VDSS Sodba Psp 154/2017
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2017-06-01

Nada Perič Vlaj (preds.), Edo Škrabec (poroč.), Jože Cepec

ponovna odmera starostne pokojnine - ustavna odločba

Odločba o ponovni odmeri starostne pokojnine učinkuje le za naprej.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek na odpravo odločb tožene stranke št. ... z dne 11. 2. 2016 in št. ... z dne 11. 11. 2015 v prvem odstavku izreka ter da se toženi stranki naloži, da je dolžna tožniku ponovno odmeriti starostno pokojnino z upoštevanjem dela njegovih plač, s katerimi so bile vplačane delnice za notranji odkup A. v letih 1990, 1991 in 1992, in sicer od 1. 10. 2009 dalje z zakonskimi zamudnimi obrestmi (I. točka izreka). Nadalje je še odločilo, da tožnik sam trpi svoje stroške postopka (II. točka izreka).

2. Zoper sodbo je pritožbo vložil tožnik po pooblaščencu zaradi zmotne uporabe materialnega prava. V pritožbi navaja, da je že pred izdajo ustavne odločbe z dne 26. 3. 2015, dne 10. 9. 2009 pri toženi stranki podal zahtevo za ponovno odmero pokojnine. Zahteva pa je bila zavrnjena, kar je potrdilo tudi sodišče. Po njegovem mnenju gre za stanje, kot je urejeno v 5. točki izreka ustavne odločbe z dne 26. 3. 2015, kjer je določeno, da se zavarovancem oziroma uživalcem pokojnine, ki so že pred objavo ustavne odločbe v Uradnem listu RS zahtevali ponovno odmero, pokojnina ponovno odmeri od prvega dne naslednjega meseca po dani zahtevi. Ker je tožnik že 10. 9. 2009 zahteval ponovno odmero pokojnine z upoštevanjem delnic, tožnik meni, da je upravičen do ponovne odmere pokojnine tudi za nazaj, pri čemer za odločitev ni odločilno, da je bil postopek v zvezi z zahtevo z dne 10. 9. 2009 že pravnomočno končan. Dejstvo, da je tožena stranka šele kasneje ugotovila, kakšna je bila narava izplačil, namenjenih za nakup delnic v okviru notranjega odkupa podjetja, na pravico tožnika, ki je napako v izračunu ugotovil že ob prejetju prve odmerne odločbe, ne vpliva. Pritožbenemu sodišču zato predlaga, da izpodbijano sodbo spremeni tako, da v celoti ugodi tožbenemu zahtevku oziroma podrejeno, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno sojenje.

4. Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje razčistilo dejstva, bistvena za odločitev v zadevi ter na podlagi pravilne uporabe materialnega prava tudi pravilno razsodilo. Pri tem ni kršilo postopkovnih določb, na katere pritožbeno sodišče na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP)

5. Sodišče prve stopnje je presojalo drugostopenjsko odločbo tožene stranke št. ... z dne 11. 2. 2016, s katero je bila zavrnjena tožnikova pritožba, vložena zoper prvostopenjsko odločbo št. ... z dne 11. 11. 2015. Z omenjeno odločbo je tožena stranka po uradni dolžnosti starostno pokojnino od 1. 7. 2015 dalje ponovno odmerila, tako da znaša 1.054,49 EUR na mesec. Odločbo št. ... z dne 24. 8. 2009 pa je razveljavila.

6. Iz dejanskega stanja ugotovljenega pred sodiščem prve stopnje izhaja, da je bila tožniku z odločbo št. ... z dne 24. 8. 2009 priznana pravica do starostne pokojnine v znesku 1.006,00 EUR na mesec od 6. 9. 2009 dalje. Zoper omenjeno odločbo je tožnik vložil pritožbo, ki pa je bila zavrnjena z odločbo št. ... z dne 2. 10. 2009. Pri odmeri starostne pokojnine niso bili upoštevani zneski, vplačani za nakup delnic za notranji odkup A. d. d.

7. Takih primerov je bilo več in je bilo s tem v zvezi vodenih tudi večje število sodnih postopkov. Ob odločanju o ustavni pritožbi zoper sodbo Vrhovnega sodišča RS št. VIII Ips 66/2012 z dne 6. 11. 2012, je Ustavno sodišče RS presodilo

, da je bil Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (v nadaljevanju: ZPIZ-1)

v neskladju z Ustavno RS. Toženi stranki je naložilo, da mora v roku 60 dni po objavi odločbe v Uradnem listu RS ponovno odmeriti pokojnino zavarovancem oziroma uživalcem pokojnine, za katere je v postopkih revizije ugotovila, da so bile delnice za notranji odkup plačane z delom plače, ki se všteva v pokojninsko osnovo, pa ta del plače ni bil vštet zaradi protiustavne 4. alineje 46. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (v nadaljevanju: ZPIZ/92)

. Zavarovanci oziroma uživalci pokojnine, o podatkih katerih revizija ni bila opravljena, pa lahko v roku, določenem v II. točki izreka odločbe zahtevajo revizijo podatkov o plačah in pokojninskih osnovah za obdobje, v katerem so bile vplačane delnice za notranji odkup ter ponovno odmero pokojnine na podlagi ugotovitev revizije. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje izda odločbo o ponovni odmeri pokojnine v postopku z izrednim pravnim sredstvom razveljavitve ali spremembe dokončne odločbe iz prvega odstavka 183. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (v nadaljevanju: ZPIZ-2)

, ne glede na čas od vročitve dokončne odločbe o odmeri pokojnine (I. do IV. točka izreka). Odločba o ponovni odmeri pokojnine iz IV. točke izreka učinkuje od prvega dne naslednjega meseca od njene izdaje, če je bil postopek uveden po uradni dolžnosti oziroma od prvega dne naslednjega meseca po dani zahtevi, če je bila dana zahteva. Za zavarovance oz. uživalce pokojnine, ki so že pred objavo te odločbe v Uradnem listu RS zahtevali ponovno odmero, pa od prvega dne naslednjega meseca po dani zahtevi (V. točka izreka). Tožena stranka je v predmetni zadevi upoštevaje odločitev Ustavnega sodišča RS po uradni dolžnosti začela postopek ponovne odmere starostne pokojnine. V postopku je ugotovila, da je tožnik prejel tudi del plače, s katerim so bile vplačane delnice za notranji odkup. Tožniku je starostno pokojnino ponovno odmerila, in sicer za čas od 1. 7. 2015 dalje.

