VDSS Sodba Psp 548/2016
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2017-06-16

Elizabeta Šajn Dolenc (preds.), Nada Perič Vlaj (poroč.), Edo Škrabec

povrnitev stroškov zdravljenja v tujini - izčrpane možnosti zdravljenja

V okoliščinah konkretnega primera, ko je nacionalna zdravstvena ustanova zagotavljala le zdravljenje po klasični kirurški metodi, je po stališču pritožbenega sodišča potrebno dati prednost pristanku zakonitih zastopnikov h kirurškemu zdravljenju po minimalni invazivni metodi. Ta je bila v skladu s priporočilom medicinske stroke, da je prirojeno srčno napako, kakršno je imel tožnik, najprimerneje popraviti z minimalno invazivno metodo. Nenazadnje je izbiro minimalne invazivne metode potrebno spoštovati tudi z vidika ustavne pravice enakosti pred zakonom in enakega obravnavanja, glede na to da je nacionalni program otroške srčne kirurgije to metodo do konca leta 2013 že zagotavljal, leta 2014, ko naj bi tožnik bil operiran v UKC C., pa ne več. Zato je v konkretnem primeru potrebno zaključiti, da so bile v Sloveniji izčrpane možnosti zdravljenja mladoletnega tožnika ter posledično ugotoviti, da upravna akta tožene stranke o zavrnitvi pravice do zdravljenja v tujini nista zakonita.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijana zavrnilna sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da glasi:

"Odločbi tožene stranke št. ... z dne 4. 5. 2015 in št. ... z dne 29. 6. 2015 se odpravita in tožniku prizna pravica do operacije prirojene srčne napake v tujini.

Tožena stranka je v 8-ih dneh dolžna tožniku povrniti 28.395,41 EUR stroškov zdravljenja v tujini, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Tožena stranka je dolžna tožniku v 8-ih dneh plačati 608,63 EUR stroškov sodnega postopka, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi."

II. Tožena stranka je dolžna tožniku v 8-ih dneh plačati 175,56 EUR stroškov pritožbenega postopka, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo odpravo v izreku te sodbe citiranih odločb, priznanje pravice do zdravljenja v tujini in povračilo 28.395,41 EUR s pp (I. tč. izreka). Hkrati je izreklo, da trpi tožnik sam svoje stroške postopka (II. tč. izreka). Zaključilo je, da sta izpodbijana upravna akta o zavrnjeni pravici do zdravljenja v tujini pravilna in zakonita, ker v Sloveniji niso bile izčrpane možnosti zdravljenja.

2. Sodbo izpodbija tožnik po pooblaščeni odvetnici zaradi zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in zmotno uporabljenega materialnega prava. Priglaša stroške pritožbe.

Poudarja, da sta jedro spora vprašanji, ali bi operacija 5 letnega tožnika s prirojeno srčno napako hemodinamsko pomemben ASD sekundum po klasični metodi, ki jo je bilo mogoče izvesti v Sloveniji na stroške tožene stranke in minimalni invazivni metodi, ki se je izvajala le v tujini, pripeljala do enakega končnega učinka, ter ali je bil tožnik, ki mu ni omogočeno zdravljenje v tujini, diskriminiran v primerjavi z deklico, ki ji je tožena stranka odobrila zdravljenje ter tistimi otroci, ki jim je od 2008 do 2013 plačala minimalno invazivno operacijo v Sloveniji. Sporno je tudi, ali sta bila v predsodnem postopku določena konzilija zdravnikov sploh kompetentna za podajo mnenja glede izčrpane možnosti zdravljenja v Sloveniji. Sodišče je zaključek, da zdravljenje v Sloveniji ni zaključeno, in da je klasična metoda bolj varna od minimalne invazivne oprlo na izpoved dr. A.A. in dr. B.B. Upoštevalo je tudi mnenji konzilija zdravnikov UKC C. iz predsodnega postopka, čeprav ni obrazloženo, niti ni objektivno zaradi pristranskega interesa, ker je v konziliju sodeloval dr. A.A., ki je bil nosilec novega programa otroške srčne kirurgije ter UKC D., ki se z otroško srčno kirurgijo sploh ne ukvarja.

