VDSS Sodba Pdp 754/2017
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-03-21

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

mag. Aleksandra Hočevar Vinski (preds.), Marko Hafner (poroč.), Ruža Križnar Jager

prokurist - individualna pogodba o zaposlitvi

Ker prokurist v mejah podeljenih pooblastil zastopa družbo, ki mu je prokuro podelila, je postavljen ob bok poslovodnih delavcev, za katere veljajo pravila za sklepanje pogodbe o zaposlitvi skladno s 73. členom ZDR-1. V 6. alineji 1. odstavka 73. člena ZDR-1 pa je določeno, da se v pogodbi o zaposlitvi s prokuristom lahko drugače (izven pravil po 9. členu ZDR-1) uredijo pravice, obveznosti in odgovornosti v zvezi s prenehanjem pogodbe o zaposlitvi.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

II. Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek (I. točka izreka):

- za ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 26. 1. 2017,

- za ugotovitev, da tožniku na podlagi odpovedi pogodbe o zaposlitvi delovno razmerje ne bo prenehalo ob poteku odpovednega roka dne 26. 7. 2017, ampak bo trajalo še naprej z vsemi pravicami in obveznostmi iz delovnega razmerja;

- da je toženka dolžna tožnika pozvati nazaj na delo v roku 3 dni pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi ter mu za ves čas od prenehanja delovnega razmerja do vrnitve na delo priznati vse pravice iz delovnega razmerja, predvsem ga prijaviti v vsa zavarovanja, mu obračunati bruto plačo, po odvedbi davkov in prispevkov pa izplačati ustrezen neto znesek z obrestmi.

Odločilo je, da tožnik sam krije svoje stroške postopka (II. točka izreka).

2. Zoper navedeno sodbo se v celoti iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožnik s predlogom, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbenemu zahtevku ugodi, podredno pa zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovljeno sojenje. Tožnik navaja, da je prvostopno sodišče sprejelo zmotno stališče, da je pri presoji o uporabi 73. člena ZDR-1 potrebno izhajati iz vrste in obsega pooblastil, ki jih je toženka s pogodbo o zaposlitvi podelila tožniku, ne pa iz vrste oziroma vsebine samega delovnega mesta. Nepravilno in brez pravne podlage je ugotovilo, da so bila tožniku v obsegu prokure podeljena pooblastila zapisana tako v pogodbi o zaposlitvi kot tudi v sodnem registru, zaradi česar je tožnik sklenil pogodbo o zaposlitvi kot prokurist. Posledično je zmoten zaključek, da sta stranki skladno s 1. odstavkom 73. člena ZDR-1 v 1. odstavku 9. člena pogodbe o zaposlitvi drugače uredili način njenega prenehanja, in sicer brez razloga ob koncu meseca s 6-mesečnim odpovednim rokom. Navaja še, da sodišče prve stopnje ni izvedlo vseh predlaganih dokazov za presojo dejstva, ali je tožnik sklenil pogodbo o zaposlitvi na podlagi 73. ali 74. člena ZDR-1. Zavrnilo je tožnikov predlog za dodelitev roka za odgovor na naroku prejete vloge toženke s prilogami. Vpogledalo je le v listinske priloge, vendar jih ni dokazno vrednotilo, zaradi česar je sodba v tem delu neobrazložena. Vpogledalo je tudi v listine, ki so bile sestavljene v tujem jeziku. Tožniku ni bila dana možnost zaslišanja pred sodiščem, ni mu bila dana možnost pojasniti in odgovoriti na navedbe in dokazne predloge toženke. Vse navedeno pomeni kršitev določb pravdnega postopka po 8. točki 2. odstavka 339. člena ZPP. Tožnik poudarja, da je s toženko imel sklenjeno pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto „vodja blagovnega načrtovanja“ in je bil po svojem položaju in nalogah vodilni delavec s posebnimi pooblastili, kar je bilo izrecno zapisano v 1. odstavku 1. člena pogodbe. Če je sodišče menilo, da je za odločitev pomembna vrsta in obseg pooblastila, bi moralo dejanski stan obsega pooblastila tudi preveriti, pa tega ni storilo. Ker je bil tožnik vodilni delavec, ne pa poslovodni, zanj ni prišla v poštev uporaba 73. člena ZDR-1 glede možnosti dogovora za drugačen način prenehanja pogodbe o zaposlitvi.

3. Toženka v odgovoru na pritožbo prereka vse pritožbene navedbe in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo zavrne kot neutemeljeno in potrdi sodbo sodišča prve stopnje.

5. Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s sprem.) je pritožbeno sodišče preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3.,6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni storilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti, niti tistih, na katere opozarja pritožba. Dejansko stanje je bilo popolno in pravilno ugotovljeno in tudi pravilno uporabljeno materialno pravo.

