VDSS Sodba Pdp 557/2017
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2018-01-10

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Ruža Križnar Jager (preds.), Marko Hafner (poroč.), mag. Aleksandra Hočevar Vinski

redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - javna dela

Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je bila pogodba o zaposlitvi med tožnikom in toženko sklenjena zaradi opravljanja javnih del, kar kot lex specialis določa ZUTD. Toženka se je v izpodbijani odpovedi pogodbe o zaposlitvi sklicevala na odpovedni razlog, naveden v 8. alineji drugega odstavka 116. člena ZUTD oziroma na razlog, naveden v 5. točki prvega odstavka 10. člena pogodbe o zaposlitvi, ki določa, da pogodba o zaposlitvi predčasno preneha, če predčasno preneha program javnega dela iz objektivnih razlogov na strani zavoda, izvajalca ali naročnika programa javnega dela. Program javnega dela ni (predčasno) prenehal, zaradi česar tudi ni podan razlog za predčasno prenehanje pogodbe o zaposlitvi po 8. alineji drugega odstavka 116. člena ZUTD.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje.

II. Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom ustavilo postopek v delu tožbenega zahtevka za vrnitev tožnika nazaj na delo k toženki (I. točka izreka). S sodbo (II. točka izreka) je razsodilo:

- da je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 20. 4. 2016 nezakonita;

- da tožniku delovno razmerje ni prenehalo 25. 3. 2016, ampak je trajalo do 25. 10. 2016;

- da je toženka dolžna tožnika za čas 26. 3. 2016 do 25. 10. 2016 prijaviti v obvezna zavarovanja, zanj plačati ustrezne davke in prispevke in mu za ta čas obračunati nadomestilo plače v znesku 790,73 EUR bruto mesečno, po odvodu davkov in prispevkov pa mu izplačati pripadajoče neto zneske z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 19. dne v mesecu za plačo preteklega meseca do plačila.

Zavrnilo je zahtevek za obračun in izplačilo plač za čas od 25. 10. 2016 do poziva na delo (tč. II/4 izreka). Toženki je naložilo, da je dolžna za tožnika povrniti stroške postopka v znesku 335,30 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka 8-dnevnega paricijskega roka do plačila (tč. II/5 izreka).

2. Zoper navedeno sodbo (pravilno: zoper ugodilni del in odločitev o stroških) se iz vseh pritožbenih razlogov po prvem odstavku 338. člena ZPP pritožuje toženka s predlogom, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani del sodbe spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, podrejeno, da jo razveljavi in zadevo vrne prvostopnemu sodišču v ponovno odločanje.

Toženka navaja, da je bil tožnik pri njej zaposlen na podlagi pogodbe o zaposlitvi zaradi opravljanja javnih del v programu z nazivom A. za določen čas od 1. 2. 2016 do 31. 12. 2016 na podlagi pogodbe o izvajanju programa javnega dela z dne 13. 1. 2016, sklenjene med Zavodom RS za zaposlovanje (Zavod), naročnikom mestno občino B. (MO B.) in toženko. Toženka je na podlagi obvestila Zavoda o prekinitvi tripartitne pogodbe dne 18. 4. 2016 obvestila tožnika, da odpoveduje izvajanje programa javnih del in odpoveduje pogodbo o zaposlitvi, sklicujoč se na 5. točko 10. člena pogodbe o zaposlitvi, ki določa, da pogodba o zaposlitvi predčasno preneha veljati, če predčasno preneha program javnega dela iz objektivnih razlogov na strani zavoda, izvajalca ali naročnika programa.

Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da sklenitev in prenehanje pogodbe o zaposlitvi zaradi opravljanja javnih del ureja ZUTD, ki v drugem odstavku 116. člena določa, da takšna pogodba o zaposlitvi preneha veljati, ko poteče čas, za katerega je bila sklenjena, predčasno pa v primerih, navedenih v osmih alinejah tega določila. Toženka poudarja, da je tožniku pogodba prenehala iz razloga po 8. alineji drugega odstavka 116. člena ZUTD, kar jasno izhaja iz obrazložitve odpovedi in dopisa z dne 18. 4. 2016, torej zaradi predčasnega prenehanja programa javnega dela iz objektivnih razlogov na strani zavoda, izvajalca ali naročnika programa javnega dela. Odpoved pogodbe o zaposlitvi je bila pravilno podana, saj je bila tripartitna pogodba prekinjena, vendar ne iz krivdnih razlogov na strani toženke. Če pa so bili taki razlogi podani, bi toženka morala imeti rok za njihovo popravo oziroma odpravo.

