VDSS Sklep Psp 95/2017
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2017-06-01

Jože Cepec (preds.), Nada Perič Vlaj (poroč.), Edo Škrabec

INVALIDI - POKOJNINSKO ZAVAROVANJE - SOCIALNO ZAVAROVANJE

invalidska pokojnina - zaključeno zdravljenje - kontrolni pregled - I. kategorija invalidnosti

Tudi v primeru, če bi bila z vidika medicinske doktrine indicirana nadaljnja diagnostična obdelava in terapevtska obravnava, je potrebno pri ocenjevanju invalidnosti upoštevati dejanski zdravstveni status vsakokratnega življenjskega primera, še zlasti, če se po dolgotrajni odsotnosti z dela zaradi bolezni ne izkazuje izboljšanje, ali je prisotno celo poslabšanje zdravstvenega stanja. Po splošnem delu definicije iz 1. odst. 63. člena ZPIZ-2 ugotavljanje invalidnosti ni več pogojeno s trajno spremembo zdravstvenega stanja (kot je to veljalo po ZPIZ/92). Na to je pritožbeno sodišče opozorilo že v večih zadevah. Invalidnost je zato potrebno ugotavljati tudi, če spremembe v zdravstvenem stanju niso končne, ker je še mogoče pričakovati izboljšanje. Prav zaradi opuščene trajne spremembe zdravstvenega stanja je v primeru pričakovanega izboljšanja mogoče v skladu s 94. členom ZPIZ-2 določiti kontrolni pregled.

I. Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

II. Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožnikov zahtevek na odpravo odločb št. ... z dne 30. 7. 2015 in št. ... z dne 28. 4. 2015, razvrstitev v I. kategorijo invalidnosti in priznanje pravice do invalidske pokojnine od 20. 1. 2015 dalje (I. tč. izreka). Izreklo je, da tožnik nosi sam svoje stroške postopka (II. tč. izreka). Sodbo je izdalo na temelju 1. odst. 81. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih

(ZDSS-1), ker na podlagi sodno izvedenskega mnenja kardiologinje ni ugotovilo drugačnega dejanskega stanja kot toženec v predsodnem postopku.

2. Zoper sodbo se pritožuje tožnik po odvetniku iz vseh pritožbenih razlogov. Predlaga njeno spremembo in ugoditev zahtevku oz. podrejeno razveljavitev ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Priglaša stroške pritožbe.

Mnenje sodne izvedenke ni popolno, celovito, strokovno verodostojno in zato ne predstavlja osnove za odločanje o tožbenem zahtevku. Izvedenka v pisnem mnenju niti na zaslišanju ni podala jasnih odgovorov glede delazmožnosti za opravljanje dela voznika tovornega vozila - cisterne, kljub dejstvu, da so pri njem prisotne kronificirane zdravstvene težave, ki bistveno vplivajo na delazmožnost in zdravstvene spremembe, da se bo moral zdraviti celo življenje. Izrecno je poudarila, da sama ne more podati mnenja na vprašanja, ki segajo na druga medicinska področja niti se ni opredelila, ali gre zgolj za začasno poslabšanje zdravstvenega stanja, ki ima za posledico začasno nezmožnost za delo ali trajno poslabšanje s trajno nezmožnostjo za delo. Odgovor na navedena vprašanja je nujen, saj se neprekinjeno zdravi od 1. 2. 2013. Že vrsto let se zdravi v A., izvedenka pa ni vpogledala v medicinsko dokumentacijo, ki se nahaja v njegovem zdravstvenem kartonu od nastopa zdravstvenih težav dalje, kjer so bili opravljeni operativni posegi na srčnih žilah in kjer je še vedno v medicinski obravnavi. Ni imela na razpolago celotne medicinske dokumentacije, zato mnenje ni popolno. Ni mogoče upoštevati izgovora, da ji tega sodišče ni naložilo, saj je kot strokovni pomočnik sodišču zavezana podati popolno mnenje.

