VDSS sodba Psp 394/2016
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2016-12-22

Elizabeta Šajn Dolenc (preds.), Jože Cepec (poroč.), Edo Škrabec

SOCIALNO ZAVAROVANJE - POKOJNINSKO ZAVAROVANJE

starostna pokojnina - pokojninska osnova - podatki o plači - matična evidenca

Toženec tožniku pri izračunu pokojninske osnove ni upošteval plače za prvih 6 mesecev leta 1991, čeprav je  zatrjeval, da se za to obdobje upošteva enaka plača, kakor jo je prejemal v mesecu decembru 1990, saj je opravljal enaka dela. Če v matični evidenci zavarovanca za posamezno obdobje ni podatkov o višini plače zavarovanca, ki so pomembni za ugotovitev zakonite pokojninske osnove, je potrebno uporabiti druge podatke, ki so na voljo. Upoštevajo se lahko znani podatki o primerljivih plačah, ni pa ovire, da se ne bi upoštevala tudi plača zavarovanca za del relevantnega obdobja, ki temelji na znanih podatkih o njegovi plači. Zato je pritožbeno sodišče odpravilo izpodbijani odločbi glede višine pokojninske dajatve in zadevo vrnilo tožencu, da ugotovi dejansko stanje v zvezi s trditvami tožnika o višini njegove plače v prvih 6 mesecih leta 1991 in nato ponovno odloči o višini pokojnine.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se odločbi tožene stranke št. ... z dne 30. 6. 2015 in št. ... z dne 7. 10. 2014 v delu, kjer je odločeno o višini starostne pokojnine odpravita in zadeva vrne toženi stranki v novo upravno odločanje.

1. Prvostopenjsko sodišče je zavrnilo tožbeni zahtevek, da se odločbi tožene stranke z dne 30. 6. 2015 in z dne 7. 10. 2014 odpravita v delu, kjer je odločeno o višini starostne pokojnine in je toženka v roku 30 dni od pravnomočnosti te sodbe ponovno dolžna odmeriti višino starostne pokojnine od 1. 11. 2014 dalje s tem, da bo za izračun pokojninske osnove upoštevala tudi osebni dohodek za obdobje od 1. 1. 1991 do 30. 6. 1991. Sodišče je štelo, da je toženka v predsodnem postopku ravnala z zadostno skrbnostjo, v skladu z določbami Zakona o splošnem upravnem postopku (Ur. l. RS, št. 80/1999 s spremembami, ZUP), po določbah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Ur. l. RS, št. 96/2012 s spremembami, ZPIZ-2) in Zakonom o matični evidenci zavarovancev in uživalcev pravic iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja (Ur. l. RS, št. 111/2013 s spremembami, ZMEPIZ-1). Podatkov o plači za tožnika za čas od 1. 1. 1991 do 30. 6. 1991 ni na razpolago in je tako tožena stranka v skladu s 55. členom ZMEPIZ-1 izračunala in odmerila starostno pokojnino tožnika brez navedenega dohodka.

2. Pritožuje se tožnik. V pritožbi navaja, da se v izpodbijani sodbi ni upoštevalo, da je ves čas delo opravljal na delovnem mestu, kjer je bila plača določena tudi v letu 1991. V kolikor je imel v mesecu decembru 1990 plačo 14.280,30 DIN bi mu bilo potrebno enako plačo upoštevati tudi od 1. 1. 1991 do 30. 6. 1991, saj je bil ves čas v istem plačilnem razredu, kar je bilo v obeh odločbah (rešenje) jasno navedeno. Po izteku pritožbenega roka je tožnik dne 24. 8. 2016 pritožbenemu sodišču posredoval še manjkajoče podatke za obračun pokojnine (A2).

4. Pritožbeno sodišče je opravilo preizkus izpodbijane sodbe v obsegu pritožbenih navedb in kakor to določa drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, ZPP). Po opravljenem preizkusu pritožbeno sodišče ugotavlja, da je prvostopenjsko sodišče napačno uporabilo materialno pravo, ko se je pri svoji odločitvi oprlo predvsem na določbo 55. člena ZMEPIZ-1, ne da bi pri tem presojalo tudi neprerekano tožnikovo trditev o tem, da je v prvi polovici leta 1991 imel enako višino plače, kakor v mesecu decembru 1990, kar izhaja tudi iz odločb o njegovi plači, saj je ves čas opravljal ista dela v okviru različnih vojnih pošt.

