VDSS sodba Pdp 395/2015
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2016-01-14

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

dr. Martina Šetinc Tekavc (preds.), Sonja Pucko Furman (poroč.), Ruža Križnar Jager

izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - hujša kršitev delovnih obveznosti - zloraba odsotnosti z dela zaradi bolezni

Tožnik je spornega dne v času bolniškega staleža kljub prepovedi izhodov odpotoval izven kraja bivanja brez dovoljenja osebne zdravnice. Kršil pa je tudi zdravniška navodila, saj ima kot invalid III. kategorije invalidnosti prepoved dvigovanja bremen, težjih od 5 kg. Pri prodaji plinske jeklenke je namreč z dvigom jeklenke, ki je bila težka 30 kg, ravnal v nasprotju z zdravniškimi navodili in zdravniškim spričevalom. Zato je podan utemeljen razlog za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz 8. alineje prvega odstavka 110. člena ZDR-1. Izpolnjen pa je tudi drugi pogoj za zakonitost izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, in sicer nezmožnost opravljanja dela do izteka odpovednega roka. Zloraba odsotnosti z dela zaradi bolezni predstavlja ravnanje, ki pomeni izgubo zaupanja tožene stranke do te mere, da nadaljevanje delovnega razmerja ni več mogoče do izteka odpovednega roka. Tožnik je z ravnanjem v nasprotju z navodili v odločbah ZPIZ in ZZZS ter navodilih pristojne osebne zdravnice kršil tudi pogodbene in druge obveznosti iz delovnega razmerja (34. člen ZDR-1). Tožena stranka je tožniku utemeljeno očitala hudo malomarnost, saj je iz odločbe ZZZS jasno izhajala obveznost ravnanja v skladu z navodili lečečega zdravnika in prepoved potovanja izven kraja bivanja brez odobritve izbranega zdravnika. Ravnanja v nasprotju z zdravniškimi navodili v času bolniškega staleža predstavljajo grožnjo tudi za poslabšanje zdravstvenega stanja, posebno s prenašanjem težjih bremen. Zato je podan tudi utemeljen razlog za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi po  2. alineji 1. odstavka 110. člena ZDR-1 in je izpodbijana izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita.

I. Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

II. Tožnik sam krije svoje stroške pritožbenega postopka.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek, da se kot nezakonita razveljavi izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 8. 5. 2014; da je tožena stranka dolžna tožnika pozvati nazaj na delo ter ga od 8. 5. 2014 dalje ponovno prijaviti v sistem obveznega socialnega zavarovanja, mu za čas od 8. 5. 2014 dalje do ponovnega nastopa dela za vsak posamezni mesec obračunati plačo po pogodbi o zaposlitvi, ki znaša mesečno 814,16 EUR bruto, od nje obračunati in odvesti vse davke in prispevke in izplačati neto zneske plač in druge morebitne prihodke iz naslova sklenjenega delovnega razmerja skupaj s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi (I. točka izreka). Odločilo je, da tožnik sam krije svoje stroške postopka (II. točka izreka).

