Sodba U 646/93-10
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1993-12-02

Slaščičarska dejavnost v stanovanjskem območju sama po sebi in ponudbi, ki jo sme nuditi gostom, ni hrupna v tolikšni meri, da bi motila bivalno okolje in rekreacijske potrebe sosedov.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožnikov proti odločbi, s katero je bilo dano lokacijsko dovoljenje za zgraditev prizidka slaščičarne na vzhodni strani stanovanjske hiše na zemljišču parc. št. 882 pod tam navedenimi pogoji. V obrazložitvi navaja, da območje predlagane lokacije ureja odlok o prostorskih ureditvenih pogojih za del območja urbanistične zasnove mesta Maribor v občini Maribor Tezno (MUV št. 1/89 v nadaljevanju odlok o PUP). Obravnavano zemljišče leži v območju urejanja S 23, v katerem so dovoljene dozidave k posameznim objektom (9. člen). Sporna gradnja je v skladu z določbo 21. člena, saj je objekt odmaknjen od parcelne meje toliko, da ni motena sosednja posest in je omogočeno njegovo vzdrževanje, upoštevani pa so tudi požarnovarstveni in sanitarni pogoji. Zaradi dozidave sosednje zemljišče ne bo prizadeto za rekreacijske potrebe.

Tožniki se v tožbi sklicujejo na pritožbene navedbe in poudarjajo, da so po 9. členu odloka o PUP spremembe funkcije objektov dopustne v takšni meri, da se ne spreminja pretežna namembnost območja. Ni dovoljeno vnašanje novih dejavnosti, ki bi kakorkoli ogrožale sedanjo namembnost ter negativno vplivale na obstoječo funkcijo območja. V konkretnem primeru gre za stanovanjsko območje, v katerem se ne sme dovoliti večja poslovna dejavnost, ki lahko vpliva na bivalne razmere. S sporno gradnjo se spreminja namembnost in zato ni dovoljena. Z njo so tožniki moteni v bivalnem miru svoje parcele, ki je njihov edini rekreacijski prostor. Znano je, da so stanovalci okrog takozvanih "kafičev" zelo prizadeti, saj ti lokali poslujejo pozno v noč. Nov poslovni prostor praktično tudi nima parkirnega prostora. Tožnikom ni bil predložen gradbeni načrt in jim tako ni znan zunanji izgled in bodoča funkcionalnost objekta. Predlagajo, da sodišče tožbi ugodi in odpravi izpodbijano odločbo.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločbi iz razlogov njene obrazložitve in predlaga, da sodišče neutemeljeno tožbo zavrne.

Investitor navaja, da je nasproti hiše tožnikov velika samopostrežna trgovina z bifejem, ki gotovo povzroča večji hrup kot ga bo predvidena slaščičarna. Za potrebe slaščičarske dejavnosti bo urejen parkirni prostor na zemljišču investitorja. Predlaga, da sodišče neutemeljeno tožbo zavrne.

V obravnavani zadevi gre za izdajo lokacijskega dovoljenja za gradnjo prizidka - prodajalne slaščičarskih izdelkov s prostorom za pripravo sadnih kup na vzhodni strani stanovanjske hiše na zemljišču parc. št. 882 na mestu obstoječe garaže v izmeri 10,75 x 4,40 m. Ni sporno, da obravnavano zemljišče leži v območju, ki ga ureja že citirani odlok o PUP in sicer v območju urejanja S 23, v katerem so dovoljene dozidave k posameznim objektom, zgrajenih z gradbenim dovoljenjem (9. člen). Točno je sicer, da so spremembe funkcije objektov dopustne le v takšni meri, da se ne spreminja pretežna namembnost območja. Ni dovoljeno vnašanje novih dejavnosti, ki bi kakorkoli ogrozile namembnost in negativno vplivale na obstoječo funkcijo območja. Toda v obravnavani zadevi očitno ne gre za novo dejavnost, saj ni sporno, da se v kletnih prostorih investitorjeve hiše in delno garaže že opravlja slaščičarska dejavnost in bo sporni prizidek samo nadomestil obstoječi manjši prizidek (garažo). S takšnim prizidkom k stanovanjski hiši se ne bo spremenila pretežna stanovanjska namembnost tega območja. Opisana dejavnost, za katero je dano lokacijsko dovoljenje, sama po sebi in ponudbi, ki jo sme nuditi gostom, tudi ni hrupna v tolikšni meri, da bi motila bivalno okolje in rekreacijske potrebe bližnjih sosedov. Investitor je na lastnem zemljišču dolžan urediti parkirišče. Gradbeni načrt pa bo investitor moral predložiti, ko bo zaprosil za gradbeno dovoljenje (za katero bo lahko zaprosil, ko bo lokacijsko dovoljenje pravnomočno). V postopku izdaje gradbenega dovoljenja bodo tožniki imeli možnost, da se seznanijo s projektom, saj jim bo pristojni organ kot sosedom moral omogočiti sodelovanje v postopku. Ne glede na to, sodišče pripominja, da je že v lokacijskem dovoljenju določeno, da bo sporni objekt pritličen, ki ne sme imeti odprtin na vzhodni strani.

Uveljavljani tožbeni razlogi torej niso utemeljeni, zato je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki ga je skladno z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I) smiselno uporabilo kot republiški predpis.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.