VDSS sodba Pdp 729/2016
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2017-01-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Valerija Nahtigal Čurman (preds.), Jelka Zorman Bogunovič (poroč.), Marko Hafner

izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - hujša kršitev delovnega razmerja - nezmožnost nadaljevanja delovnega razmerja - izguba zaupanja

Tožnik je zlorabil osebne podatke vsaj sedmih staršev od enajstih s seznama, katerih otroci so določenega dne opravljali preizkus glasbenih sposobnosti za vpis v glasbeni pouk kljunaste flavte pri toženi stranki in sicer tako, da je kot član izpitne komisije za preizkus glasbenih sposobnosti s seznama prijavnic za vpis v glasbeno šolo prepisal osebne podatke, in sicer imena in telefonske številke staršev in jih zlorabil za oglaševanje zasebne glasbene dejavnosti. S takšnim ravnanjem je kršil 33. člen ZDR-1 in 34. člen ZDR-1, saj ni upošteval zahtev in navodil tožene stranke o varovanju osebnih podatkov prijavljenih otrok in njihovih staršev ter o tem, da naj teh podatkov ne posreduje tretjim osebam. Prav tako je kršil delovno dolžnost po 37. členu ZDR-1 in 13. členu pogodbe o zaposlitvi, saj je šlo za škodljivo ravnanje, ki je vplivalo na ugled tožene stranke. Tožnik je s tem kršil tudi določbo 31. člena Pravilnika o zavarovanju osebnih podatkov tožene stranke, ki takšno ravnanje opredeljuje kot hujšo kršitev delovne obveznosti. Pravilno je stališče sodišča prve stopnje, da je tožena stranka dokazala obstoj utemeljenega razloga za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi tožniku po 2. alineji 1. odstavka 110. člena ZDR-1, prav tako pa tudi obstoj utemeljenega razloga po 1. odstavku 109. člena ZDR-1, in sicer izgubo zaupanja v tožnika, ki je osebne podatke zlorabil pri opravljanju svojega učiteljskega dela. Zato je izpodbijana izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

II. Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da se ugotovi nezakonitost izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 21. 8. 2015, ki je bila potrjena s sklepom sveta tožene stranke št. ... z dne 18. 9. 2015 in se izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi in sklep tožene stranke odpravita, da se ugotovi, da tožniku delovno razmerje z 21. 8. 2015 ni prenehalo, ampak mu še vedno traja na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 2. 9. 2013 z vsemi pravicami iz delovnega razmerja, da je tožena stranka dolžna pozvati tožnika nazaj na delo v roku 3 dni in mu od prenehanja delovnega razmerja do vrnitve nazaj na delo obračunati bruto nadomestilo plače v skladu s pogodbo o zaposlitvi v višini 1.360,49 EUR s pripadajočimi dodatki, in mu plačati pripadajoče davke in prispevke, ter mu nato izplačati neto znesek do vsakega 5. dne v mesecu za pretekli mesec in mu izplačati od posameznega zneska zakonske zamudne obresti od 6. dne v mesecu do plačila v roku 8 dni ter mu povrniti tudi stroške predsodnega postopka v višini 662,47 EUR v roku 8 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi (točka I izreka sodbe). Odločilo je da tožnik sam krije svoje stroške postopka (točka II izreka sodbe).

