Sklep II Cp 6/94
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-01-12

priznanje tuje sodne odločbe - predmet presoje

Pritožbeni razlogi se ne ukvarjajo z vprašanji, ki so lahko predmet presoje v postopku za priznanje tuje sodne odločbe, temveč le z vprašanji, ki se nanašajo na pripravljenost nasprotnega udeleženca, da svoje pravno razmerje do predlagatelja kljub temu, da obstaja pravnomočna sodna odločba, s sklenitvijo pogodbe o načinu poplačila dolga, na novo uredi. Nasprotni udeleženec je imel možnost sodelovati v postopku pred tujim sodiščem, kar izhaja tudi iz samih pritožbenih trditev, dejstvo, da mu je bila vročena sodna odločba, ki je bila napisana v nemškem jeziku, pa tudi ni razlog za odklonitev priznanja, saj bi si nasprotni udeleženec lahko priskrbel njen prevod.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje. Predlagatelj sam trpi svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom priznalo pravno veljavnost sodbe zaradi izostanka Okrajnega sodišča v Bleiburgu, Republika Avstrija, z dne 24.2.1994, opr. št. C .../93, s katero je bilo nasprotnemu udeležencu naloženo plačilo 147.257 ATS z zamudnimi obrestmi in povračilo stroškov postopka v znesku 13.720 ATS.

Proti temu sklepu je nasprotni udeleženec vložil pravočasno pritožbo. Dolg je pripravljen poravnati v mesečnih obrokih. Zato ni nobene potrebe za izvršbo. Glede obročnega odplačevanja dolga je pripravljen skleniti novo pogodbo. Plačila v enkratnem znesku ne zmore, ker je bil tri leta brez zaposlitve. Zaslišanja pred sodiščem v Avstriji se ni mogel udeležiti, sodbo pa je prejel v nemškem jeziku, ki ga ne razume. Problem bi se lahko rešil sporazumno z banko.

V postopku za priznanje tuje sodne odločbe po določbah Zakona o ureditvi kolizije zakonov s predpisi drugih držav v določenih razmerjih (Uradni list SFRJ, št. 43/82, v zvezi 1. odstavkom 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, Uradni list RS, št. 1/91-I - v nadaljevanju ZMZP), presoja sodišče le pogoje, ki so s tem zakonom predpisani. Vsi ti pogoji (87. do 92. člen ZMZP) so v konkretnem primeru izpolnjeni. To je ugotovilo že sodišče prve stopnje. Sicer pa se pritožbeni razlogi niti ne ukvarjajo z vprašanji, ki so lahko predmet presoje v postopku za priznanje tuje sodne odločbe, temveč le z vprašanji, ki se nanašajo na pripravljenost nasprotnega udeleženca, da svoje pravno razmerje do predlagatelja kljub temu, da obstaja pravnomočna sodna odločba, s sklenitvijo pogodbe o načinu poplačila dolga, na novo uredi. Nasprotni udeleženec je imel možnost sodelovati v postopku pred tujim sodiščem, kar izhaja tudi iz samih pritožbenih trditev, dejstvo, da mu je bila vročena sodna odločba, ki je bila napisana v nemškem jeziku, pa tudi ni razlog za odklonitev priznanja, saj bi si nasprotni udeleženec lahko priskrbel njen prevod.

Ker so konkretni pritožbeni razlogi neutemeljeni in tudi niso podane procesne kršitve, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (2. odst. 354. člena zakona o pravdnem postopku - v nadaljevanju ZPP - v zvezi s 37. členom zakona o nepravdnem postopku - v nadaljevanju ZNP), je pritožbeno sodišče odločilo, kot je razvidno iz izreka sklepa (368. člen ZPP, v zvezi s 37. členom ZNP). Izrek o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi 381. člena ZPP, v zvezi s 37. členom ZNP. Pritožba proti sklepu je enostransko pravno sredstvo. Zato se nasprotni stranki ne vroči zato, da bi nanjo odgovorila. Stroške, ki zaradi vložitve odgovora nastanejo, mora zato trpeti sama.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.