VDSS Sodba Pdp 81/2020
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2020-06-08

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Tanja Pustovrh Pirnat (preds.), Silva Donko (poroč.), Ruža Križnar Jager

izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - hujša kršitev obveznosti iz delovnega razmerja - odtujitev blaga - delo skladiščnika

Pritožba neutemeljeno kot bistveno izpostavlja, da do odtujitve palet ni prišlo, češ da sta se ob odkritju še vedno nahajali v prostorih tožene stranke. Tožnik in sodelavec sta že s tem, ko sta nepooblaščeno in na nedovoljen način obe paleti z bronom (eno povito na način, da je bila videti kot palete gotovih izdelkov) odpeljala iz skladišča za bron in ju skrila v skladiščih, v katerih nista imeli kaj iskati, na zunaj manifestirala prilastitveni namen in onemogočila toženi stranki, da s paletama razpolaga. Organizirano in usklajeno ravnanje tožnika in sodelavca, ki sta obravnavanega dne zavestno kršila dogovor s sodelavko glede načina raztovarjanja, tehtanja in pospravljanja palet v točno določena skladišča, utemeljuje obstoj razloga za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi po 2. alineji prvega odstavka 110. člena ZDR-1, še posebej ob upoštevanju ugotovitev, da je tožnik zaradi dolgoletnega opravljanja dela skladiščnika dobro poznal poslovanje skladišča, da je vedel, kakšne so njegove delovne naloge (ki med drugim zajemajo prevzemanje in izdajanje blaga ter pravilno hranjenje blaga v skladiščih) ter da mu je bilo znano tudi to, da morajo biti vsi premiki blaga iz ali v skladišče ustrezno evidentirani.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje.

II. Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbe.

1. Sodišče prve stopnje je v I. točki izreka sodbe zavrnilo tožbeni zahtevek za ugotovitev nezakonitosti izredne odpovedi, ki jo je tožena stranka podala tožniku 27. 5. 2019. V posledici te odločitve je zavrnilo tožbeni zahtevek, da je tožena stranka dolžna tožniku priznati delovno razmerje od 28. 5. 2019 do vključno 21. 8. 2019 in mu za to obdobje priznati vse pravice iz delovnega razmerja; da je dolžna tožniku obračunati denarno povračilo namesto reintegracije v bruto znesku 19.438,74 EUR, od tega zneska odvesti davek in prispevke, neto znesek pa izplačati tožniku; da je dolžna tožniku obračunati plače za obdobje od 28. 5. 2019 do vključno 21. 8. 2019 v skupnem znesku 3.030,78 EUR bruto, od tega zneska obračunati in odvesti davek in prispevke, tožniku pa izplačati neto znesek. V II. točki izreka sodbe je odločilo, da vsaka stranka sama krije svoje stroške postopka.

2. Zoper sodbo, razen zoper odločitev v III. točki izreka sodbe, da tožena stranka sama krije svoje stroške postopka, se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena ZPP. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani del sodbe razveljavi. V pritožbi nasprotuje ugotovitvi sodišča prve stopnje, da sta s sodelavcem A.A. iz skladišča odtujila paleto ingotov OMX in paleto bronastih odpadkov z namenom poznejše odtujitve iz podjetja. Ta zaključek je v nasprotju z izvedenimi dokazi in razlogi sodbe, saj do odtujitve ni prišlo. Skrit material se je še vedno nahajal v prostorih tožene stranke. Uveljavlja, da ni dokazano, da sta s sodelavcem paleti želela odtujiti. Sodišče prve stopnje bi moralo kot verodostojno oceniti njegovo izpoved, da sta se s sodelavcem želela le pošaliti iz sodelavke B.B.. Sodišču prve stopnje očita, da se ni opredelilo do izpovedi zakonitega zastopnika tožene stranke C.C., da je B.B. tožnika in sodelavca A.A. večkrat ovirala pri delu. Sodišče prve stopnje bi se moralo opredeliti tudi do izpovedi priče B.B., da sta ji tožnik in A.A. v preteklosti že kakšno zagodla. Okoliščina, da s sodelavcem v trenutku, ko je bila paleta najdena, nista pojasnila, da sta jo skrila, ne utemeljuje očitanih kršitev. Po takšnem pojasnilu ni bilo potrebe, saj je bila paleta najdena. Če bi paleto res želela odtujiti, bi gotovo takoj pričela z navajanjem izgovorov. Navaja, da s sodelavcem nista vedela, da so delavci tožene stranke več ur iskali skriti paleti. Uveljavlja, da iz razlogov izpodbijane sodbe ne izhaja, na kakšen način bi s sodelavcem dokončala odtujitev palet iz prostorov tožene stranke, če te ne bi bile najdene. V dejanje bi morala pritegniti zunanjo osebo, česar tožena stranka ni dokazala, kot tudi ni dokazala odtujitvenega namena. Navaja, da v primeru, če bi paleti želela ukrasti, tega gotovo ne bi počela pred nadzornimi kamerami. Razlogi sodbe o tem, zakaj sodišče prve stopnje ni verjelo skladnima izpovedma tožnika in priče A.A., niso prepričljivi. Sklicuje se na domnevo nedolžnosti iz kazenskega prava. Priglaša stroške pritožbe.

