VDSS Sklep Psp 212/2024
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-01-23

Edo Škrabec (preds.), mag. Lilijana Strban (poroč.), mag. Biserka Kogej Dmitrovič

CIVILNO PROCESNO PRAVO - UPRAVNI POSTOPEK

stroški postopka - socialni spor - upravni postopek

Ne drži pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče kljub določilu 113. člena ZUP tožniku priznati stroške predsodnega postopka, ker je bil upravni postopek potreben za zavarovanje njegovih pravic. ZUP v 1. odstavku 113. člena določa, da gredo stroški, ki nastanejo stranki med postopkom ali zaradi postopka, v breme tistega, na katerega zahtevo se je postopek začel. Sodišče je pravilno pojasnilo, da je v upravnem odločanju šlo za postopek, ki je tekel na zahtevo tožnika in torej ne po uradni dolžnosti upravnega organa. Niti v ZDSS-1 niti v ZUP pa ni pravne podlage za odločanje o stroških predsodnega postopka na podlagi uspeha stranke. Uporaba določb zakona, ki ureja upravni spor, je v ZDSS-1 predpisana le glede razlogov, zaradi katerih je dopustno izpodbijati upravni akt (74. člen ZDSS‑1). Zato ni utemeljeno pritožbeno sklicevanje na 3. odstavek 20. člena ZUS-1, ki obveznost navajanja dejstev in predlaganja dokazov veže na postopek pred izdajo akta.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

II. Tožeča stranka krije sama svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom tožencu naložilo, da tožeči stranki v roku 8 dni povrne stroške postopka v višini 612,24 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

2. Zoper sklep je pritožbo vložila tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da stroški niso odmerjeni v skladu z Odvetniško tarifo, razen 50 točk za obrazložen dopis, predlog za združitev z dne 5. 12. 2023 in 20 točk za dopis z dne 10. 7. 2024 odgovor na poziv sodišča. Pooblaščenka tožeče stranke je zastopala delodajalca zavarovanca, zato bi moralo sodišče upoštevati, da se skladno s 1. c točko tar. št. 16 OT v zadevah, opredeljenih pod točko 1. b te tarife (v sporih s področja socialne varnosti), se tarifa za zastopanje delodajalca zviša za 100 %. Sodišče neupravičeno ni priznalo stroškov upravne pritožbe, nastalih v predsodnem upravnem postopku, ki so bili potrebni, saj brez njih ni bilo mogoče uveljavljati zahtevka, niti se ni oprlo na določila Pravilnika o stroških v upravnem postopku. Tožeča stranka si je s pritožbo v upravnem postopku zagotovila pravno varstvo njenih pravic tudi z navajanjem relevantnih okoliščin v upravnem postopku, ki jih skladno s 3. odstavkom 20. člena ZUS-1 ne sme navajati pred sodiščem, če je imela možnost navajati ta dejstva in predlagati te dokaze v postopku pred izdajo akta. Posledično je sodišče pooblaščenki tožeče stranke priznalo tudi prenizke materialne stroške in DDV. Skupaj odvetniški stroški tako znašajo 1.352,88 EUR, ki jih mora sodišče naložiti v plačilo tožencu. Sklepa o stroških zaradi nezadostne obrazloženosti ni mogoče preizkusiti in je podana kršitev 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP. Tožeči stranki sodišče ni priznalo vseh priglašenih stroškov, pri čemer ni obrazložilo, zakaj teh stroškov ni priznalo Priglaša stroške pritožbe.

3. Toženec z odgovorom na pritožbo prereka pritožbene navedbe in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

5. Pritožbeno sodišče je na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov ter pri tem po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka, navedene v 2. odstavku 350. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

6. Pritožbena navedba, da je podana absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, ni utemeljena. Iz izpodbijanega sklepa jasno izhaja, katere stroške je sodišče prve stopnje priznalo kot potrebne in da za priznanje višjih točk v Odvetniški tarifi (OT) ni podlage. Odločitev je zato mogoče preizkusiti.

7. Zmotno je pritožbeno zavzemanje, da je pooblaščenka tožnika upravičena do povišanja stroškov postopka zaradi zastopanja delodajalca. V 1. c točki tar. št. 16 OT je res določeno, da se v zadevah, opredeljenih pod 1. b točko te tar. št., tarifa za zastopanje delodajalca zviša za 100 %. Vendar pa bi z uporabo te tarife prišlo do kršitve ustavno zagotovljenega načela enakosti. Iz ustaljene prakse pritožbenega sodišča

izhaja, da za zvišanje stroškov samo na podlagi lastnosti ene od strank spora in s tem za privilegirano obravnavanje delodajalcev ni nobenega utemeljenega razloga. Uporaba tega določila bi bila utemeljena le v razmerju med odvetnikom in njegovo stranko, ni pa dopustno teh stroškov prevaliti na drugega.

8. Ne drži pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče kljub določilu 113. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP) tožniku priznati stroške predsodnega postopka, ker je bil upravni postopek potreben za zavarovanje njegovih pravic. ZUP v 1. odstavku 113. člena določa, da gredo stroški, ki nastanejo stranki med postopkom ali zaradi postopka, v breme tistega, na katerega zahtevo se je postopek začel. Sodišče je pravilno pojasnilo, da je v upravnem odločanju šlo za postopek, ki je tekel na zahtevo tožnika in torej ne po uradni dolžnosti upravnega organa. Niti v Zakonu o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) niti v ZUP pa ni pravne podlage za odločanje o stroških predsodnega postopka na podlagi uspeha stranke. Uporaba določb zakona, ki ureja upravni spor, je v ZDSS-1 predpisana le glede razlogov, zaradi katerih je dopustno izpodbijati upravni akt (74. člen ZDSS‑1). Zato ni utemeljeno pritožbeno sklicevanje na 3. odstavek 20. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), ki obveznost navajanja dejstev in predlaganja dokazov veže na postopek pred izdajo akta.

9. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi, kot tudi ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP).

10. Tožnik nosi sam svoje stroške pritožbenega postopka, saj z njim ni uspel (1. odstavek 154. in 165. člena ZPP).

Zakon o splošnem upravnem postopku  (1956) - člen 113, 113/1

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 20, 20/3

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 74

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.