VDSS Sklep Pdp 340/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-11-05

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Katarina Rajgelj (preds.), mag. Klavdija Ana Magič (poroč.), Helena Papež

stroški postopka - prvi narok za glavno obravnavo - nagrada za narok v ponovljenem postopku - povrnitev revizijskih stroškov - pravočasnost priglasitve stroškov - predlog za dopustitev revizije

Ker v ponovljenem postopku sodišče ne opravi več prvega naroka za glavno obravnavo, ampak narok, pritožba pravilno navaja, da za zastopanje na naroku v ponovljenem sojenju tožniku ne pripada 300 točk, temveč le 150 (tar. št. 16/3/b OT).

Po določbi tar. št. 16/8 OT se 50 % odvetniških stroškov, priznanih za predlog za dopustitev revizije, všteje v odvetniške stroške za revizijo. Navedeno pomeni, da tožniku za revizijo pripada povračilo 262,5 točk, in ne 450, kot mu jih je priznalo sodišče prve stopnje.

I. Pritožbi se delno ugodi in se sklep sodišča prve stopnje delno spremeni tako, da se glasi:

"Tožena stranka mora v 8 dneh povrniti tožeči stranki stroške postopka v znesku 6.619,06 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od naslednjega dne po poteku paricijskega roka, določenega v tej točki izreka, do plačila."

II. V ostalem se pritožba zavrne in se v nespremenjenem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

III. Tožena stranka mora v 8 dneh povrniti tožeči stranki stroške pritožbenega postopka v znesku 280,00 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od naslednjega dne po poteku paricijskega roka, določenega v tej točki izreka, do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je toženki naložilo, da tožniku plača 6.868,58 EUR stroškov postopka, v primeru zamude s pripadajočimi obrestmi.

2. Toženka se pritožuje zoper sklep zaradi vseh pritožbenih razlogov in priglaša stroške pritožbe. Navaja, da bi sodišče moralo zahtevo tožnika za povrnitev stroškov z dne 21. 7. 2025 kot prepozno zavreči, saj je bila glavna obravnava končana že 16. 10. 2024. Podana je kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, ker izpodbijani sklep ne vsebuje razlogov o pravočasnosti zahteve za povrnitev stroškov. Pritožba konkretizira več procesnih dejanj, glede katerih meni, da je sodišče zanje napačno priznalo tožniku povračilo stroškov.

3. Tožnik v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev in priglaša stroške odgovora.

5. S pravnomočno sodbo (Pd 167/2023 z dne 10. 12. 2024 v zvezi s Pdp 142/2025 z dne 7. 5. 2025) je odločeno, da je toženka dolžna tožniku povrniti stroške postopka do celote. Izpodbijani sklep tako temelji na četrtem odstavku 163. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki med drugim sodišču dopušča, da v sodbi, s katero konča postopek, lahko odloči le, katera stranka krije stroške postopka in v kakšnem deležu, sklep o njihovi višini pa izda po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari.

6. V skladu s tretjim odstavkom 163. člena ZPP mora stranka povrnitev stroškov zahtevati najpozneje do konca obravnave, ki je bila pred odločitvijo o stroških. Pritožba s sklicevanjem na prekluzivno naravo te določbe navaja, da bi sodišče prve stopnje moralo tožnikovo zahtevo za povrnitev stroškov z dne 21. 7. 2025 kot prepozno zavreči, saj je bila glavna obravnava končana že 16. 10. 2024. Pritožbeno zavzemanje ni utemeljeno.