3. Tožena stranka v odgovoru na pritožbo nasprotuje tožnikovim pritožbenim navedbam, predlaga zavrnitev pritožbe in potrditev izpodbijanega dela sodbe.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe v mejah razlogov, navedenih v pritožbi, pri tem pa po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl.), ter na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere se pazi po uradni dolžnosti. Glede vseh odločilnih dejstev je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje, sprejeta odločitev pa je tudi materialnopravno pravilna.

6. Sodišče prve stopnje je v tem individualnem delovnem sporu presojalo zakonitost izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki jo je tožena stranka podala tožniku 27. 5. 2019 iz razloga po 2. alineji prvega odstavka 110. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1; Ur. l. RS, št. 21/2013 in nasl.), to je zaradi naklepne hujše kršitve pogodbenih ali drugih obveznosti iz delovnega razmerja. Tožnik je bil pri toženi stranki zaposlen od 1. 1. 2008 dalje, nazadnje na podlagi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas z dne 26. 4 2018 na delovnem mestu "skladiščnik". Tožena stranka mu je v izpodbijani izredni odpovedi očitala, da sta s sodelavcem A.A. 7. 5. 2019 nedovoljeno in nepooblaščeno iz skladišča za bron odtujila paleto ingotov OMX in paleto bronastih odpadkov (količine približno 2300 kg v vrednosti najmanj 5.000,00 EUR) ter ju skrila v drugem skladišču z namenom poznejše odtujitve iz podjetja in dokončne prisvojitve.

7. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje izhaja, da sta bila tožnik in sodelavec A.A. obravnavanega dne zadolžena za skladiščenje prevzetega materiala (20 palet materiala OMX). Tožnik je eno paleto z bronom OMX s sodelavcem zapakiral tako, kot so sicer zapakirane palete z gotovimi izdelki, nato jo z viličarjem pripeljal iz skladišča za bron v skladišče gotovih izdelkov. Nekaj minut zatem je iz skladišča za bron pripeljal še paleto z lesenim okvirjem in jo odložil na prostor za skladiščenje odpadnega materiala iz steklarn, jo pokril z drugo embalažno enoto in z zunanje strani založil z dvema paletama železovih odpadkov. Delavci tožene stranke so paleto z bronom OMX istega dne našli v zgornjem delu skladišča gotovih izdelkov, kjer je bila skrita med ostalimi paletami, nanjo pa je bila položena še paleta z jedri.

8. Pritožba neutemeljeno vztraja pri navedbah, da sta tožnik in sodelavec sporni paleti skrila zato, da bi z iskanjem zaposlila sodelavko B.B., ki naj bi ju pri delu večkrat ovirala. Sodišče prve stopnje je izpovedi tožnika in priče A.A. o tem, da je šlo za šalo, ocenilo kot neverodostojni z jasnimi in prepričljivimi razlogi (10. točka obrazložitve sodbe), zato pritožbeno sodišče v pravilnost dokazne ocene nima pomislekov. To, da sodišče prve stopnje ni verjelo tožniku in sodelavcu A.A., katerih izpovedi sta v bistvenih delih sicer skladni, ne pomeni, da so ugotovitve sodišča prve stopnje v nasprotju z izvedenimi dokazi. Sodišče prve stopnje je na podlagi vseh izvedenih dokazov, predvsem pa na podlagi izpovedi priče B.B. in direktorja tožene stranke C.C., štelo za dokazane navedbe tožene stranke, da sta tožnik in sodelavec paleti skrila z namenom poznejše odtujitve iz podjetja. Ob ugotovitvah, da B.B. vsakodnevno ne šteje palet v skladišču ter da je tistega dne to storila le zaradi opozorila varnostnika, da je tožnik eno paleto brona odpeljal iz barvarne, in zaradi zaznave neobičajnega obnašanja tožnika in sodelavca, sodišče prve stopnje pravilno ni štelo kot verjetno, da sta tožnik in sodelavec z očitanim ravnanjem želela le nagajati sodelavki, saj niti nista mogla računati na to, da bo B.B. palete preštela istega dne