Navedene okoliščine bi morale biti upoštevane pri tehtanju relevantnosti in objektivnosti obeh zaslišanih zdravnikov. Njune izpovedi o prednostih in slabostih metod niso potrjene z nobenim dokazom in je izpoved dr. A.A. mestoma sama s seboj v nasprotju. Ni objektivnega dokaza, da je smrtnost pri minimalni invazivni operaciji večja kot pri klasični, da so pooperativne bolečine pri prvi metodi večje kot pri drugi, da ena spada v doktrino, druga ne, oziroma da doktrina o tem, katera operacija naj se izvede za odpravo ASD sekunduma, sploh ne obstaja. Verodostojnost obeh izpovedi je vprašljiva tudi zato, ker je UKC C. leta 2016 spremenil program otroške srčne kirurgije, tako da se v Sloveniji ponovno opravljajo operacije po minimalni invazivni metodi. Za razjasnitev primerljivosti, učinkovitosti in rezultatov obeh operacij bi sodišče moralo zaslišati dr. E.E., otroškega srčnega kirurga, ali postaviti nepristranskega izvedenca za otroško srčno kirurgijo.

ZZVZZ in Pravila obveznega zdravstvenega zavarovanja so glede vprašanja, ali so v Sloveniji izčrpane možnosti zdravljenja, tolmačena preozko. Ni relevantna le odprava bolezenskega stanja, temveč celotna posledica, ki jo zdravljenje pusti na telesu mladega pacienta. Zaradi nepravilne uporabe materialnega prava je kršen 2. odstavek 14. člena in 1. odstavek 56. člena Ustave RS. Šteje se, da v razmerah, ko je možno srčno napako zdraviti v Sloveniji s klasično operacijo, 86 otrok ni imelo pravice do zdravljenja v tujini z minimalno invazivno metodo, ena deklica pa je to pravico imela. Diskriminacija je še hujša, saj so pravico do minimalne invazivne operacije imeli vsi otroci s tako diagnozo, če so bili operirani v letih od 2008 do 2013 in bodo operirani od pomladi 2016 dalje. Petletnemu tožniku je kršena ustavna pravica do uživanja posebnega varstva in skrb celotne družbe.

4. Ob preizkusu izpodbijane zavrnilne sodbe v mejah pritožbenih razlogov in v skladu z 2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku

(ZPP) je potrebno ugotoviti, da je dejansko stanje pomanjkljivo razčiščeno in posledično v okoliščinah konkretnega primera zmotno uporabljeno materialno pravo. Za pritožbeno rešitev zadeve je bilo potrebno postopati po 347. členu ZPP in izvesti tudi dokaz z zaslišanjem dr. E.E., kardiovaskularnega kirurga, specializiranega za otroško srčno kirurgijo po minimalni invazivni metodi, saj ga je sodišče prve stopnje neutemeljeno zavrnilo. Pri razčiščevanju, ali je bila v Sloveniji izčrpana možnost zdravljenja, je nekritično sledilo le izpovedi dr. A.A. o prednostih klasične metode za odpravo prirojene srčne napake, ne da bi njegovo strokovno stališče preizkusilo z dognanji in izkušnjami specialista za otroško srčno kirurgijo, usposobljenega za minimalno invazivno metodo.

Materialnopravno izhodišče za rešitev zadeve

5. Pravna podlaga za pritožbeno rešitev zadeve je podana v Zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju

(ZZVZZ-M). Po 1. odst. 44 a členu ZZVZZ-M ima zavarovana oseba pravico do pregleda, preiskave ali zdravljenja v tujini oziroma do povračila stroškov teh storitev, če so v Republiki Sloveniji izčrpane možnosti zdravljenja, s pregledom, preiskavo ali zdravljenjem v tujini pa je utemeljeno pričakovati ozdravitev, izboljšanje ali preprečitev nadaljnjega slabšanja. Stroški zdravstvenih storitev se v takšnem primeru povrnejo v višini dejanskih stroškov storitev v državi, v kateri so bile uveljavljene (2. odst. 44. a člena). Postopek uveljavljanja pravic v tujini in napotitve na zdravljenje podrobneje urejajo Pravila obveznega zdravstvenega zavarovanja

