VDSS Sodba Psp 169/2022
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2022-08-24

Elizabeta Šajn Dolenc (preds.), Edo Škrabec (poroč.), mag. Lilijana Strban

državna štipendija - dohodkovni cenzus - dohodek na družinskega člana - regres za letni dopust - obdavčljiv dohodek

Regres, ki ga je upoštevala tožena stranka v višini 756,65 EUR je nižji od povprečne plače v Republiki Sloveniji in se tako ne všteva v davčno osnovo, kar pomeni, da ne gre za obdavčljiv dohodek, do česar se je pritožbeno sodišče opredelilo že v drugi zadevi (Psp 97/2022). Čeprav ZDoh-2 v 37. členu določa, da je regres za letni dopust dohodek iz delovnega razmerja, se ta denarni prejemek v skladu s 13. točko prvega odstavka 44. člena ZDoh-2 do višine 100 % povprečne mesečne plače zaposlenih v Sloveniji ne všteva v davčno osnovo. Ker ne gre za obdavčljiv dohodek, ga tako tudi ni mogoče upoštevati pri ugotavljanju materialnega položaja družine pri odločanju o pravici do državne štipendije.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odpravilo odločbo Centra za socialno delo A. št. ... z dne 23. 10. 2020 in odločbo tožene stranke št. ... z dne 24. 11. 2021. Razsodilo je, da ima tožnik pravico do izplačevanja državne štipendije tudi v študijskem letu 2020/2021. Toženi stranki je naložilo, da v roku 30 dni po pravnomočnosti sodbe odmeri državno štipendijo za študijsko leto 2020/2021 in jo v istem roku izplača tožniku.

2. Zoper sodbo je pritožbo vložila tožena stranka zaradi zmotne uporabe materialnega prava in zmotne ugotovitve dejanskega stanja. V pritožbi navaja, da se ne strinja z materialnopravnim stališčem sodišča prve stopnje, da se pri izračunu povprečnega osebnega dohodka na družinskega člana ne upošteva regres za letni dopust, ki ga je v letu 2019 prejela tožnikova mati. Po mnenju tožene stranke je pri odločanju o pravici do državne štipendije še vedno treba upoštevati celoten znesek regresa, saj regres predstavlja obdavčljiv dohodek, ki se do določene višine ne šteje v davčno osnovo, in sicer glede na 13. točko prvega odstavka 44. člena Zakona o dohodnini (v nadaljevanju: ZDoh-2)

. Skladno s 1. točko prvega odstavka 12. člena Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (v nadaljevanju: ZUPJS)

se v dohodek, ki se upošteva, štejejo obdavčljivi dohodki po zakonu, ki ureja dohodnino, ki niso oproščeni plačila dohodnine. V skladu s prvim odstavkom 37. člena ZDoh-2 je regres še vedno del dohodka iz delovnega razmerja in je še vedno obdavčljiv dohodek, ki se do višine 100 % povprečne plače ne všteva v davčno osnovo in ne gre za dohodek, ki bi bil oproščen plačila dohodnine. Pri tem se tožena stranka sklicuje tudi na sodno prakso pritožbenega sodišča

, ki se nanaša na plačilo za študentsko delo. Kljub posebni olajšavi iz 13. točke 44. člena ZDoh-2 gre v primeru regresa za dohodek, ki ni oproščen plačila dohodnine in ga je po določbi 1. točke prvega odstavka 12. člena ZUPJS potrebno šteti v dohodek družine. Tako tudi ni nobene pravne in dejanske podlage, da bi pri pojmovanju obdavčljivega dohodka po ZUPJS izhajali iz razlikovanja med dvema dohodkoma: dohodkom, ki se do določene višine ne šteje v davčno osnovo in dohodkom, za katerega je predvidena zakonska davčna olajšava do določene meje. Oba dohodka sta za potrebe odločanja po ZUPJS v celotni višini obdavčljiva dohodka. Zaradi navedenega je tudi brez pomena sklicevanje sodišča prve stopnje na datum noveliranja Zakona o dohodnini. Tožena stranka predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek v celoti zavrne.