Sodišče prve stopnje je bistveno kršilo določbe postopka s tem, ko sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih oziroma so ti med sabo v nasprotju. Tako v sodbi navaja, da je pri izvajanju javnih del za odpoved pogodbe ZUTD lex specialis, nato pa, da odpoved sploh ni potrebna, saj pogodba preneha že z nastankom zakonsko določenega razloga. Ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi pa temelji na ugotovitvi, da odpoved ni bila podana skladno s prvim odstavkom 116. člena ZDR-1. Sodišče je kršilo določbe postopka tudi s tem, ko je ugotovilo, da je bila za odpoved pogodbe za izvajanje javnih del kriva toženka, ni pa ugotovilo, da tudi Zavod ne more razveljaviti pogodbe za nazaj oziroma le ustaviti financiranja javnih del, kar je bil predpogoj za zaposlitev tožnika.

Toženka poudarja, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi podala iz poslovnih razlogov, sklicujoč se na ZDR-1, namesto pravilno na ZUTD. Vendar je kljub navedbi napačne pravne podlage vsebinsko pravilno obrazložila in opredelila razloge za svojo odločitev, da je torej za odpoved pogodbe obstajal razlog iz drugega odstavka 116. člena ZUTD. Posledično je nepravilna odločitev prvostopnega sodišča, da je tožnikovo delovno razmerje trajalo do 25. 10. 2016, ko se je zaposlil pri drugem delodajalcu, ter priznanje ostalih pravic za obdobje od 26. 3. 2016 do 25. 10. 2016.

Sodišče prve stopnje je tudi zmotno ugotovilo dejansko stanje, da je za prekinitev tripartitne pogodbe podan krivdni razlog na strani toženke. Posledično je nepravilna tudi ugotovitev, da je bila odpoved pogodbe o zaposlitvi nepravilno podana.

4. Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s sprem.) je pritožbeno sodišče preizkusilo izpodbijani del sodbe v mejah razlogov, navedenih v pritožbi, pri tem pa po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti, niti tistih, na katere opozarja pritožba. Sodišče prve stopnje je sicer deloma zmotno presodilo nekatera dejstva, kar pa ni vplivalo na pravilnost končne odločitve.

5. Pritožba neutemeljeno očita prvostopnemu sodišču, da je storilo bistveno kršitev določb pravdnega postopka po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Sodba nima pomanjkljivosti in se da preizkusiti. Izrek sodbe je razumljiv in ne nasprotuje samemu sebi ali razlogom sodbe. Zlasti ima sodba vse razloge o odločilnih dejstvih, razlogi so jasni in si niso med seboj v nasprotju.

6. Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje izhajajo naslednja odločilna dejstva:

a) Toženka je z Zavodom RS za zaposlovanje (Zavod) in mestno občino B. kot naročnikom javnih del (MO B.) sklenila pogodbo o izvajanju programa javnega dela z dne 13. 1. 2016 (B/4) (tripartitna pogodba), s katero se je med drugim zavezala skleniti pogodbo o zaposlitvi z napotenimi brezposelnimi osebami.

b) Tožnik in Zavod sta 26. 1. 2016 sklenila pogodbo o vključitvi v program javnega dela (B/17), s katero je bil tožnik vključen v program pri toženki za obdobje 1. 2. 2016 do 31. 12. 2016.

c) Tožnik in toženka sta 29. 1. 2016 na podlagi tripartitne pogodbe sklenila pogodbo o zaposlitvi za določen čas od 1. 2. 2016 do 31. 12. 2016 (B/18).

d) Zavod je toženki poslal obvestilo z dne 11. 4. 2016 (A/9), da je ugotovil, da je toženka storila več kršitev tripartitne pogodbe, zaradi česar šteje, da je ta pogodba s 25. 3. 2016 razvezana.

