VDSS Sklep Psp 216/2025
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2025-12-15

Edo Škrabec (preds.), mag. Lilijana Strban (poroč.), mag. Biserka Kogej Dmitrovič

CIVILNO PROCESNO PRAVO - ZAVAROVANJE TERJATEV

začasna odredba v zavarovanje nedenarne terjatve - povezanost med začasno odredbo in tožbenim zahtevkom - interventni ukrep - zadržanje - pravica do in iz obveznega zdravstvenega zavarovanja - verjetno izkazana dejstva - vročitev obvestila - izrek sodne odločbe - predlog za izdajo dopolnilnega sklepa

Med vsebino začasnega zavarovanja in terjatvijo mora obstajati povezanost. Poleg tega morata vsebina in učinek začasne odredbe ostati v mejah tožbenega zahtevka. Ker z začasno odredbo upnik ne sme doseči zavarovanja, ki mu ga ne bo dala niti sodba, s katero bi bilo ugodeno njegovemu tožbenemu zahtevku, je sodišče prve stopnje takšen predlog tožnice utemeljeno zavrnilo.

Vsebino pravnega varstva, ki jo sodišče da stranki opredeljuje izrek sodbe. Kadar sodišče v izreku ne odloči o delu zahtevka, ne gre za absolutno bistveno kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Že po naravi stvari sklepa ni mogoče preizkusiti v delu, v katerem z njim o delu predloga sploh ni bilo odločeno. Če stranka meni, da sodišče ni odločilo o vseh zahtevkih, o katerih bi moralo odločiti, lahko skladno z določbami ZPP predlaga sodišču izdajo dopolnilnega sklepa (325. člen ZPP v zvezi s 332. členom ZPP). Sklep lahko dopolni le tisto sodišče, ki je takšno napako zagrešilo in to le na predlog stranke.

V primeru obvestila o zadržanju pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja za oblastno enostransko odločitev toženca, ki s svojim učinkovanjem spreminja pravni položaj zavarovanca. Ker ni verjetno izkazano, da je bila tožnica z obvestilom o zadržanju pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja seznanjena, niso mogli nastati učinki iz drugega odstavka 36. člena ZIUZDS in do zadržanja pravic ni prišlo.

I. Pritožba tožeče stranke se zavrne in se potrdi izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje z dne 21. 10. 2025.

II. Pritožba tožene stranke se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje z dne 19. 11. 2025.

III. Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom z dne 21. 10. 2025 sklenilo, da se do pravnomočne rešitve spora o glavni stvari odloži izvršitev odločbe toženca št. ... z dne 7. 7. 2025 v zvezi z odločbo toženca št. ... z dne 4. 6. 2025, odločbe toženca št. ... z dne 7. 7. 2025 v zvezi z odločbo toženca št. ... z dne 20. 5. 2025 in odločbe toženca št. ... z dne 23. 7. 2025 v zvezi z odločbo toženca št. ... z dne 18. 6. 2025 (I. točka izreka). V preostalem je predlog za izdajo začasne odredbe (tj. na poravnavo prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje za obdobja od 1. 3. 2025 do 31. 3. 2025, od 1. 4. 2025 do 30. 4. 2025, od 1. 5. 2025 do 31. 5. 2025, od 1. 2. 2023 do 28. 2. 2023, od 1. 3. 2023 do 31. 3. 2023, od 1. 4. 2023 do 30. 4. 2023 in od 1. 5. 2023 do 31. 5. 2023 ter na določitev denarne kazni v znesku 10.000,00 EUR v primeru kršitve začasne odredbe) zavrnilo (II. točka izreka). Sklenilo je, da ugovor zoper sklep o začasni odredbi ne zadrži njene izvršitve (III. točka izreka), in da bo o stroških postopka v zvezi s predlagano začasno odredbo sodišče odločilo s končno odločbo (IV. točka izreka).