6. Tožnik neutemeljeno uveljavlja bistveno kršitev določb postopka iz 8. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, ki naj bi bila storjena s tem, da sodišče ni izvedlo vseh predlaganih dokazov in zlasti ker ni zaslišalo tožnika, ker ni dokazno vrednotilo vseh listinskih dokazov, ki jih je vpogledalo, vpogledalo pa je tudi v listine, sestavljene v tujem jeziku. Iz ustavno zagotovljene pravice do enakega varstva pravic načelno izhaja pravica do izvedbe predlaganih dokazov. Vendar takšna strankina pravica ni absolutna. Sodišče je dolžno izvesti le tiste dokaze, ki so pomembni za odločitev, prav tako je sodišču pridržana pravica do odločitve, kateri dokazi naj se izvedejo in kateri ne (213. in 287. člen ZPP). Če sodišče razumno oceni, da nekateri predlagani dokazi oz. dejstva, ki naj se z njimi ugotovijo, za odločitev v sporu niso odločilni, ali pa da je neko dejstvo že dokazano, nadaljnjih dokazov ni dolžno izvajati. Prav tako ne, če oceni, da izvedba predlaganega dokaza na odločitev ne bi mogla vplivati. Svojo odločitev o neizvedbi dokazov mora sodišče ustrezno obrazložiti. Sodišče prve stopnje je zavrnitev predlaganih dokazov pojasnilo v 3. točki obrazložitve sodbe. Glede na odločilna dejstva, ki so izhajala iz vsebine sklenjene pogodbe o zaposlitvi (A1) in zgodovinskega izpiska AJPES (B4), je sodišče prve stopnje zavzelo pravilno materialnopravno stališče (o tem v nadaljevanju), da je pri presoji o zakonitosti izpodbijane odpovedi pogodbe o zaposlitvi potrebno uporabiti 73. člen Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013 in nasl.). Zaradi tega se ni spuščalo v vsebinsko presojo ostalih listinskih dokazov, še manj tistih, ki jih je toženka v spis vložila v tujem jeziku. Zato tudi ni bilo potrebno zaslišati prič, niti ne tožnika, ki naj bi izpovedoval o vsebini delovnega mesta „vodja blagovnega načrtovanja“. Iz istih razlogov tudi ni bilo potrebno ugotavljati dejstev in izvajati dokazov v zvezi z okoliščinami za sodno razvezo pogodbe o zaposlitvi, o čemer je toženka pisala v svoji vlogi z dne 12. 7. 2017, zaradi česar je sodišče tudi utemeljeno zavrnilo tožnikov predlog, da se mu dodeli rok za izjasnitev na to vlogo.

7. Pritožbeno sodišče v celoti soglaša z dejanskimi ugotovitvami in pravnimi zaključki prvostopnega sodišča in jih zato ne ponavlja, dodaja pa, kot sledi v nadaljevanju. Nepomembno je, za katero delovno mesto je tožnik s toženko sklenil pogodbo o zaposlitvi oziroma kakšne vrste in vsebine je bilo to delovno mesto, kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje. Bistveno je, da mu je bila z isto pogodbo podeljena tudi prokura skladno z določili Zakona o gospodarskih družbah (ZGD-1, Ur. l. RS, št. 65/2009 in nasl.) in je s tem pridobil pooblastila, da v določenih mejah zastopa družbo. Koliko in v čem so pridobljena pooblastila omejena, za zadevo ni pomembno. Ker prokurist v mejah podeljenih pooblastil zastopa družbo, ki mu je prokuro podelila, je postavljen ob bok poslovodnih delavcev, za katere veljajo pravila za sklepanje pogodbe o zaposlitvi skladno s 73. členom ZDR-1. V 6. alineji 1. odstavka 73. člena ZDR-1 pa je določeno, da se v pogodbi o zaposlitvi s prokuristom lahko drugače (izven pravil po 9. členu ZDR-1) uredijo pravice, obveznosti in odgovornosti v zvezi s prenehanjem pogodbe o zaposlitvi.

8. Ker je bilo skladno s 6. alinejo 1. odstavka 73. člena ZDR-1 v 1. odstavku 9. člena pogodbe o zaposlitvi določeno, da lahko vsaka stranka odpove pogodbo brez razloga, vsakič ob koncu meseca s 6-mesečnim odpovednim rokom, je na podlagi takega pogodbenega določila toženka zakonito podala tožniku odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 26. 1. 2017 (A3), kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje. Posledično je utemeljeno zavrnilo tudi reintegracijski in reparacijski tožbeni zahtevek.

9. Ker niso podani razlogi, iz katerih se sodba lahko izpodbija, in ne razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

10. Ker tožnik s pritožbo ni uspel, sam krije svoje stroške pritožbenega postopka (1. odstavek 154. člena in 1. odstavek 165. člena ZPP).

Zakon o delovnih razmerjih (2013) - ZDR-1  - člen 9, 73, 73/1, 73/1-6.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.