2. Zoper sodbo se pravočasno iz vseh pritožbenih razlogov po 1. odstavku 338. člena ZPP pritožuje tožnik in predlaga, da pritožbeno sodišče njegovi pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbenemu zahtevku v celoti ugodi, podredno pa, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje, zahteva pa tudi povrnitev vseh stroškov postopka v roku 15 dni, po tem roku pa skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Navaja, da je sodišče prve stopnje brez vsakršne trditvene podlage tožene stranke v obrazložitvi sodbe nepravilno in neutemeljeno razširilo odpovedni razlog, ko je zaključilo, da naj bi tožnik zlorabil osebne podatke otrok oziroma njihovih staršev, saj iz izredne odpovedi izhaja le, da je zlorabil osebne podatke vsaj sedmih staršev od prijavljenih enajstih iz seznama, katerih otroci so dne 23. 5. 2015 opravljali preizkus glasbenih sposobnosti za vpis v glasbeni pouk kljunaste flavte pri toženi stranki. Tožena stranka tako ni nikoli navajala, da bi tožnik zlorabil osebne podatke otrok, ampak zgolj staršev. Po pritožbenem stališču pa telefonske številke staršev niso osebni podatki otrok, zato so tovrstni zaključki sodišča prve stopnje v nasprotju z vsebino listin, zapisnikov o izvedbi dokazov in prepisi zvočnih posnetkov ter med samimi temi listinami, zapisniki oziroma prepisi, kar je bistvena kršitev določb postopka. Posledično temu pa je sodišče prve stopnje nepravilno ugotovilo dejansko stanje in zmotno uporabilo materialno pravo. Poleg navedenega pa je sodišče prve stopnje storilo še druge bistvene kršitve določb postopka, saj ima sodba pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne da preizkusiti, nima pa tudi razlogov o odločilnih dejstvih, med katerimi je najpomembnejši ta, da je sporni seznam enajstih učencev tožena stranka predložila šele s svojo zadnjo pripravljalno vlogo, nanj pa se je sklicevala že v izredni odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Navaja tudi, da ta seznam učencev nima datuma, da ne vsebuje telefonskih številk in imen staršev otrok, da je pod seznamom zapisana opomba v zvezi z učenko A.A., s pojasnilom, zakaj naj njena mama ne bi prejela SMS, to pa je bilo očitno na seznam dodano zgolj zaradi tega postopka. Tako seznam ne vsebuje nobenega osebnega podatka in je odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 21. 8. 2015 nezakonita, posledično pa tudi izpodbijana sodba. Nobena izmed zaslišanih prič ni potrdila, da naj bi tožnik v telefon prepisoval podatke o otrocih ali starših, saj sta obe zaslišani priči potrdili le, da je nekaj tipkal po telefonu. Da je tožnik pošiljal SMS-e partnerki, bi sodišče lahko ugotovilo z njenim zaslišanjem, vendar je ta dokaz kot neutemeljen zavrnilo. Zaključki sodišča prve stopnje so tudi v nasprotju z izpovedbo ravnateljice tožene stranke in kot priča zaslišane detektivke zlasti v delu, da naj bi ravnateljica detektivki predala seznam učencev, ki niso bili sprejeti na kljunasto flavto (sodišče se izrecno sklicuje na prilogo B17), za katerega pa je detektivka izrecno potrdila, da ga ni nikoli prejela, ta seznam pa ne vsebuje telefonskih številk staršev. Glede na izpoved detektivke, da sta z ravnateljico ugotovili, da obstaja sum da je bil pošiljatelj sporočil tožnikov oče B.B., je ravnateljica najpozneje 23. 6. 2015 izvedela za kršitev, sodišče prve stopnje pa se do teh dejstev ni opredelilo. V nasprotju z izvedenimi dokazi je tudi zaključek sodišča prve stopnje, da niti ravnateljica tožene stranke, niti C.C. in tudi ne D.D. niso člani društva E. ali kakor koli povezani z B.B., ki je predsednik društva E., saj je ravnateljica izpovedala, da so vsi trije igrali v orkestru društva E.. V postopku se je kot nesporno izkazalo, da tožnik ni član društva E., ampak sodeluje le kot dirigent orkestra, zato so protispisni zaključki sodišča prve stopnje, da B.B. ni verodostojna priča, saj naj bi bil tožnik edini povezan s tem društvom. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tudi tožnikov dokazni predlog, da tožena stranka predloži naročilnice, ki jih je izdala detektivski agenciji, saj lahko po Zakonu o detektivski dejavnosti detektiv pridobiva le informacije v obsegu iz pisne pogodbe o opravljanju detektivskih storitev in pisnega pooblastila. Ker tega tožena stranka ni predložila, so vsi dokazi pridobljeni na nezakonit način. V nasprotju z izvedenimi dokazi pa je tudi zaključek sodišča prve stopnje, da naj bi tožnik to, kateri otroci so bili zavrnjeni, izvedel na podlagi tega, kateri so bili izbrani. Tožena stranka je v postopku namreč zatrjevala, da se o sprejemu učencev odloča komisijsko, tega pa ni dokazala. Ker iz izpovedi ravnateljice izhaja, da se za sprejem učencev dogovarjajo z vsakim učiteljem posebej, je navedena ugotovitev sodišča prve stopnje protispisna in izven trditvene podlage strank, še zlasti zato, ker so se sprejemni izpiti opravljali za klarinet, saksofon in kljunasto flavto hkrati. Tako je sodišče prve stopnje na podlagi indicev zaključilo, da je tožnik zlorabil osebne podatke s seznama, ki ga ni nikoli videl in takšnih podatkov tudi ne vsebuje, tožena stranka pa v postopku tudi ni dokazala obstoj seznama, ki bi vseboval domnevno zlorabljene osebne podatke staršev.

