Sodba U 496/92
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1993-05-13

sprememba podatka o uvozni carinski deklaraciji

Med podatke o stanju uvoženega blaga je šteti tudi podatek o izvoru blaga. Ob pogojih iz 271. člena CZ je sprememba takega podatka možna.

Tožbi se ugodi in se odločba Republiške carinske uprave z dne 22.5.1992 odpravi.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožeče stranke zoper odločbo z dne 11.11.1991, s katero je carinarnica zavrnila njen zahtevek za spremembo podatka o izvoru blaga v uvozni carinski deklaraciji z dne 4.6.1990. V obrazložitvi odločbe se tožena stranka sklicuje na 270a člen carinskega zakona in ugotavlja, da se podatki iz navedene uvozne carinske deklarcije ujemajo z listinami, ki so ji bile priložene. Na pritožbene navedbe pojasnjuje, da je carinarnica pravilno postopala, ker ob carinjenju ni zahtevala potrdila o izvoru blaga, saj uvoznik na tej podlagi ni uveljavljal določenih ugodnosti, pozneje predloženo potrdilo št. C 178617 z dne 22.1.1991 pa je bilo izdano po carinjenju.

V tožbi tožeča stranka navaja, da je predlagala popravek podatka v uvozni carinski deklaraciji zaradi tega, ker je uveljavljala ugodnosti po H protokolu. Meni, da bi jo morala carinarnica pozvati, da dopolni dokumentacijo, saj se dokumenti in uveljavljanje oprostitve niso ujemali. Navaja, da je sama šele po carinjenju ugotovila, da podatek o izvoru blaga (Avstrija), naveden v uvozni carinski deklaraciji ni pravilen, na kar pa ni mogla vplivati, ker je carinsko deklaracijo izpolnil špediter. Meni, da so izpolnjeni pogoji za popravek carinske deklaracije, ker se v njej navedeni podatki ne ujemajo z naknadno pridobljeno izvorno listino. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

V odgovoru na tožbo tožena stranka navaja, da mora biti za spremembo podatkov na podlagi 1. odstavka 270a člena carinskega zakona izpolnjen pogoj, da so podatki iz listin, priloženih deklaraciji neusklajeni s podatki, vpisanimi v deklaraciji. Izvorno spričevalno je bilo izdano šele po carinjenju in predloženo carinarnici z dopolnitvijo zahteve za popravek podatkov 23.10.1990. Potrdilo o izvoru blaga glede na 4. odstavek 254. člena carinskega zakona ni obvezna listina, zato je carinarnica ni bila dolžna zahtevati, ker tožena stranka ob carinjenju ni uveljavljala posebnih pravic v carinskem postopku (n. pr. preferencialne carinske stopnje), ampak oprostitev po 57. členu carinskega zakona. Za pravilnost dejanj, ki jih je v carinskem postopku opravil špediter, pa tožeča stranka odgovorja glede na določbo 1. odst. 254. člena carinskega zakona. Predlaga, da sodišče tožbo zavrne.

Izpodbijana odločba temelji na določbi 1. odstavka 270a člena carinskega zakona (Uradni list SFRJ, št. 10/76, 36/79, 52/79, 12/82, 61/82, 7/84, 25/85, 38/86, 28/88, 40/89, 70/89 in 21/90 - CZ), po kateri carinarnica na zahtevo deklaranta z odločbo spremeni podatke v deklaraciji, da bi bili usklajeni s podatki iz priloženih listin oz. z dejanskim stanjem blaga, če se pri primerjanju podatkov iz deklaracije in podatkov iz deklaraciji priloženih listin, od katerih ni odvisen obračun carine in drugih uvoznih davščin, ugotovi, da podatki iz deklaracije ne ustrezajo podatkom iz priloženih listin oz. dejanskemu stanju blaga. Čeprav ima tožena stranka prav, ko ugotavlja, da dejanske podlage za zahtevano spremembo podatkov v deklaraciji po navedeni določbi ni, je izpodbijana odločba po presoji sodišča nezakonita zaradi tega, ker tožena stranka zahteve tožeče stranke ni obravnavala in presodila po 271. členu istega zakona. Po 1. odstavku navedenega člena spremeni carinarnica na zahtevo, ki jo vloži deklarant v enem letu od dneva, ko je vložil deklaracijo, podatke v deklaraciji, od katerih je odvisen obračun carine in drugih uvoznih davščin, če se po listinah ali po poznejšem pregledu blaga nedvomno ugotovi istovetnost blaga in to, da podatki, ki so bili vpisani v deklaracijo, ne ustrezajo stanju uvoženega vlaga. Med podatke o stanju uvoženega blaga pa je po presoji sodišča treba šteti tudi podatek o izvoru blaga.

Že v pritožbi se je tožeča stranka očitno sklicevala prav na navedeno določbo, ko je zahtevala uporabo 251. člena kot je v prečiščenem besedilu carinskega zakona (Uradni list SFRJ, št. 34/90) oštevilčena prav določba 271. člena navedenega zakona. Na to pritožbeno navedbo tožena stranka v bistvu sploh ni odgovorila; navedla je le, da je bilo izvorno spričevalo (med predloženimi upravnimi spisi ga niti ni) carinarnici predloženo po carinjenju.

Glede na obrazloženo je izpodbijana odločba po presoji sodišča nezakonita zaradi razlogov iz 1. in 3. točke 10. člena zakona o upravnih sporih. Zato je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo odpravilo na podlagi 2. odstavka 42. člena istega zakona.

Določbe carinskega zakona in zakona o upravnih sporih je sodišče uporabilo kot republiške predpise skladno s 1. odstavkom 4. člena ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur. list RS, št. 1/91-I).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.