Sodba U 1204/93-7
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-03-15

Za inšpekcijski ukrep, s katerim tržni inšpektor odredi vrnitev cen na določeno raven, ni pravne podlage.

Tožbi se ugodi in se odločba Republiškega tržnega inšpektorata v Ljubljani št.333-00-104/93-02/05 z dne 23.8.1993 odpravi.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožeče stranke zoper odločbo Sekretariata za inšpekcijske službe skupnosti obalnih občin Koper, št.333-12/93 z dne 19.7.1993, s katero je bilo tožeči stranki naloženo, da mora oblikovati drobnoprodajno ceno pšeničnega kruha na ravni, ki se je v skladu s predpisi oblikovala in uporabljala na tržišču na dan 1.junija 1993 ter, da je rok izvršitve takoj po prejemu odločbe. V obrazložitvi odločbe tožena stranka navaja, da je tržni inšpektor dne 2.7.1993, ko je opravil kontrolni pregled pri tožeči stranki, ugotovil, da je ta oblikovala v mesecu juniju 1993 nove višje cene kruha in sicer od 23.6.1993 dalje. Tako zvišanje cen kruha je v nasprotju z uredbo o določitvi najvišjih cen moke in kruha (Ur.l.RS, št.34/93), ki je začela veljati 29.6.1993 in jo je Vlada Republike Slovenije izdala na podlagi 5.člena zakona o cenah (Ur.l.RS, št.1/91-I). Kot podlago za izdajo prvostopne odločbe tožena stranka navaja določbo 70.člena zakona o sistemu državne uprave in o Izvršnem svetu Skupščine SR Slovenije ter o republiških upravnih organih (Ur.l.SRS, št.24/79, 12/82, 39/85, 37/87 in 18/88), po kateri ima inšpektor, če pri opravljanju inšpekcijskega nadzorstva ugotovi, da je kršen zakon ali drug predpis, katerega izvajanje nadzoruje, pravico in dolžnost, da odredi ukrepe, da se nepravilnosti in pomanjkljivosti odpravijo v roku, ki ga določi, v ta namen uvede in vodi upravni postopek, izdaja upravne odločbe in izreka druge ukrepe. Tožeča stranka v tožbi navaja, da uredba o določitvi najvišjih cen moke in kruha pomeni zanjo bistveno poslabšanje pogojev gospodarjenja in ji onemogoča normalno poslovanje. Zaradi navedene uredbe bi se povečala izguba, kar bi imelo za posledico stečaj. Navaja, da je zato ob inšpekcijskem pregledu tržnemu inšpektorju vročila dopis, ki ga je ob uveljavitvi uredbe naslovila na Vlado Republike Slovenije s prošnjo, da ji sporoči ali je ob sprejemu sporne uredbe sprejela tudi nadomestilo do ravni cen, ki pokriva stroške enostavne reprodukcije. Tožeča stranka meni, da navedena uredba ne odpravlja motenj na trgu, ampak jih povzroča. Zaradi predpisov o oblikovanju cen se je namreč število proizvajalcev zmanjšalo. Navaja še, da zakon o cenah ne pozna pojma vračanje cen na določeno raven. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka na tožbo ni odgovorila, poslala pa je upravne spise. Tožba je utemeljena.

Po presoji sodišča določba 70. člena zakona o sistemu državne uprave in o Izvršnem svetu Skupščine SR Slovenije ter o republiških upravnih organih, na katero se sklicuje tožena stranka v izpodbijani odločbi, ne more biti podlaga za odreditev spornega inšpekcijskega ukrepa. Navedena določba namreč sama zase tržnega inšpektorja ne pooblašča, da tistemu, ki oblikuje cene v nasprotju s predpisi o cenah, naloži vrnitev cen na določeno raven. Zato inšpekcijski organ svoje odločitve ne more opreti samo na navedeno določbo, če v materialnem predpisu nima pooblastila za ukrepe na področju cen oziroma niso v njem določno navedene obveznosti subjektov, na katere se predpis nanaša. Pristojnost tržnega inšpektorja na tem področju ureja le 7.člen zakona o tržni inšpekciji (Ur.l.SRS, št.27/74), ki pa inšpektorju v zvezi s kršitvijo predpisov o cenah nalaga le, da vloži ovadbo zaradi kaznivega dejanja ali gospodarskega prestopka oziroma predlog za uvedbo postopka zaradi prekrška, drugih določb o inšpekcijskih ukrepih na področju cen pa ta zakon ne vsebuje.

Ker glede na navedeno za odreditev spornega inšpekcijskega ukrepa ni pravne podlage, je izpodbijana odločba nezakonita.

Zato je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo odpravilo na podlagi 2.odstavka 42.člena zakona o upravnih sporih, ki ga je uporabilo kot republiški predpis skladno z določbo 1.odstavka 4.člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l.RS, št.1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.