VDSS Sodba Psp 153/2021
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2021-08-24

Nada Perič Vlaj (preds.), mag. Lilijana Strban (poroč.), Edo Škrabec

začasna nezmožnost za delo - vzrok začasne nezmožnosti za delo

Pritožbeno sodišče soglaša z ugotovitvijo sodišča, da gre v predmetni zadevi za ugotavljanje začasne nezmožnosti za delo tožeče stranke zaradi bolezni, kar je sodišče argumentirano pojasnilo v 24. točki obrazložitve sodbe. Upoštevajoč izvedensko mnenje v povezavi z ostalimi dokazi, ni nobene podlage za opredelitev vzroka priznane začasne nezmožnosti za delo kot poškodbe pri delu. Kot je pravilno pojasnilo sodišče, bi bilo potrebno za opredelitev vzroka poškodbe pri delu priznane začasne nezmožnosti za delo, slednje tudi dokazati, ne pa drugačen vzrok pavšalno zatrjevati šele v sodnem postopku.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek na odpravo dokončne odločbe tožene stranke št. ... z dne 17. 6. 2019 in št. ... z dne 23. 5. 2019 v delu, v katerem je ugotovljeno, da je tožeča stranka od 28. 5. 2019 zmožna za delo, ter v delu, v katerem je ugotovljeno, da je vzrok začasne nezmožnosti za delo bolezen, in da se ugotovi, da je tožeča stranka od 28. 5. 2019 do zaključka obravnave na sodišču začasno nezmožna za delo zaradi poškodbe pri delu.

2. Tožeča stranka je zoper sodbo vložila pritožbo. Iz obsežne pritožbe je razbrati, da se pritožuje zoper celotno sodbo in predlaga, da sodišče pritožbi ugodi ter jo razveljavi oziroma spremeni in ugodi tožbenemu zahtevku. Zahteva tudi priznanje telesne okvare in invalidnine. Tožeča stranka opozarja, da je odločitev sodišča napačna, saj je vzrok vtoževane začasne nezmožnosti za delo poškodba pri delu, ki ji je pustila trajne posledice v okviru telesne okvare in invalidnosti. 16 let se bori za priznanje pravic iz naslova telesne okvare. Opiše celoten predsodni in sodni postopek do izdaje sodbe. Ugovarja postopku ugotavljanja invalidnosti v okviru ocene trajne nezmožnosti za delo. Opozarja, da je že v invalidskem postopku predlagala izdajo odločbe, da je sposobna za administrativno delo v svojem podjetju v skrajšanem delovnem času 4 ure dnevno 20 ur tedensko, čemur ZPIZ ni ugodil. Sodna izvedenka je svoje delo opravila slabo, saj ni upoštevala priloženih specialističnih izvidov in mnenj. V okviru svojega s. p. si je sama prilagodila delo, čeprav ZPIZ tega v sodnem postopku ni sprejel. Tako tožena stranka kot sodna izvedenka ne upoštevajo mnenj lečečih specialistov. Izvidi odražajo jasno sliko vibracijske bolezni, ki je terapevtsko neobvladljiva. Meni, da je tako ravnanje organov ZPIZ in ZZZS koruptivno in pristransko. Vztraja, da ugotovitve posameznih ortopedskih izvidov izkazujejo, da se ji je zdravstveno stanje tekom časa poslabšalo in se še slabša.

3. Tožena stranka je v odgovoru na pritožbo opozorila, da tožeča stranka meša pristojnost ZZZS in ZPIZ. Izvidi lečečih specialistov pri postopkih niso zavezujoči in se obravnavajo kot priporočila, morebitno nadaljnje zdravljenje pa ne pomeni avtomatične upravičenosti zadržanosti od dela. Pravnomočna odločba ZPIZ je za tožečo stranko zavezujoča, ki bi kot delodajalec morala poskrbeti za opravljanje ustreznega dela. Vztraja pri pravilnosti sodne odločitve.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo in po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka naštete v drugem odstavku 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju: ZPP) in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo procesnih kršitev iz drugega odstavka 339. člena ZPP, na katere je potrebno paziti po uradni dolžnosti. Pritožbeno sodišče soglaša z dejanskimi ugotovitvami in razlogovanjem sodišča prve stopnje. Sodba je utemeljena z odločilnimi dejanskimi in pravilnimi pravnimi razlogi, ki jih pritožbeno sodišče ne ponavlja.

