VDSS Sklep Pdp 193/2019
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2019-06-13

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Aleksandra Hočevar Vinski (preds.), mag. Tanja Pustovrh Pirnat (poroč.), Jelka Zorman Bogunovič

absolutna bistvena kršitev določb postopka - pomanjkljiva sodba, ki je ni mogoče preizkusiti

Pritožba sodišču prve stopnje utemeljeno očita absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Izpodbijani del sodbe ima pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, izrek sodbe je nerazumljiv, v obrazložitvi sodišča prve stopnje pa niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih.

I. Pritožbi se ugodi, izpodbijani del sodbe se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

II. Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

1. Sodišče prve stopnje je tožencu naložilo, da tožniku plača znesek 4.160,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zneska 3.000,00 EUR od 14. 9. 2017 do plačila, od zneska 700,00 EUR od 18. 9. 2017 do plačila, od zneska 320,00 EUR od 18. 10. 2017 do plačila in od zneska 140,00 EUR od 14. 9. 2017 do plačila (točka I izreka). V presežku je tožbeni zahtevek zavrnilo (točka II izreka). Odločilo je, da stranki krijeta vsaka svoje pravdne stroške (točka III izreka), tožencu je naložilo plačilo sodne takse 123,50 EUR na račun sodišča (točka IV izreka).

2. Zoper zavrnilni del navedene sodbe in zoper odločitev sodišča prve stopnje o pravdnih stroških (točki II in III izreka izpodbijane sodbe) se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožnik. Navaja, da je sodišče prve stopnje, ker ni moglo z gotovostjo ugotoviti neizplačanih plač tožniku, neutemeljeno tožbeni zahtevek (delno) zavrnilo. Zmotno je štelo, da pravdni stranki nista upoštevali zakonskih določb. Dejstvo, da toženec ni predložil plačilnih list, vodi do zaključka, da tožniku plače niso bile izplačane. Glede izplačil sodišče prve stopnje utemeljeno ni sledilo listini, ki jo je predložila priča A.A.. Ni pa pojasnilo, zakaj je štelo za neverjetno, da tožnik ne bi prejel plač od avgusta 2016 do novembra 2016. Tožnik negativnega dejstva (da plač ni prejel) ni mogel dokazati. Sodišče prve stopnje je zmotno odločilo o teku zakonskih zamudnih obresti od prisojenih zneskov. Tožnik s pritožbo v spis vlaga kazensko ovadbo z dne 19. 10. 2017, ki jo je pridobil po poizvedbah pri Okrajnem sodišču v Murski Soboti 24. 1. 2019. S tem dodatno dokazuje, da je njegov tožbeni zahtevek utemeljen. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani del sodbe razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje oziroma podredno da ga spremeni, tako da tožbenemu zahtevku ugodi, vključno s stroškovno posledico. Priglaša pritožbene stroške.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov. Po uradni dolžnosti je na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/1999 in nadalj.) pazilo na absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

5. Tožnik je s tožbo uveljavljal tožbeni zahtevek za izplačilo: - plač za obdobje od avgusta 2016 do novembra 2016 (štirikrat po 700,00 EUR), - delno plače za december 2016 (320,00 EUR), - zakonskih zamudnih obresti od plač za meseca februar 2017 in marec 2017, - plač za obdobje od aprila 2017 do julija 2017 (štirikrat po 700,00 EUR) in - regresov za letni dopust za leti 2016 in 2017 (664,21 EUR in 676,17 EUR). Na prvem naroku za glavno obravnavo je tožbo razširil, pri čemer je bilo v tem delu o utemeljenosti tožbenega zahtevka odločeno v točki I izreka, ki ni pod pritožbo. O prvotnem tožbenem zahtevku pa je bilo odločeno na način, da je sodišče prve stopnje tožniku v točki I izreka prisodilo 3.000,00 EUR, v presežku pa je v točki II izreka tožbeni zahtevek zavrnilo. Iz tako oblikovanega izreka sodbe kot tudi iz obrazložitve sodbe ni razumljivo, kaj je sodišče prve stopnje tožniku prisodilo in v katerem delu je tožbeni zahtevek zavrnilo.

6. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da se ni vodila evidenca o gotovinskih izplačilih (o tem, za kakšne zneske je šlo, sta tožnik in toženec navajala bistveno drugače), da ni verjetno, da tožnik ne bi prejel ničesar za čas od avgusta 2016 do novembra 2016, pa tudi ne od aprila 2017 dalje, in da je bil toženec tožniku pripravljen plačati 3.000,00 EUR. Glede na to je, kot je navedlo v sodbi, z veliko verjetnostjo zaključilo, da znaša dolg toženca do tožnika 3.000,00 EUR.

7. V obrazložitvi sodbe sodišče prve stopnje za delno zavrnitev tožbenega zahtevka razen navedbe v točki 8 posebnih razlogov ni navedlo, pa tudi sicer iz obrazložitve sodbe ni razbrati razlogov o odločilnih dejstvih, na katerih temelji odločitev. Pritožba sodišču prve stopnje utemeljeno očita absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Izpodbijani del sodbe ima pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti, izrek sodbe je nerazumljiv, v obrazložitvi sodišča prve stopnje pa niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih.

8. Pritožbeno sodišče je na podlagi prvega odstavka 354. člena ZPP ugodilo pritožbi tožnika, razveljavilo izpodbijani del sodbe in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje, da odpravi absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka in ponovno razsodi o utemeljenosti tožbenega zahtevka v zavrnjenem delu iz naslova neizplačanih plač, regresov za letni dopust in zakonskih zamudnih obresti. Pritožbeno sodišče ugotovljene absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP ne more samo odpraviti, razveljavitev izpodbijanega dela sodbe pa glede na dosedanji potek postopka ne bi povzročila kršitve strankine pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja.

9. Glede utemeljenosti tožbenega zahtevka pritožbeno sodišče zgolj dodaja: Pravno podlago za upravičenost tožnika do plač in regresov za letni dopust predstavljajo predvsem 44. člen Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1; Ur. l. RS, št. 21/2013 in nadalj.), 126. člen ZDR-1, 131. člen ZDR-1 in 134. člen ZDR-1. Dokazno breme za izvršeno izplačilo je na tožencu, tožnik negativnega dejstva (da mu plače in regresi za letni dopust niso bili izplačani) ne more dokazati. Če sodišče na podlagi izvedenih dokazov ne more zanesljivo ugotoviti kakšnega dejstva, po 215. členu ZPP sklepa o njem na podlagi pravil o dokaznem bremenu.

10. Odločitev o pritožbenih stroških temelji na tretjem odstavku 165. člena ZPP.

Zoper sklep je dovoljena pritožba iz razlogov, določenih v drugem odstavku 357.a člena ZPP. Sklep se sme izpodbijati samo iz razloga, da je sodišče druge stopnje razveljavilo odločbo sodišča prve stopnje in zadevo vrnilo v novo sojenje, čeprav bi kršitve postopka glede na njeno naravo lahko samo odpravilo (prvi in drugi odstavek 347. člena ZPP) ali bi glede na naravo stvari in okoliščine primera lahko samo dopolnilo postopek oziroma odpravilo pomanjkljivosti (prvi odstavek 355. člena ZPP) ali če bi moralo samo opraviti novo sojenje (drugi odstavek 354. člena in drugi odstavek 355. člena ZPP).

Pritožba se lahko vloži v 15 dneh od vročitve prepisa sklepa pri sodišču prve stopnje v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko, o njej bo odločalo Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Če se pošlje pritožba po pošti priporočeno ali brzojavno, se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena. Pritožba mora obsegati navedbo sklepa, zoper katerega se vlaga, izjavo, da se izpodbija v celoti ali v določenem delu, pritožbene razloge in podpis pritožnika. Če pritožba ni razumljiva in ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, jo sodišče zavrže, ne da bi pozivalo vložnika, naj jo popravi ali dopolni. Ob vložitvi pritožbe mora biti plačana sodna taksa, če je predpisana. Če ta ni plačana niti v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za njeno plačilo in tudi niso izpolnjeni pogoji za njeno oprostitev, odlog ali obročno plačilo, se šteje, da je pritožba umaknjena. Če pritožbo vloži pooblaščenec, je ta lahko samo odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 339, 339/2, 339/2-14, 357a.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.