6. Pravico do zdravljenja v tujini je mogoče priznati, če so izpolnjeni vsi trije, kumulativno predpisani pogoji iz 1. odst. 44. a člena ZZVZZ-M, torej poleg obstoja bolezni, za katero je potrebno zdravljenje tudi pričakovani rezultati in izčrpana možnost zdravljenja v Sloveniji. Pri slednjem pogoju gre za dejansko in pravno vprašanje, pri čemer tega dela določbe ni mogoče pravilno uporabiti le ob goli jezikovni razlagi. Abstraktno opredeljena izčrpanost možnosti zdravljenja v Sloveniji je nedoločen, raztegljiv pravni pojem, ki se ga zakonodajalec poslužuje, ko vnaprej ne more določno predvideti vseh pravnih položajev. Vsebina norme se prilagaja raznolikim dejanskim okoliščinam ravnanja in vedenja subjektov na katere se obrača. Takšen del pravne norme se zato šele soustvarja s t.i. tipologičnimi argumenti

vzorcev vedenja in ravnanja in na ta način izoblikuje pravni standard. Za interpretacijski argument pri razlagi pravnega vprašanja o izčrpani možnosti zdravljenja ne zadostuje, da je bila v kritičnem obdobju v Sloveniji zagotovljena klasična metoda odprave srčne napake. Gre le za eno od možnih metod, ki jih uporablja medicinska stroka.

7. Okoliščina, da nacionalna zdravstvena ustanova zagotavlja klasično metodo zdravljenja prirojene srčne napake, samo po sebi ni zadostno za zaključek o neizčrpanih možnostih zdravljenja v Sloveniji. Poleg kadrovskih in organizacijsko tehničnih je potrebno upoštevati še druge relevantne okoliščine, ki lahko dajo temu pogoju pravo vsebino. V skladu s 3. odst. 51. člena Ustave Republike Slovenije

(Ustava), ki zagotavlja, da nikogar ni mogoče prisiliti k zdravljenju, razen v primerih, ki jih določa zakon, torej tudi pravico in dolžnost prizadete osebe podati soglasje k vsakemu kirurškemu posegu. Ker otroci niso sposobni samostojno pristajati na kirurške posege, njihovo pravico in dolžnost prevzemajo zakoniti zastopniki, praviloma starši. Starševsko soodločanje pri izbiri metode pa ni pogojeno le z zaupanjem med zdravnikom in bolnikom oz. starši, temveč tudi s pravico izbire takšnega načina zdravljenja, ki bo otroku povzročilo čimmanj trpljenja, čim lažje in hitrejše okrevanje, rehabilitacijo in končno ozdravitev. To velja tudi glede izbire minimalne invazivne metode za odpravo prirojene srčne napake, ki je v medicinski stroki že uveljavljena in se v praksi izvaja na številnih klinikah po svetu. Nenazadnje je minimalno invazivno metodo od 2008 do konca leta 2013 zagotavljal celo slovenski izvajalec zdravstvenih storitev - UKC C. s programom otroške srčne kirurgije, ki ga je vodil svetovno znani kardiokirurg dr. F.F. in v njem sodeloval dr. E.E.

8. Določbo 1. odst. 44. a člen ZZVZZ-M o pravici do zdravljenja v tujini je v okoliščinah konkretnega primera potrebno uporabljati v skladu s Konvencijo o otrokovih pravicah

(Konvencija), ki države pogodbenice, torej tudi Slovenijo zavezuje, da priznava otrokovo pravico do najvišje dosegljive ravni zdravja in storitev ustanov za zdravljenje bolezni in zdravstveno rehabilitacijo. Nenazadnje je z vidika ustavne pravice do enakosti pred zakonom (14. člen Ustave) in enakega varstva pravic (22. člen Ustave) pri uporabi 1. odst. 44. a člena ZZVZZ-M potrebno upoštevati, da je pred obravnavanim primerom (od leta 2008 do 2013) nacionalni izvajalec zdravstvenih storitev že zagotavljal zdravljenje prirojenih srčnih napak z minimalno invazivno metodo.

9. V obravnavani zadevi ni sporno, da je zaradi prirojene srčne napake z dg. hemodinamsko pomemben ASD sekundum, bila pri mladoletnem tožniku, roj. 13. 5. 2011, potrebna operacija na srcu. Izvedena naj bi bila v UKC C., saj je bil tožnik 12. 11. 2014 že sprejet na klinični oddelek za otroško srčno kirurgijo. Vendar otrokova starša po seznanitvi, da bo operiran po klasični metodi, z načinom zdravljenja nista soglašala (A/10). Pričakovala sta odpravo prirojene srčne napake po minimalni invazivni metodi, kot je bilo predhodno načrtovano.