Odgovori izvedenke glede ključnih dejavnikov tveganja, ki vplivajo na nastanek ishemične bolezni so nepopolni še zlasti o vplivu stresa na delazmožnost. Izvedenka za to področje ni strokovno usposobljena, sodišče pa je v nasprotju z ZPP zavrnilo dokazni predlog z izvedenstvom komisije, ki bi bila sestavljena iz različnih strokovnjakov, ki bi lahko podali celovito oceno. Izvedenska mnenja o invalidnosti, pri kateri gre za ocenjevanje preostale delovne zmožnosti, morajo biti podana v skladu s pravili medicinske znanosti, stroke in izkušenj ter ob upoštevanju definicije invalidnosti. Navedeni zahtevi bi bilo mogoče zadostiti z izvedenci različnih specialnosti od kardiologa, kliničnega psihologa, specialista medicine dela in strokovnjaka s področja varnega dela.

Nasprotuje zaključku sodišča o prekluziji dokaznih predlogov, saj jih je podal v pripravljalni vlogi z dne 6. 7. 2016, prvi narok pa je bil opravljen 14. 7. 2016. Glede na načelo materialne resnice in izvajanje dokazov po uradni dolžnosti je potrebno šteti, da so bili pravočasni. To velja tudi za dokaz z zaslišanjem prof. dr. B.B. ter njenim soočenjem s sodno izvedenko. Predlagal je, da izvedenec mnenje poda po preučitvi celotne medicinske dokumentacije, kaj je zajeto s pojmom celotne medicinske dokumentacije pa je jasno laikom. Če je bil tak dokazni predlog nejasen, bi ga sodišče moralo pozvati na dopolnitev v okviru materialno procesnega vodstva.

4. Ob preizkusu zadeve v mejah pritožbenih razlogov in v skladu z 2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku

(ZPP) pritožbeno sodišče ugotavlja, da je izpodbijana zavrnilna sodba preuranjena, zato ni mogoč preizkus pravilne uporabe materialnega prava. Sicer mora sodišče v sodno socialnih sporih glede na 61. člen ZDSS-1 popolno in po resnici ugotoviti sporna dejstva, od katerih je odvisna utemeljenost zahtevka. Ker je tožnik že v pripravljalni vlogi 6. 7. 2016 (list. št. 12 do 14) predlagal multidisciplinarno izvedenstvo specialista kardiologa, medicine dela, psihiatra in varstva pri delu, zavrnitve tovrstnih dokaznih predlogov po pridobljenem izvedenskem mnenju le specialistke kardiologije, ni mogoče uspešno utemeljevati z očitkom, da na obravnavi 14. 7. 2016 ni nasprotoval dokaznemu sklepu. Iz obravnavanega zapisnika (list. št. 16) celo izhaja, da si je sodišče pridržalo odločanje o izvedbi ostalih dokazov do konca glavne obravnave, ne da bi že v začetni fazi izvajanja dokaza z medicinskim izvedenstvom kritično ocenilo, da le s specialistom kardiologije, četudi gre v obravnavani zadevi za vodilno diagnozo, dejanskega zdravstvenega stanja in preostale delovne zmožnosti ne bo mogoče popolno niti pravilno razčistiti.

