VDSS Sodba Psp 203/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-11-26

Edo Škrabec (preds.), mag. Lilijana Strban (poroč.), mag. Biserka Kogej Dmitrovič

invalid III. kategorije invalidnosti - pravica do razporeditve na drugo ustrezno delo - omejitev - stvarna razbremenitev - preostala delovna zmožnost - časovna razbremenitev

Izvedenka se je argumentirano opredelila tako do bolezenskega stanja na hrbtenici, ki je bilo zdravljeno z operacijo in zahteva stvarne razbremenitve. Kot drugo okvaro zdravstvenega stanja pa je opredelila sladkorno bolezen, ki zahteva dodatni razbremenitvi "ne na višini/ali lestvah in le v dnevnih izmenah". Ob skupni oceni tožnikove preostale delovne zmožnosti, je izvedenka upoštevala vse zdravstvene okvare in učinkovanje obeh skupaj ter podala celovito oceno tožnikove delazmožnosti. Zgolj zaradi preglednosti je izvid in mnenje oblikovan strukturirano, iz ocene pa je razvidna njena celovita presoja. Vsak posameznik je svoja celota in kriteriji za razmejitev ne morejo biti določno opredeljeni, zato gre pri ugotovitvi invalidnosti vedno za oceno, ki temelji na ugotovljenem zdravstvenem stanju in funkcionalnem statusu osebe kot celote.

I. Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (II., IV. in V. točka izreka) potrdi sodba sodišča prve stopnje.

II. Stroške pritožbe nosi tožeča stranka sama.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odpravilo odločbo toženca št. zadeve: ..., št. dosjeja: ... z dne 9. 7. 2024 in št. zadeve: ..., št. dosjeja: ... z dne 15. 3. 2024 ter tožnika razvrstilo v III. kategorijo invalidnosti zaradi posledic bolezni in mu priznalo pravico do premestitve na drugo delovno mesto z omejitvami: fizično lahka dela, brez dvigovanja in prenašanja bremen nad 10 kg, ne v pogostih in/ali v dolgotrajnih prisilnih držah vratne in ledvene hrbtenice (deloma stoje, deloma sede, deloma s hojo), brez globokega in pogostega sklanjanja, ne na višini in/ali na lestvah, le v dnevnih izmenah, s polnim delovnim časom od 22. 2. 2024 dalje. O pravici, odmeri in izplačevanju nadomestila za invalidnost bo odločil toženec v roku 30 dni po pravnomočnosti sodbe. Zavrnilo je tožbeni zahtevek na priznanje pravice do dela s krajšim delovnim časom od polnega 4 ure dnevno. Odločilo je, da mora toženec tožniku povrniti stroške postopka v znesku 765,30 EUR.

