VDSS Sodba Pdp 632/2019
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2020-01-30

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Jelka Zorman Bogunovič (preds.), mag. Aleksandra Hočevar Vinski (poroč.), dr. Martina Šetinc Tekavc

napredovanje v višji plačni razred - plačilo razlike plače - javni uslužbenec - prevedba plače

Tožnik, ki se je v zahtevi skliceval na 3. a člen ZSPJS, spora ni zastavil le v okviru navedenih določb, na podlagi katerih se lahko preveri, ali mu je zakonito določena plača njegovega delovnega mesta, ampak širše - da naj se preveri pravilnost prevedbe iz leta 2008 oziroma naj se v to poseže na način, da se mu prizna razlika v plači za nazaj (od 5. 12. 2012 dalje) ter določi višja plača drugega delovnega, višje vrednotenega delovnega mesta, ki pa ga sicer ne zaseda.

Zahteva in z njo povezana tožba ni ustrezno sredstvo za saniranje zatrjevane napačne prevedbe in posledično za ugoditev zahtevku. Tožnik je bil z aneksom k pogodbi o zaposlitvi z dne 30. 7. 2008 s 1. 8. 2008 razporejen na delovno mesto sistemski administrator VII/2-II, ob tem mu je bila določena tudi prevedena plača. Tožnik ni zavrnil podpisa aneksa, da bi v zvezi s tem lahko sledila izdaja sklepa ter sodno varstvo. Prav tako sklenjenega aneksa ni razveljavljal. Sodišče prve stopnje je izhajalo iz napačnega stališča, da lahko v tem sporu poseže v veljavno izvedeno razporeditev tožnika na delovno mesto sistemski administrator VII/2-II na način, da mu prizna plačo drugega delovnega mesta. Zmotno je izpostavilo, da veljavne podlage, na podlagi katerih tožnik zaseda navedeno delovno mesto, za presojo zakonitosti tožnikove plače niso pomembne.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani del sodbe spremeni tako, da se glasi:

"I. Zavrne se tožbeni zahtevek, ki se glasi:

"1. Sklep Komisije za pritožbe iz delovnega razmerja št. ... z dne 24. 1. 2018, in sklep Okrožnega sodišča v Kranju, št. Su 56-17/98, Su 770/2017, Su 1142/2017 z dne 22. 12. 2017 se odpravita.

2. Tožena stranka je dolžna tožniku za obdobje od 5. 12. 2012 do 30. 11. 2015 priznati in obračunati plačo v skladu s 47. plačnim razredom s pripadajočimi dodatki ter izplačati razliko med tako obračunano neto plačo in že prejetim neto izplačilom, za obdobje od 1. 12. 2015 dalje pa priznati in obračunati plačo v skladu z 48. plačnim razredom s pripadajočimi dodatki ter izplačati razliko med tako obračunano neto plačo in že prejetim neto izplačilom.

3. Tožena stranka je dolžna tožniku plačati tudi zakonske zamudne obresti - od neto razlike plač, ki so zapadle v plačilo do 4. 12. 2014, od 5. 12. 2014 dalje do plačila, - od neto razlike plač, ki so zapadle v plačilo od 5. 12. 2014 dalje pa od vsakokratnega zapadlega mesečnega zneska do plačila.

4. Tožnik je od 1. 12. 2015 dalje upravičen do plače v višini 48. plačnega razreda s pripadajočimi dodatki."

II. Tožnik je dolžan toženi stranki povrniti stroške postopka v znesku 367,20 EUR, v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka do plačila."

II. Tožnik sam krije svoje stroške pritožbenega postopka, toženi stranki pa je dolžan povrniti stroške pritožbenega postopka v znesku 183,60 EUR, v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka do plačila.