8. V zadevi je sporno, ali gre višji znesek starostne pokojnine tožniku šele od 1. 7. 2015 dalje, ali pa že vse od 1. 10. 2009 dalje.

9. Kot je to pritožbeno sodišče poudarilo že v več zadevah

je za odločitev bistvena že citirana odločba Ustavnega sodišča RS, ki jo je sodišče prve stopnje pravilno razlagalo in jo uporabilo in so torej s tem v zvezi pritožbene navedbe neutemeljene. Ustavnemu sodišču RS se je zastavilo vprašanje ustavnosti ZPIZ-1, ker ta ni (več) omogočal ponovne odmere pokojnine. Odprto je bilo torej vprašanje, ali lahko stranka učinkovito uveljavlja svoje pravice v okviru pravnih sredstev, določenih z zakonom. Ker je bil tako v zadevi, ki je bila predmet presoje pred Ustavnim sodiščem RS, kot tudi v predmetni zadevi spor v zvezi z višino pokojnine, o kateri je bilo že pravnomočno odločeno, je v takem primeru v pravnomočno odločbo mogoče poseči le z izrednim pravnim sredstvom. Ker ZPIZ-1 takoimenovane neprave obnove postopka, kot je bila določena v 270. členu ZPIZ/92 in kot jo omogoča sedaj veljavni ZPIZ-2 v 183. členu, ni vseboval, je Ustavno sodišče RS presojalo, ali je različna obravnava zavarovancev skladna s splošnim načelom enakosti iz drugega odstavka 14. člena RS. V 11. točki odločbe Ustavno sodišče RS posebej poudarja, da se mu je zastavilo vprašanje ali je zakonodajalec zavarovance oz. uživalce pokojnine v času veljavnosti ZPIZ-1 protiustavno neenako obravnaval. Odločilo je, da je bil ZPIZ-1, ker ni urejal posebnega izrednega pravnega sredstva, ki bi omogočal ponovno odmero pokojnine za naprej (tudi) v primerih kot je obravnavani, v neskladju z Ustavo RS, ter da je pri presoji potrebno upoštevati določbo 183. člen ZPIZ-2. Ustavno sodišče RS pa je določilo tudi način izvršitve svoje odločbe.

10. Glede na to, da se je postopek v predmetni zadevi začel po uradni dolžnosti, je tožena stranka upoštevala 5. točko izreka odločbe Ustavnega sodišča RS, kjer je le to izrecno določilo, od kdaj naprej učinkuje odločba o ponovni odmeri pokojnine. V sporni zadevi gre za čas od 1. 7. 2015 dalje.

11. Tudi po stališču pritožbenega sodišča pa ni nikakršne pravne podlage, da bi sodišče tožniku na podalgi ponovne odmere priznalo pokojnino vse od 1. 10. 2009 dalje. Za odločitev je namreč bistveno dejstvo, da se je postopek v zvezi s presojo upokojitvene odločbe pravnomočno končal. Zadeva je bila namreč obravnavana tudi pred sodiščem (opr. št. I Ps 2654/2009 z dne 26. 10. 2011, Psp 2/2012 z dne 20. 1. 2012 in VIII Ips 94/2012 z dne 18. 2. 2013). Na sodišču je bil zavrnjen tožbeni zahtevek na odpravo upokojitvene odločbe z dne 24. 8. 2009 in 2. 10. 2009. Tožnikova zahteva (v bistvu gre za pritožbo zoper prvostopenjsko upokojitveno odločbo), je bila pravnomočno zavrnjena, ne pa zavržena. Glede na obrazložitev (točka 22 ustavne odločbe) je v takih primerih odločilno, ali so še odprti sodni postopki v zvezi z zahtevo za ponovno odmero oz. ali so bile zahteve zavržene ali pa o zavrženju še ni dokončno oziroma pravnomočno odločeno. Za tak primer pa v sporni zadevi ne gre.

12. V zvezi s ponovno odmero pokojnine je stališče zavzelo tudi že Vrhovno sodišče RS

. Poudarilo je, da odločba o ponovni odmeri pokojnine učinkuje le za naprej, kar jasno izhaja iz že citirane odločbe Ustavnega sodišča RS. Prav uporaba instituta takoimenovane neprave obnove postopka namreč omogoča enakopravno obravnavo vseh zavarovancev, torej ponovno odmero pokojnine z učinkom za naprej.

13. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 353. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Št. U-I-239/2014, Up-1169/12 z dne 26. 3. 2015.

Npr. opr. št. Psp 507/2016 z dne 17. 11. 2016, Psp 19/2017 z dne 9. 3. 2017, Psp 35/2017 z dne 30. 3. 2017, Psp 127/2017 z dne 11. 5. 2017.

Opr. št. VIII Ips 58/2017 z dne 9. 5. 2017.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (2012) - ZPIZ-2  - člen 183.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.