VDSS Sklep Pdp 475/2024
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2024-11-13

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Klavdija Ana Magič (preds.), Katarina Rajgelj (poroč.), Helena Papež

stroški postopka - procesno dejanje - pripravljalni narok - glavna obravnava - vsebina vloge - pristop na poravnalni narok in prvi narok za glavno obravnavo - urnina

Tožnica pravilno izpostavlja, da bi ji za navedene vloge sodišče prve stopnje moralo priznati stroške po obeh podlagah, saj se je vsebina teh vlog nanašala na oba zahtevka.

Posebnega določila o ločenem vrednotenju pripravljalnega naroka in glavne obravnave, ki se izvede neposredno po zaključku pripravljalnega naroka, Odvetniška tarifa ne vsebuje. Narok je sestanek na sodišču. Sodišče prve stopnje se je odločilo, da bo na enem sestanku opravilo dve procesni dejanji in je stranki vabilo hkrati na pripravljalni in prvi narok za glavno obravnavo dne 10. 11. 2021, kar je skupaj trajalo od 11.45 do 13.10. Dvojna tematika, determinirana z izvedbo prvega naroka za glavno obravnavo neposredno po zaključku pripravljalnega naroka, lahko povzroči dalj časa trajajoč narok, kar se odrazi pri vrednotenju časa, potrebnega za zastopanje (urnina - 6. člen OT). Pritožbeno sodišče zato soglaša s prvostopenjskim sodiščem, da je tožnica za pristop na pripravljalni in prvi narok dne 10. 11. 2021 upravičena le do povrnitve odvetniških stroškov v vrednosti 600 odvetniških točk (3.a točka tar. št. 15 OT). Sodišča obvezna razlaga vrednotenja pripravljalnega naroka, ki jo je Upravni odbor Odvetniške zbornice Slovenije sprejel dne 10. 4. 2019, ne veže. Za sodišče bi bile te razlage zavezujoče le, če bi bile (enako kot OT) objavljene v Uradnem listu RS in bi k njeni vsebini podal soglasje minister za pravosodje (19. člen ZOdv), kar pa ni izkazano.

I. Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje spremeni tako, da se stroški postopka, ki jih je tožena stranka dolžna povrniti tožnici zvišajo na znesek 8.577,10 EUR.

II. V preostalem se pritožba zavrne in se v nespremenjenem delu potrdi sklep sodišča prve stopnje.

III. Stranki krijeta vsaka svoje pritožbene stroške.

1. Sodišče prve stopnje je toženi stranki naložilo, da tožeči stranki povrne stroške postopka v višini 8.022,61 EUR v roku 8 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od naslednjega dne po izteku paricijskega roka do plačila.

2. Zoper sklep se pritožuje tožnica iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da ji je sodišče sicer pravilno priznalo stroške po dveh podlagah, in sicer v zvezi z zahtevkom za prenehanje delovnega razmerja in za denarni zahtevek, pri čemer je za denarni zahtevek upoštevalo vrednost najprej 4.500,00 EUR, po prvi spremembi tožbe 7.932,18 EUR in po drugi spremembi 23.111,56 EUR. Gre za napačno izhodišče glede vrednosti tožbenega zahtevka. Seštevek denarnih zneskov iz tožbenega zahtevka po obračunu tožnice znaša 70.877,48 EUR, kar bi sodišče moralo upoštevati kot izhodišče za osnovo, od katerega je potem odmerilo stroške po OT. Kot osnovo bi moralo tako priznati 1000 točk ter temu primerno ovrednotiti vse vloge in procesna dejanja v postopku. Postopek je bil obsežen, tekom njega so se razkrivale nepravilnosti, tožnica pa je že v tožbi napovedala, da bo svoj zahtevek prilagodila ugotovitvam dokaznega postopka. Vse do odločitve višjega sodišča je postopek tekel v zvezi z zahtevkom za prenehanje delovnega razmerja in glede denarnega zahtevka in bi po tej osnovi sodišče moralo priznati tožnici pripadajoče število točk ves čas po obeh zahtevkih, ne pa tako, da je posamezne vloge opredelilo kot vloge, ki zadevajo bodisi en ali drug zahtevek. Sodišče tudi nepravilno tožnici ni priznalo stroškov za vlogi z dne 21. 9. 2023 in 17. 7. 2023, ki ju je štelo kot dopis, čeprav po svoji vsebini to nista. Ne glede na to, da tožnica s pritožbo ni uspela, je bila upravičena tudi do priznanja stroškov v zvezi s pritožbo, saj je celoten postopek tekel izključno po krivdi toženke, tožnica pa je imela s tem stroške za svojega pooblaščenca. Sodišče je v nasprotju z OT in stališčem Upravnega odbora Odvetniške zbornice, tudi neutemeljeno odreklo tožnici stroške za pripravljalni narok z utemeljitvijo, da mu je sledil prvi narok, zato naj bi ji pripadala nagrada zgolj za prvi narok. Priglaša pritožbene stroške.

