VDSS Sklep Pdp 7/2023
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2023-01-19

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Klavdija Ana Magič (preds.), dr. Martina Šetinc Tekavc (poroč.), mag. Tanja Pustovrh Pirnat

naslov v tujini - postavitev začasnega zastopnika - neuspešna vročitev - tehtanje pravic - načelo pospešitve postopka - bistvena kršitev določb postopka - razveljavitev sklepa

Pred postavitvijo začasnega zastopnika je sodišče skladno z ustaljeno sodno prakso in pravno teorijo dolžno opraviti vsa potrebna procesna dejanja, na podlagi katerih bi lahko vročilo tožbo toženi stranki v odgovor, ter opraviti tehtanje med pravico tožnika po učinkovitem sodnem varstvu brez nepotrebnega odlašanja na eni strani in pravico toženca do izjavljanja pred sodiščem na drugi strani.

Pritožbi se ugodi in se sklep v izpodbijani I. točki izreka razveljavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožnika za postavitev začasnega zastopnika toženi stranki (I. točka izreka). Odločilo je še, da je tožnik dolžan sprožiti postopek ugotavljanja dejanskega prebivališča tožene stranke v Republiki Hrvaški in sodišču v roku 30 dni sporočiti nov naslov tožene stranke, na katerega ji bo mogoče vročiti pisanja, ter tako popravljeno tožbo predložiti sodišču v dveh izvodih, v nasprotnem primeru bo tožbo zavrglo (II. in III. točka izreka, zoper kateri ni pritožbe).

2. Zoper I. točko sklepa zaradi vseh pritožbenih razlogov vlaga pritožbo tožnik. Predlaga, da se ji ugodi in se izpodbijani sklep v tem delu razveljavi ter vrne zadevo v ponovno odločanje. Sklicuje se na predloženo potrdilo pristojnega organa Republike Hrvaške o stalnem bivališču toženca na naslovu, na katerega mu je preko mednarodne pravne pomoči sodišče prve stopnje poskušalo vročiti tožbo v odgovor, na hrvaške predpise o prebivališču ter ustaljeno sodno prakso v zvezi s postavitvijo začasnega zastopnika tožencu, ki se nahaja v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji (I Cp 502/2020 idr.). Graja napotilo, da bi moral tožnik sprožiti postopek ugotavljanja dejanskega prebivališča toženca na Hrvaškem. Zatrjuje poseg v pravico do sodnega varstva. Opozarja na to, da je oproščen stroškov postopka.

4. Pritožbeno sodišče je izpodbijani del sklepa preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov in razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti po drugem odstavku 350. v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl. – ZPP).

5. Pritožba utemeljeno graja odločitev sodišča prve stopnje o zavrnitvi predloga za postavitev začasnega zastopnika toženi stranki. Tožnik je v predmetni zadevi v tožbi navedel naslov toženca. Sodišče prve stopnje mu je poskušalo vročiti tožbo v odgovor na navedeni naslov skladno s predpisi o mednarodnem sodelovanju preko pristojnega sodišča v Republiki Hrvaški, vendar to pošiljke naslovniku ni uspelo vročiti, ker naslovnika 26. 7. 2022 in 14. 9. 2022 ni bilo mogoče najti na navedenem naslovu. Glede na navedeno je sodišče prve stopnje z dopisom z dne 4. 11. 2022 tožnika pozvalo, naj sodišču sporoči novi naslov tožene stranke, na katerem bo mogoče opraviti vročitev, naj predlaga postavitev začasnega zastopnika toženi stranki ali umakne tožbo. Tožnik se je na navedeni dopis odzval in predložil potrdilo o toženčevem stalnem prebivališču z dne 17. 11. 2022 ter predlagal postavitev začasnega zastopnika.

6. Po določbi 5. točke drugega odstavka 82. člena ZPP sodišče tožencu, ki nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, pa živi v tujini, in se vročitev ni mogla opraviti, postavi začasnega zastopnika, če se med postopkom pokaže, da bi redni postopek s postavitvijo zakonitega zastopnika predolgo trajal in bi zato lahko za stranke nastale škodljive posledice. Pred postavitvijo začasnega zastopnika je sodišče skladno z ustaljeno sodno prakso in pravno teorijo (primerjaj A. Galič v Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 1. knjiga, Založba Uradni list RS in GV založba, 2005, str. 354 in nasl.) dolžno opraviti vsa potrebna procesna dejanja, na podlagi katerih bi lahko vročilo tožbo toženi stranki v odgovor, ter opraviti tehtanje med pravico tožnika po učinkovitem sodnem varstvu brez nepotrebnega odlašanja na eni strani in pravico toženca do izjavljanja pred sodiščem na drugi strani.

7. Za razliko od položaja iz 4. točke (neznano prebivališče ali sedež tožene stranke brez pooblaščenca) v položaju iz 5. točke drugega odstavka 82. člena ZPP ni podlage za sprožitev postopka ugotavljanja dejanskega prebivališča, tudi sicer pa iz ustaljene sodne prakse (prim. sklepe VSL IV Cp 651/2018, I Cp 502/2020, Cst 190/2022 idr.) ne izhaja, da bi bila v primeru vračila pošiljke s pripisom "neznan" ali "odseljen" to obveznost strank.

8. V pritožbi tožnik utemeljeno uveljavlja, da je materialnopravno zmotna zavrnitev predloga za postavitev začasnega zastopnika ter da je bilo s tem poseženo tudi v njegovo pravico do sodnega varstva. Gre za individualni delovni spor, v katerem je zaradi načela pospešitve postopka iz 20. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Ur. l. RS, št. 2/2004 in nasl. – ZDSS-1) treba postopati hitro (prim. s sklepoma VSL Cst 190/2022 in VSM III Cp 463/2021 ter sodbo VSL I Cp 631/2016).

9. Glede na navedeno je bilo treba izpodbijani del sklepa razveljaviti (3. točka 365. člena ZPP). V nadaljnjem postopku bo sodišče prve stopnje moralo ponovno odločiti o predlogu tožnika za postavitev začasnega zastopnika tožencu.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 82, 82/2, 82/2-4, 82/2-5.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 20.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.