VDSS Sodba Psp 135/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-10-22

mag. Lilijana Strban (preds.), Edo Škrabec (poroč.), Jelka Zorman Bogunovič

pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo - vključitev v obvezno zavarovanje - podjetnik posameznik - prijava v zavarovanje - podlaga za vključitev v zavarovanje - prenehanje pravice do denarnega nadomestila

Tožnica je v času od vključno 19. 7. 2023 dalje že vključena v obvezno zavarovanje. V primeru, da je vključena v zavarovanje tudi na podlagi prejemanja denarnega nadomestila za primer brezposelnosti, bi bila tako vse do 2. 8. 2023 vključena v zavarovanje po dveh pravnih podlagah. Za odločitev je ključno dejstvo, razvidno iz dopisa ZZZS z dne 19. 11. 2024, da je ZZZS prejel prijavo v zavarovanje s strani zavezanke (tožnice) dne 30. 8. 2023, z datumom prijave v zavarovanje z dnem 19. 7. 2023 dalje, in sicer po podlagi 005. Ob ugotovitvi, da je bila tožnica od 19. 7. 2023 dalje vključena v socialna zavarovanja kot s. p., tožnici pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo preneha z 19. 7. 2023.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijana sodba v I. točki izreka spremeni tako, da se doda novo besedilo in sicer: "Tožnici z dnem 19. 7. 2023 preneha pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo. Kar je zahtevala več, in sicer priznanje navedene pravice do 2. 8. 2023, se zavrne."

II. Tožnica sama nosi stroške odgovora na pritožbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odločbo toženca št. ... z dne 7. 11. 2023 in odločbo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje št. ..., delovodna št. ... z dne 6. 10. 2023 odpravilo (I. točka izreka). Nadalje je odločilo, da je tožena stranka dolžna tožnici povrniti stroške postopka (II. točka izreka).

2. Zoper sodbo je pritožbo vložila tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov. V pritožbi navaja, da je pravna podlaga za odločitev podana v Zakonu o urejanju trga dela (v nadaljevanju: ZUTD),

ki v tretjem odstavku 3. člena določa, da je cilj zakona tudi zagotavljanje varnosti zavarovancev v primerih nastanka brezposelnosti brez njihove krivde ali proti njihovi volji z zagotovitvijo denarnih nadomestil po načelih vzajemnosti in solidarnosti. V 3. alineji prvega odstavka 65. člena pa določa, da že priznana pravica do denarnega nadomestila zavarovancu preneha z dnem, ko se vpiše v register kot samozaposlena oseba. Toženec v nadaljevanju navaja tudi določbe Zakona o tujcih (v nadaljevanju: ZTuj-2).

Glede na jasno dikcijo citirane zakonske določbe in ugotovljeno dejansko stanje ni dvoma, da je sodišče narobe uporabilo citirano zakonsko določbo, saj se je tožnica v AJPES vpisala že dne 24. 6. 2023. Ne glede na to pa se tožena stranka v predmetni zadevi strinja, da se tožnici v konkretnem primeru pravica do denarnega nadomestila za brezposelnost prizna tudi za obdobje, ko ji enotno dovoljenje še ni bilo izdano, tj. do vključno 18. 7. 2023 (torej za čas od 3. 5. 2023 do vključno 18. 7. 2023). Tožnica z dnem izdaje enotnega dovoljenja za prebivanje, tj. z dnem 19. 7. 2023, nedvomno ni bila več upravičena do denarnega nadomestila za brezposelnost. Tako je tožnica s tožbo tudi prvotno oblikovala tožbeni zahtevek, ki pa ga je kasneje modificirala tako, da je zahtevala, da se ji nadomestilo prizna za celotno obdobje, torej vse do 2. 8. 2023. V dokaznem postopku je bilo namreč ugotovljeno, da ji je bilo enotno dovoljenje za bivanje izdano 19. 7. 2023, vročeno pa dne 28. 8. 2023 in šele takrat je lahko pričela z opravljanjem samostojne dejavnosti. S tem, ko je sodišče prve stopnje odpravilo odločbe toženca, je prišlo za obdobje od 19. 7. 2023 do 2. 8. 2023 do prekrivanja zavarovalnih dob po zavarovalnih podlagah 005 in 028. Glede na to, da je bilo tožnici enotno dovoljenje za prebivanje izdano dne 19. 7. 2023 in je bila tožnica za nazaj, tj. od 19. 7. 2023 dalje, vključena v socialna zavarovanja kot s. p., bi moralo sodišče določiti iztek pravice do denarnega nadomestila z 18. 7. 2023, saj je od tega dne dalje tožnica zavarovana kot s. p., kar izhaja tudi iz listin v upravnem spisu. Na podlagi prvega odstavka 54. člena ZUTD se oseba, ki istočasno izpolnjuje pogoje za vključitev v obvezno zavarovanje po več podlagah, določenih v tem zakonu, obvezno zavaruje po tisti podlagi, ki je v tem zakonu navedena pred drugimi, pri čemer so samozaposlene osebe kot obvezni zavarovanci določene v 5. alineji, prejemniki denarnega nadomestila pa v 10. alineji prvega odstavka 54. člena ZUTD. Glede na to, da je tožnica naknadno vključena v obvezna socialna zavarovanja na podlagi registracije samostojne dejavnosti in izdaje enotnega dovoljenja z dne 19. 7. 2023, od tega datuma dalje ne more biti upravičena do denarnega nadomestila, ki bi sicer po odločbi o priznanju pravice trajalo do 2. 8. 2023. Pritožbenemu sodišču zato predlaga, da pritožbi ugodi in sodbo sodišča prve stopnje spremeni tako, da izpodbijani odločbi odpravi in odloči, da tožnici pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo preneha z dnem 19. 7. 2023, oziroma da se tožnici pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo prizna do vključno 18. 7. 2023, podrejeno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. V odgovoru na pritožbo tožnica meni, da je odločitev sodišča prve stopnje pravilna in zakonita. Vztraja pri že zavzetem stališču, de je zaradi tega, ker ji je bilo enotno dovoljenje vročeno šele dne 28. 8. 2023, upravičena do denarnega nadomestila za primer brezposelnosti do izteka priznane pravice, torej do 2. 8. 2023. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrne. Priglaša stroške odgovora na pritožbo.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov, navedenih v pritožbi. Po drugem odstavku 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP)

