VDSS Sodba Pdp 241/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-08-27

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Urša Klemenčič (preds.), dr. Martina Šetinc Tekavc (poroč.), Jelka Zorman Bogunovič

DELAVCI V DRŽAVNIH ORGANIH - DELOVNO PRAVO - PRAVO EVROPSKE UNIJE

Direktiva 2003/88/ES - plačilo razlike v plači - poklicni vojak - delovni čas - stalna pripravljenost - neuporaba direktive EU - trditveno breme - sodba SEU

Toženka je tista, ki mora zatrjevati, da je bila tožniku odrejena pripravljenost v zvezi s konkretnimi delovnimi nalogami, ki so zaradi svoje specifičnosti izvzete iz uporabe Direktive 2003/88/ES, oziroma da je bil vključen v posebne dejavnosti, ki njeni uporabi neizogibno nasprotujejo.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje.

II. Stranki krijeta vsaka svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo tožniku iz naslova opravljenega dela prisodilo v prvem odstavku I. točke izreka navedene zneske prikrajšanja za posamezne mesece od junija 2017 do januarja 2022, ki mu jih je dolžna skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od ustreznih neto zneskov plačati toženka, zahtevek za plačilo zamudnih obresti, zahtevanih od posameznih zneskov za obdobje pred 11. 4. 2019, pa je zavrnilo (I. točka izreka). Toženki je naložilo, naj tožniku povrne stroške postopka v višini 929,26 EUR, v primeru zamude skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi (II. točka izreka).

2. Zoper del sodbe, ki se nanaša na zahtevek v zvezi z usposabljanjem in preverjanjem skupin A. SVNKON ... KFOR v mesecu oktobru 2020 za 48 ur v višini 230,47 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od neto zneska od 5. 12. 2020 dalje do plačila ter posledično zoper odločitev o stroških postopka, se zaradi vseh pritožbenih razlogov pritožuje toženka. Navaja, da je tožnik v relevantnem obdobju, kot izhaja iz seznama opravljenih ur, sodeloval pri izvedbi tabora za študente in dijake, selekcijskem postopku za izbor kandidatov za šolo za častnike, terenskih usposabljanjih bodočih častnikov SV ter tudi na usposabljanju in preverjanju skupin A. SVNKON ... KFOR. Trdi, da sodišče prve stopnje ni upoštevalo, da se zahtevek za oktober 2020 nanaša na slednje in da se je tožnik tam uril sam; v obrazložitvi sodbe ni razlogov v zvezi s tem. Sklicuje se na ukaz za izvedbo tega specialističnega usposabljanja in preverjanja skupin z dne 2. 9. 2020 ter na tožnikovo izpoved, da se je tedaj usposabljal za voznika. V zvezi s tem izobraževanjem zatrjuje, da je dokazala, da je šlo za operativno urjenje v smislu priprave na vojaške operacije v pravem pomenu besede. Trdi, da je ustrezno navedla okoliščine, ki utemeljujejo izjemo od Direktive 2003/88/ES za navedeno usposabljanje, saj je podala trditve v zvezi z namenom vaje, zaradi katere je bila tožniku odrejena stalna pripravljenost. Ponavlja trditve v zvezi z logistično podporo na vojaških vajah in usposabljanjih in vztraja, da se je oktobra 2020 tožnik tudi sam usposabljal, zaradi česar je moral biti na vaji prisoten od začetka do konca, njegove naloge pa so bile nujne za dobro izvedbo operativnega urjenja ter bi se uvedba sistema rotacij lahko izvedla le v škodo dobre izvedbe navedenega operativnega urjenja. Ker meni, da gre za dopustno izjemo od uporabe Direktive, predlaga spremembo izpodbijane sodbe tako, da se tožbeni zahtevek zavrne v delu, ki se nanaša na plačilo zneska 230,47 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi in posledično spremeni odločitev glede stroškov postopka. Priglaša stroške pritožbe.

