VDSS Sklep Pdp 999/2018
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-12-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Biserka Kogej Dmitrovič (preds.), Sonja Pucko Furman (poroč.), Jelka Zorman Bogunovič

odločitev o pravdnih stroških - delna izpolnitev zahtevka - takojšen umik - načelo uspeha - ustavitev postopka - krivdno načelo

Določena časovna razlika med delno izpolnitvijo in umikom tožbe ne pomeni, da tožnik pri stroškovni posledici ni podvržen določbi prvega odstavka 158. člena ZPP. Citirano določbo ZPP je potrebno razumeti tako, da tožniku pripadajo potrebni stroški od vložitve tožbe do pravočasnega umika tožbe pod predpostavko, da jih pravočasno uveljavlja. Če pa je tožnik po trditvah tožene stranke "zamudil" z umikom tožbe tako, da ta ni neposredno sledil (delni) izpolnitvi tožene stranke, je pri presoji morebitnih stroškov, ki so nastali toženi stranki po delni izpolnitvi, potrebno upoštevati krivdno načelo, določeno v prvem odstavku 156. člena ZPP.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje.

II. Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zaradi umika tožbe postopek ustavilo (I. točka izreka). Odločilo je, da tožeča stranka sama krije svoje stroške postopka in je toženi stranki dolžna povrniti njene stroške v višini 41,25 EUR v roku 8 dni, v primeru zamude pa skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od izteka izpolnitvenega roka dalje do plačila (II. točka izreka).

2. Tožena stranka vlaga pravočasno pritožbo zoper II. točko izreka sklepa zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Po prepričanju tožene stranke je sodišče zmotno uporabilo materialno pravo, ker je svojo odločitev glede stroškov postopka nepravilno oprlo na drugi odstavek 154. člena ZPP in odločalo po uspehu. Meni, da bi moralo v konkretnem sporu o stroških postopka odločati na podlagi prvega odstavka 158. člena ZPP, saj je tožena stranka v sporu izvršila plačilo 5. 12. 2017, tožnik pa je tožbo umaknil šele oktobra 2018, pri čemer je tožbo umaknil v celoti in ne le v višini prejetega plačila. Navedeno ne pomeni, da je tožbo umaknil takoj po izpolnitvi, kar določa prvi odstavek 158. člena ZPP, zato je tožnik dolžan toženi stranki v celoti povrniti njene stroške postopka. Nasprotuje odločitvi sodišča prve stopnje, ki je toženi stranki za obrazloženo vlogo z dne 6. 11. 2018 priznalo le 50 točk kot obrazložen dopis, kljub temu, da ugotavlja, da tožena stranka z vlogo z dne 6. 11. 2018 obširno pojasnjuje svoja stališča, kar naj bi sicer bilo, glede na podani umik tožbe, za postopek nepotrebno. Meni, da je sodišče spregledalo, da se stališča tožene stranke nanašajo na obrazloženo nasprotovanje zahtevi tožeče stranke, ki jo je hkrati podala v umiku tožbe, da ji tožena stranka povrne stroške postopka zaradi izpolnitve sicer le dela tožbenega zahtevka. Tožena stranka je torej morala na tak zahtevek obrazloženo odgovoriti, zato je upravičena do povrnitve v višini 150 točk. Priglaša pritožbene stroške.

4. Pritožbeno sodišče je izpodbijani del sklepa preizkusilo v okviru pritožbenih razlogov in razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti po drugem odstavku 350. člena v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl.). Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, ter da je na ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo.