e) Toženka je tožniku poslala obvestilo z dne 18. 4. 2016 (A/6), da se s 25. 3. 2016 prekinja pogodba o zaposlitvi na podlagi 5. točke 10. člena pogodbe o zaposlitvi, ker je program javnega dela predčasno prenehal iz objektivnih razlogov oziroma ker je Zavod prekinil pogodbo s toženko.

f) Toženka je 20. 4. 2016 tožniku podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov (A/7) iz razloga po 2. alineji prvega odstavka 89. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013 in nasl.) (razlog nesposobnosti). V odpovedi se toženka sklicuje na obvestilo in sklep Zavoda o razvezi tripartitne pogodbe s 25. 3. 2016, s čimer je toženka ostala brez sredstev za tožnikovo plačo, ki je bila sofinancirana s strani Zavoda v višini 95 %. Toženka zaključuje, da na podlagi 2. alineje prvega odstavka 89. člena ZDR-1 s 25. 3. 2016 prekinja zaposlitev tožnika zaradi ekonomskih razlogov, saj zaradi prekinjenega sodelovanja med Zavodom in toženko slednja nima več dovolj finančnih sredstev za izplačilo plač delavcu.

7. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je bila pogodba o zaposlitvi med tožnikom in toženko sklenjena zaradi opravljanja javnih del, kar kot lex specialis ureja Zakon o urejanju trga dela (ZUTD, Ur. l. RS, št. 80/2010 in nasl.). Ta zakon v 51. členu tudi določa, da se pogodba o zaposlitvi zaradi opravljanja javnih del sklene ob upoštevanju posebnosti glede višine plačila za delo, trajanja letnega dopusta in razlogov za njeno prenehanje, ki so določeni v tem zakonu. Le glede teh vprašanj veljajo posebnosti pri takšni pogodbi o zaposlitvi, sicer pa za vsa ostala vprašanja veljajo določila ZDR-1. Tako so tudi v 77. členu ZDR-1 določeni načini prenehanja pogodbe o zaposlitvi, pri čemer je v 7. alineji določeno, da pogodba o zaposlitvi preneha tudi v drugih primerih, ki jih določa zakon. Takšne druge primere pri pogodbi o zaposlitvi zaradi opravljanja javnih del določa drugi odstavek 116. člena ZUTD. Na podlagi navedenega je torej pogodba o zaposlitvi, sklenjena s tožnikom in toženko, lahko prenehala iz razlogov, navedenih v ZDR-1 (ob upoštevanju vseh določil ZDR-1), posebej pa tudi iz razlogov, navedenih v ZUTD. Ker je bila obravnavana pogodba o zaposlitvi sklenjena za določen čas, je določeno, da preneha veljati, ko poteče čas, za katerega je bila sklenjena, predčasno pa v primerih, navedenih v osmih alinejah drugega odstavka 116. člena ZUTD.

8. Toženka se je v izpodbijani odpovedi pogodbe o zaposlitvi (in sedaj izrecno tudi v pritožbi) sklicevala na odpovedni razlog, naveden v 8. alineji drugega odstavka 116. člena ZUTD oziroma na razlog, naveden v 5. točki prvega odstavka 10. člena pogodbe o zaposlitvi, ki določa, da pogodba o zaposlitvi predčasno preneha, če predčasno preneha program javnega dela iz objektivnih razlogov na strani zavoda, izvajalca ali naročnika programa javnega dela. Kot izhaja iz obvestila Zavoda z dne 11. 4. 2016, pa sploh ne gre za prenehanje programa javnega dela, ampak je Zavod štel tripartitno pogodbo za razvezano, ker je ugotovil, da je toženka kot izvajalec kršila svoje pogodbene obveznosti iz tripartitne pogodbe, te kršitve pa med drugim predstavlja tudi nenamenska poraba sredstev. Zato je na podlagi drugega odstavka 11. člena tripartitne pogodbe Zavod štel to pogodbo za razvezano. Ali je bilo takšno ravnanje Zavoda pravilno in utemeljeno, bi bilo mogoče ugotavljati v posebnem sporu, ki bi lahko tekel le med strankami tripartitne pogodbe, kot je določeno v 16. členu te pogodbe. Vsekakor je sodišče prve stopnje po nepotrebnem ugotavljalo, ali je Zavod tripartitno pogodbo odpovedal iz objektivnih razlogov ali iz subjektivnih razlogov na strani toženke. Dejstvo je, da program javnega dela sploh ni (predčasno) prenehal, zaradi česar tudi ni podan razlog za predčasno prenehanje pogodbe o zaposlitvi po 8. alineji drugega odstavka 116. člena ZUTD, kar pa je sodišče prve stopnje vendarle pravilno ugotovilo.

