TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VDSS Sklep Pdp 694/2018
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-10-04

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Biserka Kogej Dmitrovič (preds.), Jelka Zorman Bogunovič (poroč.), Sonja Pucko Furman

Toženec je zoper odločitev sodišča prve stopnje - zamudno sodbo - vložil pritožbo. Ker ob vložitvi pritožbe sodne takse ni plačal, ga je sodišče s plačilnim nalogom pozvalo, da v roku 15 dni od vročitve naloga takso plača. Tožnik sodne takse ni plačal niti do izteka roka, ki mu ga je določilo sodišče v nalogu. Kot je ugotovilo sodišče prve stopnje niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, zato je skladno z določbo 105.a člena ZPP pravilno štelo, da je pritožba umaknjena.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da je pritožba umaknjena.

2. Zoper sklep se pravočasno pritožuje toženec in navaja, da je po oddaji pritožbe prejel vabilo za mediacijo. Ker je upal, da se na mediaciji pogovori s tožnikom, ni plačal takse za pritožbo.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov in v skladu z drugim odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur., l. RS, št. 26/99 in naslednji) v zvezi s 366. členom ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 1., 2., 3., 6., 7., 11 točki, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točki 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, odločitev pa je tudi materialno pravno pravilna.

5. Toženec je zoper odločitev sodišča prve stopnje - zamudno sodbo - vložil pritožbo. Ker ob vložitvi pritožbe sodne takse ni plačal, ga je sodišče s plačilnim nalogom pozvalo, da v roku 15 dni od vročitve naloga takso plača. Tožnik sodne takse ni plačal niti do izteka roka, ki mu ga je določilo sodišče v nalogu. Kot je ugotovilo sodišče prve stopnje niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, zato je skladno z določbo 105.a člena pravilno štelo, da je pritožba umaknjena.

6. Ker pritožba ni utemeljena, jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (365. člen ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 105a.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS Sklep Psp 218/2018
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-10-09

Elizabeta Šajn Dolenc (preds.), Edo Škrabec (poroč.), Nada Perič Vlaj

zavrženje pritožbe - nedovoljena pritožba

Zoper sodno odločbo sodišča druge stopnje pritožba ni dovoljena.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je zavrglo tožničino vlogo, poimenovano "Zavrnitev sklepa Psp 121/2018 in sklepa VI Ps 1005/2016 zaradi mnogih nepopolnosti" z dne 3. 5. 2018. Štelo jo je kot pritožbo zoper sklep pritožbenega sodišča, ki ni dovoljena.

2. Zoper sklep se laično pritožuje tožnica. Izraža nestrinjanje s sklepom. Toženca označuje za prevaranta, ki ga je izločila iz življenja. Zakonodaja je nepotrebna in ščiti toženca. Gre le za birokratizem in ustvarjanje brezposelnosti ter nezadovoljstva. Toženec predstavlja zdravstveno zavarovanje, vendar ni sposoben poskrbeti za zdravje, temveč gre le za denar.

4. Pritožbeno sodišče je izpodbijani sklep preizkusilo v skladu s pritožbenimi navedbami in upoštevajoč 366. člen Zakona o pravdnem postopku (ZPP)

v obsegu iz 2. odstavka 350. člena ZPP. Ugotavlja, da je sodišče prve stopnje ob podanem procesnem dejanskem stanju pravilno uporabilo materialno pravo, pri tem pa ni kršilo določb pravdnega postopka, na katere se pazi po uradni dolžnosti.

5. Zoper odločbe sodišč, torej zoper sodbe in sklepe, ima stranka možnost vložiti pravna sredstva, vendar le tista, ki jih določa zakon. Pritožba je redno pravno sredstvo, ki jo imajo stranke pravico vložiti le zoper sodno odločbo sodišča prve stopnje. V 1. odstavku 333. člena v zvezi s 1. odstavkom 363. člena ZPP je jasno določeno, da se smejo stranke v predpisanem roku pritožiti zoper sodno odločbo, izdano na prvi stopnji. Pomeni, da zoper sodno odločbo sodišča druge stopnje, pritožba ni dovoljena. Nedovoljena pritožba se zavrže (1. odstavek 343. člena ZPP). Takšno procesno dejansko stanje je podano tudi v obravnavani zadevi.

6. S sklepom Psp 121/2018 z dne 12. 4. 2018 je bila zavrnjena tožničina pritožba zoper sklep sodišča prve stopnje VI Ps 1005/2016 z dne 30. 1. 2018. Gre torej za sklep sodišča druge stopnje. Navedeno je za pritožbeno rešitev zadeve tudi edino odločilno. Pomeni namreč, da obravnavana pritožba ni dovoljena in je posledično z izpodbijanim sklepom zakonito zavržena.

7. Na podlagi navedenega je bilo potrebno na temelju 2. točke 365. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi izpodbijani sklep. Ostale pritožbene navedbe so za pritožbeno rešitev zadeve povsem irelevantne.

