VDSS sklep Pdp 746/2014
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2014-07-10

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Silva Donko (preds.), Ruža Križnar Jager (poroč.), Jelka Zorman Bogunovič

DELOVNO PRAVO - IZVRŠILNO PRAVO - ZAVAROVANJE TERJATEV

zavarovanje nedenarne terjatve - nastanek težko nadomestljive škode - verjetno izkazana terjatev - javni zavod - postopek izbire direktorja - izbirni postopek - kandidati - sodno varstvo - pristojnost delovnega sodišča

Delovno sodišče je na podlagi določbe 36. člena ZZ pristojno v delovnem sporu odločati le o zakonitosti sklepa o izbiri (ali neizbiri) kandidata za direktorja zavoda. V tem okviru sodišče presoja tudi zakonitost postopka razpisa in izbire (in posameznih dejanj med postopkom, kot je npr. izločitev kandidata iz razpisnega postopka zaradi neizpolnjevanja pogojev, ki je predmet sklepa, katerega odpravo oz. razveljavitev tožnica s tožbo zahteva), s tožbo pa ni mogoče (uspešno) zahtevati razveljavitve posameznih domnevno nezakonitih dejanj oz. sklepov, sprejetih v okviru postopka razpisa in izbire. Niti v 36. členu niti v drugih določbah ZZ ni podlage za to, da bi sodišče na zahtevo neizbranega kandidata „vzpostavilo stanje na dan izdaje razveljavljenega sklepa (o izločitvi prijave tožnice iz razpisnega postopka izbora za direktorja)“ in razveljavilo „vsa poznejša opravila“, torej tudi morebitni kasneje ponovljeni razpis (za isto delovno mesto), kar s tožbo zahteva tožnica. Prav na takšno zahtevo pa se nanaša tudi predlagana začasna odredba, s katero tožnica, ki izpodbija sklep o izločitvi prijave iz razpisnega postopka izbora direktorja zavoda po razpisu, zahteva zadržanje izbire in imenovanja kandidatov po novem razpisu. Iz teh razlogov terjatev tožeče stranke, ki jo uveljavlja s tožbo, ni verjetno izkazana. Zato že prvi pogoj za izdajo predlagane začasne odredbe ni izpolnjen.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama krije svoje pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe tožeče stranke, ki se glasi:

„Do pravnomočnosti sodbe o ugotovitvi nezakonitosti sklepa sveta zavoda A., št. ... z dne 23. 5. 2014 o tem, da se prijava tožeče stranke B.B., naslov C., izloči iz razpisnega postopka izbora za direktorja zavoda in njegovi odpravi oziroma razveljavitvi, se zadrži izbira in imenovanje kandidatov na delovno mesto „direktor A. (m/ž) za mandatno obdobje 2014-2019“, po razpisu, objavljenem v Uradnem listu RS, št., 38 z dne 30. 5. 2014 pod št. objave ... .

Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti vse stroške tega postoka v roku 15 dni, pod izvršbo.“