2. Zoper odločitev sodišča prve stopnje o predlogu za izdajo začasne odredbe sta pritožbo vložili obe stranki socialnega spora. Tožnica je vložila pritožbo s katero izpodbija sklep v celoti, toženec pa je pritožbo vložil zoper I., III. in IV. točko izreka sklepa. Pritožbeno sodišče je s sklepom Psp 201/2025 z dne 17. 11. 2025 pritožbo toženca štelo za ugovor in ga vrnilo v pristojno reševanje sodišču prve stopnje, odločitev o pritožbi tožnice pa si je pridržalo do odločitve o ugovoru. O ugovoru toženca je sodišče prve stopnje odločilo z izpodbijanim sklepom z dne 19. 11. 2025 in ga zavrnilo ter sklenilo, da bo o stroških postopka v zvezi z odgovorom na ugovor odločilo s končno odločbo.

3. Tožnica se pritožuje zoper sklep z dne 21. 10. 2025 (smiselno le zoper njegov zavrnilni del, ker za pritožbo zoper ugodilni del nima pravnega interesa) iz vseh pritožbenih razlogov. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep spremeni tako, da predlogu za izdajo začasne odredbe ugodi oziroma izpodbijani sklep razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Navaja, da je sodišče v uvodu sklepa napačno navedlo toženo stranko, zato predlaga izdajo popravnega sklepa. Sodišče je odločitev, da se do pravnomočne rešitve spora o glavni stvari odloži izvršitev odločb toženca, sprejelo mimo predloga za izdajo začasne odredbe. Odločba ne predstavlja učinkovite zaščite tožničinih pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Z izpodbijanimi odločbami toženca so bili zavrnjeni zahtevki tožnice za izplačilo nadomestila plače. Izvršitve odločb, s katerimi je zavrnjen zahtevek stranke, pojmovno ni mogoče zadržati. Drži, da je toženec v odločbah kot razlog za zavrnitev zahtevkov navedel, da so pravice tožnice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja zadržane, ker ima tožnica evidentiran dolg iz naslova prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje. Vendar pa zadržanje pravic ne nastopi z izdajo izpodbijanih odločb toženca. Sodišče je pravilno ugotovilo, da je izkazan obstoj tožničine terjatve. Z odložitvijo izvršitve odločb toženca ne bo odpravljena nevarnost nastanka težko nadomestljive škode. Sodišče bi moralo odločiti, da se do pravnomočno zaključenega sodnega postopka odpravi zadržanje pravic tožnice iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. V predlogu za izdajo začasne odredbe je poleg zadržanja pravic predlagala, da sodišče tožencu naloži tudi plačilo nadomestila plače zaradi začasne zadržanosti od dela zaradi bolezni za obdobja 1. 3. 2025 - 31. 5. 2025 in 1. 2. 2023 - 31. 5. 2023. O tem delu predloga za izdajo začasne odredbe sodišče z izpodbijanim sklepom ni odločilo, zato sklepa v tem delu ni mogoče preizkusiti. Sodišče je zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe v delu, da se tožencu naloži v poravnavo prispevke za obvezno zdravstveno zavarovanje tožnice. Obrazložitev sodišča, da plačilo prispevkov ni predmet tega socialnega spora, in da za izrek takšnega ukrepa ni podlage v 70. členu ZDSS-1, ni pravilna. Plačilo prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje je obveznost, ki bremeni toženca za vtoževana obdobja, ko je bila tožnica začasno nezmožna za delo zaradi bolezni. Priglaša stroške pritožbe.

4. Toženec v odgovoru na pritožbo prereka pritožbene navedbe. Strinja se s predlogom tožnice za izdajo popravnega sklepa.