2. Zoper navedeno sodbo vlaga tožnik pravočasno pritožbo iz pritožbenih razlogov zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, napačne uporabe materialnega prava ter bistvene kršitve določb postopka. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbenemu zahtevku ugodi, vse pa s stroškovno posledico, podredno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Ne strinja se s stališčem sodišča prve stopnje, da tožena stranka ni kršila pravice tožnika do zagovora, ko na zagovoru tožnika ni omogočila pristopa njegovega pooblaščenca (njegova odsotnost zaradi službene zadržanosti, v terminu zagovora, je bila namreč pravočasno naznanjena toženi stranki ter podana prošnja, da se zagovor opravi istega dne, vendar ob kasnejši uri). Prav tako je tožnik na samem zagovoru zahteval, da se A.A. izkaže z ustreznim pooblastilom, do česar pa kljub pozivom s strani tožnika ni prišlo. Tožena stranka je tako presojo obstoja pooblastilnega razmerja prenesla v fazo odločanja o tožbi zoper podano izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Sklicevanje sodišča na sodno prakso, ki določa, da pooblaščenec delodajalca delavcu ni dolžan predložiti pooblastila že ob podaji odpovedi, saj lahko obstoj pooblastilnega razmerja dokaže tudi v postopku pred sodiščem, je povsem neutemeljeno. Glede vsebine presoje o tem, ali je tožena stranka dejansko imela utemeljen razlog za podajo izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, je sodišče sledilo le dokazom, kot jih je predložila tožena stranka, do dokaznih predlogov tožeče stranke pa se izpodbijana sploh ne opredeli. Sodišče je tako v celoti sledilo navedbam tožene stranke, da je bila kršitev tožnika (odhod iz kraja stalnega bivanja brez ustrezne odobritve ali dovoljenja osebnega zdravnika) ugotovljena na podlagi poročila o opravljenem nadzoru skladno z ZDD-1 z dne 14. 4. 2014. Iz le-tega izhaja, da se je tožnik dne 8. 4. 2014 med 9.10 in 9.28 uro nahajal v kraju B., kjer je na podlagi predhodnega dogovora opravil prodajo plinske jeklenke (kar naj bi tožnik v spornem času tudi prodajal na spletni strani „www.I.si“). Glede samega poročila z dne 14. 4. 2014, ki mu sodba slepo verjame, tožnik navaja, da gre za sestavek, ki ga je za potrebe tožene stranke sestavil C.C. skupaj s sodelavcem D.D., ki naj bi se s tožnikom dogovoril za prodajo plinske jeklenke. C.C. je dne 8. 4. 2014, očitno z namenom kontrole bolniškega staleža pri tožniku, prišel na dom tožnika, kjer ga pa seveda ni našel, saj se je le-ta nahajal v lekarni v E. in kupoval zdravilo. Kaj točno se je dogajalo v kraju B., priča zagotovo ni vedela izpovedati, njegovega sodelavca D.D. pa sodišče ni zaslišalo, saj ga tožena stranka kot pričo ni predlagala. Seveda je tožnik kot proti dokaz, da navedenega dne nikakor ni bil v kraju B. (kot se mu to očita), predložil račun Lekarne F., poslovalnice v E., ki nosi datum 8. 4. 2014 in ura 9.33, ki ga ni mogel pridobiti nihče drug kot tožnik. Tako je povsem nemogoče, da bi bil tožnik ob 9.28 uri v kraju B., ob 9.33 uri pa v kraju E., saj sta med seboj oddaljena kar 30 km, kar predstavlja približno pol ure vožnje z osebnim vozilom. Tako ne vzdrži zaključek sodbe sodišča prve stopnje, da je tožena stranka uspela dokazati, da je bil tožnik dne 8. 4. 2014 med 9.10 in 9.28 uro v kraju B. in da je huje kršil svoje obveznosti iz delovnega razmerja, to je obveznost nahajati se na domu v času bolniškega staleža in obveznosti ne zapustiti doma brez ustreznega dovoljenja ali soglasja zdravnika. Priglaša pritožbene stroške.

3. Tožena stranka v odgovoru na pritožbo prereka pritožbene navedbe kot neutemeljene in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbo tožnika zavrne in potrdi sodbo sodišča prve stopnje.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov navedenih v pritožbi, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7. in 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Po navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, da je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje in na tako ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo.

