Sodba U 1692/95
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1996-01-17

Če je v obrtnem dovoljenju naveden le sedež dejavnosti brez navedbe poslovnih prostorov, pomeni, da je obrtniku dano dovoljenje za opravljanje dejavnosti izven poslovnega prostora (na terenu) oz. sedeža dejavnosti, saj v primeru, ko narava dela terja poslovne prostore, morajo ti izpolnjevati pogoje, določene v 1. odstavku 12. člena obrtnega zakona in mora biti to v obrtnem dovoljenju navedeno.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo tržnega inšpektorja Mestne uprave za inšpekcijske službe, s katero je odločil, da se tožniku prepoveduje opravljati obrtno dejavnost - splošno kleparstvo v prostorih ..., ker nima dovoljenja pristojnega občinskega upravnega organa za opravljanje te dejavnosti v prostorih ..., z rokom izvršitve naslednji dan po prejemu odločbe, pritožba na odločbo pa ne zadrži izvršitve. Tožena stranka v izpodbijani odločbi navaja, da je tožnik z odločbo z dne 23.2.1993 pridobil dovoljenje za razširitev obrtne dejavnosti s splošno kleparske, izolaterske dejavnosti in krovstva še na pripravo orodja in materiala za delo na terenu. Prvostopni organ je v zvezi z navedeno odločbo zaprosil za mnenje Sekretariat za gospodarstvo občine, ki je odločbo izdal, ali je z navedeno odločbo tožniku dano tudi dovoljenje, da opravlja dejavnost priprave orodja in materiala za delo na terenu v poslovnem sedežu ... Sekretariat je z dopisom z dne 8.6.1993 odgovoril, da je tožnik z vlogo zaprosil za razširitev obrtnega dovoljenja za opravljanje dejavnosti na terenu in ne v objektu na sedežu ... Glede na navedeno je tržni inšpektor izdal odločbo, s katero je prepovedal opravljati obrtno dejavnost v prostorih ..., na podlagi 10., 11. in 12. člena obrtnega zakona, saj prostori v objektu ... niso bili pregledani in zato ni mogoče ugotoviti, ali izpolnjujejo pogoje, določene z obrtnim zakonom.

Tožnik v tožbi navaja, da je izpodbijana odločba nepravilna in nezakonita. Tožnik razpolaga z obrtnim dovoljenjem za opravljanje obrtno gospodarske dejavnosti - splošno kleparstvo in izolaterstvo (na terenu) s poslovnim sedežem ... V odločbi z dne 23.2.1993 pa je navedena še razširitev dejavnosti. Izpodbijana odločba je z obema navedenima odločbama v nasprotju, saj tožniku prepoveduje opravljanje obrtne dejavnosti tudi v dosedanjem obsegu. Tožnik še pripominja, da obrtno dejavnost opravlja predvsem na terenu, določena dela pa mora izvajati tudi na sedežu obrti, saj si dela na terenu ni mogoče predstavljati brez tega, da se ustrezno pripravijo orodja in material, kar sploh omogoči delo na terenu. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka na tožbo ni odgovorila. Poslala je le upravne spise. Tožba ni utemeljena.

Tržni inšpektor je z odločbo prepovedal tožniku opravljanje obrtne dejavnosti (splošno kleparstvo) v prostorih objekta ..., ker tožnik nima dovoljenja pristojnega občinskega upravnega organa za opravljanje te dejavnosti v navedenih prostorih. Po pregledu spisne dokumentacije sodišče nima pomislekov glede odločitve. Tožnikov ugovor, da je izpodbijana odločba v nasprotju z obema odločbama o opravljanju obrtne gospodarske dejavnosti, ker naj bi mu dejansko prepovedovala opravljanje obrtne dejavnosti tudi v dosedanjem obsegu, ne drži. Določba 11. člena obrtnega zakona (Uradni list SRS, št. 35/88 in 24/89), na katero se tožena stranka v izpodbijani odločbi sklicuje, določa, da mora imeti obratovalnica poslovni sedež in poslovne prostore. Poslovni prostori niso potrebni, kadar jih narava dela ne terja, ali če se delo opravlja na terenu oziroma v poslovnih prostorih naročnika ali kooperanta. Tožena stranka je pravilno ugotovila, da je tožniku z obema že navedenima odločbama dovoljeno opravljati dejavnost splošno kleparstvo in izolaterstvo ter krovstvo in priprava orodja in materiala za delo na terenu, s poslovnim sedežem v ... V nobeni od že navedenih odločb pa ni naveden poslovni prostor, v katerem naj bi se opravljala dejavnost, za katero je izdano dovoljenje oziroma obe odločbi navajata, da se dejavnost opravlja na terenu. Sodišče se zato strinja z ugotovitvijo tožene stranke, da iz navedenih odločb ni razvidno, da ima tožnik dovoljenje za opravljanje dejavnosti v poslovnem prostoru v ..., ter da morajo v primeru, ko narava dela terja poslovne prostore, ti izpolnjevati pogoje, ki so določeni v 1. odstavku 12. člena obrtnega zakona. V navedenem dovoljenju pa je naveden le sedež dejavnosti, brez navedbe poslovnih prostorov, kar pomeni, da je tožniku dano dovoljenje za opravljanje navedene dejavnosti na terenu, ne pa v poslovnem prostoru, kjer dejansko opravlja del te dejavnosti.

Glede na navedeno je sodišče presodilo, da je tožba neutemeljena in jo je zato zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je sodišče smiselno uporabilo kot republiški predpis na podlagi 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I in 45/1/94).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.