5. Zoper sklep o ugovoru z dne 19. 11. 2025 je toženec vložil pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in sklep spremeni tako, da ugovoru ugodi in predlog za izdajo začasne odredbe tudi v izpodbijanem delu zavrne. Stališče sodišča, da zaradi nevročitve obvestila o zadržanju pravic, za tožnico niso mogli nastati učinki iz drugega odstavka 36. člena ZIUZDS, in da do zadržanja pravic ni prišlo, je zmotno. Zadržanje pravic nastopi že na temelju zakonske določbe, in sicer ko znesek neporavnanih obveznosti plačevanja prispevkov preseže znesek 8 % povprečne mesečne bruto plače v Republiki Sloveniji za preteklo leto, obvestilo pa toženec izda le z namenom seznanitve o neporavnanih obveznostih in posledicah neplačila. Dejstvo, da osebna vročitev ni predpisana, posledic zadržanja pravic ni mogoče vezati izključno na osebno vročitev obvestila. Da ima obvestilo le namen obveščanja, izhaja iz dejstva, da je podobno vsebino določal že predhodno veljavni 78a. člen ZZVZZ, ki pa obveščanja sploh ni določal. Tožnica je bila z neporavnanimi obveznostmi iz naslova prispevkov iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in tudi posledicah nepravočasnega plačila dejansko seznanjena. Pisno obvestilo z dne 9. 2. 2024 je bilo kot generirano obvestilo tožnici posredovano dne 9. 2. 2024. Iz potrdila AJPES izhaja, da je imela tožnica - samostojna novinarka, od 12. 9. 2019 do 8. 4. 2025 v Poslovni register Slovenije (PRS) vpisan naslov A. ZUP ne določa, da bi moral upravni organ v primeru posredovanega naslova za e-vročanje osebam vročati izključno po elektronski poti. Šele od podpisa Dogovora o dostopanju do osebnih podatkov iz Centralnega registra prebivalstva preko servisov eCRP dalje je možno uradno pridobivati podatke o e-naslovu, na katerega bi tožnici lahko vročali. Morebitno neprevzemanje pošte na naslovu, ki ga je navedla v PRS ne more iti v škodo organa in je potrebno šteti, da je tožnica obvestilo prejela in bila z njim seznanjena. Iz obvestila izvajalca storitve toženca izhaja, da je bilo dne 9. 2. 2024, na pošti oddanih 12.992 pošiljk, med katerimi je tudi obvestilo namenjeno tožnici. Sodišče je neutemeljeno štelo za nerelevantne navedbe, da je bila tožnica z neporavnanimi obveznostmi in posledicah nepravočasnega plačila, seznanjena tudi v upravnih in nato v sodnih postopkih, ki se vodita pod opr. št. Ps 1173/2024 in Ps 783/2025. Predlaga vpogled v odločbe in vročilnice v navedenih spisih.

7. Pritožbeno sodišče je na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 366. členom ZPP preizkusilo izpodbijana sklepa sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov ter po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v tej določbi, in na pravilno uporabo materialnega prava.

8. Tožnica s tožbo zahteva, da se tožencu naloži obračun in izplačilo nadomestila plače zaradi začasne zadržanosti od dela zaradi bolezni oziroma odpravo izpodbijanih odločb in vrnitev zadeve v ponovno upravno odločanje. Hkrati s tožbo je podala predlog za izdajo začasne odredbe s katero predlaga, da se za čas do pravnomočno zaključenega sodnega postopka odpravi zadržanje njenih pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in se tožencu naloži, da ji v roku treh dni od prejema začasne odredbe obračuna in izplača nadomestilo plače zaradi začasne zadržanosti od dela zaradi bolezni, poravna prispevke za obvezno zdravstveno zavarovanje za vtoževano obdobje ter v primeru kršitve začasne odredbe tožencu odredi denarna kazen.