6. Sodišče prve stopnje je pravilno zavrnilo ugovor tožnika, da mu tožena stranka ni kršila pravice do zagovora, ko zagovora tožnika ni prestavila in omogočila pristopa njegovega pooblaščenca, ki se zaradi službene zadržanosti v terminu zagovora, le-tega ni mogel udeležiti. Tožniku je bilo vabilo na zagovor pred izredno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi za dne 5. 5. 2014 ob 10.30 uri vročeno dne 25. 4. 2014. Pooblaščenec tožnika je skupaj z obvestilom o prevzemu zastopanja na toženo stranko dne 28. 4. 2014 naslovil prošnjo za preložitev zagovora na popoldanski čas, čemur tožena stranka ni ugodila (zaradi organizacije dela in vnaprej predvidenih obveznosti sodelujočih predstavnikov pri zagovoru) in je zagovor tožnika dne 5. 5. 2014 opravila v nenavzočnosti pooblaščenca tožnika. Tožnik je na zagovoru predložil pisni zagovor z dne 2. 5. 2014, ki je priloga zapisnika (B5 in B6). Kot je pravilno obrazložilo sodišče prve stopnje, je delodajalec v postopku izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi dolžan delavca pisno seznaniti z očitanimi kršitvami in mu omogočiti zagovor (drugi odstavek 85. člena Zakona o delovnih razmerjih, ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013), na njegovo zahtevo pa mora o nameravani izredni odpovedi pogodbe o zaposlitvi tudi pisno obvestiti sindikat, katerega član je delavec, o uvedbi postopka (prvi odstavek 86. člena ZDR-1). Iz določbe 85. člena ZDR-1 ne izhaja, da bi šlo za strogo formalen postopek odpovedi pogodbe o zaposlitvi z vsemi procesnimi zagotovili in tudi ne napotuje na določbe drugih zakonov npr. celo Zakona o kazenskem postopku, za kar se zavzema pritožba. Namen zakonske zahteve po zagovoru namreč ni dokazovanje utemeljenosti očitka, pač pa pomeni pravico delavca, da se izjasni o očitkih in morebiti pojasni svoja ravnanja, kar pa je tožnik tudi storil s pisnim zagovorom. Udeležba pooblaščenca delavca pri zagovoru ni obvezna, tožena stranka pa je s tem, ko je tožniku omogočila zagovor, ki ga je tudi podal, izpolnila svojo zakonsko obveznost.

7. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da oseba, ki je vodila postopek izredne odpovedi (A.A.), tožniku na njegovo zahtevo ni predložila pooblastila za zastopanje tožene stranke. Skladno z določbo prvega odstavka 20. člena ZDR-1 v imenu delodajalca, ki je pravna oseba, lahko poleg njenega zakonitega zastopnika nastopi tudi oseba, ki jo ta pisno pooblasti, torej pooblaščenec. Pooblaščenec delodajalca pa delavcu ni dolžan predložiti pooblastila že v postopku zagovora pri delodajalcu. Obstoj pooblastilnega razmerja je tožena stranka izkazala s predloženim pooblastilom z dne 25. 4. 2014 danim zaposleni A.A. za izvedbo zagovora v postopku pred izredno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi tožniku dne 5. 5. 2014 (B10), zato je očitek o nezakonitem ravnanju tožene stranke neutemeljen.

8. Neutemeljen je tudi pritožben očitek, da sodišče ni zaslišalo detektiva D.D., ker ga tožena stranka kot pričo ni predlagala. Po drugem odstavku 84. člena ZDR-1 je pri izredni odpovedi pogodbe o zaposlitvi obstoj odpovednega razloga res dolžna dokazati tožena stranka, ki odpoveduje pogodbo o zaposlitvi. To pa ne pomeni, da v delovnem sporu o zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi ne veljajo določbe ZPP o (procesnem) dokaznem bremenu. Po 212. členu ZPP mora namreč vsaka stranka navesti dejstva in predlagati dokaze, na katere opira svoj zahtevek ali s katerimi izpodbija navedbe in dokaze nasprotnika. Trditev, da je tožnik huje kršil pogodbene in druge obveznosti iz delovnega razmerja, je tožena stranka dokazovala s poročilom o nadzoru bolniške odsotnosti z dne 16. 4. 2014, ki ga je izdelal detektiv pooblaščene družbe za izvedbo nadzora C.C.. Ta je opravil nadzor bolniškega staleža tožnika na domačem naslovu, vendar  tožnika ni bilo doma. Ob istem času je opravljal prodajo plinske jeklenke pooblaščenemu detektivu D.D. na lokaciji v B.. Tožena stranka je tako s pomočjo pooblaščenih detektivov dokazovala, da je tožnik odpotoval izven kraja bivanja brez dovoljenja osebne zdravnice s tem, ko je v B. prodal plinsko jeklenko detektivu D.D.. Vsa ta dejstva so bila dokazana in s tem je tožena stranka zadostila dokaznemu bremenu. S tem, ko je tožnik prerekal, da dne 8. 4. 2014 pooblaščenemu detektivu D.D. ni prodal plinske jeklenke in trdil, da očitane kršitve ni storil ter da se je tega dne ob sporni uri nahajal v bližnji lekarni, je dokazno breme prešlo nanj. Dokazov, s katerimi bi izpodbijal navedbe in dokaze tožene stranke, tožnik ni predlagal. Tako tudi ni podal dokaznega predloga po zaslišanju in soočenju z detektivom D.D., v kolikor je menil, da mu sporne plinske jeklenke ni prodal.

