Sodba U 1163/93-7
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-03-16

vzgoja in izobraževanje - napredovanje pedagoških delavcev - napredovanje v naziv - naziv svetovalec - kršitev materialnega predpisa

Iz odločbe mora biti razvidno, katera druga strokovna dela so bila točkovana in s kakšnim številom točk.

Tožbi se ugodi in se odločba Ministrstva za šolstvo in šport z dne 15.7.1993 v drugem odstavku izreka I. odpravi.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo z dne 15.7.1993 tožnici podelila naziv mentorica, zavrnila pa tožničino zahtevo za napredovanje v naziv svetovalke, po 1. odstavku 20. člena pravilnika o napredovanju v nazive v osnovnem in srednjem šolstvu (pravilnik). V obrazložitvi izpodbijane odločbe tožena stranka navaja, da je v posebnem ugotovitvenem postopku bilo ugotovljeno, da tožnica ne izpolnjuje pogojev za pridobitev naziva svetovalec na podlagi 1. odstavka 20. člena pravilnika, ker ne izpolnjuje pogoja drugega strokovnega dela. Tožnica pa po mnenju tožene stranke tudi ne izpolnjuje pogojev za pridobitev naziva svetovalec na podlagi 6. člena pravilnika, ker še nima naziva mentor najmanj pet let.

Tožnica je zoper zavrnilni del odločbe vložila tožbo, v kateri navaja, da 1. odstavek 20. člena pravilnika ne določa kot pogoj za napredovanje drugo strokovno delo in ne posedovanje naziva mentor najmanj pet let. Dalje navaja, da tožena stranka tudi ni upoštevala vsega njenega drugega strokovnega dela, temveč le nekatero, in našteva svoje drugo strokovno delo, ki ga po določilu 18. člena pravilnika ocenjuje skupno s 160 točkami. Prilaga tudi dokaze o opravljenem drugem strokovnem delu in predlaga, da se tožbi ugodi. V odgovoru na tožbo tožena stranka navaja, da tožnica za napredovanje v naziv svetovalke ne izpolnjuje pogoja opravljenega drugega strokovnega dela, v skladu s 4. alineo 6. člena pravilnika, saj je njeno drugo strokovno delo ravnateljica šole točkovala s skupno 14 točkami, za napredovanje v naziv svetovalca pa je potrebno 18 točk. Tožba je utemeljena.

Sodišče ugotavlja, da na podlagi razlogov, ki jih izpodbijana odločba navaja glede zavrnitve tožničine zahteve za napredovanje v naziv svetovalca, in na podlagi upravnih spisov, ne more rešiti spora, zato je odločbo tožene stranke v izpodbijanem delu odpravilo. Iz izpodbijane odločbe, pa tudi iz upravnih spisov ni razvidno, katera druga strokovna dela tožnice so bila točkovana in s kakšnim številom točk. Tožnica je že v svoji zahtevi za napredovanje v naziv, v utemeljitvi pod točko 4, navedla, katera druga strokovna dela je opravila, iz upravnih spisov pa ni razvidno, kot je že navedeno, katera od teh del so bila točkovana in kako. V tožbi pa tožnica še natančneje pojasnjuje te svoje navedbe in predlaga tudi dokaze, iz katerih naj bi izhajalo, da je vsa ta druga strokovna dela dejansko opravila. Tožena stranka se bo morala opredeliti do teh navedb in navesti, katera druga strokovna dela točkuje in kako ter zakaj določenih del, ki jih uveljavlja tožnica, ne priznava oziroma ne točkuje.

Sodišče pa se ne strinja s stališčem tožnice, da za napredovanje v naziv svetovalca po 1. odstavku 20. člena pravilnika ni pogoj opravljeno drugo strokovno delo. Tudi za napredovanje po tej določbi pravilnika morajo biti izpolnjeni vsi pogoji določeni v 6. členu pravilnika, razen pogoja pod 1. alineo tega člena.

Glede na obrazloženo je sodišče ugodilo tožbi in odločbo tožene stranke v izpodbijanem delu odpravilo, na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih. Določbe zakona o upravnih sporih je sodišče smiselno uporabilo kot določbe predpisa Republike Slovenije skladno z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I).

Pravilnik o napredovanju v nazive v osnovnem in srednjem šolstvu (1992) - člen 6, 20, 20/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.