. Pravilnost zaključka, da ni šlo za šalo, potrjujejo tudi nadaljnje ugotovitve sodišča prve stopnje, da sta tožnik in sodelavec delovala zelo usklajeno in organizirano, da sta sporni paleti v kratkem času pripravila in skrila na način, da ne bi vzbujali pozornosti oziroma da ju ne bi zlahka prepoznali kot sumljivi, ter da sta zaznala, da delavci tožene stranke iščejo manjkajoči paleti, pa nista pristopila do njih in pojasnila, zakaj paleti nista v skladišču, kjer bi se morali nahajati. Tožnik v pritožbi navaja, da tega nista storila zato, ker sta bili paleti po nekaj urnem iskanju najdeni (zaradi česar po dodatnih pojasnilih naj ne bi bilo potrebe), vendar to ne vzbuja dvoma v pravilnost dokaznih zaključkov sodišča prve stopnje. Neutemeljeno je tudi pritožbeno nasprotovanje ugotovitvi sodišča prve stopnje, da je tožnik vedel, da delavci tožene stranke iščejo paleto z bronom. Tožnik je namreč v izpovedi to priznal (stran 4 zapisa zvočnega posnetka prvega naroka za glavno obravnavo z dne 24. 9. 2019).

9. Pritožba se neutemeljeno sklicuje na izpoved zakonitega zastopnika tožene stranke C.C., da sta se tožnik in A.A. nad B.B. večkrat pritožila, češ da naj bi ju ta ovirala pri delu. To ne dokazuje tožnikovih navedb, da je šlo (tudi) obravnavanega dne za šalo, ker ne gre za odločilen dokaz, pa sodišče prve stopnje ni storilo očitane bistvene kršitve določb pravdnega postopka (po 8. točki drugega odstavka 339. člena ZPP), ko se do tega dela izpovedi zakonitega zastopnika tožene stranke ni izrecno opredelilo. Iz enakih razlogov pritožba neutemeljeno izpostavlja tudi izpoved priče B.B., da sta jo tožnik in sodelavec v preteklosti že zaklenila v skladišče. Sicer pa bi bila glede na ugotovitve, da sta bila tožnik in A.A. v okviru svojih delovnih nalog zadolžena za pravilno skladiščenje blaga, da je šlo za blago večje vrednosti in da so se obravnavanega dne z iskanjem manjkajočega materiala ukvarjali vsaj štirje delavci tožene stranke (nekateri tudi več ur preko svojega rednega delovnega časa), hujša kršitev pogodbenih in drugih obveznosti iz delovnega razmerja podana tudi v primeru, če bi tožnika in njegovega sodelavca pri očitanem ravnanju res vodila le želja po nagajanju sodelavki.

10. Tožnik v pritožbi neutemeljeno uveljavlja, da s sodelavcem v primeru, če bi želela ukrasti sporni paleti, tega gotovo ne bi počela pred nadzornimi kamerami. V zvezi s tem je bistvena izpoved priče B.B., da je obravnavanega dne zaradi zaznave neobičajnega obnašanja tožnika in A.A. varnostniku naročila, naj kamero (pre)usmeri na dvorišče, sicer pa je bilo po pravilni ugotovitvi sodišča prve stopnje sporno ravnanje kljub posnetkom nadzornih kamer zelo težko odkriti, saj je tožnik ravnal premišljeno in navzven dajal vtis, da le opravlja odrejeno delo.