9. Ob izvedenih dokazih pritožba neutemeljeno očita, da zaslišani detektiv C.C. ni mogel izpovedati o tem, kaj se je dogajalo v kraju B. in ali je na kraj dejansko prišel prav tožnik, ki naj bi se kot tak tudi predstavil. Iz poročila o opravljenem nadzoru z dne 14. 4. 2014 (B11), kakor tudi iz izpovedbe detektiva C.C. izhaja, da se tožnik dne 8. 4. 2014 ob 9.00 uri ob obisku detektiva ni nahajal na območju svojega doma. Glede na to, da je od tožene stranke prejel naročilo za izvedbo nadzora zaradi suma kršitve bolniškega staleža, ker tožnik na spletni strani spletnega oglasnika prodaja blago, ki ga nato razvaža in s tem večkrat odpotuje od doma, je vzpostavil kontakt s tožnikom z namenom povpraševanja po možnosti nakupa oglaševalne plinske jeklenke. Tako se je tožnik po telefonu dogovoril, da se z namenom prodaje plinske jeklenke dne 8. 4. 2014 sestane s kupcem v B. pri trgovini G.. Detektiv C.C. je navedenega dne ob 9.00 uri izvedel kontrolo bolniškega staleža pri tožniku, vendar ga ni bilo, na dogovorjeno lokacijo za nakup pa je napotil pooblaščenega detektiva D.D., za katerega vključitev v dejavnost nadzora je imel dovoljenje tožene stranke. Ne glede na to, da priča ni neposredno sodelovala pri opravljeni prodaji plinske jeklenke, saj se istočasno ni mogla nahajati na dveh različnih lokacijah, je sodišče prve stopnje utemeljeno sledilo njegovi izpovedbi, da je tožnik ob dogovorjeni uri prišel na dogovorjeno mesto in pooblaščenemu detektivu D.D. prodal plinsko jeklenko, kar potrjuje poročilo o opravljenem nadzoru z dne 14. 4. 2014 (da se je tožnik na kraj nakupa pripeljal s kombijem rdeče barve, registrska številka ... in se detektivu D.D. tudi predstavil kot tožnik - H.H.). Zatrjevanje tožnika, da ni odpotoval iz kraja svojega bivanja, temveč se je ob 9.33 uri nahajal v lekarni E. ter opravljal nakup sirupa proti kašlju, kar dokazuje račun plačan z gotovino, ne potrjuje, da je nakup sirupa, za katerega recept ni potreben, opravil prav tožnik. V dokazne namene ni predlagal npr. zaslišanja morebitne delavke v lekarni, ki bi potrdila njegovo prisotnost v lekarni ob 9.33 uri, ko je bil izpisan račun, zato sodišče njegovi izpovedbi ni moglo slediti, prav tako tožnik tudi ni predlagal zaslišanja pooblaščenega detektiva D.D. (ki se mu je predstavil in prodal plinsko jeklenko), v kolikor je menil, da mu sporne plinske jeklenke ni prodal. Dokazno breme je s tožene stranke prešlo na tožnika, zato je sodišče prve stopnje pravilno dokazno zaključilo, da je tožena stranka uspela dokazati, da je tožnik dne 8. 4. 2014 v času od 9.10 do 9.28 ure, na podlagi predhodnega telefonskega dogovora, opravil prodajo plinske jeklenke v B. in s tem odpotoval izven kraja bivanja brez dovoljenja osebne zdravnice in tudi kršil zdravniška navodila.

10. Pritožbeno sodišče se z dejanskimi in pravnimi zaključki sodišča prve stopnje strinja in jih ne ponavlja. Sodišče prve stopnje je na podlagi obširno in popolno izvedenega dokaznega postopka ugotovilo vsa pravno odločilna dejstva, ta pa so naslednja:

- da je bil tožnik v času od 15. 3. 2014 do 10. 4. 2014 začasno nezmožen za delo zaradi bolezni;