3. Tožena stranka je v odgovoru na pritožbo navedla, da je ta neutemeljena, zato predlaga, da se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

5. Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) je pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo preizkusilo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo absolutnih bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti in tudi v pritožbi zatrjevanih absolutnih bistvenih kršitev določb po 14. in 15. točki 2. odstavka 339. člena ZPP ne, kar bo pojasnjeno v nadaljevanju. Dejansko stanje je ugotovilo pravilno in popolno, odločitev pa je tudi materialnopravno pravilna.

6. Iz dejanskih in pravnih ugotovitev sodišča prve stopnje izhaja, da je bil tožnik pri toženi stranki zaposlen na podlagi pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas na delovnem mestu učitelj kljunaste flavte in da mu je tožena stranka to pogodbo o zaposlitvi izredno odpovedala iz krivdnih razlogov. Sodišče prve stopnje je  ugotovilo, da je tožnik dejansko storil očitano mu kršitev in sicer je zlorabil osebne podatke vsaj sedmih staršev od enajstih s seznama, katerih otroci so dne 23. 5. 2015 opravljali preizkus glasbenih sposobnosti za vpis v glasbeni pouk kljunaste flavte pri toženi stranki in sicer tako, da je kot član izpitne komisije za preizkus glasbenih sposobnosti s seznama prijavnic za vpis v glasbeno šolo prepisal osebne podatke in sicer imena in telefonske številke staršev in jih zlorabil za oglaševanje zasebne glasbene dejavnosti. Tožnik je bil poleg D.D. in C.C. član komisije za preizkus za sprejem učencev za pouk kljunaste flavte, saksofona in klarineta. Ukvarjal se je s prijavnicami otrok, na katerih so bili podatki o imenu in priimku otroka ter telefonski številki starša. Bil je edini član komisije, ki je sedel za mizo, na kateri so bile prijavnice in je skoraj večino časa tipkal na svoj telefon. Po opravljenih preizkusih glasbenih sposobnosti prijavljenih otrok sta se z ravnateljico odločila, kateri otrok je bil sprejet na glasbeni pouk kljunaste flavte, saj odločitev o izboru prijavljenih otrok skupaj sprejmeta učitelj in ravnateljica. Tako je tožnik med 11. oziroma 14. 6. 2015, ko so bili poslani sporni SMS-i, zagotovo vedel, kateri izmed otrok, ki so dne 23. 5. 2015 opravljali glasbeni preizkus, niso bili sprejeti. Tožena stranka je angažirala detektivko F.F., ki je poklicala starše s seznama nesprejetih otrok, in ugotovila, da je bilo najmanj sedmim s telefonske številke ..., ki je telefonska številka tožnikovega očeta, poslano SMS sporočilo z oglaševalsko vsebino za zasebno poučevanje glasbenih inštrumentov (brenkala in pihala) s strani društva E., kar je potrdil tudi tožnikov oče, ki je predsednik društva E., kjer je tožnik član in dirigent pihalnega orkestra. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, glede na to, da tožnikov oče konkretne vsebine sporočila ni poznal in da ni usposobljen za poučevanje kljunaste flavte, klarineta in saksofona, sporočilo pa vsebuje konkretne in specifične podatke glede zasebnega poučevanja, da je tožena stranka tožniku očitano kršitev dokazala s posrednimi dokazi, ki tvorijo sklenjen krog indicev. Na podlagi tega je brez razumnega dvoma ugotovljeno, da je tožnik osebne podatke res zlorabil in je torej storil očitano kršitev. Tožnik dela ni opravljal vestno, saj je zlorabil oz. posredoval osebne podatke otrok ter telefonske številke njihovih staršev svojemu očetu, kar je kršitev 33. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013). Ravnal pa je tudi v nasprotju z določbo 34. člena ZDR-1, saj ni upošteval zahtev in navodil tožene stranke o varovanju osebnih podatkov prijavljenih otrok in njihovih staršev ter o tem, da naj teh podatkov ne posreduje tretjim osebam. Prav tako je kršil tudi delovno dolžnost po 37. členu ZDR-1 in 13. členu pogodbe o zaposlitvi, saj je šlo za škodljivo ravnanje, ki je vplivalo na ugled tožene stranke, kar izhaja tudi iz pisnih izjav staršev, ki so prejeli sporne SMS-e. Tožnik je s tem kršil tudi določbo 31. člena Pravilnika o zavarovanju osebnih podatkov tožene stranke, ki takšno ravnanje opredeljuje kot hujšo kršitev delovne obveznosti. Zaradi njegovega ravnanja je morala tožena stranka ponoviti sporni preizkus glasbenih sposobnosti otrok. Pravilno je stališče sodišča prve stopnje, da je tožena stranka dokazala obstoj utemeljenega razloga za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi tožniku po 2. alineji 1. odstavka 110. člena ZDR-1, prav tako pa tudi obstoj utemeljenega razloga po 1. odstavku 109. člena ZDR-1 in sicer izgubo zaupanja v tožnika, ki je osebne podatke zlorabil pri opravljanju svojega učiteljskega dela. To zaupanje je bilo porušeno do te mere, da je bilo potrebno takojšnje prenehanje delovnega razmerja. Zloraba osebnih podatkov je ena izmed najhujših kršitev obveznosti iz delovnega razmerja, poleg tega pa je tožnik namigoval na to, da bi te podatke lahko zlorabili ravnateljica tožene stranke, tajnica ter člana komisije C.C. in D.D., zato je izguba zaupanja v tožnika utemeljena. Sodišče prve stopnje pa ni ugotovilo, da bi tožena stranka tožniku izredno odpovedala pogodbo o zaposlitvi kot predstavniku sveta delavcev tožene stranke iz razlogov po 6. členu ZDR-1. Glede na navedeno je utemeljeno zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek v celoti.