3. Pritožba je bila vročena tožniku, ki nanjo odgovarja in predlaga njeno zavrnitev. Priglaša stroške odgovora na pritožbo.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe na podlagi 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) v povezavi z drugim odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v mejah razlogov iz pritožbe; po uradni dolžnosti je pazilo na tam navedene bistvene kršitve določb pravdnega postopka in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere se pazi po uradni dolžnosti, niti pavšalno uveljavljanih bistvenih kršitev iz 14. in 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP; izpodbijano sodbo je lahko preizkusilo, saj ima jasne razloge o vseh konkretno zatrjevanih odločilnih dejstvih, med njimi ni nasprotij, niti niso v nasprotju z izrekom, prav tako v sodbi ni nobene protispisnosti (toženka je v pritožbi konkretno niti ne opredeli).

6. V izpodbijani sodbi je sodišče prve stopnje na podlagi določb 97.e in 97.č člena Zakona o obrambi (ZObr) ter 46. člena Kolektivne pogodbe za javni sektor (KPJS) ter na podlagi stališč sodne prakse v primerljivih zadevah Vrhovnega sodišča RS ter sodišča EU ugodilo tožnikovemu tožbenemu zahtevku za plačilo časa pripravljenosti na delo, ki mu je bila odrejena na določenem kraju (razlika med že izplačanimi zneski in pripadajočimi 100 % urnimi postavkami), na podlagi ugotovitve, da toženka ni dokazala nobene izjeme od Direktive 2003/88/ES, kot izhajajo iz sodbe Sodišča Evropske Unije C-742/2019.

7. Temeljno pravilo pravdnega postopka je, da morajo stranke navesti vsa dejstva, na katera opirajo svoje zahtevke, in predlagati dokaze, s katerimi ta dejstva dokazujejo (prvi odstavek 7. člena ZPP); navedeno enako velja za dejstva (in dokaze), s katerimi stranke izpodbijajo navedbe in dokaze nasprotnika (212. člen ZPP). Stranka mora dejstva, na katera opira svoj zahtevek oziroma ugovor, navesti dovolj konkretizirano; ne zadoščajo pravne abstrakcije ali ohlapne in pavšalne navedbe. Toženka je tista, ki mora zatrjevati, da je bila tožniku odrejena pripravljenost v zvezi s konkretnimi delovnimi nalogami, ki so zaradi svoje specifičnosti izvzete iz uporabe Direktive, oziroma da je bil vključen v posebne dejavnosti, ki njeni uporabi neizogibno nasprotujejo.

8. Toženka je v 2. pripravljalni vlogi z dne 8. 11. 2024 dopolnila svoje navedbe iz prejšnjih vlog in na splošno navajala, da je tožnik v spornem obdobju opravljal redno delo in pripravljenost, če mu je bila odrejena prisotnost, da rotacij ni bilo mogoče zagotoviti zaradi posebnega režima dela v SV, ki je specifičen zaradi varnosti, urjenja veščin in odzivnosti ter izpolnjevanja homogenosti in sodelovanja med pripadniki ter enotami. V nadaljevanju je navedla in predložila ukaze, na podlagi katerih je bila tožnikom odrejena pripravljenost, med njimi tudi ukaz za izvedbo specialističnega usposabljanja in preverjanja skupin A. SVNKON ... KFOR z dne 2. 9. 2020 (listina B 28), v zvezi s katerim je navedla, da "POV ... BR v sodelovanju z OIČ od 29. 9. do 9. 10. 2020 v VGM izvede specialistično usposabljanje skupin A. SVNKON ... KFOR z namenom zagotovitve ustrezne pripravljenosti A. skupin za delovanje in izvajanje nalog posameznikov v NATO operaciji JOINT ENTERPRISE na Kosovu" ter kot ključne naloge navedla strukturo, naloge in poznavanje A.

