VDSS Sodba Pdp 214/2020
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2020-06-23

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

dr. Martina Šetinc Tekavc (preds.), mag. Aleksandra Hočevar Vinski (poroč.), mag. Tanja Pustovrh Pirnat

bistvena kršitev določb postopka - zavrnitev dokaznega predloga - ocena delovne uspešnosti - preizkus ocene dela

Ni utemeljen očitek postopkovne kršitve po 8. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Postavitev izvedenca psihiatrične stroke niti ni bil tožnikov dokazni predlog, da bi lahko uveljavljal postopkovne kršitve v zvezi z neizvedbo tega dokaza. Tožnik v zvezi s to postopkovno kršitvijo pavšalno navaja, da sodišče ni izvedlo vseh z njegove strani predlaganih dokazov. Vendar pa je tožnik svoje dokazne predloge za zaslišanje določenih prič umaknil, tako da z njegove strani predlagani dokazi niti niso ostali neizvedeni. Pa tudi sicer zgolj neizvedba dokazov sama po sebi še ne pomeni navedene postopkovne kršitve - ta je podana šele, če dokazi niso izvedeni iz nedopustnih razlogov.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

II. Vsaka stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za razveljavitev sklepa tožene stranke z dne 5. 4. 2019 in ocene delovne uspešnosti za tožnika za leto 2018 z dne 14. 3. 2019 ter za izdelavo nove ocene delovne uspešnosti za leto 2018. Odločilo je še, da je tožnik dolžan toženi stranki povrniti pravdne stroške v znesku 1.485,96 EUR v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od poteka paricijskega roka do plačila.

2. Zoper sodbo se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl.). Navaja, da je ocena delovne uspešnosti (dobro) odraz šikaniranja in trpinčenja s strani ravnateljice A.A., zaradi česar je tudi psihično zbolel. Njegovo psihično stanje je vplivalo na opravljanje dela, kar bi morala komisija upoštevati, prav tako bi sodišče moralo ugotavljati okoliščine, ki so privedle do velike razlike med ocenami iz preteklih let (odlično). Ravnateljica tožene stranke je izpovedala, da ni sledila ocene prejšnje ravnateljice, čeprav bi jo morala vsaj za obdobje prvih osmih mesecev leta 2018. Do tega se sodišče prve stopnje ni opredelilo. Pri ocenjevanju je prišlo do kršitve pravice do izjave, ker se tožnik ni imel možnosti seznaniti s kršitvami. Tekom postopka ocenjevanja ni bil seznanjen, katere napake se mu očita. Prav tako mu ni bila pojasnjena zahteva za opravljanje dela po sistemizaciji delovnih mest ter zahteva po komuniciranju na kulturni ravni. Sodišče je storilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka po 8. točki drugega odstavka 339. člena ZPP, ker ni izvedlo vseh dokazov, ki jih je predlagal tožnik, in ker je zavrnilo dokaz s postavitvijo izvedenca psihiatrične stroke. Sodišče je kršilo 14. in 15. točko drugega odstavka 339. člena ZPP, ker so razlogi o odločilnih dejstvih nejasni, prav tako je nasprotje med tem, kar se navaja v razlogih sodbe o vsebini listin in med samimi temi listinami. Sodišče je glede pravice do izjave zmotno uporabilo 17.a člen Zakona o sistemu plač v javnem sektorju (ZSPJS, Ur. l. RS, št. 108/09 in nasl.). Pravica do seznanitve z oceno ni dovolj. Sklep komisije mu je bil prepozno vročen, komisija pa tudi ni bila ustrezno sestavljena. Izpodbijana ocena ni objektivna in ne ustreza določbam Uredbe o napredovanju javnih uslužbencev v plačne razrede (Uredba, Ur. l. RS, št. 51/08 in nasl.).

3. Tožena stranka v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, naštete v drugem odstavku 350. člena ZPP, ter na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, da je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje in tudi pravilno uporabilo materialno pravo.

6. Pritožbeno sodišče se strinja z razlogovanjem sodišča prve stopnje, ki je tudi jasno obrazložilo odločilna dejstva za sprejem odločitve, tako da pritožbeno sodišče zavrača pritožbeni očitek kršitve 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, češ da so razlogi o odločilnih dejstvih nejasni. Prav tako ni podana očitana kršitev protispisnosti iz 15. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, s čimer tožnik pravzaprav izpodbija dokazne zaključke sodišča prve stopnje. Prav tako ni utemeljen očitek postopkovne kršitve po 8. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Postavitev izvedenca psihiatrične stroke niti ni bil tožnikov dokazni predlog, da bi lahko uveljavljal postopkovne kršitve v zvezi z neizvedbo tega dokaza. Tožnik v zvezi s to postopkovno kršitvijo pavšalno navaja, da sodišče ni izvedlo vseh z njegove strani predlaganih dokazov. Vendar pa je tožnik svoje dokazne predloge za zaslišanje prič B.B., C.C. in D.D. umaknil, tako da z njegove strani predlagani dokazi niti niso ostali neizvedeni. Pa tudi sicer zgolj neizvedba dokazov sama po sebi še ne pomeni navedene postopkovne kršitve – ta je podana šele, če dokazi niso izvedeni iz nedopustnih razlogov.