7. Sodišče prve stopnje je v zadevi opravilo več narokov za glavno obravnavo. Iz zapisnika naroka z dne 16. 10. 2024 med drugim izhajajo naslednji sklepi sodišča: tožniku se dodeli rok za opredelitev do zadnje pripravljalne vloge toženke; pripombe toženke se pošljejo v izjasnitev izvedenki; po poteku roka za izjasnitev izvedenke bo sodišče izdalo sodbo, ne da bi ponovno opravilo obravnavo; izdaja sodbe se pridrži. Glede na vsebino navedenih sklepov je zmotna pritožbena navedba, da je sodišče v smislu tretjega odstavka 163. člena ZPP končalo glavno obravnavo že 16. 10. 2024. V nadaljevanju so namreč sledila procesna dejanja, ki jih ne bi bilo mogoče opraviti, če bi bila glavna obravnava 16. 10. 2024 dejansko zaključena: tožnik se je do zadnje vloge toženke opredelil s pripravljalno vlogo z dne 23. 10. 2024, kateri je priložil zaključno besedo; sodišče je obema strankama vročilo III. dopolnitev izvedenskega mnenja z dne 23. 10. 2024 s pozivom, da lahko nanjo odgovorita v roku 8 dni, kar sta obe stranki storili (toženkino vlogo je prejelo 14. 11. 2024, tožnikovo pa 18. 11. 2024). Dne 15. 11. 2024 je prejelo toženkin stroškovnik, tožnikovega pa 18. 11. 2024 (datiran na 14. 11. 2024). Sodišče prve stopnje je o sporu odločilo dne 10. 12. 2024 na seji senata v odsotnosti strank, potem, ko je prebralo III. dopolnitev izvedenskega mnenja in vloge, ki sta jih stranki vložili po 16. 10. 2024. Opisano procesno postopanje sodišča prve stopnje in obeh strank utemeljuje zaključek, da je bilo obravnavanje zadeve zaključeno z dnem 10. 12. 2024 in da je tožnik v stroškovniku z dne 14. 11. 2024, ki ga je sodišče prejelo 18. 11. 2024, pravočasno priglasil stroške postopka.

8. Ker po pravnomočnosti odločitve o glavni stvari (tj. po 7. 5. 2025) sodišče prve stopnje ni odločilo o višini stroškov, je tožnik to zahteval z vlogo z dne 16. 7. 2025, ki jo je sodišče prve stopnje prejelo 21. 7. 2025, in kateri je ponovno priložil stroškovnik z dne 14. 11. 2024. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je priloženi stroškovnik vsebinsko identičen tistemu, ki ga je sodišče prve stopnje prejelo že 18. 11. 2024.

9. Zmotno je pritožbeno uveljavljanje kršitve iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, ker naj bi izpodbijani sklep ne vseboval razlogov o pravočasnosti zahteve za povrnitev stroškov. Sodišče prve stopnje je navedlo pravno podlago, na katero je oprlo stroškovno odločitev, pojasnilo pa je tudi, da je o stroških odločilo upoštevaje predloženi stroškovnik. Slednjega, kot je bilo že obrazloženo, pravilno ni štelo za prepoznega.

10. Pritožba izpodbija tudi višino prisojenih stroškov. Neutemeljeno in le posplošeno zatrjuje, da so bile pripravljalne vloge tožnika z dne 13. 5. 2025 (pravilno: 2024), 19. 9. 2024 in 23. 10. 2024 nepotrebne, ker naj bi ne vsebovale novih dejstev in dokazov. V vlogi z dne 13. 5. 2024 se je tožnik opredelil do navedb iz toženkine vloge z dne 20. 2. 2024 in do vseh v tej vlogi predlaganih dokazov. Upoštevaje sklep, ki ga je sodišče sprejelo na naroku dne 11. 9. 2024, se je v danem roku z vlogo z dne 19. 9. 2024 opredelil do navedb iz toženkine vloge z dne 5. 9. 2024 (ugovor prekluzije, zastaranja, nasprotovanje spremembi tožbe itd.) in do dokaza, ki ga je toženka predlagala v tej vlogi. Tudi vlogo z dne 23. 10. 2024 je tožnik vložil upoštevaje sklep sodišča, ki ga je sprejelo na naroku dne 16. 10. 2024 in s katerim mu je dodelilo rok za opredelitev do na tem naroku izročene vloge toženke z dne 15. 10. 2024. Glede na navedeno so bile naštete tožnikove vloge potrebne za pravdo, zato mu je sodišče prve stopnje zanje utemeljeno priznalo povračilo stroškov (prvi odstavek 155. člena ZPP).

11. Neutemeljena je pritožbena navedba o napačno priznanih stroških za vlogo z dne 21. 3. 2024 (pravilno: 22. 3. 2024), ker naj bi ta po vsebini ne predstavljala pripravljalne vloge, ampak le dopis, s katerim je tožnik sodišču dostavil zahtevane podatke. Iz izpodbijanega sklepa je namreč razvidno, da za to vlogo sodišče tožniku sploh ni priznalo povračila stroškov.