, organizacijo srečanj in vodenje sestankov, način poročanja in uporabo prevajalcev. Toženka ni podala nobenih trditev o tem, da se je za razliko od ostalih terenskih usposabljanj in vojaških taborov tožnik na opisanem specialističnem usposabljanju tudi sam usposabljal oziroma da bi bilo navedeno usposabljanje kakorkoli drugačno glede na ostala usposabljanja, na katerih je sodeloval v okviru svojih običajnih nalog v šoli za častnike, v zvezi s katerimi se je izkazalo, da tožnik ni bil vadbenec skupaj s častniki, ki jim je bilo usposabljanje namenjeno. Navedeni opis specialističnega usposabljanja se ne more šteti za zadosti konkretizirane trditve o tem, da je imel tožnik vlogo vadbenca oziroma da je bila njegova naloga usposabljanje za šoferja za sodelovanje na mednarodni misiji. Zgolj dejstvo, da je bil cilj specialističnega usposabljanja zagotoviti ustrezno pripravljenost A. skupin na mednarodni misiji, ne zadostuje, toženka ni trdila niti, da je bil tožnik del A. skupine, niti ni opredelila konkretne vsebine tožnikovih nalog.

9. Pravilna je ugotovitev sodišča prve stopnje, da je toženka le na splošno navajala okoliščine za utemeljitev izjeme od Direktive za vse primere vaj in taborov, za katere je bila tožniku odrejena pripravljenost, kar je sodišču prve stopnje onemogočilo ugotavljanje dejstev, na podlagi katerih bi bilo mogoče šteti, da je delo tožnika na usposabljanju A. SVNKON ... KFOR potekalo v okviru operativnega urjenja. Le na podlagi predhodnih konkretnih trditev bi lahko izvedlo dokazni postopek, v katerem bi ugotovilo, kako je bil v posamezno vojaško dejavnost vpet tožnik oziroma ali je ta potekala v okviru operativnega urjenja enot SV. Toženka šele v pritožbi s sklicevanjem na predloženi ukaz (B 28) in predvsem tožnikovo izpoved (da se je usposabljal za voznika) konkretno zatrjuje, da je šlo za usposabljanje, pri katerem je bil tožnik v drugačni vlogi, kot pri ostalih nalogah, v zvezi s katerimi mu je bila odrejena pripravljenost, kar pa je prepozno. Gre za nedovoljeno pritožbeno novoto, saj toženka ni izkazala, da tega brez svoje krivde ni mogla navesti že v postopku pred sodiščem prve stopnje (prvi odstavek 337. člena ZPP). Ker dejstva lahko predstavljajo podlago odločitve samo preko navedb strank v skladu s 7. in 212. členom ZPP, trditvene podlage ni dovoljeno nadomestiti ali dopolniti z dokazi. To za konkretni spor pomeni, da sodišče prve stopnje ob izostanku konkretnih navedb toženke o operativnem urjenju tožnika na A. SVNKON ... KFOR ni smelo na podlagi predloženih listin

in izpovedi tožnika ugotavljati narave tega usposabljanja oziroma tožnikove vloge pri njem, saj bi s tem bistveno kršilo določbe pravdnega postopka (kršitev razpravnega načela). Na nezatrjevana dejstva sodišče odločitve namreč ne sme opreti, kar pomeni, da po uradni dolžnosti ne sme ugotavljati, ali obstajajo kakšna dejstva, ki bi lahko bila pravno pomembna za odločitev, niti iskati dokazov zanje.

10. Ker niso podani niti uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

11. Toženka s pritožbo ni uspela, zato skladno z določbo prvega odstavka 154. člena v povezavi s prvim odstavkom 165. člena ZPP krije svoje stroške pritožbenega postopka.

12. Tožnik krije svoje stroške odgovora na pritožbo, saj ta ni v ničemer pripomogel k odločanju pritožbenega sodišča (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 155. člena ZPP).

Prim. zadevi VS RS VIII Ips 15/2024 in VIII Ips 16/2024.

Iz katerih pa tudi ne izhaja, v kakšni vlogi je tožnik sodeloval na usposabljanju A. SVNKON ... KFOR.

Prim. sodbo pritožbenega sodišča Pdp 71/2025 z dne 26. 3. 2025.

Zakon o obrambi (1994) - ZObr  - člen 97č, 97e

Kolektivna pogodba za javni sektor (2008) - KPJS  - člen 46

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 7, 7/1, 212, 337, 337/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.