3. Toženka je na pritožbo odgovorila. Navaja, da je pritožba tožnice neutemeljena, zato pritožbenemu sodišču predlaga njeno zavrnitev in potrditev izpodbijanega sklepa. Priglaša stroške odgovora na pritožbo.

5. Pritožbene trditve v smeri bistvenih kršitev določb pravdnega postopka niso utemeljene. Podane so povsem pavšalno (enako velja za trditve v zvezi s kršitvijo Ustave RS in EKČP), pritožbeno sodišče pa postopkovnih kršitev absolutne narave ne ugotavlja niti v okviru uradnega preizkusa zadeve po drugem odstavku 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP.

6. Sodišče prve stopnje je tožnici priznavalo stroške po dveh podlagah, in sicer za zahtevek v zvezi s prenehanjem delovnega razmerja in za denarni del zahtevka. Pri tem je pravilno upoštevalo vrednost denarnega zahtevka iz naslova razlike v plači do prenehanja delovnega razmerja, to je do 30. 4. 2021, in sicer najprej v višini 4.500,00 EUR, po prvi spremembi tožbe v višini 7.932,18 EUR in po drugi spremembi tožbe v višini 23.111,56 EUR, glede na vrednost spornega predmeta v posamezni fazi postopka pa je pravilno in skladno z Odvetniško tarifo (OT) odmerilo tudi nagrado za posamezno procesno dejanje. Ne držijo pritožbene navedbe, da seštevek vtoževanih denarnih zneskov znaša 70.877,48 EUR, zaradi česar bi moralo sodišče prve stopnje kot osnovo priznati 1000 točk ter temu primerno ovrednotiti vse vloge in procesna dejanja v postopku. Kot pojasnjeno je tekom postopka prišlo do postopnega zviševanja tožbenega zahtevka, sodišče prve stopnje pa je nagrade pravilno odmerjalo glede na višino zahtevka v posamezni fazi postopka. Kako je tožnica prišla do zneska 70.877,48 EUR v pritožbi ne pojasni, pri tem pa je izpostaviti, da je zahtevek iz naslova reparacije (nadomestila plače za čas nezakonitega prenehanja delovnega razmerja) vezan na zahtevek v zvezi s prenehanjem delovnega razmerja in se torej za ta del zahtevka še posebni stroški (poleg stroškov za zahtevek, ki se nanaša na odpoved pogodbe o zaposlitvi) ne priznavajo.

7. Sodišče prve stopnje je vlogo z dne 21. 9. 2023 glede na njeno vsebino in obseg pravilno štelo za obrazložen dopis, zato je tožnici posledično zanjo pravilno priznalo zgolj 50 točk po tar. št. 20/4 OT. Prav tako je vlogo z dne 17. 7. 2023 glede na njeno vsebino pravilno štelo kot kratek dopis oziroma obvestilo (tar. št. 43/4).

8. Za vloge z dne 7. 1. 2022, 7. 3. 2022 in 30. 8. 2023 sodišče prve stopnje tožnici utemeljeno ni priznalo stroškov za oba zahtevka, saj se je posamezna vloga nanašala bodisi na zahtevek v zvezi z odpovedjo pogodbe o zaposlitvi bodisi na denarni zahtevek in torej ne na oba zahtevka. To pa ni mogoče trditi za vloge z dne 21. 12. 2021, 11. 3. 2022 in 10. 10. 2023. Tožnica pravilno izpostavlja, da bi ji za navedene vloge sodišče prve stopnje moralo priznati stroške po obeh podlagah, saj se je vsebina teh vlog nanašala na oba zahtevka. Za vlogo z dne 21. 12. 2021 tako tožnici pripada še 225 točk za denarni zahtevek (tar. št. 15/2 OT), za vlogo z dne 11. 3. 2022 ji pripada še 300 točk za denarni zahtevek (tar. št. 15/2 OT), ter za vlogo z dne 10. 10. 2023 še 225 točk za zahtevek v zvezi z odpovedjo pogodbe o zaposlitvi (tar. št. 15/2 OT). Skupaj je tako tožnica dodatno upravičena še do 750 točk. Pritožbeno sodišče je v tem delu pritožbi tožnice ugodilo ter po sodišču prve stopnje priznani znesek stroškov postopka zvišalo na znesek 8.577,10 EUR.

