VDSS Sklep Psp 168/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-10-01

Edo Škrabec (preds.), mag. Lilijana Strban (poroč.), Jelka Zorman Bogunovič

CIVILNO PROCESNO PRAVO - SOCIALNO ZAVAROVANJE

zavrženje tožbe - pretežnost zavarovanja - pravice iz obveznega zavarovanja - odločanje o pravici - ni upravna zadeva

Tožnica v zahtevi pri upravnem organu ni zahtevala samostojne pravice, ki bi pogojevala odločanje toženca z izdajo odločbe. Tožničina zahteva o informaciji glede obsega zavarovanja ne predstavlja upravne zadeve, saj obseg zavarovanja ni pravica iz obveznega zavarovanja, ki so naštete v 3. čl. ZPIZ-2. Ugotavlja se le v okviru odločanja o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Toženec bo ob podaji zahteve za priznanje katere izmed pravic, presojal izpolnjevanje pogojev in opravil eventualno odmero pripadajoče dajatve. Tožnica bo ob morebitnem nestrinjanju z odločbo, s katero bo odločeno o konkretni pravici, imela na voljo vsa pravna sredstva.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo z dne 11. 3. 2025, s katero je tožnica zahtevala izdajo odločbe glede pretežnosti prostovoljnega in invalidskega zavarovanja. Ker tožnici nista bili izdani niti prvostopenjska niti dokončna odločba toženca, je sodišče v skladu z drugim odstavkom 63. čl. v zvezi s 75. čl. ZDSS-1 tožbo zavrglo.

2. Zoper sklep se pritožuje tožnica zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne v meritorno odločanje prvostopenjskemu sodišču in tožnici prizna stroške za pritožbo.

Napačno je sklicevanje sodišča na spor o znižanju starostne meje za pridobitev pravice do starostne pokojnine, zato ne gre za identično dejansko in pravno vprašanje. Sodišče ni pojasnilo kateri člen ZPIZ-2 določa, o katerih zadevah se odloča z upravnim aktom in katere so pravice ali pravne koristi ali zavarovanje za ožji ali širši obseg pravic na podlagi opravljanja samostojne kmetijske dejavnosti. Gre za bistveno kršitev določb pravdnega postopka po 14. točki drugega odstavka 339. čl. ZPP. Zmotna je materialnopravna presoja sodišča, da organom toženca ni potrebno izdati upravnega akta o tožničini zahtevi, da se ugotovi, da je bila v določenem obdobju prostovoljno pokojninsko in invalidsko zavarovana za širši obseg pravic na podlagi opravljanja samostojne kmetijske dejavnosti. Zavarovanje tožnice za širši ali ožji obseg pravic iz prostovoljnega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, je pravica iz pokojninskega zavarovanja, ki bistveno vpliva na njeno odločitev o vključenosti v obseg zavarovanja. Tožnica v postopku dejanske upokojitve ne bo mogla sanirati izbranega obsega zavarovanja in bo zaradi tega prikrajšana v svojih pravicah. Glede na obvestilo toženca, da je glede na višino vplačanih prispevkov, tožnica zavarovana za ožji obseg od leta 2013 do konca leta 2024, se tožnica ne more pravilno odločiti, kakšno višino prispevkov mora plačevati, da bo zavarovana za širši obseg pravic, katerega želi. Nima pravne varnosti, da bi se lahko že sedaj odločila, ali je bilo dosedanje plačevanje prispevkov ustrezno za širši obseg pravic oziroma kakšno višino prispevkov mora plačevati za širši obseg pravic. Kaj bo čez 15 let, ko bo izpolnila pogoje za upokojitev, tožnica ne more vedeti. Če takrat pri upokojitvi ne bo uspela s pravnimi sredstvi, bo imela ob dosedanjem plačevanju prispevkov priznane pravice iz ožjega obsega pravic. Priglaša pritožbene stroške.

4. Pritožbeno sodišče je sklep sodišča prve stopnje preizkusilo v okviru pritožbenih navedb in razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti v skladu z drugim odstavkom 350. čl. v zvezi s 366. čl. ZPP. V okviru navedenega preizkusa ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje in tožbo zakonito zavrglo, pri čemer ni storilo zatrjevane absolutno bistvene kršitve določb pravdnega postopka.

