VDSS sodba Psp 476/2016
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2017-01-19

Edo Škrabec (preds.), Nada Perić Vlaj (poroč.), Elizabeta Šajn Dolenc

SOCIALNO ZAVAROVANJE - POKOJNINSKO ZAVAROVANJE

delna pokojnina - predčasna pokojnina - starostna pokojnina - pokojninska doba brez dokupa

Tožnica je dopolnila 58 let in 9 mesecev starosti ter 39 let, 3 mesece in 1 dan pokojninske dobe, vendar od tega le 33 let, 10 mesecev in 1 dan pokojninske dobe brez dokupa. S tem je izpolnila pogoje iz 29. člena ZPIZ-2 za priznanje pravice do predčasne pokojnine, ne pa tudi pogojev iz 5. odstavka 27. člena ZPIZ-2 za priznanje pravice do starostne pokojnine. Zaradi neugodnih demografskih gibanj, neugodnega razmerja med številom aktivnih zavarovancev in upokojencev ter finančne vzdržnosti pokojninske blagajne ZPIZ-2 zaostruje pogoje starostnega upokojevanja. Starost je dvignjena na 65 let, oziroma 60 let pri dolgotrajno aktivnih zavarovancih, ko dopolnijo najmanj 40 let pokojninske dobe brez dokupa.

I. Pritožba se zavrne in potrdi sodba sodišča prve stopnje.

II. Tožnica trpi sama svoje stroške pritožbe.

1. Sodišče prve stopnje je stroškovno zavrnilo tožničin zahtevek na odpravo odločb št. ... z dne 28. 4. 2015 in št. ... z dne 19. 12. 2014 in priznanje pravice do starostne pokojnine od 31. 12. 2014 dalje v višini 595,00 EUR mesečno. Presodilo je, da sta izpodbijana upravna akta o priznani pravici in višini predčasne pokojnine, pravilna in zakonita.

2. Sodbo izpodbija tožnica zaradi zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga njeno spremembo v smeri ugoditve zahtevku oz. podrejeno razveljavitev in vrnitev zadeve v ponovno sojenje. Priglaša stroške pritožbe.

S stališčem sodišča, da se čas od 1. 8. 1977 do 30. 12. 1982 ne more šteti v pokojninsko dobo brez dokupa, se ne strinja. Za navedeni čas so bili iz naslova podaljšanega zavarovanja zaradi bivanja zakonskega partnerja v tujini plačani prispevki in se je ta doba tedaj štela v zavarovalno dobo. Ni si sama prostovoljno plačevala prispevkov, ampak so bili plačani iz moževega osebnega dohodka, kar je omogočila tedanja zakonodaja. Štelo naj bi se, da je zaposlena pri možu, čeprav ni prejemala osebnega dohodka. Gre za pričakovane pravice na temelju podaljšanega zavarovanja zaradi večletne službene premestitve moža v tujino.

4. Pritožnica ne navaja ničesar takega, kar bi lahko vplivalo na pravilnost in zakonitost izpodbijane zavrnilne sodbe. Ta je izdana ob dovolj razčiščenem dejanskem stanju in pravilno uporabljenem materialnem pravu. V postopku ni prišlo niti do procesnih kršitev iz 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku(1)  (ZPP), na katere je potrebno paziti po uradni dolžnosti. Zavrnilna sodba je utemeljena s prepričljivimi dejanskimi in pravilnimi pravnimi razlogi, zato je na pritožbene navedbe potrebno dodati le še naslednje.

5. Z izpodbijano sodbo je utemeljeno zavrnjen tožbeni zahtevek na odpravo zakonitih upravnih odločb o priznani pravici do predčasne pokojnine od 31. 12. 2014 dalje v znesku 525,21 EUR mesečno, in posledično tudi vtoževana pravica do starostne pokojnine v višjem znesku. Za priznanje starostne pokojnine pogoji niso izpolnjeni, kot pravilno zaključuje že sodišče prve stopnje.

Nobenega dvoma ni, da je tožnica do 31. 12. 2014 dopolnila 58 let in 9 mesecev starosti ter 39 let, 3 mesece in 1 dan pokojninske dobe, vendar od tega le 33 let, 10 mesecev in 1 dan pokojninske dobe brez dokupa. Prav slednje dejstvo pa je edino odločilno za pritožbeno rešitev zadeve.