- da je iz vsebine odločbe ZZZS z dne 12. 3 2014 razvidno, da je v času začasne zadržanosti od dela tožniku dovoljena odsotnost z doma in gibanje v skladu z navodili o ravnanju, ki jih je na podlagi priporočil lečečih zdravnikov tožniku dal njegov osebni zdravnik in da je za potovanje izven kraja bivanja potrebna odobritev izbranega osebnega zdravnika, njegova navodila pa morajo biti razvidna iz zdravstvenega kartona varovanca;

- da je izbrana osebna zdravnica tožnika pojasnila, da je bila tožnikova diagnoza za dan 8. 4. 2014 takšna, da je zahtevala počitek na domu, in da je potrebno za izhode posebej zaprositi, da oceni, ali bi utegnilo biti to zdravju škodljivo in na tej podlagi izhode dovoli ali prepove. V kolikor pacient zanje ne zaprosi, velja, da izhodov nima;

- da tožnik dne 8. 4. 2014 ni imel odobritve izbrane osebne zdravnice za potovanje izven kraja bivanja;

- da je pooblaščeni detektiv C.C. opravil nadzor nad bolniškim staležem tožeče stranke dne 8. 4. 2014 ob 9.00 uri na njegovem domačem naslovu, pri čemer slednjega ni bilo doma;

- da je tožnik 8. 4. 2014 v času od 9.10 do 9.28 ure na podlagi prehodnega telefonskega dogovora opravil prodajo plinske jeklenke v B. v bližini trgovine G. pooblaščenemu detektivu D.D..

11. Sodišče prve stopnje je na podlagi tako ugotovljenega dejanskega stanja ugotovilo, da je tožena stranka dokazala, da je tožnik dne 8. 4. 2014 iz E., kjer prebiva, kljub prepovedi izhodov odpotoval v B., torej odpotoval izven kraja bivanja brez dovoljenja osebne zdravnice. S tem je kršil tudi zdravniška navodila, saj ima kot invalid III. kategorije invalidnosti prepoved dvigovanja bremen težjih od 5 kg. Z dvigom plinske jeklenke, težke 30 kg, je ravnal v nasprotju z zdravniškimi navodili in zdravniškim spričevalom z dne 8. 3. 2013. Pravilno je zaključilo, da je podan razlog za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz 8. alineje 110. člena ZDR-1, izpolnjen pa je tudi drugi pogoj za zakonitost izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, in sicer nezmožnost opravljanja dela do izteka odpovednega roka. Zloraba odsotnosti z dela zaradi bolezni tudi po oceni pritožbenega sodišča predstavlja ravnanje, ki pomeni izgubo zaupanja tožene stranke do te mere, da nadaljevanje delovnega razmerja ni več mogoče do izteka odpovednega roka.

12. Tožena stranka je tožniku očitala tudi kršitev pogodbenih in drugih obveznosti iz delovnega razmerja, storjenih naklepoma ali iz hude malomarnosti po 2. alineji 110. člena ZDR-1. Pritožbeno sodišče soglaša z zaključkom sodišča prve stopnje, da je tožnik v nasprotju z navodili v odločbah ZPIZ z dne 20. 12. 2006 in ZZZS z dne 12. 3. 2014 ter navodilih pristojne osebne zdravnice kršil pogodbene in druge obveznosti iz delovnega razmerja (34. člen ZDR-1). Tožniku je tako utemeljeno tožena stranka očitala tudi hudo malomarnost, saj je iz odločbe ZZZS z dne 12. 3. 2014 jasno izhajala obveznost ravnanja v skladu z navodili lečečega zdravnika in prepoved potovanja izven kraja bivanja brez odobritve izbranega zdravnika, zdravstveno stanje tožnika pa je razlog za njegovo uvrstitev v III. kategorijo invalidnosti, ki je narekovala sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi. Ravnanja v nasprotju z zdravniškimi navodili v času bolniškega staleža predstavljajo grožnjo tudi za poslabšanje zdravstvenega stanja, posebno s prenašanjem težjih bremen.

13. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da s pritožbo uveljavljani razlogi niso podani, prav tako ne razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, zato je na podlagi 353. člena ZPP pritožbo tožeče stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

14. Tožnik s pritožbo ni uspel, zato sam krije svoje stroške pritožbenega postopka (prvi odstavek 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP).

ZDR-1 člen 20, 20/1, 34, 84, 84/2, 85, 85/2, 86, 86/1, 110, 110/1, 110/1-2, 110/1-8. ZPP člen 212.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.