9. Pogoji za izdajo začasne odredbe za zavarovanje nedenarne terjatve so določeni v 70. členu Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) in 272. členu Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Po določbi 272. člena ZIZ sodišče izda začasno odredbo, če upnik izkaže za verjetno, da terjatev obstoji ali da mu bo nastala. Poleg verjetnosti terjatve mora upnik verjetno izkazati tudi eno od naslednjih postavk: nevarnost, da bo uveljavitev terjatve onemogočena ali precej otežena; da je odredba potrebna, da se prepreči uporaba sile in nastanek težko nadomestljive škode;

in da dolžnik z izdajo začasne odredbe, če bi se tekom postopka izkazala za neutemeljeno, ne bi utrpel hujših neugodnih posledic od tistih, ki bi brez izdaje začasne odredbe nastale upniku.

10. Pritožbeno sodišče o predlogu za izdajo začasne odredbe odloča drugič. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 4. 9. 2025 zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe. Ker tožnici ni zagotovilo pravice do izjave in ni ugotavljalo, ali so lahko nastali učinki iz 36. člena Zakona o interventnih ukrepih na področju zdravstva, dela in sociale ter z zdravstvom povezanih vsebin (ZIUZDS), je pritožbeno sodišče s sklepom Psp 163/2025 z dne 1. 10. 2025 pritožbi tožnice ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. Sodišče je v ponovljenem postopku odločilo z izpodbijanim sklepom z dne 21. 10. 2025.

11. Zmoten je pritožbeni očitek, da je utemeljen predlog za izdajo začasne odredbe s katerim naj se tožencu naloži v poravnavo prispevke za obvezno zdravstveno zavarovanje tožnice. Predmet sodnega postopka je priznanje pravice do nadomestila plače za začasno nezmožnost za delo oziroma pravice do izplačila takšnega nadomestila in ne plačilo prispevkov. Med vsebino začasnega zavarovanja in terjatvijo mora obstajati povezanost. Poleg tega morata vsebina in učinek začasne odredbe ostati v mejah tožbenega zahtevka. Ker z začasno odredbo upnik ne sme doseči zavarovanja, ki mu ga ne bo dala niti sodba, s katero bi bilo ugodeno njegovemu tožbenemu zahtevku,

je sodišče prve stopnje takšen predlog tožnice utemeljeno zavrnilo.

12. Sodišče lahko na podlagi drugega odstavka 273. člena ZIZ denarno kazen odredi le v primeru iz 3. točke prvega odstavka 273. člena ZIZ (tj. v primeru prepovedi dolžniku, da ne sme storiti ničesar, kar bi lahko povzročilo škodo upniku, ter prepovedi, da ne sme nič spremeniti na stvareh, na katere meri terjatev). Kot je pravilno zaključilo že sodišče prve stopnje, v tem primeru ne gre za izdajo takšne začasne odredbe, zato predlog za odreditev denarne kazni ni utemeljen.

13. Tožnica s pritožbo izpodbija tudi neobstoječi del sklepa z dne 21. 10. 2025 (o odpravi zadržanja pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in plačilu nadomestila plače zaradi začasne nezmožnosti za delo). Zmotno je stališče tožnice, da je takšno pomanjkljivost mogoče odpraviti v postopku s pritožbo kot rednim pravnim sredstvom zoper sklep sodišča prve stopnje. Vsebino pravnega varstva, ki jo sodišče da stranki opredeljuje izrek sodbe. Kadar sodišče v izreku ne odloči o delu zahtevka, ne gre za absolutno bistveno kršitev določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Že po naravi stvari sklepa ni mogoče preizkusiti v delu, v katerem z njim o delu predloga sploh ni bilo odločeno. Če stranka meni, da sodišče ni odločilo o vseh zahtevkih, o katerih bi moralo odločiti, lahko skladno z določbami ZPP predlaga sodišču izdajo dopolnilnega sklepa (325. člen ZPP v zvezi s 332. členom ZPP). Sklep lahko dopolni le tisto sodišče, ki je takšno napako zagrešilo in to le na predlog stranke.

