Sodba U 366/93-4
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1995-02-01

učinkovanje odločbe - kršitev postopka - pridobitev državljanstva

Odločba ima učinek tudi, če je stranki vročena posredno, zato jo je možno spremeniti v okviru postopka, ne pa z izdajo nove odločbe.

Tožbi se ugodi in se odpravi odločba Ministrstva za notranje zadeve z dne 22.1.1993.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo vlogo za pridobitev državljanstva Republike Slovenije, ker je v postopku ugotovila, da obstoji razlog za zavrnitev vloge po določbi 3. odstavka 40. člena zakona o državljanstvu Republike Slovenije.

V tožbi tožeča stranka navaja, da se ne more strinjati s stališčem tožene stranke v izpodbijani odločbi. Meni, da je odločitev tožene stranke z dne 22.1.1993, s katero je bila tožniku zavrnjena zahteva za sprejem v državljanstvo Republike Slovenije, nezakonita, saj je bilo v isti upravni stvari odločeno dvakrat: enkrat pozitivno in enkrat negativno, s tem, da prva pozitivna odločba z dne 16.4.1992 sploh ni bila odpravljena, razveljavljena ali spremenjena. V postopku tudi ni bilo pravilno ugotovljeno dejansko stanje, pa tudi materialni zakon je bil uporabljen napačno. Tožena stranka je namreč zmotno ugotovila, zakaj se je tožnik v letu 1992 nahajal v Bosni, napačno pa je uporabila tudi določbe 8. točke 10. člena zakona o državljanstvu Republike Slovenije, saj ni pojasnila, v čem naj bi tožnik predstavljal nevarnost za javni red, varnost ali obrambo države. Zato predlaga, da sodišče tožbi ugodi in izpodbijano odločbo odpravi.

V odgovoru na tožbo tožena stranka prereka navedbe tožeče stranke, vztraja pri razlogih izpodbijane odločbe in predlaga zavrnitev tožbe. Tožba je utemeljena.

Kot prvo je sodišče obravnavalo tožbeno trditev, da je izpodbijana odločba nezakonita že zato, ker je bilo o isti stvari odločeno dvakrat, pri tem pa prva odločba, s katero je bilo tožnikovi vlogi ugodeno in ki jo tožnik tudi poseduje, ni bila odpravljena s predvidenimi pravnimi sredstvi in ugotovilo, da tožena stranka ni postopala v skladu z veljavnimi predpisi.

Čeprav je res, da odločba, ki stranki ni vročena, nima pravnega učinka in ne veže stranke in ne organa, kar pomeni, da organ lahko odločbo tudi spremeni, je po drugi strani, po vročitvi odločbe, njena sprememba možna samo v primerih in na način, ki ga določa zakon. Upravni postopek se na prvi stopnji sklene in konča z izdajo odločbe o upravni stvari, ki je bila predmet postopka in z vročitvijo te odločbe. V tem primeru odločba z dne 16.4.1992, s katero sta bila v državljanstvo Republike Slovenije sprejeta tožnik in njegova žena, tožniku osebno sicer ni bila vročena. Vendar pa je tudi v primeru, če se pravica pridobi z vročitvijo odločbe, sam način vročanja manj pomemben, saj gre predvsem za to, da oseba, ki ji je spis namenjen, ta spis dobi. Zato tožena stranka samo zaradi tega, ker odločba tožniku ni bila osebno vročena (vročena pa je bila njegovi ženi), ni imela podlage za zaključek, da odločba glede tožnika sploh ne učinkuje in da ni postala pravnomočna, saj je tožnik odločbo dobil, kot sam trdi, pa čeprav le izvod, osebno vročen njegovi ženi.

Postopek, ki je končan z dokončno odločbo, se po določbah 249. člena zakona o splošnem upravnem postopku, ob upoštevanju tudi drugih zakonskih določb, sicer lahko po uradni dolžnosti obnovi med drugim tudi v primeru, če se zve za nova dejstva, ali pa najde ali pa pridobi možnost uporabiti nove dokaze, ki bi mogli sami zase, ali v zvezi z že izvedenimi dokazi pripeljati do drugačne odločbe, če bi bila ta dejstva oziroma dokazi navedeni in uporabljeni v prejšnjem postopku, vendar pa mora upravni organ, če za uvedbo obnove postopka odloči, tako pri sami uvedbi kot tudi v obnovljenem postopku upoštevati vsa pravila upravnega postopka.

Zaradi povedanega je sodišče na podlagi določbe 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih izpodbijano odločbo odpravilo. Določbe zakona o splošnem upravnem postopku in zakon o upravnih sporih je sodišče uporabilo kot predpise Republike Slovenije v skladu z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.