VDSS Sodba Pdp 103/2017
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2017-07-04

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Marko Hafner (preds.), Jelka Zorman Bogunovič (poroč.), Valerija Nahtigal Čurman

redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - III. kategorija invalidnosti

Mnenje Komisije za ugotovitev podlage za odpoved pogodbe o zaposlitvi je pogoj za odpoved pogodbe o zaposlitvi invalidu po določbi 4. alineje 89. člena ZDR-1. Kljub temu, da je Komisija v obravnavani zadevi podala negativno mnenje, pa iz izvedenega dokaznega postopka izhaja, da tožena stranka dejansko ni imela na razpolago ustreznega delovnega mesta za tožnika, glede na njegovo preostalo delovno zmožnost. Tožnik je bil ob podaji odpovedi sicer starejši delavec, ker pa mu tožena stranka ni odpovedala pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ampak iz razloga invalidnosti, ni bil varovana kategorija kot starejši delavec.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijana sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se zavrne tožbeni zahtevek, ki se glasi:

" I. Kot nezakonita se razveljavi redna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 1. 6. 2015, ki jo je tožena stranka podala tožniku iz razloga nezmožnosti za opravljanje dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi invalidnosti.

II. Ugotovi se, da je tožeča stranka še naprej v delovnem razmerju za nedoločen čas pri toženi stranki, ter ji delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo, tožena stranka je dolžna tožečo stranko pozvati nazaj na delo, jo zaposliti na delovnem mestu "CNC strugar" oz. na drugem ustreznem delovnem mestu, ki ustreza stopnji strokovne izobrazbe, znanju in zmožnostim tožeče stranke, ji za čas nezakonitega prenehanja delovnega razmerja priznati delovno dobo ter jo prijaviti v zavarovanje za vpis v matično evidenco ZPIZ-a in ji za ta čas obračunati in izplačati pripadajočo plačo, ki bi jo prejemala, če bi delala, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, od dneva zapadlosti vsakokratne mesečne plače dalje do plačila, po predhodnem odvodu davkov in prispevkov ustreznim institucijam, vse v roku 15 dni pod izvršbo."

II. Stranki sami krijeta vsaka svoje stroške postopka.

III. Stranki sami krijeta vsaka svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je kot nezakonito razveljavilo redno odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 1. 6. 2015, ki jo je tožena stranka podala tožniku iz razloga nezmožnosti opravljanja dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi invalidnosti (točka I izreka); ugotovilo, da je tožnik v delovnem razmerju za nedoločen čas, da mu delovno razmerje ni prenehalo, da ga je tožena stranka dolžna pozvati nazaj na delo, ga zaposlitvi na delovnem mestu CNC strugar oziroma na drugem delovnem mestu, ki ustreza stopnji njegove strokovne izobrazbe, znanju in zmožnosti ter ga prijaviti v zavarovanje za vpis v matično evidenco ZPIZ in mu za ta čas obračunati in izplačati plačo, ki bi jo prejemal, če bi delal, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva zapadlosti vsakokratne plače dalje do plačila, po predhodnem odvodu davkov in prispevkov ustreznim institucijam, vse v roku 15 dni (točka II izreka) in toženi stranki naložilo, da je dolžna tožniku povrniti stroške postopka v znesku 1.198,37 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka do plačila v roku 15 dni (točka III izreka).

