VDSS sodba Pdp 618/2014
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2014-08-20

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Biserka Kogej Dmitrovič (preds.), Valerija Nahtigal Čurman (poroč.), Metod Žužek

redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - razlog nesposobnosti - rok za podajo odpovedi

Tožnik je imel podpisano pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto reševalec iz vode II, za katerega ni izpolnjeval zakonskih pogojev (ni pridobil ustrezne licence). Tožena stranka mu je dala možnost, da izpit naknadno opravi in pridobi licenco. Ker tožnik ni opravil izpita, predvidenega za reševalca iz vode, mu je tožena stranka odpovedala pogodbo o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti. ZDR v šestem odstavku 88. člena določa, da mora delodajalec podati odpoved iz razloga nesposobnosti najkasneje v šestih mesecih od nastanka utemeljenega razloga. Tožena stranka je ta rok zamudila, zato je izpodbijana redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti nezakonita.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je izdalo sodbo, s katero je razsodilo, da je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti tožniku nezakonita in se razveljavi ter da je tožena stranka dolžna tožnika z dnem prenehanja delovnega razmerja vrniti na delo in ga prijaviti v socialno zavarovanje, v 8 dneh, pod izvršbo (I. točka). Odločilo je, da je tožena stranka dolžna tožniku povrniti pravdne stroške v znesku 567,50 EUR, v 8 dneh od prejema sodbe, za primer zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od prvega naslednjega dne po poteku tega roka do plačila, prav tako pod izvršbo (II. točka).

Tožena stranka vlaga pravočasno pritožbo zoper sodbo v celoti in sicer zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev pravil postopka ter pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek v celoti zavrne, oziroma podrejeno, da izpodbijano sodbo spremeni skladno s predlogom, ki je podan v pritožbi. Navaja, da je izrek sodbe v nasprotju s kogentno zakonsko zahtevo, da je tožena stranka dolžna tožnika z dnem prenehanja delovnega razmerja vrniti na delo v izrecnem nasprotju s kogentno zakonsko zahtevo Zakona o varstvu pred utopitvijo in Pravilnika o reševalcih iz vode, po kateri se zahteva, da ima reševalec iz vode opravljen tečaj - pridobljeno licenco A, zahtevano za to delovno mesto. Tožena stranka bo sama na podlagi sodne odločbe dolžna kršiti z zakonom (ZVU) in podzakonskimi predpisi zahtevane pogoje - to je na delovno mesto reševalca iz vode, zaposliti delavca ob vednosti, da slednji nima zahtevanega izpita za kopališkega reševalca iz vode - licenca A1. Nesporno je, da je tožnik delo dejansko opravljal - vendar brez veljavne pogodbe o zaposlitvi, ker je pogodba v delu nična. Tožena stranka je tožniku dala možnost, da izpit opravi. Izpostavlja se pravno vprašanje samega obstoja delovnega razmerja med pravdnima strankama. Tožena stranka je tožniku tako pravilno podala odpoved iz razloga nesposobnosti. Razlog za ničnost pogodbe je zakrivil delavec, odgovornost je na njegovi strani. Tožnik je imel možnost, da opravi izpit in pridobi licenco, vendar tega ni storil, ne v novembru 2012 in ne pozneje, kljub tekom postopka nesporno ugotovljenih s strani tožnika podani obvezi, da bo to storil. Tožena stranka še navaja, da je navedbe pooblaščenca tožene stranke, podane na zapisnik potrebno razumeti kot podan predlog po 118/1. členu ZDR, saj glede na vse okoliščine interesov obeh pogodbenih strank ni mogoče nadaljevanje delovnega razmerja. Navedeni predlog naj presodi tudi sodišče druge stopnje.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s sprem.) po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče ni storilo  zatrjevanih bistvenih kršitev pravil postopka in je tudi pravilno ugotovilo dejansko stanje ter pravilno uporabilo materialno pravo.

Ni podana bistvena kršitev pravil postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, saj izrek sodbe ne nasprotuje razlogom sodbe o odločilnih dejstvih, razlogi sodbe o odločilnih dejstvih niso nejasni in tudi ne med seboj v nasprotju. Sodišče je ugotovilo, da je bila podana redna odpoved iz razloga nesposobnosti prepozno, upoštevaje pri tem 6. odstavek 88. člena Zakona o delovnih razmerjih (Ur. l. RS, št. 42/2002 - 103/ 2007 - ZDR), ki določa, da mora biti odpoved podana v šestih mesecih od nastanka utemeljenega razloga.

Sodišče prve stopnje je v ponovljenem postopku ugodilo tožbenemu zahtevku za razveljavitev redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti in odločilo, da je dolžna tožena stranka tožnika pozvati nazaj na delo, ga prijaviti v socialno zavarovanje. Po izvedenih dokazih, ki jih je izvedlo sodišče in sicer z vpogledom v listinsko dokumentacijo, ki sta jo predložili tožnik in tožena stranka, je sodišče ugotovilo, da je tožena stranka tožniku odpovedala pogodbo o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti 3. 1. 2013 in sicer iz razloga, ker tožnik ni opravil izpita, predvidenega za reševalca iz vode - licenca A1. Tožnik je imel podpisano pogodbo o zaposlitvi z dne 10. 9. 2012 za delovno mesto reševalec iz vode II, za katerega pa tožnik nikoli ni izpolnjeval zakonskih pogojev (licenca A1), pri čemer mu je tožena stranka sicer dala možnost, da izpit naknadno opravi in pridobi licenco, pri čemer mu je sicer tudi financirala izpit. Tožnik ni nikoli opravil izpita in s tem pridobil licence, zato mu je tožena stranka podala odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti, pri čemer je tožnik zadnjo pogodbo o zaposlitvi s toženo stranko podpisal 10. 9. 2012.

