Sodba U 1409/93-7
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-07-19

Gre za zakonito lokacijsko dovoljenje, če je predlagana gradnja skladna s pogoji, ki jih določajo prostorsko - ureditveni pogoji.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila pritožbo tožeče stranke zoper odločbo Sekretariata za urejanje prostora in varstva okolja občine z dne 31.5.1993, s katero je bilo dano lokacijsko dovoljenje za gradnjo lope za les, legalizacijo garaž z nadzidavo za skladišče za les, za postavitev ograje ob delu zahodne in severne posestne meje in za vkop cisterne za shranjevanje kurilnega olja, vse na zemljišču parc. št. 974/107 in parc. št. 974/92 pod pogoji navedenimi v izreku odločbe.

Zoper to odločbo je tožeča stranka vložila tožbo. V njej navaja, da pravna podlaga, na katero se sklicuje izpodbijana odločba ni bila dopolnjena, saj v odloku o prostorsko - ureditvenih pogojih ni tekstualno označeno območje, ki ga obravnava predmetna lokacija. Tudi ni res, da investitorja razpolagata z zemljiščem parc. št. 974/107 in parc. št. 974/92. Med investitorjem in tožnikom obstaja spor o delu parc. št. 974/92, ki meji na tožnikovo parcelo št. 974/70 in to prav v tistem delu, kjer naj bi se gradila lopa za les. Dokler lastninsko vprašanje ni razčiščeno, ni zakonitega pogoja za izdajo lokacijskega dovoljenja. Gre za obsežen gradbeni objekt, samo lopa za les naj bi obstajala v izmeri 13,00 m x 11,20 m in bi bila odmaknjena le en meter od zemljišča tožnika, kar pa pomeni bistveno poseganje v prostor tožnika, poleg tega pa funkcionalnega zemljišča načrt ne predvideva. Zato tožeča stranka kot neposredni sosed svojega soglasja investitorjema za pridobitev lokacijskega dovoljenja ni dal. Tožeča stranka predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

V odgovoru na tožbo tožena stranka vztraja pri svoji odločitvi in razlogih, ki jih je navedla v izpodbijani odločbi, in predlaga zavrnitev tožbe.

Iz predloženih upravnih spisov je razvidno, da je bilo lokacijsko dovoljenje izdano v ponovnem postopku potem, ko sta bili prejšnji odločbi prve stopnje z dne 20.3.1992 in z dne 24.6.1992 odpravljeni in zadeva vrnjena upravnemu organu prve stopnje v ponovni postopek samo zaradi tega, ker tožena stranka ni mogla preveriti ali sporna lokacija leži v območju, ki se ureja s prostorskimi ureditvenimi pogoji, ker odlok ne obravnava območja, na katero sta se sklicevali prvotno lokacijsko dovoljenje in lokacijska dokumentacija.

Skladno z danim napotilom je organ prve stopnje izdal novo odločbo z dne 31.5.1993, s katero ugotavlja, da leži navedeno zemljišče po dolgoročnem planu občin in mesta Ljubljane za obdobje 1986 do 2000 (Uradni list RS, št. 11/86 in 23/91 - I) v planski celoti B 6 ..., v ureditvenem območju BS 6/1, ki je namenjeno za stanovanja in spremljajoče dejavnosti ter je v širšem varstvenem pasu vodnih virov v Ljubljani z blagim režimom zavarovanja (III. cona). Navedeno območje urejajo prostorski ureditveni pogoji, ki jih je sprejela Skupščina občine ... z odlokom o prostorskih ureditvenih pogojih za plansko celoto B 6 ... (Uradni list SRS, št. 27/87 in 15/89).

Pravilna je pritožbena navedba, da v tekstualnem delu odloka ni označeno območje, ki ga obravnava sporna lokacija. Vendar ne gre za nerazčiščeno dejansko stanje. Meje posameznih planskih celot in posameznih območij urejanja so določene v grafičnem delu kot to določa 5. člen odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o prostorskih ureditvenih pogojih za plansko celoto B6 ... (Ur. l. RS, št. 27/92). Tudi tožena stranka je v izpodbijani odločbi navedla, da je oznaka 2A/3 razvidna iz grafičnega dela odloka. Grafični del pa je sestavni del odloka. Sicer pa iz lokacijske dokumentacije in njenih grafičnih prilog izhaja, da sporna lokacija spada v ureditveno območje BS 6/1, le tega pa ureja že zgoraj navedeni odlok. 2. odstavek točke A pod d) 54. člena dovoljuje gradnjo obrtnih delavnic in drugih spremljajočih objektov pod enakimi pogoji kot gradnjo stanovanjskih objektov oziroma gospodarskih poslopij. Predlagana dejavnost ne sme imeti motilnih vplivov na okolje. Poleg navedenih podrobnih meril in pogojev, ki veljajo za to območje urejanja, je potrebno upoštevati še skupna merila in pogoje, ki so določeni v odloku o prostorskih ureditvenih pogojih za plansko celoto B 1 ... - zahod (Uradni list SRS, št. 26/87). Le-ta z vidika vrste posegov podrobneje določa tipe namembnosti in pri že pozidani enodružinski stanovanjski gradnji (10. člen) z oznako 2 A dovoljuje gradnjo dopolnilnih in pomožnih objektov k posameznim stanovanjem kot so garaže, drvarnice, delavnice, pod pogojem, da ne povzročajo motenj v okolju.

Po presoji sodišča je tožena stranka pravilno zaključila, da je predlagana gradnja skladna s pogoji, navedenimi v prostorskih ureditvenih pogojih, ki tako gradnjo dovoljujejo. Po 2. odstavku 54. člena zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor (Uradni list SRS, št. 18/84, 37/85, 29/86 in Uradni list RS, št. 26/90, 18/93 in 47/93) mora biti lokacijsko dovoljenje skladno s pogoji, ki jih določa lokacijska dokumentacija, ki je izdelana ob upoštevanju pogojev iz prostorskih ureditvenih pogojev. V skladu s temi pogoji so tudi določene omejitve, ki so navedene v prvostopenjski odločbi pod točko 3 do 8 izreka. Objekt mora biti postavljen 1,00 m od južne posestne meje, v primeru uporabljanja strojev za pripravo lesa, morajo biti stene proti sosedom brez okenskih odprtin. Ob spoštovanju navedenih pogojev ter ob ugotovitvi, da imata investitorja že sedaj vpeljano mizarsko dejavnost, da gre pri predmetni lokaciji le za izboljšanje in večjo urejenost kompleksa in za izboljšavo delovnega procesa, je po presoji sodišča tudi pogoj "da ne bo motilnih vplivov na okolje" izpolnjen.

Tožbena navedba o domnevno spornem lastništvu zemljišča, na katerem naj bi se gradila lopa za les, je neutemeljena. Iz zemljiškoknjižnih izpiskov, ki sta v spisu, izhaja, da investitorja razpolagata z zemljiščem parc. št. 974/107 in 974/92, morebitni spori o še neplačani kupnini pa niso predmet tega postopka.

Glede na navedeno je izpodbijana odločba zakonita. Sodišče je tožbo kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je uporabilo kot republiški predpis v skladu s 1. odstavkom 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/I/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.