Zoper navedeni sklep se pritožuje tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov po določilih 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami), to je zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga spremembo izpodbijanega sklepa in izdajo predlagane začasne odredbe, podrejeno pa razveljavitev izpodbijanega sklepa ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo odločanje. V pritožbi navaja, da je sodišče sicer štelo, da je terjatev verjetno izkazana, vendar je predlog za izdajo začasne odredbe zavrnilo zato, ker tožeča stranka ni uspela izkazati ene izmed predpostavk iz 2. odstavka 272. člena ZIZ oz. nastanka težko nadomestljive škode iz 1. odstavka 43. člena ZDSS-1. Zavzelo je stališče, da tožnica želi doseči ponovitev razpisa in da to lahko doseže že s prijavo na nov razpis, ki je bil objavljen v Uradnem listu RS dne 30. 5. 2013 in da osemdnevni rok za prijavo še ni potekel, tako da ima tožnica še zmeraj čas, da se nanj prijavi. Tožeča stranka izpostavlja, da je ravno zaradi že predhodno zavzetega stališča tožene stranke o tem, da tožeča stranka ne izpolnjuje pogoja glede opravljenega strokovnega izpita po ZSV, pričakovati, da bo njena prijava na novem razpisu, objavljenem dne 30. 5. 2014, ponovno izločena iz postopka in se o njej ne bo glasovalo in da v primeru izbire drugega kandidata v novem razpisu ne bo mogla opravljati funkcije direktorice v obdobju od 2014 do 2019. Sodišče je v izpodbijanem sklepu zavzelo ravno nasprotno stališče, do stališč tožnice pa se sploh ni opredelilo, zaradi česar je zmotno in nepopolno ugotovilo dejansko stanje. Napačen je zaključek, da zaradi novega razpisa z dne 30. 5. 2014 tožnici ne more nastati težko popravljiva škoda. Po presoji Vrhovnega sodišča je v zadevah, kot je obravnavana, praviloma mogoče zagotoviti učinkovito sodno varstvo predvsem z izdajo ureditvene začasne odredbe. Z izpodbijanim aktom o tem, da se prijava tožeče stranke izloči iz razpisnega postopka, je bilo poseženo v obstoječe pravno razmerje in ker je bil že objavljen nov javni razpis, vzpostavitev pravnega razmerja, v katerega je bilo poseženo, zaradi izbire novega direktorja ne bo več mogoča, tudi če bo tožeča stranka s tožbo uspela. Že to lahko pomeni za tožečo stranko težko popravljivo škodo. Tožeča stranka se sklicuje na sodno prakso, zlasti na zadeve I Up 41/2013, II Up 6/2001 in druge, ki z vidika dejanskega stanu sicer niso identične, lahko pa služijo kot argument v prid stališču tožeče stranke.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena  ZPP v  zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., in 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Sodišče prve stopnje je utemeljeno zavrnilo predlog za izdajo začasne odredbe. Zavzelo je stališče, da je terjatev sicer verjetno izkazana, ker je tožnica izkazala za verjetno, da izpolnjuje vse pogoje za zasedbo delovnega mesta direktorja tožene stranke, torej tudi pogoj opravljenega strokovnega izpita po Zakonu o socialnem varstvu (Ur. l. RS, št.  54/1992 s spremembami in dopolnitvami -  ZSV), vendar pa tožnica ni verjetno izkazala ene od predpostavk iz 2. odstavka 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (Ur. l. RS, št. 51/1998 s spremembami in dopolnitvami – ZIZ) ter 1. odstavka 43. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Ur. l. RS, št. 2/2004 s spremembami in dopolnitvami – ZDSS-1), to je nastanka težko nadomestljive škode. Ta predpostavka naj ne bi bila izkazana zato, ker ima tožeča stranka še možnost prijave na novi razpis za delovno mesto direktorja z dne 30. 5. 2014, pri čemer je „glede na verjetno izkazano izpolnjevanje vseh zahtevanih pogojev utemeljeno pričakovati, da bo njena vloga vsebinsko obravnavana in da bo svet zavoda o njeni kandidaturi glasoval.“

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je odločitev sodišča prve stopnje o zavrnitvi predloga za izdajo začasne odredbe sicer pravilna, vendar iz drugih razlogov kot je to navedlo sodišče prve stopnje. Pritožbeno sodišče namreč ocenjuje, da v obravnavanem primeru že prvi pogoj za izdajo začasne odredbe ni izpolnjen, ker terjatev tožeče stranke ni verjetno izkazana.