1. Sodišče prve stopnje je razsodilo: da se sklep Komisije za pritožbe iz delovnega razmerja št. ... z dne 24. 1. 2018, in sklep Okrožnega sodišča v Kranju, št. Su 56-17/98, Su 770/2017, Su 1142/2017 z dne 22. 12. 2017 odpravita (I. točka izreka); da je tožena stranka dolžna tožniku za obdobje od 5. 12. 2012 do 30. 11. 2015 priznati in obračunati plačo v skladu s 47. plačnim razredom s pripadajočimi dodatki ter izplačati razliko med tako obračunano neto plačo in že prejetim neto izplačilom, za obdobje od 1. 12. 2015 dalje priznati in obračunati plačo v skladu z 48. plačnim razredom s pripadajočimi dodatki ter izplačati razliko med tako obračunano neto plačo in že prejetim neto izplačilom (II. točka izreka); da je tožena stranka dolžna tožniku plačati tudi zakonske zamudne obresti - od neto razlike plač, ki so zapadle v plačilo do 4. 12. 2014, od 5. 12. 2014 dalje do plačila, - od neto razlike plač, ki so zapadle v plačilo od 5. 12. 2014 dalje, pa od vsakokratnega zapadlega mesečnega zneska do plačila (III. točka izreka) ter da je tožnik od 1. 12. 2015 dalje upravičen do plače v višini 48. plačnega razreda s pripadajočimi dodatki (IV. točka izreka). V V. točki izreka je zavrnilo zahtevek glede obračuna davkov in prispevkov. Odločilo je še, da je tožena stranka dolžna tožniku plačati stroške postopka v znesku 488,68 EUR, v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka do plačila (VI. točka izreka).

2. Zoper navedeno sodbo (razen zoper zavrnilni del) se pritožuje tožena stranka zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je bilo potrebno ob prevedbi oziroma prehodu na nov plačni sistem v okviru nove sistemizacije javne uslužbence razporediti na delovna mesta, ki so najbolj ustrezala prejšnjemu delovnemu mestu in so bila določena v Uredbi o notranji organizaciji, sistemizaciji delovnih mestih in nazivih v organih javne uprave in pravosodnih organih (Uredba, Ur. l. RS, št. 58/2003 in nasl.) oziroma v Prilogi III - Razvrstitev strokovno tehničnih delovnih mest, ki je bila sprejeta oziroma spremenjena v okviru Uredbe o spremembah in dopolnitvah navedene Uredbe (Ur. l. RS, št. 66/08). S to uredbo je prišlo do delitve VII. tarifnega razreda na VII/1. in VII/2. V prilogi IV, ki je veljala pred spremembo, sta bili določeni dve delovni mesti sistemskega administratorja (I in II) v VII. tarifnem razredu, razlika med njima je bila v zahtevanih izkušnjah (8 let, 3 leta) in zahtevani izobrazbi (univerzitetna izobrazba, najmanj visoka strokovna izobrazba), medtem ko so bile naloge obeh delovnih mest identične. Tožena stranka je na podlagi Akta o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest z dne 8. 7. 2008 delovno mesto sistemski administrator I (sistemski inženir) preimenovala v delovno mesto sistemski administrator VII/2-II (sistemski inženir vodja) v VII/1. tarifni skupini. Sodišče lahko glede na potrebe delovnega procesa in organizacijo določi delovna mesta in opis del in nalog posameznega delovnega mesta. Ker so bile eden izmed kriterijev prevedbe delovne naloge (te so ostale iste) in ker je bila za novo delovno mesto predpisana najmanj visoka strokovna izobrazba, je bila prevedba v tožnikovem primeru ustrezna. Ni bil razporejen na manj zahtevno delovno mesto. Sistemiziranje novega delovnega mesta sistemski administrator VII/2-I (v VII/2. tarifni skupini) bi pomenilo opravljanje zahtevnejših del, česar tožnik tudi dejansko ni opravljal. Leta 2006 je za delo na dveh računalniških paketih prejel posebno plačilo.