2. Zoper sodbo se iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odstavku 338. člena ZPP pritožuje tožena stranka. Navaja, da je tožniku podala odpoved na podlagi 4. alineje 1. odstavka 89. člena ZDR-1, zaradi nezmožnosti opravljanja dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi invalidnosti v skladu s predpisi, ki urejajo zaposlitveno rehabilitacijo in zaposlovanje invalidov, torej na podlagi zakonsko določenega odpovednega razloga. Tožena stranka ni upoštevala določb 114. člena ZDR-1, ki se nanašajo na varstvo starejših delavcev v primeru odpovedi iz poslovnega razloga. Tožena stranka je namreč dolžna upoštevati specialne predpise, zato je izpeljala predpisani postopek po predpisih o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-1 - 101. do 103. člen) oziroma predpisih, ki urejajo zaposlitveno rehabilitacijo (ZRZI - 40. člen) in je tožniku odpovedala pogodbo o zaposlitvi iz razloga nezmožnosti opravljanja dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi invalidnosti. Ta postopek je tožena stranka izvedla v celoti. Po mnenju tožene stranke med pravice delavca invalida ni mogoče šteti pravic delavcev po 114. členu ZDR-1, saj se 1. odstavek tega člena nanaša le na varstvo starejših delavcev pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Po 104. členu ZPIZ-1 ima zavarovanec, ki mu je pogodba o zaposlitvi prenehala zaradi ugotovljene invalidnosti po določbah 102. in 103. člena ZPIZ-1, pravico, da uveljavi pravice za primer brezposelnosti iz zavarovanja za primer brezposelnosti, po izteku teh pravic pa pravice po tem zakonu. Pritožba se sklicuje na sodno prakso in sicer na sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. VIII Ips 334/2008 z dne 7. 10. 2010 in odločbo Višjega delovnega in socialnega sodišč opr. št. Pdp 167/2014 z dne 31. 7. 2014. Zaradi navedenega predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne kot neutemeljen.

3. Pritožbeno sodišče je o zadevi že odločilo in je sodbo sodišča prve stopnje opr. št. Pd 243/2015 z dne 6. 11. 2015 na pritožbo tožnika razveljavilo s sklepom opr. št. Pdp 91/2016 z dne 2. 6. 2016 in mu vrnilo zadevo v novo sojenje. V novem sojenju je sodišče prve stopnje odločilo z izpodbijano sodbo.

4. Pritožbeno sodišče je v obravnavani zadevi skladno s 347. členom ZPP izvedlo pritožbeno obravnavo, na kateri je ponovilo vse dokaze, ki jih je izvedlo sodišče prve stopnje ter dodatno zaslišalo tožnika.

6. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v mejah uveljavljenih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) in na pravilno uporabo materialnega prava. Po izvedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, tožena stranka pa se na to kršitev le pavšalno sklicuje in je ne obrazloži.

7. Tožnik je bil pri toženi stranki zaposlen od leta 1996, nazadnje na delovnem mestu CNC strugar. Z odločbo Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije št. ... z dne 16. 9. 2014 (A3) je bil razvrščen v III. kategorijo invalidnosti zaradi posledic bolezni in mu je bila priznana pravica do premestitve na drugo delovno mesto (fizično lahko delo z ročnim premeščanjem bremen do 10 kg, izmenično sede, stoje in s hojo na krajše razdalje, brez dolgotrajnih in pogostih prisilnih drž, fleksijsko-rotacijskih gibov ledveno-križne hrbtenice nad 30 stopinj, brez izpostavljenosti lokalnim in splošnim vibracijam) s polnim delovnim časom od 31. 3. 2014 dalje.

8. Tožena stranka z ustreznim delovnim mestom glede na preostalo delovno zmožnost tožnika ni razpolagala, kar izhaja iz izpovedi tožnika (l. št. 47-48, 131) in prič A.A. (l. št. 48-49) ter B.B. (l. št. 49-50), zato je opravila poizvedbe o možnosti zaposlitve pri drugem delodajalcu. Iz priloge pod B5 izhaja, da je opravila poizvedbe pri sedmih delodajalcih in da je od petih prejela odgovore, da nimajo možnosti zaposlitve tožnika, glede na njegovo preostalo delovno zmožnost. Zaradi tega je tožena stranka skladno z določbo 103. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-1, Ur. l. RS, št. 109/2006-UPB4), ki se skladno z določbo 3. odstavka 429. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-2, Ur. l. RS, št. 96/2012 in naslednji) še vedno uporablja do ureditve v zakonu, ki ureja zaposlitveno rehabilitacijo in zaposlovanje invalidov, na Komisijo za ugotovitev podlage za odpoved pogodbe o zaposlitvi (v nadaljevanju Komisija) vložila predlog za ugotovitev podlage za odpoved pogodbe o zaposlitvi, saj tožniku ni mogla ponuditi nove pogodbe o zaposlitvi, za delovno mesto CNC strugar, po 1. odstavku 102. člena ZPIZ-1 in 40. členu Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov (ZZRZI, Ur. l. RS, št. 63/2004 in naslednji).

