VDSS Sklep Psp 194/2024
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2024-12-17

Edo Škrabec (preds.), mag. Lilijana Strban (poroč.), mag. Biserka Kogej Dmitrovič

socialni spor - stroški postopka - stroški upravnega postopka - načelo enakosti - upravni spor

Zmotno je pritožbeno zavzemanje, da je pooblaščenka tožeče stranke upravičena do povišanja stroškov postopka zaradi zastopanja delodajalca. V 1.c točki tarifne številke 16 OT je res določeno, da se v zadevah, opredeljenih pod 1.b točko te tarifne številke, tarifa za zastopanje delodajalca zviša za 100 %, vendar pa bi z uporabo te tarife prišlo do kršitve ustavno zagotovljenega načela enakosti. Iz ustaljene prakse pritožbenega sodišča1 izhaja, da za zvišanje stroškov samo na podlagi lastnosti ene od strank spora in s tem za privilegirano obravnavanje delodajalcev ni nobenega utemeljenega razloga. Uporaba tega določila bi bila utemeljena le v razmerju med odvetnikom in njegovo stranko, ni pa dopustno teh stroškov prevaliti na drugega.

ZUP v prvem odstavku 113. člena določa, da gredo stroški, ki nastanejo stranki med postopkom ali zaradi postopka, v breme tistega, na katerega zahtevo se je postopek začel. Sodišče je pravilno pojasnilo, da je v upravnem odločanju šlo za postopek, ki je tekel na zahtevo tožeče stranke in ne po uradni dolžnosti upravnega organa. Niti v ZDSS-1 niti v ZUP ni pravne podlage za odločanje o stroških predsodnega postopka na podlagi uspeha stranke. Uporaba določb zakona, ki ureja upravni spor, je v ZDSS-1 predpisana le glede razlogov, zaradi katerih je dopustno izpodbijati upravni akt (74. člen ZDSS-1), zato ni utemeljeno pritožbeno sklicevanje na tretji odstavek 20. člena ZUS-1, ki obveznost navajanja dejstev in predlaganja dokazov veže na postopek pred izdajo akta.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

II. Tožeča stranka krije sama svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom tožencu naložilo, da tožeči stranki v roku 15 dni povrne stroške postopka v višini 574,91 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper sklep je pritožbo vložila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da stroški niso odmerjeni v skladu z Odvetniško tarifo, razen 20 točk za dopis z dne 10. 7. 2024 kot odgovor na poziv sodišča. Pooblaščenka tožeče stranke je zastopala delodajalca zavarovanca, zato bi moralo sodišče upoštevati, da se skladno s 1.c točko tarifne številke 16 OT v zadevi, opredeljeni pod točko 1.b te tarife (v sporih s področja socialne varnosti) tarifa za zastopanje delodajalca zviša za 100 %. Sodišče naj bi moralo priznati za sestavo tožbe 600 točk in za vsako obrazloženo vlogo med postopkom 450 točk glede na to, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo tarifno številko 16 OT. Nadalje sodišče neupravičeno ni priznalo stroškov upravne pritožbe, nastalih v predsodnem upravnem postopku, ki znašajo 250 točk, sodišče naj bi se napačno sklicevalo na 113. člen ZUP, ki so nastali zaradi obveznega predhodnega postopka in so bili potrebni. Pri tem se sklicuje na 120. člen ZUP in na pravilnik o stroških v upravnem postopku. Iz tega naslova je priglasila 250 točk. Sklicuje se tudi na določila 151. člena in 155. člena ZPP glede potrebnih stroškov postopka. Po stališču tožeče stranke naj bi šlo pri stroških pritožbe v upravnem postopku za potrebne stroške tudi zato, ker tožeča stranka ne bi mogla pred sodiščem zahtevati sodnega varstva, če ne bi predhodno že izčrpala rednega pravnega sredstva v upravnem postopku. Posledično je sodišče pooblaščenki tožeče stranke priznalo tudi prenizke materialne stroške in DDV. Skupaj odvetniški stroški tako znašajo 1.315,92 EUR, ki jih mora sodišče naložiti v plačilo tožencu. Sklepa o stroških zaradi nezadostne obrazloženosti ni mogoče preizkusiti in je podana kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Tožeči stranki sodišče ni priznalo vseh priglašenih stroškov, pri čemer ni obrazložilo, zakaj teh stroškov ni priznalo. Priglaša tudi stroške pritožbe.

