Sodba U 1134/92
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1993-03-18

pridobitev državljanstva - rok - vrnitev v prejšnje stanje

Tožbo je treba zavrniti, ker je tožnik zamudil materialni rok za vlogo za pridobitev državljanstva Republike Slovenije (25.12.1991).

Z izpodbijano odločbo (sklepom) je tožena stranka zavrgla tožnikovo vlogo za uvedbo postopka za pridobitev državljanstva Republike Slovenije. V obrazložitvi izpodbijane odločbe se tožena stranka sklicuje na določbe 40. člena zakona o državljanstvu Republike Slovenije. Tožena stranka navaja, da je rok za vložitev vloge za pridobitev državljanstva Republike Slovenije po navedenem členu tega zakona potekel dne 27.12.1991 (pravilno 25.12.1991). Tožena stranka je v upravnem postopku ugotovila, da je tožnik vlogo za pridobitev državljanstva Republike Slovenije vložil po tem datumu. Zato po njenem mnenju ni mogoče uvesti upravnega postopka. Rok za vložitev vloge, določen v navedeni določbi tega zakona, je po mnenju tožene stranke materialni rok in ne procesni, zato ga ni mogoče podaljševati, niti ni mogoča vrnitev v prejšnje stanje. S potekom materialnega roka ugasne tudi materialna pravica, katere uveljavitev je vezana na rok, določen z zakonom. Po mnenju tožene stranke tožnik zato ne more uveljavljati pridobitve državljanstva Republike Slovenije po 40. členu tega zakona.

Tožnik v tožbi navaja, da ne soglaša z izpodbijano odločbo, ker je zamudil rok za vložitev vloge za tri dni. Ne more razumeti, da se mu lahko zaradi tega zavrne vloga. Rok je zamudil, ker je čakal, da mu pošljejo od doma rojstni list. Toda na Hrvaškem je bila že takrat vojna in so bile poštne zveze pretrgane. Takoj, ko je prejel rojstni list, je celotno dokumentacijo oddal in uslužbencu razložil, zakaj zamuja. Uslužbenec ga je potolažil in dejal, da se zaradi treh dni ni treba razburjati. Pomembno je le to, da ima izpolnjene vse pogoje za pridobitev državljanstva. Zato ne more in tudi noče razumeti, da on, ki živi že od 1952 leta naprej v Sloveniji in ki izpolnjuje vse pogoje za pridobitev slovenskega državljanstva in ki ni sodeloval v agresiji na Republiko Slovenijo, ni pridobil slovenskega državljanstva. S kakšno pravico pa so ga pridobili tisti, ki so sodelovali v agresiji (ne bo omenjal imen, ker so znana), oziroma ne izpolnjujejo vseh pogojev? Ostali člani njegove družine imajo državljanstvo Republike Slovenije. Zaradi izpodbijane odločbe je ne le tujec v Sloveniji, ampak tudi tujec v lastni družini. Smiselno predlaga, da sodišče odpravi izpodbijano odločbo.

V odgovoru na tožbo tožena stranka vztraja pri obrazložitvi izpodbijane odločbe ter predlaga, da sodišče zavrne tožbo kot neutemeljeno.

Iz podatkov in listin v upravnih spisih izhaja, da je tožnik vlogo za pridobitev državljanstva Republike Slovenije vložil pri Sekretariatu za notranje zadeve občine dne 31.12.1991. Vlogi je priložil svojo izjavo z dne 31.12.1991, iz katere je razvidno, da je zaradi 20 dnevne bolezni zamudil rok za pridobitev slovenskega državljanstva.

Tožena stranka je po presoji sodišča pravilno odločila. Rok, določen v 40. členu zakona o državljanstvu Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I, 30/91-I in 38/92), je materialni rok in ga ni mogoče podaljševati, niti ni mogoča vrnitev v prejšnje stanje po določbah 103. do 108. člena zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP). Zato je tožena stranka v izpodbijani odločbi pravilno odločila, ko je zavrgla tožnikovo vlogo za uvedbo postopka za pridobitev državljanstva Republike Slovenije.

Sodišče pojasnjuje tožniku, da navajanje okoliščin v tožbi v zvezi z zamudo zakonitega roka ne more vplivati na navedeno odločitev tožene stranke, ki ima oporo v citirani določbi zakona.

Ker je torej izpodbijana odločba zakonita, je sodišče zavrnilo tožbo kot neutemeljeno na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih (ZUS). ZUP in ZUS se uporabljata kot republiška predpisa, skladno z določbo 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I).

ZDRS člen 40, 40/1.ZUP člen 103, 104, 105, 106, 107, 108.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.