VDSS Sodba Pdp 456/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-12-17

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Katarina Rajgelj (preds.), mag. Klavdija Ana Magič (poroč.), Helena Papež

Namen fikcije vročitve, ki je določena v četrtem odstavku 142. člena ZPP, je v določitvi trenutka, od katerega za stranko prične teči zakonski rok za vložitev odgovora na tožbo, pravnega sredstva ..., oziroma v določitvi trenutka, s katerim nastopijo druge pravne posledice v sodnem postopku, čeprav stranka pisanja ni prevzela. Zakon nastopa fikcije vročitve in s tem pričetka teka zakonsko določenega roka ne veže na to, ali in kdaj je vročevalec v hišnem predalčniku pustil sodno pisanje. To pisanje namreč pusti v hišnem predalčniku šele po preteku 15-dnevnega roka, torej potem, ko se vročitev že šteje za opravljeno. Vložitev pisanja v hišni predalčnik naslovnika zato na fikcijo vročitve, ki je nastopila že prej, ne more več vplivati. Za pravilnost vročitve s fikcijo je torej pravno nepomembno, ali je bilo po nastopu fikcije sodno pisanje puščeno v hišnem predalčniku oziroma razlog, zakaj ni bilo puščeno, niti ni relevantna seznanjenost naslovnika z vsebino sodne pošiljke oziroma okoliščina, ki jo kot ključno izpostavlja pritožba v tem sporu (ali je toženka sodno pisanje v nabiralniku našla 4. 9. 2025 ali 9. 9. 2025).

I. Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi zamudna sodba sodišča prve stopnje.

II. Vsaka stranka krije sama svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z zamudno sodbo odločilo, da tožnici zaradi nezakonite odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga delovno razmerje pri toženki ni prenehalo 4. 7. 2025, temveč je trajalo do 13. 10. 2025. Toženki je naložilo, da ji plača 3.340,02 EUR denarnega povračila. V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo in odločilo, da je zavezanka za plačilo sodne takse toženka.

2. Zoper zamudno sodbo vlaga toženka pritožbo zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodišče napačno ugotovilo, da ji je bila tožba s pozivom na odgovor puščena v hišnem nabiralniku dne 4. 9. 2025. Pisanje je bilo v njenem nabiralniku najdeno šele 9. 9. 2025. To, kakor tudi dejstvo, da je toženka od 4. 9. 2025 do 9. 9. 2025 vsakodnevno pregledovala nabiralnik, bo potrdila A. A., ki je zaposlena pri toženki. Prav tako bo navedeno potrdila B. B., ki s toženko poslovno sodeluje, in ki je takoj po najdbi pisanja o njem obvestila odvetniško pisarno, kar dokazuje priloženo e-sporočilo. Toženka je opravila poizvedbo pri Pošti Slovenije. Glede na prejeti odgovor z dne 17. 10. 2025 ni mogoče izključiti možnosti, da je zaradi večjega števila hišnih predalčnikov na istem naslovu prišlo do nenamerne zamenjave, pri čemer bi sosed po pomoti prejeto pismo kasneje vložil v toženkin predalčnik. Toženka je nato opravila še poizvedbe pri družbah, ki imajo poštne nabiralnike na istem naslovu. Ugotovljeno je bilo, da je poštar očitno pomotoma odložil pisanje v nabiralnik družbe C. d. o. o. To potrjuje izjava D. D., ki je omenjeno sodno pisanje dne 9. 9. 2025 našla v nabiralniku družbe C. d. o. o. in ga nato takoj dala v toženkin nabiralnik. O tem naj se D. D. zasliši. Toženka se je s pisanjem seznanila 9. 9. 2025, zato ji je bila odvzeta možnost, da bi pravočasno podala odgovor na tožbo, oziroma ji je bil skrajšan rok za pripravo odgovora na tožbo. Ker ji tožba s pozivom ni bila vročena pravilno, za zamudno sodbo ni bil izpolnjen pogoj iz 1. točke prvega odstavka 318. člena ZPP, toženki pa je bila odvzeta pravica do obrambe in sodelovanja v postopku. Priglaša stroške pritožbe.

3. Tožnica v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev in priglaša stroške odgovora.

5. V skladu s prvim odstavkom 318. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) izda sodišče sodbo, s katero ugodi tožbenemu zahtevku (zamudna sodba), če tožena stranka v roku iz 277. člena ZPP ne odgovori na tožbo in so izpolnjeni naslednji pogoji: 1. da ji je bila tožba pravilno vročena v odgovor; 2. da ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati; 3. da izhaja utemeljenost tožbenega zahtevka iz dejstev, ki so navedena v tožbi; 4. da dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložil tožnik, ali z dejstvi, ki so splošno znana. Pritožbeno sodišče soglaša s prvostopenjsko presojo, da so glede izpodbijanega (ugodilnega) dela zamudne sodbe izpolnjeni pogoji za njeno izdajo. Po nepotrebnem jih ne ponavlja.

