Sodba V Ips 7/94
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-07-19

pristojnost in pravna sredstva - izredni preizkus sodbe

Po 2. odstavku 19. člena ZUS lahko vloži stranka zahtevo za izredni preizkus sodbe, izdane v upravnem sporu le, če gre za pravnomočno odločbo sodišča, katerega pristojnost ni določena za vso republiko. Ker v RS odloča v upravnem sporu Vrhovno sodišče RS, to je sodišče, ki je določeno za vso republiko, zahteva za izredni preizkus sodbe ni dovoljena.

Zahteva za izreden preizkus sodbe Vrhovnega sodišča Republike Slovenije v Ljubljani štev. U 541/93 z dne 16.3.1995 se zavrže.

Z izpodbijano sodbo je Vrhovno sodišče Republike Slovenije zavrnilo tožbo tožeče stranke proti odločbi tožene stranke številka ... z dne .... Z navedeno odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo pritožbo zoper odločbo Sekretariata za stanovanjske zadeve Občine Ljubljana Šiška štev. ... z dne ..., s katero je bilo tožniku naloženo, da mora v 15 dneh po pravnomočnosti odločbe izprazniti stanovanje štev. 6 v 1. nadstropju stanovanjske hiše ... in ga prepustiti Mestnemu sekretariatu za stanovanjsko gospodarstvo, Ljubljana.

Tožeča stranka v zahtevi za izreden preizkus izpodbijane sodbe navaja, da izpodbijana sodba povzema dokazno oceno tožene stranke in organa prve stopnje in se sklicuje na 158. člen zakona o stanovanjskih razmerjih, ki določa, da se spori pred uveljavitvijo stanovanjskega zakona (Uradni list RS štev. 18/91 in 34/92) nadaljujejo po predpisih zakona o stanovanjskih razmerjih, med katere naj bi spadal tudi ta spor. Sodba temelji na zmotni uporabi materialnega zakona. Stanovanjski zakon je bil sprejet že ob upoštevanju sedanje Ustave. Ta pa v 15. členu določa, da se človekove pravice uresničujejo neposredno na podlagi ustave. Tožnik zatrjuje, da je izpodbijana sodba zmotno uporabila določbe zakona o stanovanjskih razmerjih, ki so bile derogirane z novo ustavo in na njeni podlagi sprejetim stanovanjskim zakonom, ki ne pozna omejitve števila stanovanj, ki jih lahko posameznik poseduje. Kršene so bile tudi določbe zakona o splošnem upravnem postopku, ker niso bili izvedeni dokazi, predlagani po tožniku, razjasnjeno pa tudi ni bilo bistveno vprašanje, ali je upravni organ v zadevnem postopku še stranka v postopku, če je nepremičnina v smislu zakona o denacionalizaciji bila prenesena v last bivšega lastnika. Za vložitev zahteve sta podana razloga kršitve materialnega in procesnega zakona ter tožnik predlaga, da sodišče svojo sodbo štev. U 541/93 z dne 16.3.1995 spremeni tako, da tožbi na odpravo izpodbijane odločbe tožene stranke ugodi.

Sodišče je zahtevo za izreden preizkus sodbe zavrglo iz naslednjih razlogov:

Po 2. odstavku 19. člena zakona o upravnih sporih (Uradni list SFRJ štev. 4/77, 60/77 in Uradni list RS štev 55/92), ki se po določbi 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS štev. 1/91-I) smiselno uporablja kot predpis Republike Slovenije, lahko vloži stranka zahtevo za izreden preizkus sodbe, izdane v upravnem sporu le, če gre za pravnomočno odločbo sodišča, katerega pristojnost ni določena za vso republiko. Ker v Republiki Sloveniji odloča v upravnem sporu Vrhovno sodišče Republike Slovenije, to je sodišče,ki je določeno za vso republiko, zahteva za izredni preizkus sodbe tega sodišča ni dovoljena. Vloženo zahtevo zoper sodbo tega sodišča štev. U 541/93 z dne 16.3.1995 je zato sodišče moralo zavreči na podlagi 1. odstavka 48. člena zakona o upravnih sporih.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.