5. V obravnavani zadevi je tožnik vložil tožbo dne 3. 2. 2017, do delne izpolnitve tožbenega zahtevka je prišlo 5. 12. 2017, tožnik pa je 29. 10. 2018 umaknil tožbo v celoti (tudi v zvezi z neizpolnjenim delom tožbenega zahtevka). Tožba je bila tako potrebna, saj je do delne izpolnitve tožbenega zahtevka prišlo po vloženi tožbi in so nasprotne pritožbene navedbe neutemeljene. Prvi odstavek 158. člena ZPP določa, da mora tožnik, ki umakne tožbo, povrniti nasprotni stranki pravdne stroške, razen če jo je umaknil takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek. Določena časovna razlika med delno izpolnitvijo in umikom tožbe ne pomeni, da tožnik pri stroškovni posledici ni podvržen določbi prvega odstavka 158. člena ZPP. Citirano določbo ZPP je potrebno razumeti tako, da tožniku pripadajo potrebni stroški od vložitve tožbe do pravočasnega umika tožbe pod predpostavko, da jih pravočasno uveljavlja. Če pa je tožnik po trditvah tožene stranke "zamudil" z umikom tožbe tako, da ta ni neposredno sledil (delni) izpolnitvi tožene stranke, je pri presoji morebitnih stroškov, ki so nastali toženi stranki po delni izpolnitvi, potrebno upoštevati krivdno načelo, določeno v prvem odstavku 156. člena ZPP.

Tožnik je po določbi prvega odstavka 158. člena ZPP upravičen do potrebnih pravdnih stroškov, nastalih od vložitve tožbe do pravočasnega umika, če pa je zamudil z umikom in so po izpolnitvi zahtevka toženi stranki nastali stroški, jih ji mora tožnik po krivdnem načelu povrniti. Med seznanitvijo z delno izpolnitvijo in umikom tožbe je sicer res poteklo nekaj mesecev, vendar v tem času ni bilo opravljeno nobeno procesno dejanje. Sodišče prve stopnje je pravdne stroške do umika tožbe tako pravilno presojalo po uspehu.

6. Kadar pride med pravdo do delnega umika tožbe, to narekuje odločanje o stroških od umaknjenega dela tožbenega zahtevka po pravilu iz prvega odstavka 158. člena ZPP, od preostanka vtoževanega zneska pa se stroški odmerijo po uspehu. Določbe drugega odstavka 154. člena ZPP in prvega odstavka 158. člena ZPP se ne izključujejo, ampak dopolnjujejo tudi, kadar tožena stranka samo delno izpolni tožbeni zahtevek, tožnik pa se s tem zadovolji. Če tožbo (takoj) po delni izpolnitvi tožbenega zahtevka umakne, lahko zahteva od toženca toliko pravdnih stroškov, kolikor mu jih pripada po drugem odstavku 154. člena ZPP.

Glede na to je sodišče prve stopnje pravilno odločilo o stroških postopka skladno z uspehom ter pri tem pravilno ocenilo potrebnost stroškov po 155. členu ZPP. Tožena stranka v pritožbi ni nasprotovala ugotovitvi sodišča prve stopnje, da je tožnik v postopku uspel (glede na delno izpolnitev tožbenega zahtevka po vložitvi tožbe) v deležu 23 %, tožena stranka pa v deležu 77 %. Glede na navedeno odločitev sodišča prve stopnje, da je tožnik dolžan toženi stranki povrniti stroške postopka v znesku 41,25 EUR, pravilna in je neutemeljeno pritožbeno zavzemanje, da bi moral tožnik povrniti toženi stranki njene celotne stroške.

7. Neutemeljeno je tudi pritožbeno zavzemanje, da bi sodišče moralo toženi stranki priznati za soglasje k umiku z dne 6. 11. 2018 150 točk, ker je obširno pojasnjevala svoja stališča glede podanega umika tožbe tožnika. Sodišče prve stopnje je za soglasje k umiku pravilno odmerilo 50 točk, nadaljnja obširna pojasnila v postopku pa utemeljeno štelo kot nepotrebna (prvi odstavek 155. člena ZPP).

8. Druge pritožbene navedbe za odločitev niso pravno odločilne, zato pritožbeno sodišče nanje skladno z določbo prvega odstavka 366. člena ZPP ne odgovarja. Ker niso podani pritožbeni razlogi in ker pritožbeno sodišče tudi ni našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, je pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno ter potrdilo izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

9. Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP).

Tako smiselno komentar 158. in 156. člena ZPP: N. Betteto, v: Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 2. knjiga, GV Založba, Ljubljana 2006, str. 46 in 41.

N. Betteto, v: Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 2. knjiga, GV Založba, Ljubljana 2006, str. 47.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 154/2, 156, 158, 158/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.