5. Predmetni spor se nanaša na to, ali je bilo ravnanje toženke, ko pri izračunu pokojninske osnove pri tožniku ni upoštevala plače tožnika za prvih 6 mesecev leta 1991 pravilno ali ne.

6. Tožena stranka podatkov o plači tožnika za čas od 1. 1. 1991 do 30. 6. 1991 po uradni dolžnosti ni mogla pridobiti in je glede na določbo 55. člena ZMEPIZ-1 pri priznanju in odmeri pravice do starostne pokojnine upoštevala le prijavljene, torej znane podatke. Iz dokončne odločbe toženke je razvidno, da je tožniku obdobje od 1. 12. 1990 do 30. 6. 1991 priznano kot slovenska doba. Tožnik je bil sicer na podlagi odločbe št. ... z dne 28. 1. 1991 z dnem 1. 2. 1991 premeščen v vojno pošto A. na Hrvaškem, toženka pa je upoštevala izjavo tožnika z dne 16. 7. 2013, da je ostal v oddelku B., bazen C. Od 1. 7. 1991 do 31. 10. 1991 je bil tožnik zaposlen pri Ministrstvu za obrambo RS. Tožnik je opravljal delo kot civilna oseba z alternativnim delovnim mestom aktivne vojaške službe. Kakšna je bila plača tožnika v mesecu decembru 1990 izhaja tudi iz odgovora tožene stranke na tožbo in sicer je tožnik dobil za 182 ur rednega dela 14.280,30 DIN neto plače.

7. V sodni praksi je sprejeto povsem jasno stališče, da kolikor v matični evidenci zavarovanca za posamezno obdobje ni podatkov o višini plače zavarovanca (bodisi po krivdi delodajalca ali tožene stranke), ki so pomembni za ugotovitev zakonite pokojninske osnove, je potrebno uporabiti druge podatke, ki so na voljo. Bistveno je, da zavarovanec ne izgubi pravice, da višino svojih plač dokazuje z drugimi verodostojnimi dokazi. Upoštevajo se lahko znani podatki o primerljivih plačah, ni pa ovire, da se ne bi upoštevala tudi plača zavarovanca za del relevantnega obdobja, ki temelji na znanih podatkih o njegovi plači (odločitve Vrhovnega sodišča RS v zadevah: VIII Ips 99/2007, VIII Ips 18/2010, VIII Ips 224/2011, VIII Ips 61/2013, itd.).

8. Tožnik je tekom postopka pred prvostopenjskim sodiščem in tudi v pritožbi zatrjeval, da so znane njegove plače (za vso obdobje od 1. 2. 1977 do 31. 12. 1990), prav tako je tožnik v tožbi izrecno zahteval, da se tudi za prvih 6 mesecev leta 1991 upošteva enaka plača, kakor jo je prejemal v mesecu decembru 1990, saj je opravljal enaka dela in je plača razvidna tudi iz odločb. To je zatrjeval tudi na glavni obravnavi. Tožena stranka njegovih trditev, da je bila plača prvih 6 mesecev v letu 1991 enaka, kakor konec leta 1990 ni prerekala. Sklicevala se je zgolj na določilo 55. člena ZMEPIZ-1. Tožena stranka dejstev, ki jih je tožnik navajal glede svoje plače v prvih 6 mesecih leta 1991 ni zanikala, kar bi moralo prvostopenjsko sodišče presojati z vidika drugega odstavka 214. člena ZPP, pa tega ni naredilo.

9. Upoštevajoč navedeno je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je napadeni odločbi tožene stranke glede višine pokojninske dajatve odpravilo in zadevo vrnilo toženi stranki, da ugotovi dejansko stanje v zvezi s trditvami tožnika o višini njegove plače v prvih 6 mesecih leta 1991 in nato ponovno odloči o višini tožnikove pokojnine (1. alineja prvega odstavka 82. člena ZDSS-1). Tožena stranka bo lahko v okviru tega upoštevala tudi podatke o prilivih iz naslova plače tožnika v letu 1991, ki jih je tožnik sicer v pritožbi prepozno uveljavljal.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.