Zakon o delovnih razmerjih (Ur. l. RS, št. 42/2002 - 103 - 2007 - ZDR) v drugi alineji prvega odstavka 88. člena določa kot razlog za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti, nedoseganje pričakovanih rezultatov, ker delavec dela ne opravlja pravočasno, strokovno in kvalitetno, neizpolnjevanje pogojev za opravljanje dela, določenih z zakoni in drugimi predpisi, izdanimi na podlagi zakona, zaradi česar delavec ne izpolnjuje oziroma ne more izpolnjevati pogodbenih in drugih obveznosti iz delovnega razmerja. Ob tem tudi drugi odstavek 88. člena ZDR določa, da delodajalec lahko odpove pogodbo o zaposlitvi le, če obstaja utemeljen razlog iz prvega odstavka, ki onemogoča nadaljevanje delovnega razmerja pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi med delavcem in delodajalcem. Delodajalec pa mora v primeru odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti preveriti, ali je delavca mogoče zaposliti pod spremenjenimi pogoji ali na drugih delih oziroma, ali ga je mogoče dokvalificirati za delo, ki ga opravlja, oziroma prekvalificirati za drugo delo. Če ta možnost obstaja, mora delodajalec delavcu ponuditi sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi.

Nastanek utemeljenega razloga je trenutek, ko prične teči prekluzivni rok za podajo odpovedi iz razloga nesposobnosti, pri čemer pa je podpis zadnje pogodbe o zaposlitvi reševalec iz vode II - s pogojem licence A1 lahko ta čas, seveda le v primeru, da se za tožnikovo prejšnje delovno mesto ni zahtevala takšna licenca. Kot izhaja iz izvedenih dokazov in to med strankama tudi ni sporno, tožnik nikoli tudi predhodno ni izpolnjeval pogojev določenih z zakoni in drugimi predpisi, izdanimi na podlagi zakona - licenca A1, pri čemer je potrebno licenco periodično  obnavljati. Ker tožnik ni izpolnjeval zakonskih pogojev za opravljanje dela, tudi ni mogel in smel opravljati dela reševalec iz vode II. Zakon o varstvu pred utopitvami (Ur. l. RS, št. 44/2000 s sprem. - ZVU) sprejet v letu 2000 in spremenjen v letu 2001, prav tako pa na njegovi podlagi sprejet tudi Pravilnik o reševalcih iz vode (Ur. l. RS, št. 103/2013) urejata pogoje za reševanje pred utopitvami, pri čemer je ZVU v 31. členu predpisal pogoje za reševanje iz vode in mora pri tem reševalec vsako tretje leto opraviti preizkus usposobljenosti za reševanje iz vode in nudenje prve pomoči ter zdravniški pregled. Pravilnik o reševalcih iz vode iz decembra 2011 predpisuje način in vrste programov usposabljanja za reševalca iz vode in to so: program A1, program B, program C, program D, pri čemer pa je za tožnika veljal program A1.

ZDR v šestem odstavku 88. člena določa, da mora delodajalec podati odpoved iz razloga nesposobnosti najkasneje v šestih mesecih od nastanka utemeljenega razloga, v konkretnem primeru pa tožnik niti ni bil dolžan podpisati nove pogodbe o zaposlitvi zaradi spremembe delodajalca. Tako je tožena stranka zamudila šestmesečni rok za podajo odpovedi iz razloga nesposobnosti, kajti gre za prekluzivni rok, ki se ne more podaljšati.

Sodišče je glede na to, ker je razveljavilo redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razloga nesposobnosti tožnika tudi vrnilo na delovno mesto po podpisani pogodbi o zaposlitvi, pri čemer je poudariti, da tožena stranka v dosedanjem postopku ni predlagala, da v primeru, če bo sodišče zavrnilo pritožbo predlaga tudi razvezo pogodbe o zaposlitvi po določilih 118. člena ZDR. Prvič tožena stranka konkretno to predlaga v pritožbi. Sodišče je tako tožnika vrnilo na delovno mesto po podpisani pogodbi o zaposlitvi, pri čemer ga bo tožena stranka v nadaljevanju zaposlila na delovnem mestu, za katerega bo tožnik izpolnjeval zakonske pogoje za zasedbo delovnega mesta. Pritožbeno sodišče je glede na pritožbene navedbe tožene stranke vpogledalo v zapisnik z naroka za glavno obravnavo z dne 23. 1. 2014, saj tožena stranka navaja, da bi bilo njene navedbe potrebno upoštevati kot podrejen predlog po 118. členu ZDR s predlogom za razvezo pogodbe. Navedeno iz zapisnika z glavne obravnave ne izhaja, pač pa iz zapisnika izhaja le, da je tožena stranka naredila vse, da bi po novi sistemizaciji delovnih mest tožnik opravil licenco, kot da bi jo opravil tudi znotraj odpovednega roka. Zaradi navedenega ga je pozvala, da naj se izjasni, ali je pridobil zahtevano licenco za opravljanje dela na delovnem mestu reševalec iz vode. Tožena stranka je navedla le, da v kolikor bi sodišče ugodilo reintegracijskemu zahtevku, bi bila odločba v nasprotju z zakonsko zahtevo, da je potrebna za delovno mesto ustrezna licenca. Tako bo tožena stranka tožnika po pozivu nazaj na delo lahko zaposlila na delovnem mestu, za katerega bo tožnik izpolnjeval zakonske pogoje po ZVU in Pravilniku.

Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo odločitev sodišča prve stopnje, za kar je imelo pravno podlago v določilih 353. člena ZPP.

ZDR člen 88, 88/1, 88/1-2, 118. ZVU člen 31.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.