Sodba II Ips 809/93
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-02-23

bistvena kršitev določb pravdnega postopka - če ima sodba pomanjkljivosti zaradi katerih se ne more preizkusiti

Presoja uveljavljane bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 13.tč 2.odst 354. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke, s katerim je zahtevala, da ji mora tožena stranka plačati odškodnino v višini tolarske protivrednosti za 9828 ATS z zamudnimi obrestmi. Glede stroškov postopka je odločilo, da jih mora tožeča stranka povrniti toženi stranki v znesku 42.940 SIT.

Sodišče druge stopnje je pritožbo tožeče stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

Proti pravnomočni sodbi sodišča druge stopnje je vložila pravočasno revizijo tožeča stranka in v njej uveljavljala revizijski razlog bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 13. točke 2. odstavka 354. člena ZPP. Sodba sodišča druge stopnje nima razlogov o odločilnih dejstvih. Trditev pritožbenega sodišča, da je tožeča stranka šele v pritožbi navedla, da toženec in njegovi sorodniki nasprotujejo zvezi med tožnikom in V.E., pa ni točna, saj se je v resnici to zatrjevalo ves čas postopka. Res pa je, da so se razmere med tožencem in njegovo materjo V.E. bistveno poslabšale po vložitvi tožbe, saj je toženec spoznal, da bo mati povedala resnico. Nesprejemljivo je, da pritožbeno sodišče sprejema zaključek sodišča prve stopnje, da priči V.E. ni mogoče pokloniti vere. Najmanj kar bi bilo potrebno je to, da bi pritožbeno sodišče bolj kritično ocenjevalo izpovedbe drugih zaslišanih prič, zlasti priče F.Z., ki je svojo izpovedbo spremenil v škodo tožnika šele na intervencijo pooblaščenca tožene stranke. Kljub temu, da je imel toženec več razlogov za maščevalnost kot tožnik, se sodišče s tem vprašanjem sploh ni ukvarjalo. Ni verjetno, da bi mati izpovedala v škodo svojega sina, čeprav sta res v slabih odnosih. Tudi tega sodišče ni upoštevalo, poleg tega pa se tudi ni opredelilo do dejstva, da je tožnik, ki je stalno zaposlen v Republiki Avstriji, mnogo bolje materialno situiran kot toženec. Reviziji naj se ugodi, sodbi sodišč druge in prve stopnje razveljavita, zadeva pa vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. V ponovljenem postopku naj zadevo obravnava drug senat.

Revizija je bila vročena nasprotni stranki, ki na revizijo ni odgovorila, ter Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo (390. člen ZPP).

Tožeča stranka nekorektno povzema razloge sodišča druge stopnje, ki se nanašajo na nasprotovanje tožene stranke in njenih sorodnikov zvezi med tožnikom in toženčevo materjo. Obstoj tega nasprotja je bil v pritožbi zatrjevan, pritožbeno sodišče pa je na te trditve odgovorilo, vendar pa ne na način, kot v reviziji trdi tožeča stranka. Pritožbeno sodišče namreč besedne zveze "šele v pritožbi zatrjuje" ni uporabilo, ampak je zapisalo le, da "tožnik v pritožbi zatrjuje ...". Obstoj nasprotja med materjo in sinom pa je tožnik v pritožbi (tako kot tudi že prej tekom postopka) v resnici zatrjeval. Z odgovorom na v pritožbi ponovljeno trditev, da to nasprotje obstaja, pritožbeno sodišče tega nasprotja ni opredelilo kot pritožbeno novoto, kot se skuša z dodatkom besede "šele", ki jo v razlogih sodbe sodišča druge stopnje ni, neutemeljeno prikazati v reviziji.

Vse ostale revizijske trditve pa predstavljajo, čeprav jih skuša revident predstaviti kot bistveno kršitev določb postopka iz 13. točke 2. odstavka 354. člena ZPP, izpodbijanje dokazne ocene nižjih sodišč in s tem v postopku pred nižjima sodiščema ugotovljenega dejanskega stanja. To velja tako za trditev, da sodišče toženčevi materi neutemeljeno ni poklonilo vere, kot tudi za trditve, da je nekritično sledilo izpovedbam drugih zaslišanih prič. Iz razloga, ker naj bi bilo dejansko stanje zmotno ali nepopolno ugotovljeno, pa revizije ni mogoče vložiti (3. odstavek 385. člena ZPP).

Dejstvo, da naj bi bil tožnik zaradi redne zaposlitve v Avstriji bolje materialno situiran kot toženec, pa za odločitev ni pravno odločilno. Zato revizijsko sodišče na to trditev ne odgovarja (1. odstavek 375. člena ZPP v zvezi s 399. členom ZPP).

Iz navedenih razlogov v reviziji uveljavljeni revizijski razlog ni podan. Ker nista podana niti revizijska razloga bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 10. točke 2. odstavka 354. člena ZPP in zmotne uporabe materialnega prava, na katera mora revizijsko sodišče paziti po uradni dolžnosti (386. člen ZPP), je revizijsko sodišče revizijo kot neutemeljeno zavrnilo (393. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.