Sklep U 1685/94
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-01-12

Ne gre za molk organa, če se stranka z zahtevo na vrnitev plačanega nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča sploh ni obrnila na pristojni upravni organ.

Tožeča stranka izrecno vlaga tožbo zaradi molka organa. V tožbi navaja, da je na podlagi odločbe Uprave za družbene prihodke občine Izola št. 420-4/88-3-3/B z dne 29.7.1988 tožena stranka izterjala 24.165,00 SIT prispevka za uporabo stavbnih zemljišč. Navedeno odločbo je Republiška uprava za družbene prihodke odpravila z odločbo št. 414-65/89 z dne 28.2.1990, toda kljub temu tožena stranka tega zneska tožeči stranki ni vrnila. Tožeča stranka je zato v pravdi s tožbo zahtevala, da ji tožena stranka vrne navedeni znesek, vendar je Višje sodišče v Kopru s sklepom Cpg 3/94-2 tožbo zavrglo "in nakazalo rešitev zadeve v upravnem postopku na podlagi zakona o davkih občanov". Z dopisom z dne 3.7.1994 je zato tožeča stranka ponovno zahtevala od Sklada stavbnih zemljišč občine Izola, da ji vrne navedeni znesek. Od dane zahteve je poteklo že več kot pol leta in ker tudi na zadnji poravnalni predlog z dne 5.11.1994 tožena stranka ni odgovorila, iz njenega molka izhaja, da tega zneska ne namerava vrniti. Zato tožeča stranka vlaga tožbo zaradi molka organa in predlaga, da sodišče toženi stranki naloži, da ji vrne znesek 24.615,00 SIT z zamudnimi obrestmi in povrne pravdne stroške v znesku 26.040,00 SIT.

Upravni spor je mogoče sprožiti zoper dokončni upravni akt in tudi v primeru, ko pristojni organ sploh ni izdal ustreznega upravnega akta o zahtevi stranke oziroma pritožbi stranke (6., 8. in 26. člen zakona o upravnih sporih - v nadaljevanju: ZUS). V primeru, ko pristojni organ ni izdal ustreznega upravnega akta, odsotnost formalnega akta nadomešča fikcija, da je bila strankina zahteva oziroma pritožba zavrnjena (26. člen ZUS). Zahteva torej mora biti vložena pri upravnem organu.

V obravnavani zadevi gre za vračilo plačanega nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, ki se vrača po določbah zakona o davkih občanov (63. člen zakona o stavbnih zemljiščih, Uradni list SRS, št. 16/84, 32/85, 33/89 in 114. člen sedaj veljavnega zakona o dohodnini, Uradni list RS, št. 71/93). Toda že iz tožbe, ki jo je vložila prava vešča oseba, jasno izhaja, da tožeča stranka zahteve na vrnitev plačanega nadomestila ni vložila pri pristojni upravi za družbene prihodke, ampak je takšno zahtevo vložila na Sklad stavbnih zemljišč občine Izola. Ker se torej tožeča stranka s svojo zahtevo sploh ni obrnila na pristojni upravni organ, sklad stavbnih zemljišč pa tudi ni pooblaščena organizacija, ki bi v izvrševanju javnega pooblastila odločal o uveljavljani pravici, tudi ni fiktivnega upravnega akta o zavrnitvi zahteve. Zato je sodišče tožbo zavrglo na podlagi 2. točke 1. odstavka 30. člena ZUS, ki ga je na podlagi 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I) smiselno uporabilo kot republiški predpis.

ZUS (1977) člen 6, 8, 26, 30, 30/1-2.ZSZ člen 63. ZDoh člen 101.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.