5. V konkretnem primeru gre za spor o razvrstitvi v I. kategorijo invalidnosti in priznanja pravice do invalidske pokojnine. Tožba je vložena zoper upravni odločbi o zavrnjeni zahtevi za priznanje pravic iz invalidskega zavarovanja. Odločbi sta izdani na podlagi mnenj IK II z dne 18. 2. 2015 in 8. 7. 2015, ki sta drugače kot IK I dne 20. 1. 2015 ocenili, da zdravljenje pri tožniku še ni zaključeno in zato ocena invalidnosti ni mogoča. IK I je na podlagi listinske medicinske dokumentacije in izvida osebnega pregleda v sestavi specialista medicine dela in fiziatra zaradi aorto koronarnega obvoda, kronične ishemične bolezni srca, več žilne okluzivne koronarne bolezni in esencialne arterijske hipertenzije ocenila, da je pri tožniku od 20. 1. 2015 dalje zaradi bolezni podana I. kategorija invalidnosti, ker več ni zmožen opravljati organiziranega pridobitnega dela. Obrazložila je, da je imel tožnik 11. 3. 2013 kirurško revaskularizacijo miokarda, da je bilo v zgodnjem pooperativnem obdobju nekaj zapletov, da je bil kasneje obravnavan pri psihiatru zaradi depresije, da je UZ 22. 8. 2013 pokazal normalno velik prekat, ki ni bil zadebeljen, brez segmentnih motenj krčenja, in da je bil iztisni delež normalen. Upoštevala je, da je pri obremenitvenem testiranju 2. 10. 2013 zmogel 100 W, pri ponovnem dne 3. 1. 2014 pa le 50 W, da je bilo testiranje zaradi hipotenzije in bradikardije prekinjeno, anamnestične podatke s kliničnega pregleda, da fizična zmogljivost niha, stalne bolečine v prsih in obremenjujočo družinsko anamnezo.

6. IK II pa je v postopku revizije in pritožbenem postopku menila, da je pri tožniku potrebno nadaljnje zdravljenje in ukrepi medicinske rehabilitacije, ki lahko vplivajo na spremembe v zdravstvenem stanju in zato pri njem invalidnosti še ni mogoče ugotavljati. Takšno oceno je podala kljub ugotovitvi, da se pri tožniku z koronarno boleznijo in stanjem po CABG ponovno pojavlja simptomatika angine pektoris, da je ob obremenitvenem testiranju prišlo do hipotenzije in bradikardije, kar nakazuje na možnost napredovanja koronarne bolezni, zaradi česar naj bi bila za opredelitev delovne zmožnosti potrebna invazivna diagnostika

- koronografija. To oceno je potrdila tudi sodno medicinska izvedenka v pisnem mnenju in z izpovedjo na glavni obravnavi. V bistvu je zaključila, da so potrebni dodatni diagostični postopki za pojasnitev tožnikovih težav ter morebitno dodatno zdravljenje, ki lahko vpliva na njegovo zdravstveno stanje, da zato I. kategorije ni mogoče ugotoviti, in da je tudi odgovor na vprašanje o zmanjšani delovni zmožnosti enak prvemu.

7. Zgolj na podlagi tako utemeljenega sodno izvedenskega mnenja ni bilo mogoče pravilno presoditi izpodbijanih zavrnilnih upravnih aktov, saj je pomanjkljivo in tudi sicer neprepričljivo.

Načeloma je invalidnost dejansko mogoče ugotavljati šele po zaključenem zdravljenju. Po splošnem delu definicije iz 1. odst. 63. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju

(ZPIZ-2) je invalidnost podana, če se zaradi sprememb v zdravstvenem stanju, ki jih ni mogoče odpraviti z zdravljenjem ali ukrepi medicinske rehabilitacije in so ugotovljene v skladu z zakonom, zavarovancu zmanjša zmožnost za zagotovitev oziroma ohranitev delovnega mesta ali poklicno napredovanje. Vendar pravne definicije zaključenega zdravljenja ni mogoče enačiti z medicinsko zaključenostjo v smislu zdravljenja, ki je lahko v posameznih primerih doživljensko.

8. Četudi bi bila z vidika medicinske doktrine indicirana nadaljnja diagnostična obdelava in terapevtska obravnava, je potrebno pri ocenjevanju invalidnosti upoštevati dejanski zdravstveni status vsakokratnega življenjskega primera, še zlasti, če se po dolgotrajni odsotnosti z dela zaradi bolezni ne izkazuje izboljšanje, ali je prisotno celo poslabšanje zdravstvenega stanja. Po splošnem delu definicije iz 1. odst. 63. člena ZPIZ-2 ugotavljanje invalidnosti več ni pogojeno s trajno spremembo zdravstvenega stanja (kot je to veljalo po ZPIZ/92). Na to je pritožbeno sodišče opozorilo že v večih zadevah

. Invalidnost je zato potrebno ugotavljati tudi, če spremembe v zdravstvenem stanju niso končne, ker je še mogoče pričakovati izboljšanje. Prav zaradi opuščene trajne spremembe zdravstvenega stanja je v primeru pričakovanega izboljšanja mogoče v skladu s 94. členom ZPIZ-2 določiti kontrolni pregled.

