VDSS Sodba Psp 183/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-11-12

mag. Lilijana Strban (preds.), Edo Škrabec (poroč.), mag. Biserka Kogej Dmitrovič

invalid III. kategorije invalidnosti - svoj poklic - opredelitev pojma svoj poklic - dodatne omejitve pri delu - invalidnina - telesna okvara - seznam telesnih okvar - izobrazba - delovne izkušnje

Pri tožniku je podana III. kategorija invalidnosti ter so potrebne stvarne razbremenitve pri delu, kot jih je pred tem ugotovil in priznal že toženec. Je pa pri tožniku za razliko od odločitve toženca, ki je menil, da lahko tožnik drugo delo opravlja v polnem delovnem času, sodišče presodilo, da je potrebna tudi časovna razbremenitev.

V tožnikovem primeru je potrebno, skladno s četrtim odstavkom 63. člena ZPIZ-2, upoštevati svoj poklic, pri čemer se kot svoj poklic šteje opravljanje dejavnosti, na podlagi katere je zavarovan in vsa dela, ki ustrezajo zavarovančevim telesnim in duševnim zmožnostim, za katera ima ustrezno strokovno izobrazbo, dodatno usposobljenost in delovne izkušnje. V okviru svojega poklica je torej potrebno upoštevati ne samo tožnikovo dejavnost, na podlagi katere je vključen v zavarovanje, temveč tudi njegovo izobrazbo in pridobljene delovne izkušnje.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

II. Tožnik sam krije svoje stroške pritožbe.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odpravilo odločbi toženca št. ..., št. dosjeja: ... z dne 8. 5. 2024 in št. ..., št. dosjeja: ... z dne 23. 11. 2023. Tožnika je razvrstilo v III. kategorijo invalidnosti zaradi posledic bolezni in mu priznalo pravico do dela na drugem delu s krajšim delovnim časom od polnega 6 ur dnevno oziroma 30 ur tedensko z naslednjimi omejitvami: lahko fizično delo, z ročnim premeščanjem bremen do 10 kg, brez stalnih gibov nad višino ramen, zmožen je za delo, pri katerem zadostuje manjša spretnost prstov in groba moč rok, vse od 9. 10. 2023 dalje (I. in II. točka izreka). Tožencu je naložilo, da o pravici in višini ter izplačevanju delnega nadomestila odloči s posebno odločbo v roku 30 dni po pravnomočnosti sodbe (III. točka izreka). Tožbeni zahtevek na razvrstitev v I. kategorijo invalidnosti in priznanje pravice do invalidske pokojnine od 9. 10. 2023 dalje pa je zavrnilo (IV. točka izreka). Prav tako je zavrnilo tožbeni zahtevek na odpravo odločb toženca št. ... z dne 23. 11. 2023 in št. ... z dne 8. 5. 2024 ter na priznanje pravice do invalidnine za telesno okvaro od 9. 10. 2023 dalje (V. točka izreka). Tožencu je naložilo, da je dolžan tožniku povrniti stroške postopka v višini 50 %, ki bodo odmerjeni s posebnim sklepom po pravnomočnosti sodbe (VI. točka izreka).

2. Zoper II., V. in VI. točko izreka je pritožbo vložil tožnik zaradi bistvenih kršitev določb postopka, in sicer po prvem odstavku 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP)