7. Tako kot tožnik neutemeljeno uveljavlja kršeno pravico do izjave v pravdnem postopku, jo neutemeljeno uveljavlja tudi v zvezi s postopkom preizkusa ocene, češ da ni imel možnosti seznaniti se s kršitvami, vendar pa predmet ocene delovne uspešnosti javnega uslužbenca niso kršitve, da bi bila potrebna zagotovitev obrambe pred očitanim. Pri tem se neutemeljeno sklicuje tudi na kršitev 17.a člena ZSPJS, po katerem lahko javni uslužbenec, ki se ne strinja z oceno, v osmih delovnih dneh od seznanitve z oceno zahteva preizkus ocene pred komisijo, ki jo imenuje odgovorna oseba v roku 15 dni od vložitve zahteve za preizkus ocene. Komisijo sestavljajo trije javni uslužbenci, ki imajo najmanj enako stopnjo izobrazbe, kot se zahteva za delovno mesto javnega uslužbenca, ki je zahteval preizkus ocene. Nadrejeni in javni uslužbenec imata pravico do udeležbe v preizkusu ocene. O preizkusu ocene se vodi zapisnik in o preizkusu ocene odloči komisija s sklepom, sicer pa ZSPJS posebnih določb o poteku preizkusa ocene nima. Bistveno je, da je bil tožnik z oceno seznanjen in mu je bil omogočen njen preizkus. Sodišče prve stopnje je pravilno razlogovalo tudi o nerelevantnosti tožnikovega očitka o prepozni izdaji sklepa komisije. Glede na to, da je bila komisija imenovana 21. 3. 2019, je bil sklep komisije z dne 5. 4. 2019 izdan v navedenem 15-dnevnem roku. Dejstvo, da mu je bil sklep komisije vročen nekaj dni kasneje (8. 4. 2019), ni odločilno, s tem da tudi morebitna zamuda navedenega roka ne bi mogla privesti do zaključka o nezakonitosti sklepa komisije. Neutemeljeno je tudi tožnikovo vztrajanje pri neustrezni sestavi komisije. V komisijo so lahko imenovani tudi javni uslužbenci drugega proračunskega uporabnika. V spornem primeru so komisijo sestavljale profesorica matematike, profesorica slovenščine in profesorica italijanščine, ki so imele najmanj enako stopnjo izobrazbe, kot se zahteva tožnikovo za delovno mesto tehnični delavec - vzdrževalec učne tehnologije (V. stopnja izobrazbe), s tem da ZSPJS ali drug predpis ne določa, da bi morali biti člani komisije strokovnjaki s področja, na katerem delo opravlja ocenjevani javni uslužbenec.

8. Bistveni pritožbeni očitek se tako nanaša na izpodbijanje dejanskega stanja, vendar pa je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo odločilna dejstva ter pravilno presodilo, da je ocena delovne uspešnosti za leto 2018 (dobro) utemeljena (posledično pa je pravilen tudi sklep komisije z dne 5. 4. 2019 o preizkusu ocene) in ni posledica šikaniranja in trpinčenja tožnika s strani nove ravnateljice tožene stranke. Prvih osem mesecev leta 2018 je bila sicer tožnikova nadrejena prejšnja ravnateljica, pristojna ocenjevalka za leto 2018 pa je bila nova ravnateljica. Tožnik je bil v skladu s postavkami iz Uredbe ocenjen glede na kriterije: strokovnost dela, obseg dela, pravočasnost, samostojnost pri delu, ustvarjalnost, natančnost, zanesljivost, sodelovanje in organizacija dela, interdisciplinarnost, odnos do uporabnikov storitev in komuniciranje. Četudi je prejšnja ravnateljica tožnika vseskozi ocenjevala z oceno odlično (takšno je bilo tudi njeno mnenje glede prvih osem mesecev leta 2018), pa je tožena stranka vendarle uspela dokazati, da je imela razloge, da je tožnika ocenila z oceno dobro. Sodišče prve stopnje je namreč, tudi na podlagi izpovedi prejšnje ravnateljice, ugotovilo, da je navedena vse zaposlene nekritično ocenjevala z najvišjo oceno, medtem ko je nova ravnateljica tožene stranke prepričljivo pojasnila, da je želela z ocenjevanjem doseči, da so ocene odraz realnega dela zaposlenih. Po drugem členu Uredbe ocena dobro pomeni dobro opravljeno delo, to je v skladu s pričakovanji glede na kriterije ocenjevanja v ocenjevalnem oziroma napredovalnem obdobju, ocena odlično pa pomeni odlično opravljeno delo, to je visoko nad pričakovanji glede na kriterije ocenjevanja. Sodišče prve stopnje v izvedenih dokazih ni imelo podlage za takšno oceno. Ker je ugotovilo, da ocena dobro temelji na razdelanih in preverljivih kriterijih, je posledično utemeljeno zavrnilo tudi tožnikove trditve o šikaniranju in trpinčenju.

9. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi in tudi ne razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

10. Vsaka stranka krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 154., 155. in 165. člena ZPP).

Zakon o sistemu plač v javnem sektorju (2002) - ZSPJS  - člen 17a.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 339, 339/2, 339/2-8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.