v zvezi z 19. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju: ZDSS-1)

je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v drugem odstavku 350. člena ZPP, ter na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti, niti tistih, ki jih uveljavlja pritožba. Dejansko stanje je pravilno in popolno ugotovilo, je pa na ugotovljeno dejansko stanje v delu odločitve zmotno uporabilo materialno pravo.

6. Sodišče prve stopnje je presojalo drugostopenjsko odločbo tožene stranke z dne 7. 11. 2023. Z navedeno odločbo je bila zavrnjena tožničina pritožba, vložena zoper prvostopenjsko odločbo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje z dne 6. 10. 2023. Z navedeno odločbo je prvostopenjski organ odločil, da tožnici s 23. 6. 2023 preneha pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo in da je neupravičeno izplačani znesek dolžna vrniti Zavodu RS za zaposlovanje.

7. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje in iz listinske dokumentacije v spisu izhaja, da je bila tožnici z odločbo z dne 16. 5. 2023 priznana pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo za obdobje od 3. 5. 2023 do 2. 8. 2023. S 24. 6. 2023 se je tožnica kot tuja državljanka vpisala v register kot samozaposlena oseba (s. p.). Dne 7. 7. 2023 je pri upravni enoti vložila vlogo za izdajo nadaljnjega enotnega dovoljenja zaradi opravljanja dela kot samozaposlena oseba. O tej vlogi je bilo odločeno 19. 7. 2023, dovoljenje pa ji je bilo vročeno 28. 8. 2023. Dne 30. 8. 2023 je na Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije podala prijavo v zavarovanje z datumom prijave v zavarovanje od 19. 7. 2023, in sicer po podlagi 005.

8. Neutemeljene so pritožbene navedbe, da bi moralo sodišče pri presoji upoštevati 3. alinejo prvega odstavka 65. člena ZUTD, kar bi v tej zadevi pomenilo, da je tožnici s 24. 6. 2023, ko se je vpisala v poslovni register kot samozaposlena oseba, posledično prenehala pravica do denarnega nadomestila za primer brezposelnosti. V tej zadevi je ključno, da tožnica 24. 6. 2023 ni izpolnjevala dodatnega pogoja, saj s 24. 6. 2023 ni smela začeti z opravljanjem samostojne dejavnosti, temveč je morala predhodno pridobiti nadaljnje enotno dovoljenje zaradi opravljanja dela kot samozaposlena oseba. Tožnici je bilo enotno dovoljenje za prebivanje zaradi opravljanja dela kot samozaposlena oseba, izdano za čas od 19. 7. 2023 dalje.

