Sodba U 206/92
Sodna praksa Vrhovnega sodišča, 1993-01-21

Inšpektor prepove opravljanje dejavnosti, če podjetje nima odločbe o izpolnjevanju pogojev za opravljanje dejavnosti.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožeče stranke proti odločbi tržnega inšpektorja, s katero je bilo odrejeno, da mora tožeča stranka prenehati z opravljanjem dejavnosti organiziranja in vodenja avtosejma ter dejavnosti odvoza vozil s specialnimi vozili v poslovnem prostoru do pridobitve odločbe pristojnega organa o izpolnjevanju pogojev glede tehnične opremljenosti in varstva pri delu, glede varstva in izboljševanja človekovega okolja in izpolnjevanja drugih pogojev določenih z zakonom. V obrazložitvi navaja, da je bila izpodbijana odločba izdana na podlagi 2. odstavka 4. člena zakona o tržni inšpekciji (Uradni list SRS, št. 27/74), ker je tožeča stranka začela z opravljanjem zgoraj opisane dejavnosti brez ustrezne odločbe pristojnega organa po 147. členu zakona o podjetjih o izpolnjevanju pogojev za opravljanje te dejavnosti. Vse ugovore, da opravlja isto dejavnost v enakih pogojih kot podjetje "Parkirišča", kateremu je tržna inšpekcija izdala odločbo po ugotovitvi o izpolnjevanju pogojev za opravljanje dejavnosti, je zavrnila. Ugotovila je, da je bila navedena odločba odpravljena po nadzorstveni pravici, zaradi česar se nanjo ne more več uspešno sklicevati.

Tožeča stranka v tožbi ponavlja pritožbene navedbe in poudarja, da je opravljala dejavnost v nespremenjenih pogojih, kot jo je opravljalo podjetje, ki je tožeči stranki oddalo v zakup zemljišče, na katerem opravlja avtosejemsko dejavnost. Meni, da odločba z dne 6.1.1992, s katero je bila po nadzorstveni pravici odpravljena odločba z dne 17.12.1990 o izpolnjevanju pogojev za opravljanje dejavnosti, ne more biti podlaga v obravnavani zadevi, saj je odločba prve stopnje bila izdana 13.9.1991. Nadalje navaja, da sedaj isto dejavnost v enakih pogojih opravlja podjetje, vendar pristojne inšpekcijske službe niso posredovale. Predlaga, da sodišče tožbi ugodi in odpravi izpodbijano odločbo, toženi stranki pa naloži povrnitev stroškov upravnega postopka.

Tožena stranka na tožbo ni odgovorila, sodišču pa je poslala upravne spise.

Določila zakona o upravnih sporih (ZUS - Uradni list SFRJ, št. 39/77) zakona o podjetjih (ZP - Uradni list SFRJ, št. 77/88, 40/90, 46/90, 61/90) in zakona o trgovini (ZTRG - Uradni list SFRJ, št. 46/90), na katerih temelji odločitev sodišča, so bila uporabljena kot republiški predpisi na podlagi ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I).

Oba upravna organa pravilno ugotavljata, da podjetje ne more niti začeti niti opravljati dejavnosti, če pristojni organ ni izdal odločbe, da so izpolnjeni pogoji glede tehnične opremljenosti in varstva pri delu ter glede varstva in zboljševanja življenjskega okolja in da so izpolnjeni tudi drugi pogoji, predpisani z zakonom (147. člen zakona o podjetjih). Tožeča stranka ne osporava ugotovitve, da takšne odločbe nima. Odločbo o izpolnjevanju pogojev za opravljanje dejavnosti v smislu 147. člena citiranega zakona, pa mora imeti vsako podjetje, ker se glede na vse konkretne okoliščine mora vedno presoditi, ali podjetje izpolnjuje vse z zakonom predpisane pogoje za ustrezno dejavnost. Zato se tožeča stranka neutemeljeno sklicuje na okoliščino, da je opravljala dejavnost v nespremenjenih pogojih, kot jo je opravljalo podjetje, kateremu je tržna inšpekcija izdala odločbo o ugotovitvi pogojev za opravljanje dejavnosti z dne 17.12.1990. Poleg tega je ta odločba bila odpravljena po nadzorstveni pravici, preden je bilo odločeno o pritožbi v obravnavani zadevi, zaradi česar se tožena stranka upravičeno nanjo sklicuje.

Tržna inšpekcija obsega nadzor nad izvajanjem zakona na področju prometa blaga in storitev (1. člen zakona o tržni inšpekciji - ZTI - Uradni list SRS, št. 27/74). Prirejanje sejmov in storitve odpravljanja in dostavljanja blaga spada med trgovske storitve (6. člen zakona o trgovini). Po izrecni določbi 35. člena navedenega zakona pristojni organ tržne inšpekcije z odločbo začasno prepove delo tistemu, ki ne izpolnjuje pogojev, predpisanih za opravljanje te dejavnosti. Na tej pravni podlagi je organ prve stopnje bil pristojen za izrečeni ukrep in ne na podlagi 2. odstavka 4. člena zakona o tržni inšpekciji. Vendar ta nepravilnost v izpodbijani odločbi ni vplivala na odločitev.

V tem upravnem sporu sodišče presoja le zakonitost izpodbijane odločbe. Na odločitev zato ne more vplivati tožbena trditev, da pristojne inšpekcijske službe ne ukrepajo proti podjetju, čeprav opravlja enako dejavnost v enakih pogojih kot jo je opravljala tožeča stranka, ampak je to stvar upravnega nadzorstva nad delom nižjih upravnih organov.

Iz navedenih razlogov je izpodbijana odločba zakonita, zato je sodišče neutemeljeno tožbo zavrnilo na podlagi 2. odstavka 42. člena zakona o upravnih sporih.

ZPod člen 147. ZTI člen 1. ZTRG člen 6, 35.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.