9. Ob izkazanih kardiovaskularnih spremembah v tožnikovem zdravstvenem stanju po aortokoronarnih obvodih, kronični ishemični bolezni srca, več žilni koronarni bolezni in arterijski hipertenziji, je zaključek o neizčrpanih terapevtskih možnostih in potrebni dodatni diagnostični obdelavi, in to kljub temu, da je stanje kronično in popolnega izboljšanja ni mogoče pričakovati, najmanj vprašljivo, če ne celo nesprejemljivo. To še zlasti, ko v pavšalnem zaključku sodne izvedenke ni nobene opredelitve do poklica oziroma delovnega mesta, na katero se ocenjuje invalidnost. Ni strokovne ocene, ali je tožnik ob izkazanih zdravstvenih spremembah, psihofizično še sploh zmožen za delo na delovnem mestu "voznika avtocisterne z nevarnimi snovmi - vodje prometno komercialne operative in prokurista družbe" ne glede na to, kakšni bi bili izvidi nadaljnje diagnostične obdelave. Glede na razpoložljivo listinsko medicinsko dokumentacijo ter izvide osebnih pregledov na IK I, IK II in pri sodni izvedenki, po stališču pritožbenega sodišča

zahteve preprosto ni mogoče zakonito zavrniti z utemeljitvijo, da ocena invalidnosti ni možna.

10. Zaradi obrazloženega je potrebno pritožbi ugoditi, izpodbijano sodbo na podlagi 355. člena ZPP razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v novo sojenje.

V ponovljenem sojenju bo potrebno slediti materialnopravnemu izhodišču iz te sodne odločbe in pridobiti celovito multidisciplinarno oceno tožnikovega zdravstvenega stanja, invalidnosti in morebitne preostale delovne zmožnosti. Torej razčistiti, ali je pri tožniku podana popolna izguba delazmožnosti za organizirano pridobitno delo ali opravljanje svojega poklica, ker pri njem več ni preostale delazmožnosti, kot vztraja v pritožbi, ali pa gre za omejeno oziroma zmanjšano delazmožnost za opravljanje poklica oz. dela voznika tovornega vozila z nevarnimi snovmi iz druge ali tretje alineje 2. odstavka 63. člena ZPIZ-2. Šele po dopolnitvi postopka v nakazani smeri in izvedbi morebitnih drugih dokazov, odločilnih za pravilno in popolno ugotovitev dejanskega stanja, bo mogoče pravilno presoditi zakonitost izpodbijanih zavrnilnih odločb ter odločati o utemeljenosti ali neutemeljenosti tožbenega zahtevka o razvrstitvi v I. kategorijo invalidnosti in pravici do invalidske pokojnine, ki vključuje morebitno potrebo po razvrstitvi v II. ali III. kategorijo invalidnosti in priznanje pravic iz invalidskega zavarovanja na temelju preostale delazmožnosti. V ponovljenem sojenju bo potrebno odločiti tudi o priglašenih stroških postopka vključno s pritožbenimi, ki so glede na 165. člen ZPP pridržani za končno odločbo.

Čeprav je sodišču izkustveno znano, da se invazivna diagnostika za pravne namene kljub morebitnemu soglasju preiskovanca praviloma sploh ne izvaja.

Enako v zadevah Psp 588/2015, Psp 315/2015, Psp 12/2016 in Psp 276/2016.

Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (2012) - ZPIZ-2  - člen  63, 63/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.