VDSS Sklep Pdp 388/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-11-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Katarina Rajgelj (preds.), Helena Papež (poroč.), mag. Klavdija Ana Magič

vrnitev v prejšnje stanje - zavrženje pritožbe - neupravičen razlog - vročitev sodnega pisanja pooblaščencu

Razlog, ki ga tožnik navaja za zamudo, je neupravičen in je posledično predlog za vrnitev v prejšnje stanje neutemeljen. Bistveno je, da je bila pooblaščencu sodba pravilno vročena, saj imajo v skladu z 92. členom ZPP pravdna dejanja, ki jih opravi pooblaščenec v mejah pooblastila, enak pravni učinek, kakor če bi jih opravila sama stranka.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožnika za vrnitev v prejšnje stanje z dne 18. 8. 2025 in zavrglo pritožbo z dne 18. 8. 2025 zoper sodbo z dne 30. 6. 2025.

2. Zoper sklep se pritožuje tožnik. Uveljavlja pritožbeni razlog napačne ugotovitve dejanskega stanja, ker da je sodišče prve stopnje napačno ugotovilo, da je spis prevzel 18. 8. 2025. Iz priloge 1 izhaja, da ga je prevzel 19. 8. 2025. Pritožbo je vložil isti dan, torej takoj, ko je imel objektivno možnost. Nadalje uveljavlja pritožbeni razlog napačne uporabe procesnega prava, saj je njegova situacija tipičen primer opravičljive ovire, ker je bil odvisen od ravnanja pooblaščenca. Meni, da mu je bila kršena pravica do učinkovitega pravnega sredstva in da pomeni zavrnitev njegove prošnje pretiran formalizem, ki je v nasprotju z 22. členom Ustave. Navaja, da je imel kot sindikalni zaupnik poseben položaj; sindikat je podal negativno mnenje. Sklicuje se na odločbe Vrhovnega in Ustavnega sodišča RS ter Evropskega sodišča za človekove pravice. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi in dopusti vrnitev v prejšnje stanje ter šteje pritožbo z dne 19. 8. 2025 za pravočasno.

4. Ni (pritožbeno) sporno, da je tožnik prepozno vložil pritožbo zoper sodbo. Sodba je bila vročena njegovemu takratnemu pooblaščencu 1. 7. 2025, rok za pritožbo se je iztekel 18. 8. 2025, tožnik pa je pritožbo vložil 19. 8. 2025. Tožnik krivdo za prepozno vloženo pritožbo pripisuje njegovemu takratnemu pooblaščencu, ki mu naj ne bi pravočasno izročil spisa.

5. Če stranka zamudi narok ali rok za kakšno pravno dejanje in izgubi zaradi tega pravico opraviti to dejanje, ji sodišče na njen predlog dovoli, da ga opravi pozneje (vrnitev v prejšnje stanje), če spozna, da je stranka zamudila narok oziroma rok iz upravičenega vzroka (prvi odstavek 116. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP).

6. Pritožbeno sodišče se strinja z obrazložitvijo sodišča prve stopnje, da je razlog, ki ga tožnik navaja za zamudo, neupravičen in da je posledično predlog za vrnitev v prejšnje stanje neutemeljen. Tožnik v pritožbi ne izpodbija zaključka sodišča prve stopnje, da mu je bil prevzem spisa oziroma dokumentacije s strani pooblaščenca omogočen že julija. Kot navaja tožnik v prepisih SMS komunikacije s pooblaščencem, mu je pooblaščenec že 2. 7. 2025 poslal pošto, a je tožnik ni želel prevzeti. Zato ni bistven pritožbeni očitek, da naj bi sodišče prve stopnje napačno ugotovilo, da je tožnik spis prevzel 18. 8. 2025. Tožnik pa se tudi sicer v pritožbi neutemeljeno sklicuje na prilogo, iz katere naj bi izhajalo, da je spis prevzel šele 19. 8. 2025, saj se ta priloga v spisu ne nahaja in gre tudi sicer za nedovoljeno pritožbeno novoto (prvi odstavek 337. člena ZPP). Poleg tega je tožnik na sami pritožbi zoper sodbo napisal datum sestave 18. 8. 2025 (na pošto pa jo je oddal šele 19. 8. 2025, torej prepozno).

7. Navedeno pa niti ni pomembno za presojo utemeljenosti predloga za vrnitev v prejšnje stanje oziroma za presojo upravičenega vzroka za zamudo. Sodna praksa je enotna, da odnos med stranko in njenim pooblaščencem ne predstavlja opravičljivega razloga za vrnitev v prejšnje stanje, saj gre za notranje razmerje med stranko in odvetnikom. Za presojo utemeljenosti vloženega predloga je tako nepomembno, kdaj je oziroma bi lahko tožnik od pooblaščenca prevzel spis. Bistveno je, da je bila pooblaščencu sodba pravilno vročena, saj imajo v skladu z 92. členom ZPP pravdna dejanja, ki jih opravi pooblaščenec v mejah pooblastila, enak pravni učinek, kakor če bi jih opravila sama stranka. Pritožbeno razlogovanje, ki se nanaša na komunikacijo med pooblaščencem in tožnikom, tako za odločitev ni bistveno. Dolžnost pooblaščenca in stranke je, da z zadostno skrbnostjo poskrbita za komunikacijo, ki omogoča sodelovanje v postopku, sicer stranka nosi morebitne negativne posledice, ki nastanejo zaradi njene pasivnosti oziroma pasivnosti njenega pooblaščenca. Način komuniciranja med stranko in njenim pooblaščencem je v celoti prepuščen njima, morebitne težave v komuniciranju pa ne predstavljajo opravičljivega razloga za vrnitev v prejšnje stanje.

8. Določila ZPP in Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) o rokih za vložitev pritožbe so jasna. Roki imajo svoj namen. Določeni so zaradi pospešitve in koncentracije postopka, kot tudi zaradi zmanjšanja obdobja pravne negotovosti oziroma zaradi učinkovitejšega sodnega varstva obeh strank. Tožniku z izpodbijanim sklepom ni bila odvzeta pravica do pravnega sredstva in izpodbijani sklep ne pomeni v pritožbi očitanih kršitev ustavnih pravic. Tožnik je imel možnost vložitve pravnega sredstva, a je ni pravočasno izkoristil.

9. Pritožbene navedbe o tem, da je bil tožnik sindikalni zaupnik, pa so za odločitev o utemeljenosti predloga za vrnitev v prejšnje stanje in za presojo pravočasnosti pritožbe povsem nerelevantne.

10. Neutemeljeno je tudi pritožbeno sklicevanje na zadeve Vrhovnega in Ustavnega sodišča RS ter Evropskega sodišča za človekove pravice, saj se te ne nanašajo na primerljivo dejansko in pravno podlago kot je obravnavana (pri čemer so nekatere opravilne številke teh zadev v pritožbi tudi očitno nepravilno navedene in jih niti ni mogoče preveriti). Tako je šlo v zadevi VSRS VIII Ips 228/2017 za meritorno presojo utemeljenosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga; v zadevi VSRS II Ips 251/2012 je Vrhovno sodišče RS zavrglo revizijo kot nepopolno; v zadevi USRS Up-39/95 pa je šlo za presojo odločbe, ki je temeljila na izvedenskem mnenju iz drugega sodnega postopka.

11. Glede na vse navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 92, 116, 116/1, 337, 337/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.