3. Tožnik v odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev. Poudarja, da v tem sporu ne gre za vprašanje razporeditve, ampak za vprašanje zakonito določene plače.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, naštete v drugem odstavku 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl.), ter na pravilno uporabo materialnega prava.

6. Tožnik je bil v letu 2004 razporejen na delovno mesto sistemski administrator I, s količnikom 6,00. Na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 15. 1. 2008 je do 31. 7. 2008 opravljal dela in naloge na delovnem mestu sistemski administrator I. S prehodom na nov plačni sistem je tožena stranka to delovno mesto v Aktu o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest z dne 8. 7. 2008 preimenovala v novo delovno mesto sistemski administrator VII/2-II. Tožnik je 30. 7. 2008 podpisal aneks k pogodbi o zaposlitvi, s katerim je bil razporejen na delovno mesto sistemski administrator VII/2- II in uvrščen v 38. plačni razred. Nato je 1. 4. 2009 napredoval v 40. plačni razred, 1. 4. 2015 pa v 42. plačni razred.

7. Tožnik je toženi stranki šele 5. 12. 2017 posredoval dopis, s katerim jo je pozval, naj popravi napako, do katere je prišlo pri prevedbi njegovega delovnega mesta sistemski administrator I, saj bi moral biti razporejen na delovno mesto sistemski administrator VII/2-I, ne pa na delovno mesto sistemski administrator VII/2-II, zaradi česar je zahteval izplačilo razlike v plači med tema delovnima mestoma.

8. Tožena stranka je s sklepom z dne 22. 12. 2017 ugotovila, da je tožnik od 1. 8. 2008 razporejen na delovno mesto sistemski administrator VII/2-II in uvrščen v 42. plačni razred. Komisija za pritožbe iz delovnega razmerja je s sklepom z dne 24. 1. 2018 tožnikovi pritožbi delno ugodila in mu za čas od 5. 12. 2012 do 30. 11. 2015 priznala 42. plačni razred ter razliko v plači med 40. in 42. plačnim razredom, za čas od 1. 12. 2015 dalje 43. plačni razred ter razliko med 43. in 42. plačnim razredom, od 1. 12. 2015 dalje pa 43. plačni razred. V preostalem je pritožbo zavrnila. Odločitev o delni ugoditvi pritožbi ni bila v posledici tožnikovih trditev o napačni prevedbi.

9. Sodišče prve stopnje je tožnikovemu zahtevku ugodilo na podlagi presoje, da bi moralo biti delovno mesto sistemski administrator I s 1. 8. 2008 prevedeno v delovno mesto sistemski administrator VII/2-I, ne pa v delovno mesto sistemski administrator VII/2-II, kot ga je prevedla tožena stranka. Kot odločilno je štelo, da se za delovno mesto sistemski administrator VII/2-I zahteva enako - univerzitetna izobrazba in osem let delovnih izkušenj, kot za delovno mesto sistemski administrator I, medtem ko se za delovno mesto sistemski administrator VII/2-II zahteva najmanj visoka strokovna izobrazba in tri leta delovnih izkušenj.

10. Bistvo prehoda na nov plačni sistem skladno z določbami 49.a do 49.c člena Zakona o sistemu plač v javnem sektorju (ZSPJS, Ur. l. RS, št. 56/02 in nasl.) je bilo, da se prevede plača javnega uslužbenca, kot jo je prejemal v prejšnjem plačnem sistemu - tako glede določitve delovnega mesta, kot glede določitve plačnega razreda, pri čemer je bilo odločilno upoštevanje nominalnih zneskov ter podobnosti med prejšnjim in na novo sistemiziranim delovnim mestom.

11. Po tretjem odstavku 3. člena ZSPJS se javnemu uslužbencu v pogodbi o zaposlitvi, odločbi oziroma sklepu ne sme določiti plače v drugačni višini, kot je določena z zakonom, predpisi in drugimi akti, izdanimi na njihovi podlagi ter kolektivnimi pogodbami. Če javni uslužbenec ugotovi, da mu je bila plača določena in izplačana v nasprotju s tretjim odstavkom 3. člena ZSPJS, lahko po desetem odstavku 3.a člena ZSPJS od delodajalca pisno zahteva, da ugotovi to nezakonitost in ravna v skladu s tem zakonom.