10. Ker UKC C. v kritičnem času ni zagotavljal poprave srčne napake z minimalno invazivno metodo, sta tožnikova starša 17. 4. 2015 vložila zahtevo za odobritev zdravljenja na Kliniki za otroško kardiologijo in prirojene srčne napake v G. (Nemčija) ali v medicinskem centru H. v Izraelu. Navedena centra sta operacijo tožnika po minimalni metodi glede na stanje srčne okvare celo priporočila in jo bila pripravljena izvesti (prilogi A/16 in A/9). Vendar je bila na podlagi mnenj o neizčrpani možnosti zdravljenja v Sloveniji konzilija zdravnikov Kliničnega oddelka za kirurgijo srca in ožilja UKC C. z dne 22. 4. 2015 (A/6), ki sploh ni obrazloženo ter konzilija Oddelka za kardiologijo Univerzitetnega kliničnega centra v D. z dne 17. 6. 2015, čeprav se z otroško srčno kirurgijo sploh ne ukvarja (A/30), zahteva v predsodnem upravnem postopku zavrnjena.

11. Tudi prvostopenjsko sodišče je kljub dejstvu, da so bile operacije prirojenih srčnih napak z minimalno invazivno metodo v UKC C. v preteklosti že izvajane po programu, ki ga je vodil prof. dr. F.F., od leta 2014 dalje pa več ne, presodilo, da sta zavrnilni odločbi tožene stranke zakoniti. Zaključek o neizčrpanem zdravljenju v Sloveniji zaradi možnosti odprave prirojene srčne napake po klasični kirurški metodi na odprtem srcu utemeljuje z izpovedjo dr. B.B. in dr. A.A. (list. 38), da minimalna invazivna metoda doktrinarno ni priznana

, da je klasična metoda bolj varna, učinki obeh pa enaki.

12. Vendar pritožbeno sodišče na podlagi prepričljive izpovedi dr. E.E., kardiovaskularnega kirurga, specializiranega za otroško srčno kirurgijo tudi z minimalno invazivno metodo, seznanjenega s prirojeno srčno okvaro tožnika, načinom, potekom ter uspešnostjo kirurškega zdravljenja, ki ga je opravil dr. F.F. 8. 6. 2015 v Izraelu, glede vprašanj doktrinarne priznanosti, varnosti, enakovrednosti in prednosti minimalne invazivne metode, ugotavlja predvsem naslednje.

Prirojena srčna napaka z dg. ASD sekundum pomeni luknjo ali manjko dela pregrade med levim in desnim atrijem. Zaradi te napake gre kri, ki je že enkrat šla preko pljuč in se obogatila s kisikom, ponovno na desno stran srca in v pljuča. Gre za dva do trikrat večji pretok in s tem dodatno obremenitev srca. Posledica dodatne obremenitve srca je razvoj srčnega popuščanja, prezgodnje končne odpovedi, razvoj pljučne hipertenzije, pogosti respiratorni infekti, zmanjšanje telesnih sposobnosti in v najtežjih primerih prezgodnja smrt zaradi odpovedi srca. Otroke s to srčno napako je potrebno kirurško zdraviti med 4. in 5. letom starosti.

Kirurško zdravljenje srčne napake, kakršno jo je imel tožnik, je mogoče po različnih metodah. Lahko je klasična s popolno prekinitvijo prsnega koša, ki zajame dolžino prsnice ali minimalno invazivno metodo preko sprednje lateralne torakotomije oz. preko lateralne aksialne linije. Z minimalno invazivno kirurško metodo je bolnikom ponujeno enakovredno zdravljenje z manj poškodovanega tkiva. Pri srčni kirurgiji z minimalno invazivno metodo prsnica ni prekinjena, prsni koš kot dihalni organ ni poškodovan, ni prekinjena nobena kost, dolžina kirurškega reza je močno zmanjšana - na velikost od 3 do 5 cm, rez iz sredine prsnega koša, ki je viden celo življenje pa se premakne v kožno gubo. Ker ni prekinitve prsnega koša je hitrost rehabilitacije mnogo hitrejša, potreba po analgetikih manjša, delež posegov, pri katerih je potrebna uporaba tuje krvi manjši in hospitalizacija bistveno krajša. Bolniki so praviloma odpuščeni tretji dan po posegu in se hitreje vrnejo v vsakdanje aktivnosti. Dan po odstranitvi drenaže praviloma več niso potrebni analgetiki, peti dan pa se lahko otroci že igrajo in celo vozijo kolo.