Ur. l. RS, št. 73/2007 - uradno prečiščeno besedilo s spremembami.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 333, 333/1, 343, 343/1, 363.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS Sklep Pdp 485/2018
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-11-15

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

dr. Martina Šetinc Tekavc (preds.), Valerija Nahtigal Čurman (poroč.), Silva Donko

Intervenientka na strani prve toženke (zavarovalnica) je podala izjavo o vstopu v pravdo, kar je skladno s tretjim odstavkom 199. člena ZPP pogoj za izdajo izpodbijanega sklepa o intervenciji. Zato ne držijo pritožbene navedbe, da je intervenientka sodelovala v tem sporu proti njeni volji.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dopustilo intervencijo Zavarovalnice A., d. d., na strani prve toženke.

2. Zoper navedeni sklep se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov. V pritožbi navaja, da je Zavarovalnica B. d. d. po izdaji sklepa o dopustitvi intervencije dne 12. 12. 2016 podala izjavo, da ne vstopa v pravdo, kar pomeni, da je v tem sporu sodelovala proti svoji volji.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah razlogov, navedenih v pritožbi, pri tem pa na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v citirani določbi, in na pravilno uporabo materialnega prava.

5. Intervenientka na strani prve toženke Zavarovalnica B. d. d. je 11. 7. 2016 podala izjavo o vstopu v pravdo, kar je skladno s tretjim odstavkom 199. člena ZPP pogoj za izdajo izpodbijanega sklepa o intervenciji. Zato ne držijo pritožbene navedbe, da je intervenientka sodelovala v tem sporu proti njeni volji. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da ima intervenientka pravni interes v tem sporu, saj je zavarovalnica, pri kateri ima prva toženka zavarovano civilno odgovornost za škodo, zainteresirana za izid spora med tožnikom in prvo toženko. Na zakonitost sklepa ne vpliva izjava intervenientke, dana po izdaji izpodbijanega sklepa.

6. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 199, 199/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS Sklep Psp 321/2018
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-10-25

Edo Škrabec (preds.), Elizabeta Šajn Dolenc (poroč.), Nada Perič Vlaj

Sodišče prve stopnje je sklep o višini stroškov postopka izdalo na podlagi četrtega odstavka 163. člena ZPP. Svojo odločitev je oprlo na 154. in 155. člen ZPP ob upoštevanju, da je o tem kdo nosi stroške postopka bilo že odločeno v sodbi, ne pa o višini stroškov postopka.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje z dne 15. 6. 2018.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki povrniti stroške postopka v višini 425,93 EUR, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega dne po poteku 15-dnevnega roka dalje do plačila.

2. Zoper sklep je pritožbo vložil toženec zaradi nepravilne uporabe materialnega prava. Navaja, da je odločitev glede povračila stroškov postopka napačna in da bi sodišče plačilo stroškov moralo naložiti tožniku.

4. Po preizkusu zadeve v skladu z drugim odstavkom 350. člena v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju ZPP) pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje na podlagi ugotovljenega dejanskega stanja pravilno uporabilo materialno pravo.

5. Sodišče prve stopnje je sklep o višini stroškov postopka izdalo na podlagi četrtega odstavka 163. člena ZPP. Svojo odločitev je oprlo na 154. in 155. člen ZPP ob upoštevanju, da je o tem kdo nosi stroške postopka bilo že odločeno v sodbi z dne 25. 4. 2018, ne pa o višini stroškov postopka.

6. Sodišče prve stopnje je stroške postopka odmerilo na podlagi Odvetniške tarife (Ur. l. RS, št. 2/2015 s spremembami, v nadaljevanju OT). Tožniku je priznalo 300 točk za sestavo tožbe skladno s 1.b točko tar. št. 15, 300 točk za pristop na narok dne 25. 4. 2018 na podlagi 3.a točke tar. št. 15, 80 točk, tj. 4-krat po 20 točk za čas potovanja od Maribora do Celja za urnino za odsotnost iz pisarne v času potovanja na narok dne 25. 4. 2018 skladno s četrtim odstavkom 6. člena OT. Skupaj je sodišče tožniku priznalo 680 točk, kar ob vrednosti točke 0,459 EUR, določeni v prvem odstavku 13. člena OT, znaša 312,12 EUR. Sodišče je pooblaščencu tožnika priznalo še povrnitev priglašenih potnih stroškov za pristop na narok za relacijo Maribor - Celje - Maribor v višini 37,00 EUR (priglašenih 100 km x 0,37 EUR).

7. Ker je pooblaščenec tožnika zavezanec za DDV, je sodišče na skupni znesek vseh priznanih zneskov, tj. znesek v višini 349,12 EUR, priznalo še 22 % DDV v višini 76,81 EUR, skupaj 425,93 EUR. Stroške v plačilo v takšni višini je sodišče prve stopnje naložilo toženi stranki, ob upoštevanju, da je bilo o tem kdo nosi stroške postopka, že odločeno.

8. Ker je izpodbijani sklep pravilen in zakonit, je pritožbeno sodišče v skladu s 3. točko 365. člena ZPP toženčevo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Odvetniška tarifa (2015) - tarifna številka 15.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 155, 163, 163/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.