9. Komisija je dne 2. 4. 2015 (B6) podala mnenje, da ne obstaja podlaga za odpoved pogodbe o zaposlitvi brez ponudbe nove po 1. odstavku 102. člena ZPIZ-1 in 40. členu ZZRZI. To ugotovitev je sprejela ob preučitvi predloga z delovno dokumentacijo tožene stranke in predloga Zavoda RS za zaposlovanje, v katerem je ugotovitev, da je tožnik delovni invalid star nad 56 let, da ne izpolnjuje pogojev za pridobitev denarnega nadomestila iz naslova zavarovanja za primer brezposelnosti do izpolnitve pogojev za starostno pokojnino in predlaga Komisiji, da ne ugotovi obstoja podlage za odpoved pogodbe o zaposlitvi. Komisija tako ni ugotavljala, ali ima tožena stranka za tožnika na razpolago ustrezno delovno mesto. Tožena stranka je tožniku kljub temu podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi na podlagi 4. alineje 89. člena ob uporabi 116. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013).

10. Mnenje Komisije je pogoj za odpoved pogodbe o zaposlitvi invalidu po določbi 4. alineje 89. člena ZDR-1. Kljub temu, da je Komisija v obravnavani zadevi podala negativno mnenje, pa iz izvedenega dokaznega postopka izhaja, da tožena stranka dejansko ni imela na razpolago ustreznega delovnega mesta za tožnika, glede na njegovo preostalo delovno zmožnost. Tožnik je bil ob podaji odpovedi sicer starejši delavec, ker pa mu tožena stranka ni odpovedala pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ampak iz razloga invalidnosti, ni bil varovana kategorija kot starejši delavec.

11. Glede na navedeno je pritožba tožene stranke utemeljena, zato ji je pritožbeno sodišče ugodilo in izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je tožbeni zahtevek zavrnilo (1. odstavek 351. člena ZPP v zvezi s 1. alinejo 358. člena ZPP). Za odpoved pogodbe o zaposlitvi tožniku, je namreč obstajal utemeljen razlog, saj tožnik, glede na spremenjeno delovno zmožnost po odločbi ZPIZ-a z dne 16. 9. 2014, ni bil sposoben za opravljanje dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi tj. dela CNC strugarja, drugega ustreznega dela tožena stranka zanj ni imela, prav tako pa mu ga tudi ni uspela najti pri drugih delodajalcih. Ker je odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita, je neutemeljen tudi reintegracijski in reparacijski zahtevek tožnika. Posledično se je spremenila tudi odločitev o stroških postopka v točki III izreka sodbe. Ker gre za spor o obstoju ali prenehanju delovnega razmerja, skladno s 5. odstavkom 41. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004 in naslednji), delodajalec, ne glede na izid postopka, svoje stroške krije sam, tožnik pa svoje stroške krije skladno z določbo 1. odstavka 154. člena ZPP, ker v tem individualnem delovnem sporu ni uspel.

12. Odločitev o pritožbenih stroških temelji na 2. odstavku 165. člena ZPP. Tožena stranka je sicer s pritožbo uspela, vendar pa, glede na določilo 5. odstavka 41. člena ZDSS-1, sama krije svoje pritožbene stroške, tožnik pa svoje stroške pritožbenega postopka krije sam, ker v pritožbenem postopku ni uspel (1. odstavek 154. člena ZPP).

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (1999) - ZPIZ-1  - člen 102, 102/1, 103.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (2012) - ZPIZ-2  - člen 429, 429/3.

Zakon o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov (2004) - ZZRZI  - člen 40.

Zakon o delovnih razmerjih (2013) - ZDR-1  - člen 89, 116.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.