v zvezi z 8. členom ZPP, nadalje zaradi kršitve 14. in 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP ter zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. V pritožbi navaja, da se podpisa izvedencev v pisno podanem izvedenskem mnenju z dne 10. 10. 2024 in z dne 30. 10. 2024 močno razlikujeta. Po mnenju tožnika ni jasno, kdo je izvedensko mnenje z dne 30. 10. 2024 pripravil in podpisal. S tem v zvezi obstaja dvom v verodostojnost izvedenskega mnenja oziroma v verodostojnost njegove vsebine. Razen tega tožnik meni, da izvedensko mnenje tudi ni delo "komisije", temveč zgolj delo enega od izvedencev kot članov te komisije. Navedene listine so v spisu, zato bi moralo sodišče na podlagi četrtega odstavka 254. člena ZPP pridobiti mnenje novih sodnih izvedencev. Razen tega je pisno mnenje nelogično. Izvedenski organ namreč ugotavlja, da tožnik ni zmožen opravljati dejavnosti, na podlagi katere je zavarovan, tj. "slikopleskarstvo - fasaderstvo". S skrajšanim 6-urnim delovnim časom (30 ur tedensko) in z delovnim naporom, ki ne poslabša njegove invalidnosti, pa je zmožen opravljati drugo delo: lahko fizično delo, z ročnim premeščanjem bremen do 10 kg, brez stalnih gibov nad višino ramen, tožnik je zmožen za delo, pri katerem zadostuje manjša spretnost prstov rok in groba moč rok. Takšnemu stališču nato v izvedenskem mnenju sledi pojasnilo, da se za tožnika svetuje krajši delovni čas 6 ur dnevno oziroma časovna razbremenitev 30 ur tedensko, predvsem zaradi narave njegovega dela, ki je v veliki meri pogojeno z obremenitvijo ramenskih sklepov. Po mnenju tožnika je izvedensko mnenje samo s seboj v nasprotju, še posebej glede na dejstvo, da je tožnik samozaposlen, skrajšani delovni čas pa se mu svetuje ravno zaradi narave njegovega dela (za katerega ni več sposoben). Tožnik nadalje izpostavlja, da bi po njegovem mnenju zacelitev mišice oziroma odstranitev poškodovanega dela mišice (nov operativni poseg) bistveno prispevala k zmanjšanju bolečine oziroma bi ta izginila. Sodni izvedenec specialist MDPŠ pa je izpovedal, da zaenkrat nova artroskopija naj ne bi bila potrebna, ker z magnetno resonančno preiskavo še ni dokazana utesnitev, ki bi zahtevala nov artroskopski poseg. Izvedenec je tudi pojasnil, da pri tožniku zdravljenje ni zaključeno niti sanirano. S predlaganimi razbremenitvami se bo zgolj upočasnil nadaljnji degenerativni proces, ki bi zahteval nove operativne posege in novo oceno na invalidski komisiji. Tožnik meni, da ocena sodnega izvedenca o tem, da bo zadoščala že 2-urna razbremenitev, ni preverljiva, saj ni pojasnjeno, kako bi vplivala 2- oziroma 4‑urna razbremenitev. Zato predlaga, da sodišče postavi novega izvedenca specialista MDPŠ kot tudi specialista ortopeda. Tožnik se tudi pritožuje na odločitev, da ni podana telesna okvara. Tudi omenjeno vprašanje bi bilo potrebno razčistiti z neodvisnim strokovnjakom. Vsled navedenega se ne strinja tudi z odmero stroškov postopka. Pritožbenemu sodišču zato predlaga, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno sojenje. Obenem priglaša pritožbene stroške.

3. V odgovoru na pritožbo toženec prereka pritožbene navedbe in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo v celoti zavrne.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov, navedenih v pritožbi. Po drugem odstavku 350. člena ZPP v zvezi z 19. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju: ZDSS-1)

je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v drugem odstavku 350. člena ZPP, ter na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, niti tistih, ki jih uveljavlja pritožba. Dejansko stanje je pravilno in popolno ugotovilo ter sprejelo pravilno materialnopravno odločitev.

6. Sodišče ni zagrešilo absolutne bistvene kršitve določb postopka po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Ta kršitev je podana, če ima sodba pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, zlasti pa, če je izrek sodbe nerazumljiv, če nasprotuje samemu sebi ali razlogom sodbe, ali če sodba sploh nima razlogov ali v njej niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih, ali so ti razlogi nejasni ali med seboj v nasprotju. Odločitev sodišča prve stopnje je jasna, izrek sodbe je razumljiv, samemu sebi ne nasprotuje, prav tako ima sodba razloge o odločilnih dejstvih, ti razlogi niso nejasni niti med seboj v nasprotju. Razlogi sodbe tudi zadoščajo standardu zadostne obrazložitve.

