Sodba U 723/94-7
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1996-01-24

Šteje se, da invalid ni izkoristil pravice iz 14. točke 1. odstavka 18. člena zakona o prometnem davku (pravica nakupa novega osebnega avtomobila največ enkrat v treh letih brez plačila prometnega davka), če je v teku tega časa (3 let) avto, za katerega je bil oproščen navedenega davka, prodal in ob tej priliki plačal za ta avto navedeni prometni davek skupaj z zamudnimi obrestmi od dneva nakupa tega avtomobila, do njegove prodaje.

Tožbi se ugodi in se odpravi odločba Republiške uprave za javne prihodke Ljubljana z dne 22.3.1994.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo Republiške uprave za javne prihodke z dne 14.7.1993, s katero je bil tožniku odmerjen davek od prometa proizvodov v znesku 299.740,00 SIT in za čas od 20.1.1993 obračunane zamudne obresti v znesku 71.557,50 SIT. V obrazložitvi navaja, da je tožnik sicer res po 14. točki 18. člena zakona o prometnem davku kot invalid oproščen plačila prometnega davka pri nakupu novega osebnega avtomobila največ enkrat v treh letih, vendar je oprostitev po tej zakonski določbi že veljala pri nakupu osebnega avtomobila dne 9.4.1992, zato je prvostopni organ pravilno in v skladu z zakonskimi določili tožniku od nabave novega osebnega avtomobila naknadno odmeril prometni davek in obračunal zamudne obresti, saj od nabave prejšnjega avtomobila še ni preteklo obdobje treh let.

Tožnik navedeno odločbo v upravnem sporu izpodbija, ker meni, da je nezakonita. Tožnik je 9.4.1992 res nabavil osebni avto in bil tedaj kot invalid oproščen plačila prometnega davka, vendar je ob prodaji navedenega osebnega vozila (15.1.1993), ki ga je prodal avtoservisu M., plačal celotni prometni davek po stopnji 20 % od nabavljenega vozila in obresti od dneva nakupa do dneva plačila prometnega davka. Ob nakupu novega osebnega avtomobila januarja 1993 je tožnik glede na to, da je bila oprostitev prometnega davka za prejšnji osebni avto z dnem plačila celotnega davka z zamudnimi obrestmi razveljavljena, uveljavljal oprostitev tega davka pri nakupu navedenega novega vozila. Davek mu ob registraciji tega avtomobila ni bil odmerjen (ta se odmeri ob prodaji in mora biti plačan pred registracijo vozila), saj je tožnik avto registriral, davčni organ pa mu je z odločbo z dne 14.7.1993 naknadno odmeril prometni davek od tega vozila in mu obračunal zamudne obresti od 20.1.1993 dalje. Ker je torej tožnik za prejšnji osebni avtomobil plačal vse davčne obveznosti z obrestmi, mu pripada oprostitev plačila pri naslednjem nakupu osebnega avtomobila. Ob stališču tožene stranke, da je bila davčna olajšava v tem primeru upoštevana že pri nakupu prejšnjega osebnega avta, bi bil tožnik upravičen zahtevati vrnitev celotnega davka in obresti, ki jih je poravnal ob prodaji tega vozila dne 15.1.1993. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri razlogih izpodbijane odločbe in predlaga, da sodišče tožbo zavrne.

V stvari gre za pravno vprašanje razlage 14. točke 1. odstavka 18. člena zakona o prometnem davku (Uradni list RS, št. 4/92 in 71/93) in sicer, v katerih primerih oseba - invalid po navedeni zakonski določbi ne plača davka od prometa proizvodov od novega osebnega avtomobila, ki ga kupi največ enkrat v treh letih. V navedenem primeru je tožnik v aprilu 1992 nabavil osebni avto in je bil tedaj po že navedeni zakonski določbi oproščen davka od prometa. Januarja 1993 je ta avto, ki po tožbenih navedbah po velikosti ni ustrezal potrebam tožnika - invalida, prodal in ob tej priliki mu je davčni organ, kar ni sporno, obračunal davek od prometa in zamudne obresti od nabave navedenega osebnega avtomobila do njegove prodaje, torej od aprila 1992 do prodaje januarja 1993. Tožnik je januarja 1993 kupil nov avtomobil in davčni organ mu je junija 1993 za ta avtomobil naknadno odmeril davek od prometa in obračunal zamudne obresti od januarja do junija 1993.

Po določbi 14. točke 1. odstavka 18. člena zakona o prometnem davku (Uradni list RS št. 4/92 in 71/93) se davek od prometa proizvodov ne plačuje od novih osebnih avtomobilov, ki jih največ enkrat v treh letih kupijo osebe, pri katerih je zaradi izgube, okvare ali paraliziranosti spodnjih okončin ali medenice nastala najmanj 80 % telesna okvara in izpolnjujejo še ostale pogoje iz navedene zakonske določbe. Ta določba še določa, da če invalidna oseba proda osebni avtomobil pred potekom triletnega roka od dneva nakupa, se zaračuna davek od prometa proizvodov v višini davka, ki ga je bila oproščena ob nakupu avtomobila, in obresti iz 46. člena tega zakona od dneva nakupa do dneva plačila davka (zamudne obresti). Po mnenju sodišča je navedeno zakonsko določbo potrebno razlagati z vidika namena, ki ga ta zasleduje. To pa je oprostitev plačila davka od prometa invalidom, ki izpolnjujejo zakonske pogoje ob nakupu novega osebnega avtomobila največ enkrat v teh letih. V navedenem primeru je tožnik v razdobju enega leta res kupil dva nova osebna avtomobila, vendar je ob prodaji prvega osebnega avtomobila, za katerega je bil ob nakupu po že navedeni zakonski določbi oproščen prometnega davka, le-tega plačal skupaj z zamudnimi obrestmi za čas od njegovega nakupa do prodaje, to pa po mnenju sodišča pomeni, da je za nakup navedenega osebnega avtomobila plačal prometni davek in zato pravice, ki mu jo zakon daje (14. točka 1. odstavka 18. člena) še ni izkoristil. Iz navedenega razloga se sodišče v tem primeru ne strinja s stališčem tožene stranke, saj bi tako stališče invalidu, ki je zaradi dejanskih potreb po večjem osebnem avtomobilu zaradi invalidnosti onemogočilo uveljavljanje pravice, do katere je po zakonu upravičen (da ne plača prometnega davka od novega osebnega avtomobila, ki ga kupi največ enkrat v treh letih).

Glede na navedeno je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo odpravilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je smiselno uporabilo kot republiški predpis na podlagi 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/1/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.