12. Tožnik, ki se je v zahtevi z dne 5. 12. 2017 skliceval na 3. a člen ZSPJS, spora ni zastavil le v okviru navedenih določb, na podlagi katerih se lahko preveri, ali mu je zakonito določena plača njegovega delovnega mesta (to je bilo npr. predmet posega Komisije za pritožbe iz delovnega razmerja s sklepom z dne 24. 1. 2018 v izpodbijani sklep tožene stranke z dne 22. 12. 2017), ampak širše - da naj se preveri pravilnost prevedbe iz leta 2008 oziroma naj se v to poseže na način, da se mu prizna razlika v plači za nazaj (od 5. 12. 2012 dalje) ter določi višja plača drugega delovnega, višje vrednotenega delovnega mesta, ki pa ga sicer ne zaseda.

13. Tožena stranka je z aktom o sistemizaciji delovnih mest z dne 8.7.2008 delovno mesto sistemski administrator I (sistemski inženir) prevedla v delovno mesto sistemski administrator VII/2–II (sistemski inženir – vodja). Delovnega mesta sistemski administrator VII/2–I tožena stranka sploh nima sistemiziranega. To ni nepomembna okoliščina tega spora, bistvo katerega ni plačilo dejansko opravljenega - višje vrednotenega dela, kot utegne izhajati iz izpodbijane sodbe, ampak vprašanje zakonito določene plače.

14. Zahteva z dne 5. 12. 2017 in z njo povezana tožba ni ustrezno sredstvo za saniranje zatrjevane napačne prevedbe in posledično za ugoditev zahtevku. Tožnik je bil z aneksom k pogodbi o zaposlitvi z dne 30. 7. 2008 s 1. 8. 2008 razporejen na delovno mesto sistemski administrator VII/2-II, ob tem mu je bila določena tudi prevedena plača. Tožnik ni zavrnil podpisa aneksa, da bi v zvezi s tem lahko sledila izdaja sklepa ter sodno varstvo. Prav tako sklenjenega aneksa ni razveljavljal. Sodišče prve stopnje je izhajalo iz napačnega stališča, da lahko v tem sporu poseže v veljavno izvedeno razporeditev tožnika na delovno mesto sistemski administrator VII/2-II na način, da mu prizna plačo drugega delovnega mesta. Zmotno je izpostavilo, da veljavne podlage, na podlagi katerih tožnik zaseda navedeno delovno mesto, za presojo zakonitosti tožnikove plače niso pomembne.

15. Zaradi opisane zmotne uporabe materialnega prava, je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijani del sodbe spremenilo tako, da je zahtevek zavrnilo, kar je imelo za posledico tudi spremenjeno odločitev o stroških postopka (358. člen ZPP). Ker je tožena stranka v sporu v celoti uspela (prvi odstavek 154. člena ZPP), ji mora tožnik v skladu z Odvetniško tarifo (OT, Ur. l. RS, št. 2/2015 in nasl.) povrniti 300 točk za odgovor na tožbo, 300 točk za zastopanje na naroku in 2 % materialne stroške, kar znaša 367,20 EUR.

16. Ker je tožena stranka s pritožbo uspela, ji mora tožnik, ki krije sam svoje stroške odgovora na pritožbo, povrniti še pritožbene stroške (prvi odstavek odstavek 154. člena ZPP, drugi odstavek 165. člena ZPP), ki v skladu z OT znašajo priglašenih 300 točk, kar z 2 % materialnimi stroški znaša 183,60 EUR.

Zakon o sistemu plač v javnem sektorju (2002) - ZSPJS  - člen  3, 3/3, 3a, 3a/10, 49a, 49c.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.