Celjenje kosti prsnice po klasični operaciji traja pri otrocih do 6 tednov, prisotne so bolečine ob kašljanju, globokem dihanju in premikanju, bolniki morajo po operaciji vstajati iz postelje na poseben način in je tudi nega otroka drugačna. Pri minimalni invazivni terapiji pa so otroci praviloma zbujeni in eksturbirani že v operacijski dvorani, dihajo samostojno brez pomoči aparata, zmanjšana je uporaba sedativov in skrajšan čas umetnega predihavanja. Pomemben je psihološki in estetski rezultat te operacije, saj je brazgotina skrita v kožno gubo v podprsno mišico oziroma pri deklicah v gubi med steno prsnega koša in dojko.

Sodoben razvoj kirurških metod temelji na pravilu, da ne sme povečati tveganja za bolnike. V strokovni literaturi ni podatkov, ki bi statistično potrjevali večja tveganja bolnikov pri minimalni invazivni metodi. Ni znano, da bi bil doktrinarno sprejet kakršenkoli dokument na ravni držav o določeni metodi operacije. Minimalna invazivna metoda na področju zdravljenja prirojenih srčnih napak se uporablja v številnih vodilnih centrih v Evropi in po svetu. Operacije opravljajo specialisti kardiovaskularne kirurgije po dodatnem, najmanj dvoletnem praktičnem usposabljanju v centrih, ki se ukvarjajo izključno z operacijami prirojenih srčnih napak. Kot pri vsakem drugem, je tudi pri zdravljenju otrok s prirojeno srčno napako pomembno zaupanje med zdravniki in bolniki oz. njihovimi starši.

Dokazni zaključek in odločitev pritožbenega sodišča

13. Po skrbni presoji listinske medicinske in druge dokumentacije v sodnem in upravnem spisu ter prepričljive izpovedi dr. E.E. v povezavi s pričevanjem dr. B.B. in prof. dr. A.A., pritožbeno sodišče drugače kot prvostopenjsko zaključuje, da je v obravnavani zadevi izpolnjen dejanski stan iz 1. odst. 44. a člena ZZVZZ - M.

14. Ni nobenega dvoma, da je nacionalni program otroške srčne kirurgije v kritičnem času zagotavljal le klasično metodo odprave prirojene srčne napake, da tožnikovi zakoniti zastopniki na takšen način zdravljenja niso pristali, minimalna invazivna metoda, za katero so se legitimno odločili, pa ni bila zagotovljena. Glede na prepričljivo izpoved dr. E.E. seveda ni mogoče ugotoviti, da bi bila minimalna invazivna metoda manj varna, ali da bi pomenila večje tveganje za bolnike kot klasična. Tudi sicer je minimalna invazivna metoda z vidika končnega rezultata v smislu odprave prirojene srčne napake, kakršna je obstajala pri mladoletnem tožniku, popolnoma enakovredna klasični metodi, kar nenazadnje potrjuje dne 8. 6. 2015 uspešno opravljen poseg v Izraelu.

15. Za napolnitev abstraktnega pojma izčrpanih možnosti zdravljenja v Sloveniji je potrebno nadalje upoštevati še bistvene prednosti minimalne invazivne metode v primerjavi s klasično. Že pojmovno je bila invazivnost kirurškega posega v telo mladoletnega tožnika minimalna in zato tudi posledice v zgodnjem postoperativnem stadiju ter daljnem, doživljenjskem statusu. Z minimalno invazivno metodo je bil poseg v tožnikovo telo bistveno manjši, saj ni prišlo do prekinitve prsnega koša po celi prsnici, z manj bolečinami, manj medikamentozne ali morebitne druge terapije in minimalno hospitalizacijo tri dni. Rehabilitacija po posegu je bila zelo kratka, ozdravitev pa bistveno hitrejša kot bi bila pri klasični operaciji. Tudi estetske posledice kirurškega posega, ki ostanejo za vse življenje, so minimalne.

16. V okoliščinah konkretnega primera, ko je nacionalna zdravstvena ustanova zagotavljala le zdravljenje po klasični kirurški metodi, je po stališču pritožbenega sodišča potrebno dati prednost pristanku zakonitih zastopnikov h kirurškemu zdravljenju po minimalni invazivni metodi. Ta je bila v skladu s priporočilom medicinske stroke, da je prirojeno srčno napako, kakršno je imel tožnik, najprimerneje popraviti z minimalno invazivno metodo. Nenazadnje je izbiro minimalne invazivne metode potrebno spoštovati tudi z vidika ustavne pravice enakosti pred zakonom in enakega obravnavanja, glede na to da je nacionalni program otroške srčne kirurgije to metodo do konca leta 2013 že zagotavljal, leta 2014, ko naj bi tožnik bil operiran v UKC C., pa več ne.