9. Posebnega določila o ločenem vrednotenju pripravljalnega naroka in glavne obravnave, ki se izvede neposredno po zaključku pripravljalnega naroka, Odvetniška tarifa ne vsebuje. Narok je sestanek na sodišču. Sodišče prve stopnje se je odločilo, da bo na enem sestanku opravilo dve procesni dejanji in je stranki vabilo hkrati na pripravljalni in prvi narok za glavno obravnavo dne 10. 11. 2021, kar je skupaj trajalo od 11.45 do 13.10. Dvojna tematika, determinirana z izvedbo prvega naroka za glavno obravnavo neposredno po zaključku pripravljalnega naroka, lahko povzroči dalj časa trajajoč narok, kar se odrazi pri vrednotenju časa, potrebnega za zastopanje (urnina - 6. člen OT).

Pritožbeno sodišče zato soglaša s prvostopenjskim sodiščem, da je tožnica za pristop na pripravljalni in prvi narok dne 10. 11. 2021 upravičena le do povrnitve odvetniških stroškov v vrednosti 600 odvetniških točk (3.a točka tar. št. 15 OT). Sodišča obvezna razlaga vrednotenja pripravljalnega naroka, ki jo je Upravni odbor Odvetniške zbornice Slovenije sprejel dne 10. 4. 2019, ne veže. Za sodišče bi bile te razlage zavezujoče le, če bi bile (enako kot OT) objavljene v Uradnem listu RS in bi k njeni vsebini podal soglasje minister za pravosodje (19. člen ZOdv), kar pa ni izkazano.

10. Tožnica neutemeljeno zatrjuje tudi upravičenost stroškov v zvezi s pritožbo zoper sodbo, ker naj bi bila po krivdi toženke primorana svoje pravice iskati na sodišču in za to najeti odvetnika, ki je upravičen zaračunati svoje storitve. O stroških pritožbe je bilo odločeno s sodbo instančnega sodišča Pdp 153/2024 in sicer, da vsaka stranka krije svoje pritožbene stroške, ker nobena s pritožbo ni bila uspešna. Razlogi, zaradi katerih tožnica meni, da je do postopka sploh prišlo oziroma kdo ga je zakrivil, pa so v tem smislu nerelevantni. Prav tako za odločitev ni bistveno, da je bil postopek obsežen in kdo je zakrivil dolgotrajnost postopka. Bistveno je, da so tožnici priznani vsi potrebni stroški postopka.

11. Pritožbeno sodišče je glede na navedeno v skladu s 3. točko 365. člena ZPP pritožbi delno ugodilo in po sodišču prve stopnje priznano vrednost stroškov ustrezno zvišalo, v preostalem delu pa v skladu z 2. točko 365. člena ZPP pritožbo zavrnilo in izpodbijani sklep potrdilo.

12. Čeprav je tožnica s pritožbo zoper izpodbijano stroškovno odločitev (ki pa je stranska terjatev) delno uspela, a ne s pretežnim delom (glede na izpodbijano), pritožbeno sodišče glede na okoliščine primera sodi, da tožnica krije svoje stroške pritožbenega postopka (drugi odstavek 154. člena ZPP in drugi odstavek 165. člena ZPP). To velja tudi za toženko, ki z odgovorom na pritožbo ni prispevala k odločitvi na pritožbeni stopnji.

Podobno: VSL Sklep I Cp 193/2021 in VSL Sklep I Cp 2017/2020.

Primerjaj: VSL Sklep I Cp 193/2021, VDSS Pdp 15/2024.

Odvetniška tarifa (2015) - tarifna številka 15, 15-3a

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 154/2, 165, 165/2, 365, 365-2, 365-3

Zakon o odvetniški tarifi (2008) - ZOdvT  - člen 19

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.