14. Toženec v pritožbi zoper izpodbijani sklep z dne 19. 11. 2025, s katerim je sodišče prve stopnje zavrnilo njegov ugovor zoper I., III. in IV. točko izreka sklepa o začasni odredbi z dne 21. 10. 2025, nasprotuje zaključku sodišča, da je izpolnjen eden od pogojev za izdajo začasne odredbe, tj. verjetno izkazan obstoj terjatve.

15. Zakon o interventnih ukrepih na področju zdravstva, dela in sociale ter z zdravstvom povezanih vsebin (ZIUZDS) v drugem odstavku 36. člena določa, da zadržanje pravic nastopi, ko znesek neporavnanih obveznosti plačevanja prispevkov preseže znesek 8 % povprečne mesečne bruto plače v Republiki Sloveniji za preteklo leto, vendar ne prej kot 30 dni

zavoda o neporavnanih obveznostih in posledicah nepravočasnega plačila.

16. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da zadržanje pravic nastopi že na podlagi določbe drugega odstavka 36. člena ZIUZDS, in da se obvestilo zavarovancu izda le z namenom seznanitve o neporavnanih obveznostih in posledicah neplačila. Pritožbeno sodišče je že sprejelo stališče, da gre v primeru obvestila o zadržanju pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja za oblastno enostransko odločitev toženca, ki s svojim učinkovanjem spreminja pravni položaj zavarovanca (Psp 62/2024). Ker ni verjetno izkazano, da je bila tožnica z obvestilom o zadržanju pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja seznanjena, niso mogli nastati učinki iz drugega odstavka 36. člena ZIUZDS in do zadržanja pravic ni prišlo. Pravilno je razlogovanje sodišča prve stopnje, da dne 9. 2. 2024 izvedena oddaja večjega števila pošiljk, med katerimi je bilo tudi obvestilo namenjeno tožnici, ne izkazuje, da je bilo obvestilo tožnici tudi vročeno.

17. Glede na navedeno je zmotno tudi stališče toženca, da je bila tožnica z neporavnanimi obveznostmi in posledicah nepravočasnega plačila seznanjena v drugih sodnih postopkih.

Ker pogoji za zadržanje pravic niso izkazani, do zadržanja pravice do denarnega nadomestila za začasno nezmožnost ni moglo priti. To pomeni, da je verjetno izkazan obstoj terjatve, ki je predmet tega spora.

18. Ker niso podani niti uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere se pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbi kot neutemeljeni zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo izpodbijana sklepa sodišča prve stopnje (353. člen ZPP in 2. točka 365. člena ZPP).

19. Pritožbeno sodišče pri tem dodaja, da je utemeljen predlog za izdajo popravnega sklepa v zvezi s sklepom z dne 21. 10. 2025.

20. Odločitev o stroških pritožbenega postopka je pridržana za končno odločbo (tretji odstavek 165. člena ZPP).

Pri težko nadomestljivi škodi gre za pravni standard, ki ga je potrebno tolmačiti restriktivno, zlasti ko se izdaja začasne odredbe pokriva z zahtevkom, ki je postavljen v tožbi.

Neža Pogorelčnik Vogrinec, Začasne odredbe v civilnih sodnih postopkih, GV Založba, Ljubljana 2015, str. 28.

Tožnica trdi, da ji obvestilo ni bilo vročeno, in da se ni vročalo na pravilen naslov.

Določba drugega odstavka 36. člena ZIUZDS predvideva zadržanje pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja na temelju obvestila. Ker gre pri pravicah iz zdravstvenega zavarovanja za temeljne človekove pravice, je ustavno nedopustno, da se zavarovancu zoper obvestilo o zadržanju pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja odvzame dostop do sodnega varstva.

Zakon o izvršbi in zavarovanju (1998) - ZIZ  - člen 272, 273, 273/1, 273/1-3, 273/2

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 70

Zakon o interventnih ukrepih na področju zdravstva, dela in sociale ter z zdravstvom povezanih vsebin (2023) - ZIUZDS  - člen 36, 36/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.