17. Glede na ugotovljena pravno odločilna dejstva in okoliščine, je v konkretnem primeru potrebno zaključiti, da so bile v Sloveniji izčrpane možnosti zdravljenja mladoletnega tožnika ter posledično ugotoviti, da upravna akta tožene stranke o zavrnitvi pravice do zdravljenja v tujini nista pravilna, niti zakonita.

18. Zaradi predhodno utemeljenih dejanskih in pravnih razlogov, je potrebno tožnikovi pritožbi ugoditi in zavrnilno prvostopenjsko sodbo na temelju 355. člena ZPP spremeniti tako, kot je razvidno iz izreka te sodne odločbe.

Na podlagi 2. odst. 81. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih

(ZDSS-1) je pritožbeno sodišče nezakoniti odločbi tožene stranke odpravilo in v skladu s 1. odst. 44. a člena ZZVZZ-M mladoletnemu tožniku priznalo pravico do zdravljenja v tujini, kot izhaja iz prvega odstavka I. tč. izreka te sodne odločbe.

Ker je bila operacija prirojene srčne napake meseca junija 2015 že uspešno izvedena v Izraelu, je toženo stranko na temelju 2. odst. 44. a člena ZZVZZ-M hkrati zavezalo, da tožniku povrne 28.395,41 EUR stroškov, nastalih z zdravljenjem v tujini. Dosodilo je celoten vtoževan znesek, specificirano izkazan iz naslova operacije v Izraelu, s tem povezanih potnih stroškov in nastanitve zakonitega zastopnika, ter iz naslova drugega mnenja, pridobljenega v ustrezni zdravstveni ustanovi v Nemčiji, saj tožena stranka vtoževano denarno terjatev po višini sploh ni prerekala. Hkrati je odredilo, da je tožena stranka dolžna tožniku dosojeni znesek plačati v 8 dneh od prejema sodbe, v primeru zamude pa od poteka paricijskega roka dalje še zakonske zamudne obrestmi, kot je zahtevano s tožbo.

19. Tožnik je zaradi spremenjene prvostopenjske sodbe s tožbenim zahtevkom v celoti uspel. Tožena stranka mu je zato ob uporabi 154. člena v zvezi s 155. členom ZPP dolžna povrniti 608,63 EUR stroškov postopka, nastalih pred prvostopenjskim sodiščem. Dosojeni znesek je odmerjen v skladu z Odvetniško tarifo

(OT), in sicer za tožbo po 15. tar. št. 300 točk, za dve obrazloženi pripravljalni vlogi 2 x 225 točk, za prvi narok glavne obravnave 300 točk, za drugi narok 150 točk + 100 točk urnine ter sorazmernih 26 točk za administrativne stroške. Skupaj torej 1326 točk po vrednosti 0,459 kar znese 608,63 EUR za postopek pred sodiščem prve stopnje. V presežku priglašeni stroški niso priznani, saj gre za spor o pravici iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, ki ne šteje za ocenljivo zadevo.

20. Glede na pritožbeni izid v predmetni zadevi je tožena stranka dolžna tožniku povrniti tudi del priglašenih stroškov pritožbenega postopka. Iz naslova pritožbe je v skladu z OT priznanih 375 točk in 7,5 točk administrativnih stroškov, kar po vrednosti 0,459 EUR znese 175,56 EUR, kot je razvidno iz II. točke izreka te sodne odločbe.

M. Pavčnik, Argumentacija v pravu,Cankarjeva založba Ljubljana 1991; str. 142.

Generalna skupščina OZN - Resolucija št. 44/25 dne 20. 11. 1998, ki je v skladu z Zakonom o ratifikaciji Konvencije Ur. l. SFRJ - MP, št.15/90 začela veljati 29. 12. 1999.

Tako kljub temu, da je Nemški center za bolezni srca in ožilja kot najprimernejšo metodo priporočil lateralno torakotomijo, ki jo izvaja rutinsko - priloga A/16.

Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju (2013) - ZZVZZ-M  - člen 44a, 44a/1.

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 14, 22, 51, 51/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.