2. Zoper II., IV. in V. točko izreka sodbe se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov. Vztraja pri priznanju pravice do dela s krajšim delovnim časom od polnega 4 ure dnevno od 22. 2. 2024 dalje ter povrnitvi pritožbenih stroškov. Zmotna je odločitev sodišča, da je tožnik zmožen opravljati delo v polnem delovnem času, ki se je pri tem oprlo izključno na izvedensko mnenje sodne izvedenke MDPŠ. Izvedensko mnenje je obremenjeno s pomanjkljivostmi in notranjimi protislovji, ki jih zaslišanje ni odpravilo. Sodba ima pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, zlasti ker so razlogi o odločilnih dejstvih v nasprotju z listinami v spisu. Ključno protislovje se nanaša na oceno urejenosti tožnikove sladkorne bolezni tipa 1. Sodna izvedenka je upoštevajoč izvide zapisala, da je glikemija slabo urejena, na zaslišanju 25. 8. 2025 pa je izpovedala diametralno nasprotno, da pri tožniku ne more sklepati, da bi bila bolezen zelo slabo urejena in da ni šlo za huda nihanja. Gre za očitno protislovje med pisnim mnenjem in ustno izpovedbo ter za zaključek, ki je v nasprotju z objektivnimi medicinskimi dejstvi, da je vrednost glikiranega hemoglobina 10,3 %. Sodišče je to protislovje spregledalo in v 9. točki nekritično sledilo zmotni ustni izpovedbi izvedenke. Ker gre za zmotno strokovno podlago, gre posledično še za zmotno dejansko stanje glede resnosti tožnikove bolezni. Ker se očitanega nasprotja ne da odpraviti z zaslišanjem, bi sodišče moralo postaviti novega izvedenca. Tožnik je zavrnitev predlaganega dokaza grajal v okviru procesnih kršitev. Izvedenka ni podala celostne ocene vpliva obeh glavnih zdravstvenih stanj (okvara hrbtenice in huda sladkorna bolezen) na tožnikovo splošno vzdržljivost. Tožnik je jasno izpovedal, da zaradi nihanj sladkorja in bolečin ne zmore več delati. Svojo oceno o zmožnosti za polni delovni čas je izvedenka oprla na kratek klinični pregled, ki je neustrezen za oceno 8-urne delovne vzdržljivosti. Izvedenka je na zaslišanju potrdila, da je stanji obravnavala ločeno, ni pa ocenila njunega kumulativnega vpliva na splošno vzdržljivost tožnika, zato je mnenje nepopolno. Stališče izvedenke, da se težava z neurejeno kronično boleznijo rešuje z bolniškim staležem in ne s priznanjem pravice do krajšega delovnega časa, je materialnopravno zmotno. Izvedenka je v pisnem mnenju celo zapisala, da bi bil v primeru zaposlitve utemeljen bolniški stalež za dosego tega terapevtskega cilja. To kaže na nerazumevanje sistema invalidskega zavarovanja, saj gre pri invalidnosti za spremembe, ki jih ni mogoče odpraviti z zdravljenjem. Bolniški stalež je namenjen začasni nezmožnosti za delo. Pri tožniku gre za kronično neurejeno zdravstveno stanje, kljub dolgotrajnemu zdravljenju in uporabi inzulinske črpalke. Če tožnik zaradi tega stanja trajno ni zmožen opravljati dela 8 ur dnevno, je utemeljena časovna razbremenitev v okviru invalidskega zavarovanja. Sodišče je sledilo škodljivim ugotovitvam izvedenke glede bolniškega staleža, s katerim izvedenka priznava, da tožnik v trenutnem stanju ni zmožen za delo v polnem delovnem času. Bolniški stalež se koristi za tekoče zdravstveno stanje in ne za kronične bolezni kot pri tožniku. Zaradi kumulativnega učinka svojih bolezni tožnik ni zmožen dela v polnem delovnem času. Posledično je napačna odločitev tudi v stroškovnem delu, saj bi toženec moral povrniti vse stroške postopka.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (II., IV. in V. točka izreka) v mejah razlogov, navedenih v pritožbi. Po drugem odstavku 350. člena ZPP v zvezi z 19. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju ZDSS-1) je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v drugem odstavku 350. člena ZPP, ter na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, niti tisti, ki jih uveljavlja pritožba. Dejansko stanje je pravilno in popolno ugotovilo ter sprejelo pravilno materialnopravno odločitev.

5. Sodišče ni zagrešilo absolutno bistvene kršitve določb postopka po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Ta kršitev je podana, če ima sodba pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, zlasti pa, če je izrek sodbe nerazumljiv, če nasprotuje samemu sebi ali razlogom sodbe, ali če sodba sploh nima razlogov ali v njej niso navedeni razlogi v odločilnih dejstvih, ali so ti razlogi nejasni ali med seboj v nasprotju. Odločitev sodišča prve stopnje je jasna, izrek sodbe je razumljiv, samemu sebi ne nasprotuje, prav tako ima sodba razloge v odločilnih dejstvih ti razlogi niso nejasni niti med seboj v nasprotju. Razlogi sodbe tudi zadoščajo standardu zadostne obrazložitve.