3. V odgovoru na pritožbo tožnik navaja, da regres ne gre enačiti s plačilom za študentsko delo. Regres je tako kot npr. potni stroški, odpravnine, jubilejna nagrada po 37. členu ZDoh-2 dohodek iz delovnega razmerja, ki se po 41. členu navedenega zakona všteva v davčno osnovo, vendar na podlagi 44. člena le nad določeno višino. In to velja za vse prej navedene dohodke iz delovnega razmerja. Nobenega drugega dohodka (za malico, potnih stroškov, dnevnic, jubilejne nagrade, odpravnine itd.) do določene višine CSD ne všteva v premoženje, le regres. In noben od teh dohodkov ni izrecno naveden v 20. do 34. členu ZDoh-2. Navedeni so dohodki, ki so v celoti oproščeni plačila dohodnine, tisti, ki pa le do določene višine, pa so navedeni v 44. členu ZDoh-2. Tožnik tako še vedno ne vidi nobene razlike med navedenimi prejemki, saj so vsi navedeni v vseh treh členih, to je 37., 41. in 44. členu ZDoh-2. CSD pa v dohodke všteva le en prejemek, ne glede na višino in to je regres. V primeru študentskega dela, na katerega se v pritožbi sklicuje tožena stranka, gre za plačilo dela delavcev. To pa ni istovrstni dohodek kot regres, malica, potni stroški, jubilejne nagrade, odpravnine in dnevnice. Plačilo za delo študentov in tudi plača so dohodki, ki imajo po zakonu priznane določene davčne olajšave in le ti dohodki se logično vštevajo v premoženje. Regres, malica, jubilejna nagrada in ostali prej našteti dohodki, pa so do določene višine oproščeni plačila dohodnine (nimajo davčnih olajšav). Ne gre torej za istovrstne dohodke z davčnega vidika. Tožnik predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrne.

5. Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje razčistilo dejstva bistvena za odločitev v zadevi in ob pravilni uporabi materialnega prava tudi pravilno razsodilo. Pri tem tudi ni kršilo postopkovnih določb, na katere pritožbeno sodišče na podlagi drugega odstavka 350. člena ZPP pazi po uradni dolžnosti.

6. Sodišče prve stopnje je presojalo drugostopenjsko odločbo tožene stranke. št. ... z dne 24. 11. 2021. Z navedeno odločbo je bila zavrnjena tožnikova pritožba vložena zoper prvostopenjsko odločbo Centra za socialno delo A. št. ... z dne 23. 10. 2020. Z omenjeno prvostopenjsko odločbo je bilo odločeno, da tožniku za šolsko oziroma študijsko leto 2020/2021 štipendijsko razmerje miruje zaradi tega, ker dohodek na družinskega člana presega zgornjo mejo dohodkovnega razreda po drugem odstavku 23. člena ZUPJS.

7. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje in pa iz listinske dokumentacije v spisu izhaja, da je tožnik 11. 9. 2020 podal vlogo za uveljavljanje državne štipendije, in sicer za nadaljevanje študija na B. fakulteti, za 3. letnik. V predsodnem postopku je bilo ugotovljeno, da je povprečni mesečni dohodek na osebo znašal 698,86 EUR, medtem ko je dohodkovni cenzus za pridobitev pravice do državne štipendije znašal 680,56 EUR.

8. V zadevi je sporen ugotovljen materialni položaj zaradi vštetih 756,65 EUR regresa za letni dopust v dohodek družine.

9. ZUPJS v 1. točki prvega odstavka 12. člena določa, da v dohodek, ki se upošteva, se štejejo dohodki in prejemki vseh oseb, in sicer tudi obdavčljivi dohodki po zakonu, ki ureja dohodnino, ki niso oproščeni plačila dohodnine. V primeru, ko gre za regres, je potrebno upoštevati določbo 44. člena ZDoh-2, ki se nanaša na dohodke iz delovnega razmerja, ki se ne vštevajo v davčno osnovo. V 13. točki prvega odstavka 44. člena je tako določeno, da se v davčno osnovo ne všteva regres za letni dopust, ki je določen kot pravica iz delovnega razmerja v skladu z zakonom, ali vsebinsko primerljiv dohodek iz tujine, in sicer do višine 100 % povprečne mesečne plače zaposlenih v Sloveniji.