3. Toženec v odgovoru na pritožbo prereka pritožbene navedbe in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

5. Pritožbeno sodišče je na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju: ZPP) v zvezi 366. členom ZPP preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov ter pri tem po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka, navedene v drugem odstavku 350. člena ZPP, in na pravilno uporabo materialnega prava.

6. Pritožbena navedba o absolutno bistveni kršitvi določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP ni utemeljena. Iz izpodbijanega sklepa je jasno razvidno, katere stroške je sodišče prve stopnje priznalo kot potrebne in da za priznanje višjih točk v Odvetniški tarifi (Ur. l. RS, št. 2/15 s spremembami, v nadaljevanju: OT) ni podlage. Odločitev je zato mogoče preizkusiti.

7. Zmotno je pritožbeno zavzemanje, da je pooblaščenka tožeče stranke upravičena do povišanja stroškov postopka zaradi zastopanja delodajalca. V 1.c točki tarifne številke 16 OT je res določeno, da se v zadevah, opredeljenih pod 1.b točko te tarifne številke, tarifa za zastopanje delodajalca zviša za 100 %, vendar pa bi z uporabo te tarife prišlo do kršitve ustavno zagotovljenega načela enakosti. Iz ustaljene prakse pritožbenega sodišča

izhaja, da za zvišanje stroškov samo na podlagi lastnosti ene od strank spora in s tem za privilegirano obravnavanje delodajalcev ni nobenega utemeljenega razloga. Uporaba tega določila bi bila utemeljena le v razmerju med odvetnikom in njegovo stranko, ni pa dopustno teh stroškov prevaliti na drugega.

8. Ne drži niti pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče kljub določilu 113. člena Zakona o splošnem upravnem postopku tožeči stranki priznati stroške predsodnega postopka, ker je bil upravni postopek potreben za zavarovanje njenih pravic. ZUP v prvem odstavku 113. člena določa, da gredo stroški, ki nastanejo stranki med postopkom ali zaradi postopka, v breme tistega, na katerega zahtevo se je postopek začel. Sodišče je pravilno pojasnilo, da je v upravnem odločanju šlo za postopek, ki je tekel na zahtevo tožeče stranke in ne po uradni dolžnosti upravnega organa. Niti v Zakonu o delovnih in socialnih sodiščih (Ur. l. RS, št. 2/04 s spremembami, v nadaljevanju: ZDSS-1) niti v ZUP ni pravne podlage za odločanje o stroških predsodnega postopka na podlagi uspeha stranke. Uporaba določb zakona, ki ureja upravni spor, je v ZDSS-1 predpisana le glede razlogov, zaradi katerih je dopustno izpodbijati upravni akt (74. člen ZDSS-1), zato ni utemeljeno pritožbeno sklicevanje na tretji odstavek 20. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), ki obveznost navajanja dejstev in predlaganja dokazov veže na postopek pred izdajo akta.

9. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi, kot tudi ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

10. Tožeča stranka krije sama svoje stroške pritožbe, saj z njo ni uspela (prvi odstavek 154. in 165. člena ZPP).

Odvetniška tarifa (2015) - tarifna številka 16, 16-1b, 16-1c

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 154/1, 165, 165/1, 339, 339/2, 339/2-14, 350, 350/2, 365, 365-2, 366

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 113, 113/1

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 74

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 20, 20/3

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.