Sodba IV Ips 44/93
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1993-10-06

zahteva za varstvo zakonitosti - kršitev materialnih določb - vožnja po nasprotni strani cestišča

Iz opisa dejanja v pravnomočni odločbi organa prve stopnje je jasno razvidno, da se kaznovanemu očita kršitev 41. člena ZTVCP oziroma da je zapeljal prek namišljene sredine vozišča v trenutku, ko je iz nasprotne smeri prihajalo drugo vozilo. Takšnemu opisu dejanja povsem ustreza pravna opredelitev po 5. točki 1.odstavka 227. člena ZTVCP, tako kot predlaga v svoji zahtevi javni tožilec.

Zahtevi javnega tožilca Republike Slovenije za varstvo zakonitosti se ugodi in se ugotovi, da je bila s pravnomočno odločbo občinskega sodnika za prekrške, v zvezi z odločbo Republiškega senata za prekrške, s pravno opredelitvijo prekrška kaznovanega kršena določba 8. točke 1. odstavka 227. člena ZTVCP.

Z uvodoma navedeno odločbo občinskega sodnika za prekrške je bil spoznan za odgovornega, da je storil prekršek po 8. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP ter mu je bila izrečena denarna kazen. Pritožbo zagovornika kaznovanega je Republiški senat za prekrške v Ljubljani z uvodoma navedeno odločbo zavrnil kot neutemeljeno.

Javni tožilec Republike Slovenije je zoper pravnomočno odločbo občinskega sodnika za prekrške vložil zahtevo za varstvo zakonitosti. V zahtevi je izpodbijal pravno opredelitev prekrška, ker iz opisa prekrška v izreku izpodbijane odločbe izhaja, da je storil prekršek po 5. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP v zvezi s 1. odstavkom 41. člena ZTVCP, ne pa po 8. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP. S tem je v izpodbijani odločbi podana kršitev iz 8. točke 1. odstavka 227. člena ZTVCP na način, predviden v 2. točki 185. člena zakona o prekrških. Predlagal je, da se pravnomočna odločba spremeni tako, da se prekršek pravno opredeli po 5. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP. Zahteva za varstvo zakonitosti je utemeljena.

Postaja milice je s predlogom za uvedbo postopka o prekršku predlagala uvedbo postopka zoper kaznovanega zaradi prekrška po 5. točki 2. odstavka 227. člena ZTVCP (očitno je bil ob navedeni 5. točki izpuščen 1. odstavek 227. člena ZTVCP), medtem ko je občinski sodnik za prekrške v uvodoma navedeni odločbi njegovo dejanje opredelil kot prekršek po 8. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP. Prekršek naj bi kaznovani storil s tem, ker na vožnji z osebnim avtomobilom po lokalni cesti ni vozil po desni strani vozišča v smeri vožnje, ampak je zapeljal prek namišljene sredine v vozišču v trenutku, ko je iz nasprotne smeri pravilno pripeljal drug voznik, zaradi česar je prišlo do trčenja med vozili, na katerih je nastala premoženjska škoda. V obrazložitvi odločbe organa prve stopnje je posebej pojasnjeno, da je kaznovani vozil v nasprotju z 41. členom ZTVCP, kar sicer predstavlja prekršek po 5. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP, organ prve stopnje pa se je odločil za pravno opredelitev po 8. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP, ki predstavlja kršitev 1. odstavka 45. člena ZTVCP oziroma vožnjo z neprilagojeno hitrostjo glede na prometne razmere.

Zagovornik kaznovanega je v pritožbi zoper odločbo organa prve stopnje, posebej opozoril na nepravilno pravno opredelitev prekrška, vendar organ druge stopnje v svoji odločbi ni posebej odgovoril na to uveljavljeno kršitev, temveč je potrdil odločbo organa prve stopnje. Iz opisa dejanja v pravnomočni odločbi organa prve stopnje je jasno razvidno, da se kaznovanemu očita kršitev 41. člena ZTVCP oziroma da je zapeljal prek namišljene sredine vozišča v trenutku, ko je iz nasprotne smeri prihajalo drugo vozilo. Takšnemu opisu dejanja povsem ustreza pravna opredelitev po 5. točki 1.odstavka 227. člena ZTVCP, tako kot predlaga v svoji zahtevi javni tožilec.

Z ugoditvijo zahtevi za varstvo zakonitosti pa je vrhovno sodišče le ugotovilo nepravilno pravno opredelitev dejanja kaznovanega s tem, da je glede pravnomočne odločbe o prekršku organa prve stopnje ugotovilo kršitev 8. točke 1. odstavka 227. člena ZTVCP. V izrek pravnomočne odločbe ni posegalo, saj je bila kršitev določb ZTVCP v tem primeru povsem nevtralna. Za prekršek po 5. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP je namreč zagrožena enaka denarna kazen ali kazen zapora do 30 dni kot za prekršek po 8. točki 1. odstavka 227. člena ZTVCP.

ZP člen 185-2, 216, 221, 221/1. ZTVCP člen 227/1-5, 227/1-8, 41/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.