Sodba U 587/92-5
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1993-02-25

Če niso izpolnjeni pogoji po 51. členu ZUN (velikost objekta, trajnost dejavnosti ipd.) ni mogoče izdati odločbe o dovolitvi priglašenih del, temveč je potrebno lokacijsko dovoljenje.

Sekretariat za urejanje prostora in varstvo okolja občine ... je z odločbo z dne 25.2.1992 zavrnil zahtevek tožnice za izdajo odločbe o priglasitvi adaptacijskih del na gostinskem objektu, ki stoji na parc. št. 311/2. Ugotovil je, da zemljišče leži po dolgoročnem planu občin in mesta Ljubljane 1986-2000 (Uradni list SRS, št. 11/86, RS, št. 23/91) v planski celoti B1 - zahod, v ureditvenem območju BR 1/1 - ... To območje ureja odlok o prostorskih ureditvenih pogojih za plansko celoto B1 - zahod (Uradni list SRS št. 26/87, 15/89). Po 65. členu odloka v območju 8/1, kjer stoji objekt, novogradnje niso dovoljene v nobeni obliki. Ker so priglašena dela v nasprotju s prostorskim izvedbenim aktom, odločbe o dovolitvi priglašenih del ni bilo mogoče izdati.

Tožnica je v pritožbi navajala, da odlok o prostorskih ureditvenih pogojih ni bil sprejet v skladu s 40. členom zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor. Meje ureditvenih območij niso dovolj natančno določene. Zato občani iz odloka ne morejo ugotoviti ali preveriti, ali je odločitev upravnega organa pravilna. Po 3. alinei 16. člena odloka je dopustna gradnja spremljajočih objektov (parkirišč, sanitarij, gostinskih objektov ipd.). Tak poseg v prostor dovoljuje tudi 27. člen. Upravni organ je ugotovil, da je postavitev montažnega objekta že bila dovoljena pod pogojem, da se objekt šteje za provizorij. Izpolnjeni so torej pogoji po 28. členu odloka, po katerem je objekt dovoljeno začasno postaviti. Tožnica je predlagala, da drugostopni organ prvostopno odločbo odpravi. Tožena stranka je pritožbo zavrnila z utemeljitvijo, da mora po zakonu o urejanju naselij in drugih posegov v prostor pristojni organ ugotoviti, ali so dani pogoji za priglastitev del. Ugotovitev, da predlagana gradnja ni v skladu s prostorskimi ureditvenimi pogoji, je sicer pravilna, bistveno pa je, da za navedena dela priglasitev ne zadostuje. Potrebno je torej lokacijsko dovoljenje. To potrjuje idejni projekt, tlorisna površina (298,3 m2) pa tudi vrste prostorov. Spisu priložena najemna pogodba z dne 14.1.1992, ne more biti dokaz o razpolaganju z zemljiščem. Najem velja samo za čas desetih let.

V tožbi je tožnica predlagala, da sodišče odpravi izpodbijano odločbo in navajala, da tožena stranka ni v celoti odgovorila na pritožbene trditve. Občinski upravni organi so samovoljno razlagali odlok o prostorskih ureditvenih pogojih, kar kažejo tudi njegove spremembe iz junija 1992. Odlok ni v skladu s 40. členom zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor. O tem tožena stranka ni odločila. Zato je nepravilna ugotovitev o priglašenih delih in razpolaganju z zemljiščem. Tožena stranka po 1. odstavku 62. člena zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor o civilnopravnih razmerjih ni stvarno pristojna odločati. Zaradi napačne odločitve je onemogočena obnova gostinskega lokala. Tožena stranka želi s takšnim ravnanjem ugoditi težnjam Nogometnega kluba ...

Tožena stranka je predlagala, da sodišče tožbo zavrne. Poslala je upravne spise.

Po 1. odstavku 50. člena zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor - ZUN (Uradni list SRS, št. 18/84, 37/85, 29/86, in RS, št. 26/90) velja načelo, da mora investitor za graditev objektov pridobiti lokacijsko dovoljenje. Po 1. odstavku 51. člena lokacijsko dovoljenje ni potrebno za tekoča vzdrževalna dela na obstoječih objektih in napravah; za adaptacije, s katerimi se bistveno ne spreminjajo zunanjost, zmogljivost, velikost ali namen obstoječih objektov; za postavitev začasnih objektov in naprav, namenjenih sezonski turistični ponudbi ali prireditvam, proslavam ipd.; za postavitev spominskih plošč ter nagrobnih in drugih obeležij, ki ne zahtevajo večjih ureditvenih del. V takšnih primerih lahko pristojni upravni organ na podlagi novega 62. člena zakona (Uradni list RS, št. 26/90) izda odločbo o dovolitvi priglašenih del. Glede na vsebino idejnega projekta, ki je v prilogi upravnega spisa, sodišče ugotavlja, da je za takšne posege v prostor, kot jih navaja idejni projekt, potrebno lokacijsko dovoljenje.To nedvomno potrjujejo tlorisne površine dodatnih objektov (skupaj nove tlorisne površine 298,3 m2), vrste prostorov, ki bi naj bili zgrajeni po navedenem idejnem projektu, pa tudi njihov trajni značaj. Iz tehničnega poročila izhaja, da ima gostinski objekt kapaciteto okrog 80 gostov v zimskem času in okrog 100 gostov v poletnem času, kar kaže na trajnost objekta. Ker je jasno, da 1., 3. in 4. alinea 1. odstavka 51. člena ne prideta v poštev, bi se torej lahko postavilo vprašanje, ali gre za postavitev začasnih objektov in naprav, ki so namenjeni sezonski turistični ponudbi. Podatki idejnega projekta kažejo, da nikakor ne gre za začasne objekte in naprave.

Sodišče je glede na obrazloženo moralo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih (Uradni list SFRJ, št. 4/77, 60/77) v zvezi s 1. odstavkom 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti R Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I) tožbo zavrniti.

Ker tožnici ni mogoče dovoliti gradnje le z odločbo o dovolitvi priglašenih del, so tožbene navedbe, ki se ne nanašajo na to okoliščino, za odločitev nepomembne. Skladnosti odloka z zakonom ni pristojno presojati sodišče v upravnem sporu.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.