6. Predmet sodne presoje je dokončna odločba tožene stranke št. ... z dne 17. 6. 2019 in št. ... z dne 23. 5. 2019, v kateri je bilo ugotovljeno, da je tožeča stranka od 2. 5. 2019 do 27. 5. 2019 začasno nezmožna za delo zaradi bolezni, od 28. 5. 2019 dalje pa zmožna za delo. Glede na tožnikovo trditveno podlago in zahtevek ostaja v pritožbeni obravnavi sporno obdobje zaključka začasne nezmožnosti za delo kot tudi vzrok priznane začasne nezmožnosti za delo. Tožeča stranka si v okviru pritožbenih navedb prizadeva uveljaviti pravice iz invalidskega zavarovanja, ki pa glede na konkretni predhodni postopek pri toženi stranki in odločitvi sodišča, ne morejo biti predmet pritožbene presoje.

7. Pritožbeno sodišče soglaša z ugotovitvijo sodišča, da gre v predmetni zadevi za ugotavljanje začasne nezmožnosti za delo tožeče stranke zaradi bolezni, kar je sodišče argumentirano pojasnilo v 24. točki obrazložitve sodbe. Upoštevajoč izvedensko mnenje v povezavi z ostalimi dokazi, ni nobene podlage za opredelitev vzroka priznane začasne nezmožnosti za delo kot poškodbe pri delu. Kot je pravilno pojasnilo sodišče, bi bilo potrebno za opredelitev vzroka poškodbe pri delu priznane začasne nezmožnosti za delo, slednje tudi dokazati, ne pa drugačen vzrok pavšalno zatrjevati šele v sodnem postopku.

8. Po oceni pritožbenega sodišča so razlogi sodne izvedenke zadostno objektivizirani, da omogočajo njihov preizkus in ni najti logičnih napak ali notranjih oziroma zunanjih neskladij, zato je sodišče izvedensko mnenje v celoti pravilno sprejelo kot podlago za svojo odločitev.

9. Neutemeljen je tako očitek pritožnika, da je sodišče napačno sledilo mnenju sodne izvedenke, ki ni upoštevala izvidov lečečih specialistov. Znaten del obrazložitve (od 24. do 29. točke obrazložitve) izkazuje vrednostno oceno izvedenskega mnenja sodne izvedenke, tako o obdobju priznane začasne nezmožnosti za delo kot o vzroku le-te. Sodišče je s prepričljivimi argumenti tudi pojasnilo, zakaj je sledilo sodni izvedenki in ne posameznim izvidom lečečih specialistov, na katere se sklicuje tožeča stranka. Vloga lečečih specialistov je usmerjena sledenju interesa pacienta, ki tako ugotavlja le klinično sliko zavarovanca iz njegovega področja. Pri tem običajno nima vpogleda v celotno zdravstveno dokumentacijo zavarovanca, ki izkazuje njegove zdravstvene težave, niti ne pozna zahtev in tveganja delovnega mesta, ki ga zavarovanec opravlja. Slednje je v predmetni zadevi bistveno, saj gre za ugotavljanje začasne nezmožnosti od dela, ki ga opravlja tožeča stranka.

10. Večina obsežnih pritožbenih zatrjevanj se nanaša na postopek ugotavljanja pravic iz invalidskega zavarovanja v okviru trajne nezmožnosti za delo oziroma pravic iz naslova telesnih okvar. Glede na tožbeni zahtevek in upoštevajoč 63. člen ZDSS-1, tožeča stranka izpodbija dokončno odločbo tožene stranke z dne 17. 6. 2019 v zvezi z odločbo z dne 28. 5. 2019. Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije je v konkretnem socialnem sporu odločal o pravici tožeče stranke do začasne nezmožnosti za delo in nastopal kot tožena stranka. Sodišče je pravilno lahko odločalo le v tem obsegu. Pritožbeni ugovori in zatrjevanja v zvezi z invalidskim postopkom pri Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje glede tožnikove trajne nezmožnosti za delo, v konkretnem postopku ne morejo biti relevantni. Odločitev ZPIZ je lahko v tem socialnem sporu obravnavana le v povezavi z dejstvi, ki jih mora tožena stranka upoštevati pri presoji začasne nezmožnosti za delo

, do česar se je sodišče razumljivo opredelilo v 25. in 27. točki obrazložitve sodbe.

11. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi, niti razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, je pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo sodbo (353. člen ZPP).

V okviru tožnikove trajne nezmožnosti za delo oziroma priznane invalidnosti.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 63.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.