7. Pritožbeno sodišče je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo nobene v pritožbi očitane absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Sodišče prve stopnje ni razširilo odpovednega razloga, saj iz obrazložitve sodbe izhaja, da je tožnik kršil tajnost osebnih podatkov vsaj sedmih staršev otrok, ki so dne 23. 5. 2015 opravljali preizkus glasbenih sposobnosti za vpis v glasbeni pouk kljunaste flavte. S tem ko je v obrazložitvi občasno zapisano „staršev oz. njihovih otrok“ ne gre za širitev odpovednega razloga. Jasno namreč je, da je tožnik neupravičeno posredoval tretji osebi podatke o otrocih, ki niso opravili preizkusa in tudi telefonske številke njihovih staršev. Zakon o varstvu osebnih podatkov (ZVOP, Ur. l. RS, št. 86/2004 in naslednji) v 1. točki 6. člena določa, da je osebni podatek katerikoli podatek, ki se nanaša na posameznika, ne glede na obliko, v kateri je izražen. Tožena stranka je na podlagi 14. člena takrat veljavnega ZVOP (Ur. l. RS, št. 59/1999) dne 8. 3. 2001 sprejela Pravilnik o varovanju osebnih podatkov, kjer je v 31. členu določeno, da delavec stori hujšo kršitev delovne obveznosti med drugim tudi, če sporoča osebne podatke, s katerimi se je seznanil pri svojem delu, sodelavcem ali tretjim osebam. S tem, kateri izmed otrok ni opravil izpita za sprejem k pouku klinaste flavte, se je tožnik vsekakor seznanil pri svojem delu, kot član komisije za preizkus otrok, prav tako pa se je obenem seznanil tudi s telefonskimi številkami staršev teh otrok. Te podatke pa je neupravičeno posredoval tretji osebi. Tako zaključki sodišča prve stopnje v zvezi s tem niso v nasprotju niti z vsebino listin v spisu ter tudi ne z zapisniki o izvedbi dokazov, zato so neutemeljene pritožbene navedbe o kršitvi po 15. točki 2. odstavka 339. člena ZPP.

8. Sodišče prve stopnje tudi ni storilo kršitve po 14. točki 2. odstavka 339. člena ZPP, saj ima sodba razloge o vseh odločilnih dejstvih, ti razlogi so jasni in si med seboj niso v nasprotju. Pri tem ni pomembno, da seznam v prilogi B17 nima datuma in tudi ne vsebuje telefonskih številk staršev otrok s tega seznama. Tožena stranka tekom postopka ni zatrjevala, da je tožnik telefonske številke staršev pridobil ravno s tega seznama, ampak da je telefonske številke pridobil iz prijavnic, s katerimi so starši otroke prijavili na preizkus. Seznam sicer res nima datuma, vendar pa v postopku med strankama ni bilo sporno, da na seznamu zapisani otroci niso bili sprejeti na pouk kljunaste flavte. Ročno zapisana pripomba na tem seznamu pa za odločitev v tem sporu ni pomembna.