10. Regres, ki ga je upoštevala tožena stranka v višini 756,65 EUR je nižji od povprečne plače v Republiki Sloveniji in se tako ne všteva v davčno osnovo, kar pomeni, da ne gre za obdavčljiv dohodek, do česar se je pritožbeno sodišče opredelilo že v drugi zadevi

. Čeprav ZDoh-2 v 37. členu določa, da je regres za letni dopust dohodek iz delovnega razmerja, se ta denarni prejemek v skladu s 13. točko prvega odstavka 44. člena ZDoh-2 do višine 100 % povprečne mesečne plače zaposlenih v Sloveniji ne všteva v davčno osnovo. Ker ne gre za obdavčljiv dohodek, ga tako tudi ni mogoče upoštevati pri ugotavljanju materialnega položaja družine pri odločanju o pravici do državne štipendije. Obdavčljiv bi bil le regres za letni dopust, ki bi presegal 100 % povprečne mesečne plače zaposlenih v Sloveniji, kot to izhaja tudi iz šestega odstavka 109. člena ZDoh-2, kjer je določeno, da se ne glede na prvi odstavek 109. člena, v letno davčno osnovo od regresa za letni dopust šteje vsota tega dohodka, ki presega 100 % povprečne letne plače zaposlenih v Sloveniji, preračunane na mesec, za leto, za katero se dohodnina odmerja, po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije, zmanjšana za prispevke za socialno varnost, upoštevane pri določanju davčne osnove v skladu z 41. členom tega zakona. V vsoto iz prejšnjega stavka se ne šteje posamezno izplačilo tega dohodka, za katerega niso izpolnjeni pogoji za davčno obravnavo po 13. točki prvega odstavka 44. člena tega zakona. V 119. členu pa je določeno, da se dohodnina odmeri od letne davčne osnove iz 109. člena tega zakona. V davčno osnovo pa gre le regres za letni dopust, ki presega 100 % povprečne letne plače zaposlenih v Sloveniji. Nižji znesek od omenjenih 100 % povprečne mesečne plače zaposlenih v Sloveniji pa se v davčno osnovo ne upošteva in od tega zneska se tudi ne odmeri dohodnina, kar v bistvu pomeni, da je navedeni znesek oproščen plačila dohodnine.

11. Glede sklicevanja tožene stranke na sodbi pritožbenega sodišča Psp 379/2017 in Psp 100/2018 pa pritožbeno sodišče pojasnjuje, da gre za drugačne zadeve od predmetne. V omenjenih dveh zadevah je namreč pritožbeno sodišče obravnavalo vprašanje upoštevanja dohodka pridobljenega iz naslova študentskega dela. Pritožbeno sodišče se je postavilo na stališče, da v teh primerih, kljub temu da je predvidena posebna davčna olajšava, gre za obdavčljiv dohodek. V obravnavanem primeru pa se regres, ki je nižji od 100 % povprečne mesečne plače zaposlenih v Sloveniji, ne šteje v davčno osnovo in od tega zneska se tudi ne plača dohodnina. Ker ne gre za obdavčljiv dohodek, ga tako tudi ni mogoče upoštevati pri ugotavljanju materialnega položaja družine pri odločanju o pravici do državne štipendije.

12. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 353. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (2010) - ZUPJS  - člen 12, 12/1, 12/1-1, 23, 23/2.

Zakon o dohodnini (2006) - ZDoh-2  - člen 37, 41, 44, 44/1, 44/1-13, 109, 109/1, 109/6, 119.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.