11. Pravilna je presoja sodišča prve stopnje, da je tožnik z očitanim ravnanjem huje kršil določilo 11. člena pogodbe o zaposlitvi ter določbe 33. člena, 34. člena in 37. člena ZDR-1, v skladu s katerimi je bil dolžan vestno opravljati delo, upoštevati zahteve in navodila delodajalca v zvezi z izpolnjevanjem pogodbenih in drugih obveznosti iz delovnega razmerja ter se vzdržati vseh ravnanj, ki glede na naravo dela, ki ga opravlja pri delodajalcu, materialno ali moralno škodujejo ali bi lahko škodovala poslovnim interesom delodajalca. Po pravilni ugotovitvi sodišča prve stopnje je tožnik ravnal tudi v nasprotju tudi z določilom 22. in 24. točke 4. člena Pravilnika o disciplinski in odškodninski odgovornosti delavcev družbe D., d. o. o., da je razpolaganje s sredstvi delodajalca nedovoljeno ne glede na to, ali ima znake kaznivega dejanja ali ne.

12. Pritožba neutemeljeno kot bistveno izpostavlja, da do odtujitve palet ni prišlo, češ da sta se ob odkritju še vedno nahajali v prostorih tožene stranke. Sodišče prve stopnje je v zvezi s tem zavzelo pravilno stališče, da sta tožnik in sodelavec A.A. že s tem, ko sta nepooblaščeno in na nedovoljen način obe paleti z bronom (eno povito na način, da je bila videti kot palete gotovih izdelkov) odpeljala iz skladišča za bron in ju skrila v skladiščih, v katerih nista imeli kaj iskati, na zunaj manifestirala prilastitveni namen in onemogočila toženi stranki, da s paletama razpolaga. Organizirano in usklajeno ravnanje tožnika in sodelavca A.A., ki sta obravnavanega dne zavestno kršila dogovor s sodelavko B.B. glede načina raztovarjanja, tehtanja in pospravljanja palet z Alu bronom OMX v točno določena skladišča, utemeljuje obstoj razloga za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi po 2. alineji prvega odstavka 110. člena ZDR-1, še posebej ob upoštevanju ugotovitev, da je tožnik zaradi dolgoletnega opravljanja dela skladiščnika dobro poznal poslovanje skladišča, da je vedel, kakšne so njegove delovne naloge (ki med drugim zajemajo prevzemanje in izdajanje blaga ter pravilno hranjenje blaga v skladiščih) ter da mu je bilo znano tudi to, da morajo biti vsi premiki blaga iz ali v skladišče ustrezno evidentirani. Zmotno je stališče pritožbe, da bi morala tožena stranka v tem sporu dokazati, na kakšen način bi tožnik inA.A. skriti paleti odtujila iz prostorov tožene stranke, če ti ne bi bili odkriti. To za presojo utemeljenosti očitka hujše kršitve pogodbenih in drugih obveznosti iz delovnega razmerja ni bistveno, zato sodišče prve stopnje ni storilo bistvene kršitve določb pravdnega postopka, ko tega dejstva ni ugotavljalo.

13. Pravilna je tudi ugotovitev sodišča prve stopnje, da je bil v obravnavni zadevi podan nadaljnji pogoj za zakonitosti izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz prvega odstavka 109. člena ZDR-1, tj. da delovnega razmerja ni bilo mogoče nadaljevati niti do poteka odpovednega roka. Sodišče prve stopnje je pri tej presoji pravilno upoštevalo težo očitanega ravnanja in obnašanje tožnika po njem, ko ni pristopil k sodelavcem, ki so iskali manjkajoči paleti, in jim ni povedal, kam je skril sporni paleti. Obstoj pogoja nezmožnosti nadaljevanja delovnega razmerja utemeljuje tudi okoliščina, da je očitano ravnanje povezano s poslovanjem z materiali in proizvodi večje vrednosti, pri katerem je zaupanje med delavcem in delodajalcem še posebej pomembno.

14. Glede na vse navedeno je odločitev o zavrnitvi tožbenega zahtevka materialnopravno pravilna. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi, niti razlogi, na katere se pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

15. Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi prvega odstavka 165. člena ZPP. Tožnik s pritožbo ni uspel, zato v skladu z določbo prvega odstavka 154. člena sam krije svoje stroške pritožbe. Tožena stranka stroškov odgovora na pritožbo ni priglasila.

Ko se je to odločila storiti, pa je tožnik njeni nameri ugovarjal.

Zakon o delovnih razmerjih (2013) - ZDR-1  - člen 33, 34, 37, 109, 109/1, 110, 110/1, 110/1-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.