9. Kot že navedeno, bi pogodba o zaposlitvi lahko prenehala tudi z odpovedjo iz drugih razlogov, navedenih v ZDR-1. Lahko bi npr. prenehala iz krivdnih razlogov, česar pa toženka v podani odpovedi ni navajala. Lahko pa bi prenehala tudi iz poslovnih (ekonomskih) razlogov, kar je toženka navajala, in sicer je navedla, da zaradi prekinitve sodelovanja z Zavodom nima dovolj finančnih sredstev za izplačilo plač tožniku. Ob tem je potrebno navesti, da zatrjevani razlog ne more predstavljati poslovnega (ekonomskega) odpovednega razloga v smislu 1. alineje prvega odstavka 89. člena ZDR-1. Pa tudi če bi bil ta (poslovni) razlog izkazan, je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da bi bilo potrebno upoštevati dejstvo, da je tožnik invalid III. kategorije in bi mu toženka lahko podala odpoved pogodbe o zaposlitvi le skladno z določbo 116. člena ZDR-1, česar pa ni storila. Zato je pravilna odločitev sodišča prve stopnje, da je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 20. 4. 2016 (ne glede na navedene razloge) nezakonita, saj niso podani utemeljeni odpovedni razlogi oziroma drugi razlogi za prenehanje pogodbe o zaposlitvi, določeni v zakonu.

10. Pritožba neutemeljeno izpodbija odločitev prvostopnega sodišča o reparacijskem zahtevku. Na podlagi ugotovitve, da je izpodbijana odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita, je utemeljen zahtevek tožnika za priznanje obstoja delovnega razmerja od 25. 3. 2016 dalje do 25. 10. 2016, ko se je zaposlil pri drugem delodajalcu. Za to obdobje ga je toženka dolžna prijaviti v obvezna socialna zavarovanja, obračunati bruto plačo, od nje odvesti vse davke in prispevke, tožniku pa izplačati neto zneske z zakonskimi zamudnimi obrestmi, vse kot je pravilno razsodilo sodišče prve stopnje v točki II/2, 3 izreka sodbe. Na navedene in naložene obveznosti toženki prav nič ne vpliva dejstvo, da je na podlagi sklenjene pogodbe o izvajanju programa javnega dela toženka zagotavljala le 5 % plače. Dejstvo je, da je Zavod odstopil od tripartitne pogodbe zaradi kršitev pogodbenih obveznosti toženke, ki mora sedaj sama nositi vse posledice in tudi vse obveznosti iz sklenjene pogodbe o zaposlitvi s tožnikom, pa tudi obveznosti v zvezi z nezakonito odpovedjo pogodbe o zaposlitvi.

11. Pravilna je odločitev prvostopnega sodišča o stroških postopka. Ker je tožnik v postopku praktično v celoti uspel, mu je toženka dolžna povrniti stroške postopka (154. člen ZPP).

12. Ker niso podani razlogi, iz katerih se sodba lahko izpodbija, in ne razlogi, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje (člen 353 ZPP).

13. Ker toženka s pritožbo ni uspela, sama krije svoje pritožbene stroške (prvi odstavek 165. člena ZPP ter prvi odstavek 154. člena ZPP).

Zakon o urejanju trga dela (2010) - ZUTD  - člen  51, 116/2, 116/2-8.

Zakon o delovnih razmerjih (2013) - ZDR-1  - člen 77, 89, 89/1, 116.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.