VDSS Sodba Psp 173/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-11-05

mag. Lilijana Strban (preds.), Edo Škrabec (poroč.), mag. Biserka Kogej Dmitrovič

najem stanovanja - najemnina - subvencija

Tožnik tudi v pritožbi navaja, da uveljavlja subvencijo najemnine zato, da bi si lahko šele na podlagi tako zagotovljenih sredstev najel stanovanje. Iz določb ZUPJS povsem jasno izhaja, da mora biti najprej sklenjena najemna pogodba, šele potem je mogoče odločati o pravici do subvencioniranja najemnine. Zakon torej ne omogoča pridobitve najprej subvencije najemnine in šele nato iskanje ter najem stanovanja.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da se odpravi odločba tožene stranke št. ... z dne 11. 6. 2024 in odločba Centra za socialno delo A. št. ... z dne 11. 1. 2024 ter da se tožniku prizna pravica do subvencije najemnine.

2. Zoper sodbo je pritožbo vložil tožnik. V pritožbi navaja, da ni bil izveden zakonit postopek, saj ni bilo nobene ustne obravnave niti zaslišanja in je že s tem v zvezi pritožba utemeljena. V nadaljevanju opisuje življenjske razmere v katerih živi. Ključno pri tej zadevi je, da subvencijo najemnine potrebuje zaradi najema stanovanja. Ker se stanovanje najame za daljše obdobje, je potrebno, da mu je najprej priznana subvencija najemnine. Brez teh sredstev namreč ne more najeti stanovanja. Tožnik v nadaljevanju navaja določbe številnih predpisov in pa sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice. Pritožbenemu sodišču predlaga, da se upoštevajo vsi mednarodni pravni akti ter Ustava RS in da se upošteva tudi pravica do enakosti pred zakonom in enako varstvo pravic. Pritožbeno sodišče naj pritožbi v celoti ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožniku prizna pravico do subvencije najemnine.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov, navedenih v pritožbi. Po drugem odstavku 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP)

v zvezi z 19. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju: ZDSS-1)

je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v drugem odstavku 350. člena ZPP, ter na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, niti tistih, ki jih uveljavlja pritožba. Dejansko stanje je pravilno in popolno ugotovilo ter sprejelo pravilno materialnopravno odločitev.

5. Neutemeljene so pritožbene navedbe, ki se nanašajo na kršitev določb postopka. V pritožbi namreč tožnik uveljavlja, da ni bil izveden zakonit postopek iz razloga, ker naj ne bi bilo nobene ustne obravnave niti zaslišanja. Po vpogledu v spis pritožbeno sodišče ugotavlja, da so omenjene pritožbene navedbe neutemeljene. Dne 2. 4. 2025 je bil opravljen narok za glavno obravnavo, na katerem je bil tožnik osebno prisoten. Na tem naroku je sodišče tožnika tudi zaslišalo, kar izhaja iz zapisnika z dne 2. 4. 2025. V spisu je tudi prepis zvočnega posnetka glavne obravnave (list. št. 22 - 26). Tožnik je bil osebno prisoten tudi na zadnjem naroku, ki je bil opravljen 18. 6. 2025.

6. Sodišče prve stopnje je presojalo drugostopenjsko odločbo tožene stranke št. ... z dne 11. 6. 2024, s katero je bila zavrnjena tožnikova pritožba, vložena zoper prvostopenjsko odločbo CSD št. ... z dne 11. 1. 2024. Z navedeno odločbo je prvostopenjski organ zavrnil tožnikovo zahtevo za priznanje pravice do subvencije tržne najemnine.

7. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje in iz listin v spisu izhaja, da je tožnik 1. 12. 2023 pri CSD vložil vlogo za priznanje pravice do subvencije tržne najemnine. V njej je navedel, da je bil deložiran iz stanovanjske hiše. Prvostopenjski organ ga je pozval, da predloži dodatno dokumentacijo. Tožnik je CSD-ju 20. 12. 2023 sporočil, da ne more posredovati potrdila o plačani najemnini, saj ni najemnik stanovanja, ker nima finančnih sredstev, da bi si lahko zagotovil najem stanovanja.

8. Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (v nadaljevanju: ZUPJS)

v 28. členu ureja pravico do subvencioniranja najemnine. Določeno je, da je do subvencioniranja najemnine upravičen najemnik v neprofitnem stanovanju, namenskem najemnem stanovanju, bivalni enoti, tržnem najemnem in hišniškem stanovanju. Meja dohodkov za ugotavljanje upravičenosti do subvencije najemnine je ugotovljeni dohodek najemnika in oseb, ki so navedene v najemni pogodbi, ki ne presega višine njihovega minimalnega dohodka, brez dodatka za delovno aktivnost, določenega skladno s predpisi, ki urejajo socialnovarstvene prejemke, povečanega za 30 % ugotovljenega dohodka in za znesek neprofitne najemnine, določene po predpisih, ki urejajo stanovanjske zadeve, ali za znesek priznane neprofitne najemnine pri tržnih in hišniških stanovanjih. Ne glede na določbe zakona, ki ureja socialnovarstvene prejemke, se pri izračunu minimalnega dohodka najemnik in osebe, ki so navedene v najemni pogodbi štejejo v družino. V šestem odstavku 35. člena ZUPJS pa je določeno, da vlagatelj uveljavlja pravice iz javnih sredstev z vlogo, ki mora med drugim vsebovati tudi podatke določene v šestem odstavku istega člena. Ob uveljavljanju subvencije najemnine morajo biti vlogi priloženi tudi: najemna pogodba, zapisnik o ugotovitvi vrednosti stanovanja (razen za tržna in hišniška stanovanja), zadnje potrdilo o plačani najemnini in podatek o transakcijskem računu lastnika stanovanja.

9. Sodišče je po izvedenem dokaznem postopku ugotovilo, da tožnik ni najemnik stanovanja, torej nima sklenjene najemne pogodbe in s tem v zvezi tudi ne plačuje najemnine. Vse omenjeno med strankama ni sporno. Tožnik namreč tudi v pritožbi navaja, da uveljavlja subvencijo najemnine zato, da bi si lahko šele na podlagi tako zagotovljenih sredstev najel stanovanje. Iz že omenjenih določb ZUPJS povsem jasno izhaja, da mora biti najprej sklenjena najemna pogodba, šele potem je mogoče odločati o pravici do subvencioniranja najemnine. Zakon torej ne omogoča pridobitve najprej subvencije najemnine in šele nato iskanje ter najem stanovanja. Omenjeno je ključno za rešitev te zadeve, kar pomeni, da vse ostale pritožbene navedbe, ki se nanašajo na socialne razmere v katerih živi tožnik, za rešitev te zadeve niso relevantne. Ker tožnik ni izpolnil z zakonom določenega pogoja za priznanje pravice do subvencioniranja najemnine, je sodišče prve stopnje tožbeni zahtevek utemeljeno zavrnilo. Glede na ugotovljeno dejansko stanje je pravilno upoštevalo tudi materialne predpise in so s tem v zvezi neutemeljene pritožbene navedbe o kršitvi z Ustavo zagotovljenih pravic. Prav tako sodišče ni kršilo določb ostalih predpisov, ki jih v pritožbi zgolj pavšalno omenja tožnik.

10. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 353. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (2010) - ZUPJS  - člen 28, 35, 35/6

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.