Skladno z določbami 1. odstavka 36. člena Zakona o zavodih (ZZ; Uradni list, RS, št. 12/91 in nadaljnji) mora organ, ki je pristojen za imenovanje direktorja, v roku, določenem v razpisu, obvestiti vsakega prijavljenega kandidata o izbiri in ga poučiti, da ima pravico pregledati razpisno gradivo in v 15 dneh po prejemu obvestila zahtevati sodno varstvo pri pristojnem sodišču, če misli, da je bil kršen za izvedbo razpisa določeni postopek in da je ta kršitev lahko bistveno vplivala na odločitev o izbiri kandidata ali da izbrani kandidat ne izpolnjuje v razpisu določenih pogojev. Zahtevo za sodno varstvo lahko kandidat uveljavlja le zoper sklep o izbiri kandidata, oz. - glede na stališča sodne prakse - tudi zoper sklep, da se ne izbere noben kandidat. Tožnica pa s tožbo v obravnavani zadevi takšnega tožbenega zahtevka ni uveljavljala in ni zahtevala razveljavitve sklepa sveta zavoda, da se ne izbere noben kandidat. S tožbo je zahtevala le ugotovitev nezakonitosti in odpravo oz. razveljavitev sklepa sveta zavoda tožene stranke z dne 23. 5. 2014, da se prijava tožeče stranke izloči iz razpisnega postopka izbora za direktorja zavoda (zaradi neizpolnjevanja razpisnih pogojev). Poleg tega pa je zahtevala, da sodišče toženi stranki naloži, da je dolžna v postopku razpisa za zasedbo delovnega mesto direktor A., objavljenem v Uradnem listu RS št. 29 dne 25. 4. 20114, „vzpostaviti stanje na dan izdaje odpravljenega oziroma razveljavljenega sklepa tako, da razveljavi vsa poznejša opravila in postopek ponovi,“ čeprav je že v tožbi navedla, da je bil v Uradnem listu RS št. 38 z dne 30. 5. 2014 že objavljen nov razpis za direktorja tožene stranke.

Delovno sodišče je glede na citirano določbo 36. člena ZZ pristojno v delovnem sporu odločati le o zakonitosti sklepa o izbiri (ali neizbiri) kandidata za direktorja zavoda. V tem okviru sodišče presoja tudi zakonitost postopka razpisa in izbire (in posameznih dejanj med postopkom, kot je npr. izločitev kandidata iz razpisnega postopka zaradi neizpolnjevanja pogojev, ki je predmet sklepa, katerega odpravo oz. razveljavitev tožnica s tožbo zahteva), s tožbo pa ni mogoče (uspešno) zahtevati razveljavitve posameznih domnevno nezakonitih dejanj oz. sklepov, sprejetih v okviru postopka razpisa in izbire. Niti v 36. členu niti v drugih določbah ZZ ni podlage za to, da bi sodišče na zahtevo neizbranega kandidata „vzpostavilo stanje na dan izdaje razveljavljenega sklepa (o izločitvi prijave tožnice iz razpisnega postopka izbora za direktorja)“ in razveljavilo „vsa poznejša opravila“, torej tudi morebitni kasneje ponovljeni razpis (za isto delovno mesto), kar s tožbo zahteva tožnica. Prav na takšno zahtevo pa se nanaša tudi predlagana začasna odredba, s katero tožnica, ki izpodbija sklep o izločitvi prijave iz razpisnega postopka izbora direktorja zavoda po razpisu, objavljenem dne 25. 4. 2014, zahteva zadržanje izbire in imenovanja kandidatov po novem razpisu, objavljenem 30. 5. 2014. Iz teh razlogov terjatev tožeče stranke, ki jo uveljavlja s tožbo z dne 5. 6. 2014, po presoji pritožbenega sodišča ni verjetno izkazana. Zato že prvi pogoj za izdajo predlagane začasne odredbe ni izpolnjen. Ker v takšnem primeru ni potrebno presojati ostalih predpostavk za izdajo začasne odredbe iz 2. odstavka 272. člena ZIZ oz. 43. člena ZDSS-1, med njimi nastanka težko nadomestljive škode, so pritožbene navedbe tožeče stranke s tem v zvezi neutemeljene.

Ker niso podani niti uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo tožeče stranke zavrnilo kot neutemeljeno in na podlagi 2. točke 365. člen ZPP potrdilo izpodbijani sklep.

Tožeča stranka s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje pritožbene stroške (154., 165. člen ZPP).

ZDSS-1 člen 43, 43/1. ZIZ člen 272, 272/2. ZZ člen 36, 36/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.