Sodba U 1626/93
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1994-04-21

vozniško dovoljenje - podaljšanje vozniškega dovoljenja tujcu - pogoji - vpliv stalnega oziroma začasnega prebivališča tujca na določitev stvarno pristojnega organa za odločanje

Ker vozniško dovoljenje izda oz. podaljša občinski upravni organ za notranje zadeve, na območju katerega ima upravičenec stalno prebivališče oz. začasno več kot 6 mesecev, če v Sloveniji nima stalnega prebivališča, tujcu, ki si v Sloveniji ni uredil stalnega oz. začasnega prebivanja, ni mogoče podaljšati vozniškega dovoljenja.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo pritožbo proti odločbi Sekretariata za upravne in gospodarske dejavnosti, odseka za notranje zadeve občine z dne 28.9.1993, s katero je bila zavrnjena njegova zahteva za podaljšanje vozniškega dovoljenja A,B,F kategorije. V obrazložitvi navaja, da je odločba o zavrnitvi tožnikove vloge za pridobitev državljanstva Republike Slovenije 19.6.1992 postala dokončna. Glede na določbo 2. odstavka 81. člena zakona o tujcih (Uradni list RS, št. 1/91-I, 30/91-I) so tako 19.8.1992 začele za tožnika veljati določbe navedenega zakona. Ker tožnik ni zaprosil za dovoljenje za začasno ali stalno prebivanje v Sloveniji, mu v skladu z določbo 112. člena zakona o varnosti cestnega prometa (Uradni list SRS,št. 5/82, 40/84, 29/86, RS, št. 1/91-I) ni mogoče podaljšati vozniškega dovoljenja.

Tožnik v tožbi navaja, da ima v ... od leta 1954 dalje prijavljeno stalno prebivališče in drugega tudi nima. Vprašanje državljanstva se še rešuje na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Vozniško dovoljenje nujno potrebuje za opravljanje službe župnika in dekana, katero opravlja po službenem dekretu. Republika Slovenija v ustavi zagotavlja svobodno delovanje cerkve in priznava versko svobodo ter strukturo katoliške cerkve, zato meni, da je kot predstavnik cerkve prizadet v svojih pravicah, ker se mu želi onemogočiti versko delovanje v Sloveniji. Smiselno predlaga, da sodišče tožbi ugodi in odpravi izpodbijano odločbo.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo ponavlja razloge izpodbijane odločbe in poudarja, da si tožnik ni uredil statusa tujca, ker meni, da vprašanje njegovega državljanstva ni rešeno vse do odločitve sodišča. Predlaga, da sodišče neutemeljeno tožbo zavrne.

Tožnik ne izpodbija odločilne dejanske ugotovitve, da je odločba o zavrnitvi njegove vloge za sprejem v državljanstvo Republike Slovenije postala dokončna 19.6.1992. Po izrecni določbi 2. odstavka 81. člena cit. zakona o tujcih (ZTuj) za tiste državljane SFRJ, ki so državljani druge republike in jim je zavrnjena vloga za pridobitev državljanstva Republike Slovenije, začnejo veljati določbe tega zakona dva meseca od izdaje dokončne odločbe. Nastale posledice torej zakon veže na dokončno odločbo o zavrnitvi prošnje za državljanstvo in ne na pravnomočnost, zato se tožnik ne more uspešno sklicevati, da o vprašanju državljanstva Vrhovno sodišče Republike Slovenije še ni odločilo. Ne glede na to sodišče pripominja, da je s sodbo tega sodišča z dne 24.11.1993 bila zavrnjena tožnikova tožba proti navedeni dokončni odločbi (sodba je tožniku bila vročena 16.2.1994). Ugotovitev, da ima tožnik od 19.8.1992 dalje status tujca, je torej pravilna. Tako spremenjen položaj tožnika je posledica spremenjenega državnopravnega položaja Republike Slovenije, ki je glede na novo nastali položaj uredila pravice tujcev. Zato se tožnik ne more uspešno sklicevati na to, da ima v Sloveniji prijavljeno stalno prebivališče že od leta 1954 dalje. Za legalno bivanje v Sloveniji si bo tako tožnik moral urediti stalno ali začasno prebivanje v skladu z zakonom o tujcih. Tega tožnik pred odločitvijo v obravnavani zadevi očitno ni uredil, saj ne izpodbija ugotovitve, da niti ni zaprosil za dovoljenje za začasno ali stalno prebivanje v Republiki Sloveniji. Ker vozniško dovoljenje za vožnjo motornih vozil izda oziroma podaljša občinski upravni organ za notranje zadeve, na območju katerega ima upravičenec stalno prebivališče oziroma začasno več kot 6 mesecev, če v Republiki Sloveniji nima stalnega prebivališča, je bila tožnikova zahteva za podaljšanje vozniškega dovoljenja utemeljeno zavrnjena (112. člen zakona o varnosti cestnega prometa v zvezi s 115. členom - ZVCP).

Sodišče sicer verjame, da tožnik potrebuje veljavno vozniško dovoljenje za opravljanje službe župnika in dekana, vendar ta okoliščina glede na opisano zakonsko ureditev, ne more vplivati na odločitev. Zato je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih, ki jo je v skladu z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I) smiselno uporabilo kot republiški predpis.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.