12. Pritožba navaja, da je sodišče prve stopnje tožniku neutemeljeno priznalo stroške za odgovor na pritožbo z dne 16. 8. 2021, saj naj bi ta vloga vsebovala le prepis tožnikovih dosedanjih navedb in pravnih stališč in zato za odločitev o pritožbi ni bila potrebna. Pritožbena navedba je napačna. Tožnik je sledil pozivu za odgovor na pritožbo in se je v njem obširno opredelil do vseh očitkov, ki jih je toženka izpostavila v pritožbi (temelj in višina tožbenega zahtevka, sodna razveza pogodbe o zaposlitvi), zatrjeval pa je tudi kršitev ustavnih pravic. Obravnavana vloga je bila usmerjena v zavarovanje tožnikovega položaja, zaradi česar se šteje za potrebno v smislu prvega odstavka 155. člena ZPP in mu je zanj v izpodbijanem sklepu utemeljeno priznano povračilo stroška.

13. Ker v ponovljenem postopku sodišče ne opravi več prvega naroka za glavno obravnavo, ampak narok, pritožba pravilno navaja, da za zastopanje na naroku v ponovljenem sojenju (22. 11. 2023) tožniku ne pripada 300 točk, temveč le 150 (tar. št. 16/3/b Odvetniške tarife - OT).

14. Pritožba utemeljeno navaja, da je sodišče prve stopnje tožniku priznalo previsok strošek za vložitev revizije. Za predlog za dopustitev revizije mu je pravilno priznalo 375 točk (tar. št. 16/7 OT). Za revizijo se povračilo stroškov odmeri po tar. št. 16/1 OT, zvišano za 50 %, kar znaša 450 točk (tar. št. 16/6 OT). Po določbi tar. št. 16/8 OT se 50 % odvetniških stroškov, priznanih za predlog za dopustitev revizije, všteje v odvetniške stroške za revizijo. Navedeno pomeni, da tožniku za revizijo pripada povračilo 262,5 točk, in ne 450, kot mu jih je priznalo sodišče prve stopnje.

15. Iz obrazloženega izhaja, da je bilo tožniku z izpodbijanim sklepom za opravljene storitve priznanih 337,5 odvetniških točk preveč. Upravičen je do povračila 6.107,5 točk in 71,07 točk za materialne stroške, kar upoštevaje vrednost odvetniške točke (0,60 EUR) znaša 3.707,14 EUR. Pripada mu tudi povračilo DDV v znesku 815,57 EUR, izvedenine v znesku 1.549,39 EUR in kilometrine v znesku 546,96 EUR. Pritožbeno sodišče je zato delno ugodilo pritožbi in izpodbijani sklep delno spremenilo tako, da je tožniku priznalo povračilo 6.619,06 EUR stroškov, v primeru zamude z obrestmi, ki tečejo od naslednjega dne po izteku paricijskega roka, dalje do plačila (3. točka 365. člena v zvezi s 358. členom ZPP).

16. Ker v ostalem pritožbeni razlogi niso utemeljeni, prav tako pa niso podani razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena v zvezi s 366. členom ZPP), je v ostalem pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu (stroški, v katere ni poseglo, vključno z obrestnim delom) izpodbijani sklep potrdilo (2. točka 365. člena ZPP).

17. O stroških pritožbenega postopka je pritožbeno sodišče odločilo na podlagi drugega odstavka 165. člena ZPP. Toženka krije sama stroške pritožbe. V sporih o obstoju ali prenehanju delovnega razmerja (takšen je bil tudi obravnavani spor, pri čemer je bila odločitev o utemeljenosti vtoževanih denarnih tožbenih zahtevkov neločljivo povezana s presojo obstoja oziroma prenehanja delovnega razmerja) krije namreč delodajalec svoje stroške postopka ne glede na izid postopka (peti odstavek 41. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih - ZDSS-1). Upoštevaje vrsto spora in OT mora tožniku povrniti 375 točk za sestavo odgovora na pritožbo (tar. št. 16/4 OT v zvezi s tar. št. 16/1/b OT) in 7,5 točk za materialne stroške (tretji odstavek 11. člena OT), kar ob upoštevanju vrednosti odvetniške točke in skupaj z DDV znaša 280,00 EUR. Tožnik je upravičen do povrnitve celotnega stroška, saj v pritožbenem postopku ni uspel zgolj v sorazmerno majhnem obsegu (3,6 %), zaradi česar niso nastali posebni stroški (tretji odstavek 154. člena ZPP). V primeru zamude s plačilom mu toženka dolguje tudi obresti, ki tečejo od naslednjega dne po izteku paricijskega roka, dalje do plačila.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 155, 155/1, 163, 163/3, 163/4, 358, 365, 365-3

Odvetniška tarifa (2015) - tarifna številka 16, 16/1, 16/3, 16/3/b, 16/6, 16/7

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.