7. Prav tako ni podana kršitev po 15. točki drugega odstavka 339. člena ZPP, saj ni nasprotja med ugotovljenimi odločilnimi dejstvi in relevantno vsebino listin. Tako imenovana protispisnost je podana le, če gre za napako pri povzemanju vsebine listin oziroma zapisnikov o izvedbi dokazov. V tem primeru sodišče listinam oziroma zapisnikom pripiše drugačno vsebino od tiste, ki jo dejansko imajo, za kar pa v tej zadevi ne gre. Sodišče je tudi pravilno upoštevalo določbo 8. člena ZPP. V okviru proste dokazne ocene je sodišče vestno in skrbno dokazno ocenilo vsak dokaz posebej in na podlagi ocene vseh dokazov ter na podlagi uspeha celotnega postopka razsodilo v tej zadevi.

8. Neutemeljene so tudi pritožbene navedbe, ki se nanašajo na podajo izvedenskega mnenja, ki ga je v tej zadevi podala Komisija za fakultetna izvedenska mnenja pri A. fakulteti Univerze v B. (v nadaljevanju: Komisija A.F). Komisijo A.F je postavilo s sklepom opr. št. IX Ps 637/2024 z dne 1. 10. 2024. Predsednik komisije A.F je dne 8. 10. 2024 sodišče obvestil, da bo komisija podala izvedensko mnenje v sestavi specialista MDPŠ in specialista ortopeda. Tožnik tekom postopka ni izpodbijal verodostojnosti navedenega mnenja, temveč se ni strinjal s samo vsebino. Tožnik ni postopal po določbi 286.b člena ZPP, po katerem mora stranka morebitno kršitev določb pravdnega postopka pred sodiščem prve stopnje uveljavljati takoj, ko je to mogoče. Kršitve, na katere se sklicuje pozneje, vključno v pravnih sredstvih (kot je to podano tudi v tej zadevi) se upoštevajo le, če stranka teh kršitev brez svoje krivde predhodno ni mogla navesti. Omenjenega pa tožnik v pritožbi niti ne zatrjuje. Razen tega pa pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje oba izvedenca, tako specialista MDPŠ kot specialista ortopeda zaslišalo na naroku dne 1. 7. 2025. Sodišče je tako pred obravnavo pridobilo pisno izvedensko mnenje in njegovo dopolnitev, nato pa je oba izvedenca, člana Komisije A.F tudi zaslišalo na naroku. S tem je postopalo skladno s prvim odstavkom 253. člena ZPP. Kljub pravilnemu vabilu se pooblaščenka tožnika naroka ni udeležila. Član izvedenskega organa, za katerega tožnik v pritožbi omenja pomanjkljivosti v zvezi z njegovim podpisom, je svoj izvid in izvedensko mnenje podal ustno na naroku za glavno obravnavo, kar pomeni, da so s tem v zvezi pritožbene navedbe o pomanjkljivosti izvedenskega mnenja neutemeljene.

9. Sodišče prve stopnje je presojalo drugostopenjsko odločbo toženca z dne 8. 5. 2024 v zvezi s prvostopenjsko odločbo z dne 23. 11. 2023. Toženec je v predsodnem postopku odločil, da se tožnik razvrsti v III. kategorijo invalidnosti zaradi posledic bolezni in se mu prizna pravica do premestitve na drugo delo z omejitvami: lahko fizično delo, z ročnim premeščanjem bremen do 10 kg, brez stalnih gibov nad višino ramen, zmožen za delo, pri katerem zadostuje manjša spretnost prstov rok in groba moč rok s polnim delovnim časom od 9. 10. 2023 dalje. Hkrati je bilo odločeno, da kontrolni pregled ni potreben in da bo o pravici in višini nadomestila za invalidnost odločeno s posebno odločbo na zahtevo zavarovanca.

10. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje in iz listinske dokumentacije v spisu izhaja, da je tožnik po izobrazbi elektrikar - elektronik, da ima delovne izkušnje in dodatno usposobljenost za delo slikopleskarja in fasaderstvo in da je samozaposlen.

Iz mnenja invalidske komisije II. stopnje z dne 11. 3. 2024 izhaja, da je pri tožniku glavna bolezen, ki vpliva na invalidnost, stanje po operativnem zdravljenju tenosinobitisa tetive dolge glave bicepsa levo.