6. Ne gre za kršitev 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, pri čemer naj bi se ključno protislovje nanašalo na oceno urejenosti tožnikove sladkorne bolezni tipa A. Sodišče se je do sladkorne bolezni in njenega vpliva pri tožniku poglobljeno opredelilo v 9. točki obrazložitve. V pisnem izvedenskem mnenju z dne 15. 4. 2025, je med ugotovitvami osebnega pregleda tožnika izvedenka zapisala, da je pri tožniku iz izpisa meritev zadnjega meseca razvidno, da je bolezen slabo urejena z velikimi nihanji krvnega sladkorja. Razvidno je, da tožnik kontrol ne opravlja v zadostni meri, da bi se nivo krvnega sladkorja lahko optimalno uredil, zaradi česar mu je potrebno priznati več stvarnih razbremenitev pri delu.

Ob tem je ugotovila, da če bi se nihanja sladkorja s padci stopnjevala in nesprejemljivo dvigovala, bi bilo potrebno odrediti tudi omejitve z vozniškim dovoljenjem. Ob soočenju z zatrjevanim protislovjem na zaslišanju (list. št. 45) pa je izvedenka pojasnila, da pri tožniku ni mogoče sklepati, da gre za hudo poslabšanje, ker iz tromesečja vrednosti glikiranega hemoglobina ni sklepati, da bi bila bolezen slabo urejena. Sladkorna bolezen ima kot kronična bolezen kronični potek, kar predvideva tudi različna poslabšanja. Pacienti so zato redno vodeni v specialističnih ambulantah in pri osebnem zdravniku, kjer se preverja klinično stanje in ustreznost zdravljenja, da se lahko v primeru morebitnih poslabšanj zdravljenje spremeni ali prilagodi. Po ugotovitvi izvedenke je pri tožniku izkazana pomanjkljiva edukacija, saj samoiniciativno za pregled pri diabetologu, kljub težavam s sladkorjem ni nikoli zaprosil. Upoštevajoč obrazloženo gre zgolj za navidezno nasprotje, saj se zatrjevano dejstvo slabo urejene glikemije nanaša na ugotovitve sodne izvedenke o nihanju krvnega sladkorja iz izpisa meritev zgolj zadnjega meseca pred osebnim pregledom (list. št. 31).

7. Tudi ne gre za nekritično povzemanje ugotovitev, ki so v nasprotju z objektivnimi medicinskimi dejstvi in ne za napačno ugotovljeno dejansko stanje o resnosti tožnikove bolezni. Pri ugotavljanju trajne nezmožnosti za delo so pomembne zdravstvene spremembe, ki trajno vplivajo na zavarovančevo preostalo delovno zmožnost, zato ugotovitev vrednosti krvnega sladkorja izpisa zgolj zadnjega meseca, ne morejo vplivati na oceno invalidnosti. Sodna izvedenka je ugotovitve o vrednosti glikiranega hemoglobina povzela med ugotovitvami osebnega pregleda,

tudi strokovno ocenila, sodišče pa je te ugotovitve v 9. točki obrazložitve dokazno ovrednotilo. Sodišče se je povsem zadostno opredelilo do vseh odločilnih dejstev.

8. Sodišče je v izvedovanje utemeljeno vključilo sodno izvedenko medicine dela, prometa in športa, ki skladno s sodno prakso lahko kompetentno sooča zdravstvene težave na strani zavarovanca s tveganji in riziki opredeljenimi v delovni dokumentaciji. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da gre za ločeno obravnavanje okvare hrbtenice in hude sladkorne bolezni. Sodišče je v 9. točki obrazložitve razumljivo pojasnilo, katera so glavna tožnikova zdravstvena stanja, ki vplivajo na njegovo invalidnost in kakšen je kumulativen učinek njegovega zdravstvenega stanja. Izvedenka se je argumentirano opredelila tako do bolezenskega stanja na hrbtenici, ki je bilo zdravljeno z operacijo in zahteva stvarne razbremenitve.

Kot drugo okvaro zdravstvenega stanja pa je opredelila sladkorno bolezen, ki zahteva dodatni razbremenitvi "ne na višini/ali lestvah in le v dnevnih izmenah". Ob skupni oceni tožnikove preostale delovne zmožnosti, je izvedenka upoštevala vse zdravstvene okvare in učinkovanje obeh skupaj ter podala celovito oceno tožnikove delazmožnosti. Zgolj zaradi preglednosti je izvid in mnenje oblikovan strukturirano, iz ocene pa je razvidna njena celovita presoja. Vsak posameznik je svoja celota in kriteriji za razmejitev ne morejo biti določno opredeljeni, zato gre pri ugotovitvi invalidnosti vedno za oceno, ki temelji na ugotovljenem zdravstvenem stanju in funkcionalnem statusu osebe kot celote.