Sodišče je pri tem pravilno pojasnilo, da je skladno s tretjim odstavkom 3. člena ZUTD namen zakona, da zagotavlja varnost zavarovancev v primerih nastanka brezposelnosti brez njihove krivde ali proti njihovi volji z zagotovitvijo denarnih nadomestil po načelih vzajemnosti in solidarnosti. Ker tožnica 24. 6. 2023, ko se je kot samozaposlena oseba vpisala v Poslovni register Slovenije, še ni smela začeti z opravljanjem samostojne dejavnosti kot s. p., iz razloga, ker tedaj še ni imela enotnega dovoljenja za prebivanje s 24. 6. 2023 ni mogla pridobivati dohodka. Kot brezposelna oseba je bila upravičena, da kot brezposelna oseba prejema denarno nadomestilo za primer brezposelnosti. Upoštevaje navedeno je sodišče prve stopnje utemeljeno odpravilo dokončno odločbo tožene stranke in prvostopenjsko odločbo Zavoda RS za zaposlovanje. Nenazadnje tudi sama tožena stranka v pritožbi izrecno navaja, da se strinja, da se tožnici v konkretnem primeru pravico do denarnega nadomestila za primer brezposelnosti prizna tudi za obdobje, ko ji enotno dovoljenje še ni bilo izdano, torej za čas od 3. 5. 2023 do 18. 7. 2023.

9. Je pa pritožba utemeljena v delu, ki se nanaša na vprašanje, ali je tožnica upravičena do denarnega nadomestila tudi za čas od 19. 7. 2023 do 2. 8. 2023. Glede na to, da je sodišče odpravilo izpodbijani odločbi toženca, to pomeni, da še naprej ostane v veljavi odločba z dne 16. 5. 2023, s katero je bilo tožnici priznano denarno nadomestilo za čas od 3. 5. 2023 do 2. 8. 2023. Sodišče prve stopnje je s tem v zvezi zavzelo stališče, da je bila sicer tožnica res vključena v obvezno zavarovanje na podlagi opravljanja samostojne dejavnosti (kot s. p.) že od 19. 7. 2023 dalje, vendar pa je bila po presoji sodišča prve stopnje takšna vključitev v zavarovanje za nazaj nedopustna. Kot ključno sodišče navaja, da je bila tožnica z enotnim dovoljenjem seznanjena šele z 28. 8. 2023 in šele od tedaj dalje je lahko začela opravljati samostojno dejavnost.

10. Tožna stranka s tem v zvezi pravilno opozarja, da je bila tožnica v času od vključno 19. 7. 2023 dalje že vključena v obvezno zavarovanje. V primeru, da je vključena v zavarovanje tudi na podlagi prejemanja denarnega nadomestila za primer brezposelnosti, bi bila tako vse do 2. 8. 2023 vključena v zavarovanje po dveh pravnih podlagah. Postopanje pristojnih organov v primeru, ko gre za zavarovanje po več pravnih podlagah, ni predmet tega postopka. Za odločitev pa je ključno dejstvo, razvidno iz dopisa ZZZS z dne 19. 11. 2024 (list. št. 62 sodnega spisa), da je ZZZS prejel prijavo v zavarovanje s strani zavezanke (tožnice) dne 30. 8. 2023, z datumom prijave v zavarovanje z dnem 19. 7. 2023 dalje, in sicer po podlagi 005. Prijava je bila opravljena preko točke SPOT - območne obrtnopodjetniške zbornice. Priložena so bila tudi vsa dokazila in ZZZS je tožnico z 19. 7. 2023 tudi vključil v obvezno zavarovanje, kar izhaja tudi iz izpisa zavarovanj z dne 30. 9. 2024 (priloga C1 sodnega spisa). Ali je pristojni organ pravilno ravnal s tem, ko je tožnico vključil v obvezno zavarovanje z dnem, kot je to sama uveljavljala, torej z 19. 7. 2023, ni predmet tega postopka.

11. Pritožbeno sodišče je ob ugotovitvi, da je bila tožnica od 19. 7. 2023 dalje vključena v socialna zavarovanja kot s. p., ugodilo pritožbi tožene stranke in na podlagi 5. alineje 358. člena ZPP izpodbijano sodbo spremenilo tako, da tožnici pravica do denarnega nadomestila med brezposelnostjo preneha z 19. 7. 2023. Kar je tožnica zahtevala več, in sicer priznanje navedene pravice do 2. 8. 2023, se zavrne.

12. Na podlagi drugega odstavka 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP je pritožbeno sodišče odločilo, da tožnica sama nosi stroške odgovora na pritožbo.

Enotno dovoljenje ji je bilo sicer vročeno 28. 8. 2023.

Zakon o urejanju trga dela (2010) - ZUTD  - člen 3, 3/3, 65, 65/1, 65/1-3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.