11. Glede na pritožbene navedbe je sporna ugotovitev sodišča prve stopnje glede priznanih razbremenitev pri delu. Iz pritožbenih navedb namreč izhaja, da so trenutno predpisane omejitve in razbremenitve neustrezne.

12. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (v nadaljevanju: ZPIZ-2)

v prvem odstavku 63. člena določa, da je invalidnost po tem zakonu podana, če se zaradi sprememb v zdravstvenem stanju, ki jih ni mogoče odpraviti z zdravljenjem ali ukrepi medicinske rehabilitacije in so ugotovljene v skladu s tem zakonom, zavarovancu zmanjša zmožnost za zagotovitev oziroma ohranitev delovnega mesta oziroma za poklicno napredovanje. V III. kategorijo invalidnosti se skladno s 3. alinejo drugega odstavka 63. člena ZPIZ-2 razvrsti zavarovanec, če ni več zmožen za delo s polnim delovnim časom, lahko pa opravlja določeno delo s krajšim delovnim časom od polnega najmanj 4 ure dnevno oziroma če je zavarovančeva delovna zmožnost za svoj poklic zmanjšana za manj kot 50 % ali če zavarovanec še lahko dela v svojem poklicu s polnim delovnim časom, vendar pa ni zmožen za delo na delovnem mestu, na katerem dela.

13. Sodišče prve stopnje je dejansko stanje razčiščevalo s pridobitvijo izvedenskega mnenja izvedenskega organa Komisije A.F. Iz pisno podanega izvedenskega mnenja in iz izpovedbe zaslišanega specialista MDPŠ in specialista ortopeda izhaja, da gre pri tožniku za stanje po dveh artroskopskih operacijah leve rame zaradi kalcinirajoče tendinopatije tetiv supraspinatusa, ki je bilo odstranjeno, perzistira pa parcialna ruptura na mestu odstranitve. Gre tudi za stanje po tenotomiji tetive dolge glave bicepsa, ki ne zmanjšuje moči v levi rami. Desna rama je funkcionalno brez posebnosti. Upoštevaje tožnikovo dejavnost in s tem povezane obremenitve pri delu, Komisija A.F meni, da tožnik svojega dela oziroma dejavnosti ni zmožen več opravljati, lahko pa opravlja drugo delo z že omenjenimi stvarnimi razbremenitvami pri delu ter s časovno razbremenitvijo po 6 ur dnevno oziroma 30 ur tedensko.

14. Tudi po oceni pritožbenega sodišča je imelo sodišče prve stopnje v izvedenskem mnenju strokovno medicinsko dovolj prepričljivo in objektivizirano podlago za zaključek, da je pri tožniku podana III. kategorija invalidnosti ter da so potrebne stvarne razbremenitve pri delu, kot jih je pred tem ugotovil in priznal že toženec. Je pa pri tožniku za razliko od odločitve toženca, ki je menil, da lahko tožnik drugo delo opravlja v polnem delovnem času, sodišče presodilo, da je potrebna tudi časovna razbremenitev.

15. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče ustrezno razčistilo dejansko stanje ter pri odločitvi pravilno upoštevalo tako ugotovljeno zdravstveno stanje kot tudi vpliv tega zdravstvenega stanja na opravljanje dela oziroma dejavnosti, na podlagi katere je tožnik vključen v zavarovanje.