5. V pritožbeni obravnavi ostaja sporno, ali je tožnica upravičena do izdaje odločbe o obdobju prostovoljnega pokojninskega in invalidskega zavarovanja na podlagi opravljanja samostojne kmetijske dejavnosti.

6. Tožba v socialnem sporu je dopustna, če je vložena zato, ker je tožnik prizadet v svojih pravicah ali pravnih koristih zaradi dokončnega upravnega akta ali zato, ker upravni akt ni bil izdan in vročen v zakonitem roku. Dokončnost upravnega akta je v socialnem sporu procesna predpostavka. Skladno z 72. čl. ZDSS-1 se tožba vloži v 30 dneh od vročitve dokončnega upravnega akta. Če tožba ni vložena zoper dokončno odločitev v upravnem postopku in ne gre za molk organa

sodni postopek ni dopusten in se tožba ob predhodnem preizkusu tožbe v skladu s 75. čl. ZDSS-1 zavrže.

7. Določba 3. čl. Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Ur. l. RS, št. 96/12 s spremembami, v nadaljevanju ZPIZ-2) določa pravice, ki se zagotavljajo z obveznim zavarovanjem.

Določilo 11. čl. ZPIZ-2 pa določa, da se pravice iz obveznega zavarovanja uveljavljajo pri zavodu po zakonu, ki ureja splošni upravni postopek, če s tem zakonom ni določeno drugače.

Neutemeljen je pritožbeni očitek, da gre za bistveno kršitev določb pravdnega postopka po 14. točki drugega odstavka 339. čl. ZPP, ker se izpodbijana odločitev ne da preizkusiti, saj je sodišče v 4. točki ugotovilo, da tožnica v zahtevi pri upravnem organu ni zahtevala samostojne pravice, ki bi pogojevala odločanje toženca z izdajo odločbe. Ustrezno je sklicevanje na sklep VDSS, opr. št. Psp 297/2020 z dne 23. 11. 2022, ker v obeh primerih ne gre za pravico, ki bi jo zavarovanec lahko samostojno uveljavil v posebnem ugotovitvenem postopku. Tožničina zahteva o informaciji glede obsega zavarovanja ne predstavlja upravne zadeve, saj obseg zavarovanja ni pravica iz obveznega zavarovanja, ki so naštete v 3. čl. ZPIZ-2. Ugotavlja se le v okviru odločanja o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Toženec bo ob podaji zahteve za priznanje katere izmed pravic, presojal izpolnjevanje pogojev in opravil eventualno odmero pripadajoče dajatve. Pravilno je razlogovanje sodišča, da bo tožnica ob morebitnem nestrinjanju z odločbo, s katero bo odločeno o konkretni pravici, imela na voljo vsa pravna sredstva.

8. Pritožbeni očitek, da se tožnica sedaj za v bodoče ne more pravilno odločiti o višini prispevkov, ki jih mora plačevati, da bo zavarovana za širši obseg pravic, je sicer življenjsko sprejemljiv, a kljub zgoraj obrazloženemu pravno neupošteven. Ker so ostale pritožbene navedbe za pritožbeno rešitev zadeve v tem sporu irelevantne, se pritožbeno sodišče do njih niti posebej ne opredeljuje.

9. Ker toženec ni kršil pravic ali pravnih koristi z dokončnim upravnim aktom in ne gre za uveljavitev katere izmed v 3. čl. ZPIZ-2 določenih pravic, ki se zagotavljajo z obveznim zavarovanjem, je potrebno pritožbo v skladu s 353. in 365. čl. ZPP kot neutemeljeno zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

10. Tožnica s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. čl. ZPP).

In izpolnjenost pogojev, določenih v drugem odstavku 72. čl. ZDSS-1.

Pravica do pokojnine, pravice na podlagi invalidnosti, pravica do letnega dodatka, pravica do dodatka za pomoč in postrežbo, pravica do poklicne pokojnine (poklicno zavarovanje) in pravica do dodatne starostne pokojnine ter pravica do predčasne dodatne pokojnine v obliki pokojninske rente (dodatno zavarovanje).

Upravna zadeva je v skladu s prvim odstavkom 2. čl. ZUP odločanje o pravici, obveznosti ali pravni koristi fizične ali pravne osebe oziroma druge stranke na področju upravnega prava.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (2012) - ZPIZ-2  - člen 3, 11

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 2, 2/1

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 72, 72/2, 75

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.