasil davčnemu organu.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo Uprave inšpekcijskih služb z dne 3.11.1994, s katero je tržni inšpektor odločil, da tožniku prepoveduje opravljanje gostinske dejavnosti v penzionu, ker si ni pridobil ustrezne odločbe in ni priglasil opravljanja dejavnosti pri RJUP - Izpostava ..., z rokom izvršitve odločbe naslednji dan po njenem prejemu ter da pritožba zoper odločbo ne zadrži njene izvršitve. V obrazložitvi odločbe tožena stranka ugotavlja, da je tržni inšpektor dne 8.9.1994 opravil pri tožniku kontrolni pregled in pri tem ugotovil, da tožnik v penzionu opravlja gostinsko dejavnost. Tožnik je gostinsko dejavnost začel opravljati leta 1987 na podlagi obrtnega dovoljenja z dne 13.7.1987. Leta 1990 je gostinsko dejavnost odjavil (odločba z dne 31. 10.1990) in začel poslovati v okviru podjetja. V odločbi so zajete razne storitvene dejavnosti, ni pa navedene gostinske dejavnosti. Za opravljanje gostinske dejavnosti tožnik ni pridobil ustrezne odločbe o izpolnjevanju pogojev za opravljanje dejavnosti in dejavnosti tudi ni priglasil RUJP. S tem je kršil določilo 75. člena zakona o gospodarskih družbah (ZGD - Uradni list RS št. 30/93 in 29/94). Tožena stranka ugotavlja, da je prvostopni organ pravilno in popolno ugotovil dejansko stanje (da tožnik opravlja svojo dejavnost brez ustrezne priglasitve pri organu pristojnem za javne prihodke) in tudi odločil v skladu s 75. členov ZGD ter 4. in 9. členom zakona o tržni inšpekciji.

Tožnik v tožbi izpodbija navedeno odločbo zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, nepravilne uporabe materialnega prava in pomanjkljivosti postopka. Tožnik je začel opravljati gostinske storitve preko svoje družbe, ki je bila vpisana v sodni register 14.8.1990. Že ob ustanovitvi dejavnosti je imel tožnik registrirano dejavnost po takrat veljavni nomenklaturi - standardni klasifikaciji dejavnosti in sicer gostinske storitve nastanitve, prehrane in druge gostinske storitve. Tožnik je prejel tudi odločbo o izpolnjevanju pogojev za opravljanje dejavnosti dne 18.1.1991 in je tako imel izpolnjene vse pogoje iz 4. člena ZGD. Tožnik opravlja dejavnost preko svojega podjetja, odločba pa je bila izdana zoper tožnika, kot fizično osebo, zato tudi določba 75. člena ZGD na katero se opira izpodbijana odločba, zanj ne more veljati, saj ne gre za podjetnika posameznika, ampak za družbo z omejeno odgovornostjo. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka je sodišču poslala upravne spise, na tožbo pa ni odgovorila.

Po pregledu spisne dokumentacije, sodišče ne dvomi, da je upravni organ pravilno ugotovil dejansko stanje, da tožnik kot fizična oseba opravlja v okviru podjetja gostinsko dejavnost, za katero pa niti sam kot fizična oseba - podjetnik, niti navedeno podjetje ne poseduje odločbe, da izpolnjuje z zakonom določene pogoje za opravljanje gostinske dejavnosti. Tožnik v tožbi sicer trdi, da ima to dejavnost registrirano po nomenklaturi, ki se nanaša na gostinske storitve, nastanitve in prehrano, vendar za to trditev v postopku ni predložil dokaza (odločbe, ki bi to potrjevala). Podatki v spisu (zapisnik o inšpekcijskem pregledu z dne 8.9.1994, ki ga je tožnik podpisal in cenik penzionskih storitev) potrjujejo ugotovitev tržnega inšpektorja, da tožnik opravlja penzionske gostinske storitve kot fizična oseba s ponudbo preko družbe, ki mu zaračunava provizijo za turistično posredovanje. To poslovno sodelovanje poteka na relaciji ... Hrano nabavlja tožnik pri podjetju ..., pijačo pa preko podjetja ..., kar potrjujejo tudi računi ... Na podlagi vseh navedenih okoliščin, ki jih je tržni inšpektor navedel že v prvostopni odločbi in jih tožnik v postopku ne izpodbija, je sodišče presodilo, da je prvostopni organ pravilno ukrepal, ko je tožniku prepovedal opravljanje gostinske dejavnosti v penzionu, ker si ni pridobil ustrezne odločbe in ni priglasil opravljanja dejavnosti pri RUJP - Izpostava ..., kar je zakonski pogoj, da tožnik kot podjetnik sploh lahko začne opravljati gospodarsko dejavnost, v tem primeru gostinsko dejavnost (75. člen ZGD). Tožbeni ugovor, da določilo 75. člena ZGD, na katero se opira izpodbijana odločba, za tožnika ne more veljati, ker v tem primeru dejavnosti ne opravlja kot podjetnik posameznik, ampak opravlja to dejavnost družba, sodišče iz že navedenih razlogov, zavrača. Pri tem pa še pripominja, da kdor opravlja gospodarske dejavnosti, med katere spada tudi gostinska dejavnost, lahko to opravlja samo, če izpolnjuje pogoje določene v ZGD in drugih zakonih, ki določajo pogoje za opravljanje posamezne dejavnosti. Družba lahko začne opravljati gospodarsko dejavnost, ko je vpisana v register in ko pristojni organ ugotovi, da izpolnjuje z zakonom določene pogoje za opravljanje posamezne dejavnosti, samostojni podjetnik pa na podlagi priglasitve pri organu pristojnem za javne prihodke. Ker je bilo v tem primeru v postopku ugotovljeno, da penzionske (gostinske) storitve opravlja tožnik kot posameznik preko družbe, ki mu zaračunava provizijo za turistično posredovanje, te dejavnosti pa ni priglasil davčnemu organu (75. člen ZGD), sta po presoji sodišča tako pristojni organ, kot tudi tožena stranka ravnala v skladu s določbami zakonov, na katere se sklicujeta.

Zato je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je smiselno uporabilo kot republiški predpis, skladno z 1. odstavkom 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti RS (Uradni list RS št, 1/91-I in 45/1/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.