16. Neutemeljene so pritožbene navedbe, da naj bi bilo mnenje izvedenskega organa v določenih delih samo s seboj v nasprotju. Pritožbeno sodišče poudarja, da je potrebno upoštevati izvedensko mnenje kot celoto. Izvedenski organ je bil dolžan odgovoriti na vprašanje, kako ugotovljene zdravstvene težave vplivajo na tožnikovo delovno zmožnost. Pri tem je potrebno upoštevati, da je v tožnikovem primeru, skladno s četrtim odstavkom 63. člena ZPIZ-2, potrebno upoštevati svoj poklic, pri čemer se kot svoj poklic šteje opravljanje dejavnosti, na podlagi katere je zavarovan in vsa dela, ki ustrezajo zavarovančevim telesnim in duševnim zmožnostim, za katera ima ustrezno strokovno izobrazbo, dodatno usposobljenost in delovne izkušnje. V okviru svojega poklica je torej potrebno upoštevati ne samo tožnikovo dejavnost, na podlagi katere je vključen v zavarovanje, temveč tudi njegovo izobrazbo in pridobljene delovne izkušnje. Vse omenjeno je pri podaji mnenja pravilno upošteval tudi izvedenski organ. Sodišče je s tem v zvezi na naroku, ki pa se ga tožnik ni udeležil, pridobilo dodatna pojasnila, pri čemer je specialist MDPŠ prepričljivo pojasnil, zakaj ni potrebna 4‑urna razbremenitev, kot to v pritožbi uveljavlja tožnik. Po mnenju člana izvedenskega organa zaenkrat še ni dokazana utesnitev, ki bi zahtevala nov artroskopski poseg, zato je 2-urna razbremenitev ustrezna. S tem v zvezi pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je bilo predmet presoje dejansko stanje, kakršno je obstajalo v času izdaje izpodbijane dokončne odločbe toženca. V primeru, da se je kasneje tožniku zdravstveno stanje poslabšalo, pa lahko pri tožencu začne nov postopek za priznanje novih pravic iz invalidskega zavarovanja.

17. Tožnik šele v pritožbi predlaga postavitev novega izvedenca. Tudi glede omenjenega dokaznega predloga pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožnik takega dokaznega predloga na zadnjem naroku za glavno obravnavo ni podal. V tem primeru že zaradi tega (upoštevaje 286.b člen ZPP) s predlogom za postavitev novega izvedenca ne more biti uspešen.

18. Sodišče je presojalo tudi odločitev toženca, s katero je zavrnilo tožnikovo zahtevo za priznanje pravice do invalidnine za telesno okvaro. Skladno s 403. členom ZPIZ-2 v zvezi s 1. členom ZPIZ-2J, ki odkazuje na uporabo 143. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (v nadaljevanju: ZPIZ-1)

je telesna okvara podana, če nastane pri zavarovancu izguba, bistvenejša poškodovanost ali znatnejša onesposobljenost posameznih organov ali dela telesa, kar otežuje aktivnost organizma in zahteva večje napore pri zadovoljevanju življenjskih potreb, ne glede na to, ali okvara povzroča invalidnost ali ne. Pri ugotavljanju telesne okvare je potrebno izhajati iz Seznama telesnih okvar (v nadaljevanju: Seznam TO).

19. Vprašanje, ali gre pri tožniku za telesno okvaro, je sodišče razčiščevalo s pridobitvijo izvedenskega mnenja Komisije A.F. Iz mnenja izhaja, da pri tožniku ni mogoče ugotoviti telesne okvare po nobeni točki iz seznama TO. Tako tudi ni podana okvara po VI. točki (zgornji ud), b. funkcijske motnje, ki se nanaša na motnje ramenskega sklepa. Izvedensko mnenje je tudi v tem delu strokovno prepričljivo, zato ga je sodišče prve stopnje utemeljeno upoštevalo pri presoji zadeve. Tožnik s tem v zvezi niti ni podal vsebinskih pripomb. Predlaga zgolj ponovno oceno pri neodvisnem strokovnjaku. Enako kot je to že bilo pojasnjeno, je tak dokazni predlog, ki je bil podan šele v pritožbenem postopku prepozen, zato ga sodišče, skladno z 286.b členom ZPP ni upoštevalo.

20. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 353. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

21. Ker tožnik s pritožbo ni uspel, je pritožbeno sodišče na podlagi prvega odstavka 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP odločilo, da tožnik sam krije svoje stroške pritožbe.

Podatki iz delovne dokumentacije v upravnem spisu.

Zakon o spremembah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju  (2021) - ZPIZ-2J  - člen 1

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (2012) - ZPIZ-2  - člen 63, 63/1, 63/2, 63/2-1, 63/4, 403

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (1999) - ZPIZ-1  - člen 143

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 253, 253/1, 286b

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.