9. Neuspešen mora ostati pritožbeni očitek, ki graja način prekratkega osebnega pregleda in ugotovitev izvedenke o tožnikovi zmožnosti opravljati delo v polnem delovniku. Zaslišana izvedenka je pojasnila, da bi se pri okvari vretenca oziroma izstopa živca iz medvretenčnega prostora simptomi pojavili že pri prvem počepu, saj pri takšni okvari vretenca ni mogoče napraviti niti enega počepa, sicer pa je zmožnost števila počepov odvisna od fizične kondicije.

Slednje pojasnilo tako izpodbije tožnikovo trditev, da je oceno o zmožnosti tožnika za polni delovni čas nemogoče opreti na kratek klinični pregled.

10. Nestrinjanje in nezadovoljstvo tožnika s podanim izvedenskim mnenjem ne predstavlja vsebinskega razloga za imenovanje drugega izvedenca, kot je sodišče pojasnilo v 5. točki obrazložitve. Morebitna nasprotja ali pomanjkljivosti oziroma dvomi se primarno odpravijo z zaslišanjem in šele v primeru, če na ta način ni mogoče odpraviti pomanjkljivosti oziroma nasprotja, je potrebno voditi nadaljnji dokazni postopek z imenovanjem drugega izvedenca. Z zavrnitvijo dokaznega predloga za postavitev drugega izvedenca sodišče tožniku ni odvzelo niti pravice do obravnavanja niti pravice do izjave. Dodana vrednost ponovitve dokazovanja z drugim izvedencem je v doprinosu nečesa novega, kar v tem sporu ni izkazano. Imenovanje drugega izvedenca tožniku ne bi povečalo možnosti njegovega upeha, saj je imel možnost, da s sodno izvedenko na naroku razčisti morebitna odprta vprašanja. Tudi pritožbeno sodišče soglaša, da je glede na podano izvedensko mnenje in dodatno zaslišanje prišlo do položaja, kjer je sodišče v okviru 8. člena ZPP samo presodilo izvedensko mnenje.

11. Razlogovanje tožnika, da že ugotovljena potreba po občasnem bolniškem staležu narekuje priznano časovno razbremenitev krajšega delovnega časa v okviru invalidskega zavarovanja, je zmotno. Izvedenkino ugotovitev, da so morebitni bolniški staleži v primeru kroničnih bolezni nuja in omogočajo ponovno ureditev zdravstvenega stanja v primeru možnih poslabšanj, je sodišče ustrezno dokazno ocenilo v 9. točki obrazložitve. Pri tožniku, ki ima sladkorno bolezen, se ta ureja s prilagoditvijo terapije in edukacijskimi delavnicami in ravno za ta namen so mišljeni bolniški staleži. Kadar tožnik ne bo zmogel sam regulirati nivoja sladkorja, bo moral poiskati zdravniško pomoč predvsem zaradi motečih simptomov. Izvedenka je pojasnila, da tožnik potrebuje stvarno razbremenitev "brez dela na višini in lestvi" ter zgolj "v dnevnih izmenah", da ne pride do poslabšanja oziroma do padcev sladkorja in ostane krvni sladkor urejen v čim boljšem razmerju z ostalimi žlezami z notranjim izločanjem zaradi njihovega diurnalnega ritma.

12. Upoštevajoč obrazloženo je pritožbeno sodišče na podlagi 353. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

13. Ker tožnik s pritožbo ni uspel, je pritožbeno sodišče na podlagi prvega odstavka 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP odločilo, da tožnik sam krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Fizično lahko delo, brez dvigovanja in prenašanja bremen nad 10 kg, ne v pogostih in/ali dolgotrajnih prisilnih držah hrbtenice, brez globokega in pogostega sklanjanja.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 8, 339, 339/2, 339/2-14, 339/2-15, 353

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.