9. Sodišče prve stopnje je na podlagi izpovedi priče C.C. in D.D., ki sta bila skupaj s tožnikom člana komisije, pa tudi izpovedi ravnateljice tožene stranke, pravilno ugotovilo, da je tožnik sedel za mizo, na kateri so bile prijavnice otrok in da se je s prijavnicami ukvarjal prav on ter da je med preizkusi ves čas tipkal po svojem telefonu. Ker je bilo delo med člani komisije točno razdeljeno, saj je C.C. prijavljene otroke spraševala glede ritma, D.D. pa glede melodije, le tožnik pa je imel opravka s prijavnicami, na katerih so bili podatki o imenu in priimku otroka ter telefonska številka staršev, je pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da je imel dostop do podatkov otrok, za katere je po razgovoru z ravnateljico izvedel, da k pouku kljunaste flavte ne bodo pristopili, saj preizkusa niso uspešno opravili. Sodišče prve stopnje je v točki 3 obrazložitve opredelilo razlog, zakaj tožnikove partnerke ni zaslišalo. Razlog je povsem utemeljen, saj se je tožnik s podatki s prijavnic lahko seznanil kljub temu, da je partnerki pošiljal SMS sporočila, zato izvedba dokaza z njenim zaslišanjem o tem, ali je od tožnika v času trajanja preizkusov otrok prejela SMS sporočila, za odločitev v tem sporu ni pomembna.

10. Kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje v točkah 8, 9 in 10 obrazložitve, se je tožena stranka z vsemi bistvenimi elementi tožnikove kršitve seznanila šele s prejemom poročila detektivke z dne 4. 8. 2015, zato so pritožbene navedbe s tem v zvezi neutemeljene. Sum, na katerega se v pritožbi sklicuje tožnik, mora biti utemeljen, to pa je lahko šele takrat, ko je bila tožena stranka seznanjena z vsemi bistvenimi elementi kršitve.

11. Dejstvo je, da je detektivka F.F. razpolagala s podatki, ki jih je dobila od ravnateljice tožene stranke, na podlagi katerih je lahko prišla do verodostojnih informacij v zvezi s tožnikovim spornim ravnanjem, s katerimi je toženo stranko s poročilom seznanila. Zaključki sodišča prve stopnje zato niso v nasprotju ne z izpovedjo ravnateljice tožene stranke, pa tudi z izpovedjo detektivke ne. Za odločitev v tem sporu ni bistvena izpoved ravnateljice tožene stranke, da so ona, C.C. in D.D. igrali v orkestru društva E.. Sodišče prve stopnje je namreč v točki 19 prepričljivo utemeljilo svoj zaključek, da je tožnik tisti, ki je naklepno zlorabil osebne podatke, s katerimi se je seznanil pri svojem delu, pri čemer pa sploh ni pomembno ali je tožnik član društva E., katerega predsednik je njegov oče, ali pa le dirigira orkestru tega društva.

12. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožnik šele v pritožbi zatrjuje, da je tožena stranka dokaze preko detektivke pridobila na nezakonit način, kar je v nasprotju s 337. členom ZPP. Ker gre za nedovoljene pritožbene novote, pritožbeno sodišče  na te navedbe ne odgovarja.

13. Iz navedenega izhaja, da je pritožbeno sodišče ugotovilo, da niso podani razlogi, iz katerih se sodba lahko izpodbija, in tudi ne razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti. Zato je na podlagi 353. člena ZPP pritožbo, pri čemer je upoštevalo samo navedbe, ki so odločilnega pomena (1. odstavek 360. člena ZPP), kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

14. Odločitev o pritožbenih stroških temelji na 1. odstavku 165. člena in 1. odstavku 154. člena ZPP. Tožnik s pritožbo ni uspel, zato sam krije svoje pritožbene stroške, tožena stranka pa stroškov odgovora na pritožbo ni priglasila.

ZDR-1 člen 33, 34, 37, 109, 109/1, 110, 110/1, 110/1-2. ZVOP člen 14.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.