6. Zmotno in zato nesprejemljivo je pritožničino stališče, da bi bilo potrebno obdobje od 1. 8. 1977 do 30. 12. 1982 iz naslova plačanih prispevkov za podaljšano zavarovanje vrednotiti kot pokojninsko dobo brez dokupa. Po definiciji iz 23. tč. 7. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju(2)  (ZPIZ-2) pokojninska doba brez dokupa zajema le obdobje obvezne vključitve v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje, obdobje opravljanja kmetijske dejavnosti, vendar brez dokupa pokojninske dobe. Pri pokojninski dobi iz naslova podaljšanega zavarovanja je v bistvu šlo za prostovoljno vključenost v zavarovanje, ki jo je tedanja pravna ureditev, med drugim tudi za čas prebivanja v tujini kot zakonec zavarovanca, napotenega na delo v tujino, omogočala po prenehanju obveznega pokojninsko invalidskega zavarovanja. Obdobje iz naslova plačanih prispevkov za podaljšano zavarovanje po prenehanju obveznega pokojninsko invalidskega zavarovanja zaradi odhoda v tujino že po tedanjih predpisih ni bilo identično z zavarovalno dobo, doseženo v pokojninsko invalidskem zavarovanju na podlagi delovnega razmerja. Tako se po 2. odst. 43. člena Statuta skupnosti pokojninskega in invalidskega zavarovanja(3) , čas podaljšanega zavarovanja ni upošteval za minimalno dobo in ne v gostoto zavarovalne dobe, predpisane za pridobitev določenih pravic iz zavarovanja(4) , kot pravilno razloguje že sodišče prve stopnje.

7. Pravna podlaga za pritožbeno rešitev predmetne zadeve je tako izključno podana v 29. členu ZPIZ-2, saj tožnica izpolnjuje le pogoje za pravico do predčasne pokojnine. V obravnavani zadevi ni izpolnjen dejanski stan iz 5. odst. 27. člena ZPIZ-2 za priznanje pravice do starostne pokojnine. Zaradi neugodnih demografskih gibanj, neugodnega razmerja med številom aktivnih zavarovancev in upokojencev ter finančne vzdržnosti pokojninske blagajne, ZPIZ-2 zaostruje pogoje starostnega upokojevanja. Starost je dvignjena na 65 let, oz. 60 let pri dolgotrajno aktivnih zavarovancih, ko dopolnijo najmanj 40 let pokojninske dobe brez dokupa.

Po ustavno sodni presoji(5)  institut pokojninske dobe brez dokupa ni v neskladju z Ustavo Republike Slovenije (ustava). Ob uporabi kriterijev delovne aktivnosti in višine plačanih prispevkov z njo ni kršena enakost pred zakonom (4. čl. ustave), ne prepoved retroaktivnosti (155. čl. ustave), čeprav pokojninska doba brez dokupa obsega tudi posamezna obdobja, dopolnjena po prej veljavnih predpisih. Ker so za pokojninsko reformo obstajali stvarni in razumni razlogi v javnem interesu, z njo ni kršeno načelo zaupanja v pravo (2. čl. ustave), niti ni poseženo v pridobljene pravice.

8. Tako se izkaže, da so v obravnavani zadevi ob dopolnjenih 39 letih, 3 mesecih in 1 dnevu pokojninske dobe, od tega 33 letih, 10 mesecih in 1 dnevu pokojninske dobe brez dokupa izpolnjeni le pogoji iz 29. člena ZPIZ-2 za priznano pravico do predčasne pokojnine, ki je tudi po presoji pritožbenega sodišča odmerjena v zakoniti višini. Z izpodbijano sodbo je tožbeni zahtevek v celoti utemeljeno zavrnjen.

9. Iz predhodno navedenih dejanskih in pravnih razlogov je v skladu s 353. členom ZPP potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi sodbo sodišča prve stopnje.

10. Ob takšnem pritožbene izidu je sodišče v skladu s 154. členom ZPP odločilo, da nosi tožnica sama svoje stroške pritožbenega postopka.

(2) Ur. l. RS, št. 96/2012 s spremembami.

(4) To je razvidno celo iz obrazložitve odločbe št. ... z dne 25. 7. 1977, s katero je bilo tožnici zagotovljeno podaljšano zavarovanje od 1. 8. 1977 dalje, če bo v določenem roku plačan prispevek v odmerjeni višini.

(5) Odločba št. U-I-246/13-14 z dne 21. 4. 2016.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.