6. Iz prvostopenjske sodbe izhajajo naslednja dejstva o vročanju. Vročevalec je 19. 8. 2025 poskušal toženki vročiti tožbo s prilogami in pozivom na odgovor, kar potrjuje povratnica v spisu. Ker pisanja ni bilo mogoče izročiti osebi, pooblaščeni za sprejem, ali delavcu v pisarni oziroma v poslovnem prostoru ali na sedežu, ali zakonitemu zastopniku ali prokuristu, je vročevalec istega dne na naslovu toženke v hišnem predalčniku pustil obvestilo, v katerem je bilo navedeno, da lahko pisanje prevzame na pošti v 15 dneh, sicer se bo s potekom tega roka pisanje štelo za vročeno. Tako ugotovljenim dejstvom pritožba ne nasprotuje. Ob njihovem upoštevanju in na podlagi četrtega odstavka 142. člena ZPP je prvostopenjsko sodišče pravilno presodilo, da se zaradi tega, ker toženka pisanja ni prevzela v navedenem 15-dnevnem roku, šteje, da je bila vročitev tožbe s pozivom opravljena s potekom 15 dni od dneva, ko je bilo toženki v hišnem predalčniku puščeno obvestilo skupaj z opozorilom, torej 3. 9. 2025. Navedeno pomeni, da se je 15-dnevni rok za odgovor na tožbo iztekel 18. 9. 2025, zato je dne 22. 9. 2025 vložen odgovor na tožbo prepozen.

7. Bistvo pritožbenih navedb in v pritožbi predlaganih dokazil je v dokazovanju, da tožba s prilogami in pozivom na odgovor v toženkinem hišnem predalčniku ni bila puščena dne 4. 9. 2025, kot je upoštevaje podatke vročilnice ugotovilo sodišče prve stopnje, temveč šele 9. 9. 2025. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da te navedbe niso odločilnega pomena za presojo pravilnosti vročitve tožbe toženki v odgovor.

je namen fikcije vročitve, ki je določena v četrtem odstavku 142. člena ZPP, v določitvi trenutka, od katerega za stranko prične teči zakonski rok za vložitev odgovora na tožbo, pravnega sredstva ..., oziroma v določitvi trenutka, s katerim nastopijo druge pravne posledice v sodnem postopku, čeprav stranka pisanja ni prevzela. Zakon nastopa fikcije vročitve in s tem pričetka teka zakonsko določenega roka ne veže na to, ali in kdaj je vročevalec v hišnem predalčniku pustil sodno pisanje. To pisanje namreč pusti v hišnem predalčniku šele po preteku 15-dnevnega roka, torej potem, ko se vročitev že šteje za opravljeno. Vložitev pisanja v hišni predalčnik naslovnika zato na fikcijo vročitve, ki je nastopila že prej, ne more več vplivati. Za pravilnost vročitve s fikcijo je torej pravno nepomembno, ali je bilo po nastopu fikcije sodno pisanje puščeno v hišnem predalčniku oziroma razlog, zakaj ni bilo puščeno, niti ni relevantna seznanjenost naslovnika z vsebino sodne pošiljke oziroma okoliščina, ki jo kot ključno izpostavlja pritožba v tem sporu (ali je toženka sodno pisanje v nabiralniku našla 4. 9. 2025 ali 9. 9. 2025). Nasprotno stališče bi pretirano okrnilo pravico tožeče stranke do sodnega varstva in pravico do sojenja brez nepotrebnega odlašanja.

9. Ker je bila toženki tožba pravilno vročena v odgovor, je zmotno pritožbeno zatrjevanje, da za izdajo zamudne sodbe ni bil izpolnjen pogoj iz 1. točke prvega odstavka 318. člena ZPP in da je bila toženki odvzeta pravica do sodelovanja v postopku.

10. Ostalim pogojem, ki so v prvem odstavku 318. člena ZPP določeni za izdajo zamudne sodbe, pritožba konkretizirano ne oporeka. Pritožbeno sodišče v okviru preizkusa po uradni dolžnosti pritrjuje razlogom, s katerimi je sodišče prve stopnje utemeljilo obstoj vseh pogojev za izdajo zamudne sodbe.

11. S pritožbo uveljavljeni razlogi niso utemeljeni, prav tako pa niso podani pritožbeni razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP). Pritožbo je zato zavrnilo in v izpodbijanem delu zamudno sodbo potrdilo (353. člen ZPP).

12. Vsaka stranka krije sama svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena ZPP). Toženka s pritožbo ni uspela, pa tudi sicer v sporih o prenehanju delovnega razmerja delodajalec krije sam svoje stroške ne glede na izid postopka (peti odstavek 41. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih - ZDSS-1). Navedbe v tožničinem odgovoru na pritožbo niso v ničemer prispevale k odločitvi pritožbenega sodišča, zato s to vlogo nastali strošek ni bil potreben za pravdo (prvi odstavek 155. člena ZPP).

Smiselno prim. VSL Cst 218/2025, Up-950/21, VSC Cp 296/2018, VSL I Cpg 566/2016, VSL II Cpg 300/2016 idr.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 142, 142/4, 277, 318, 318/1, 318/1-1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.