VDSS sklep Pdp 243/2015
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2015-11-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Samo Puppis (preds.), Valerija Nahtigal Čurman (poroč.), dr. Martina Šetinc Tekavc

redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - absolutna bistvena kršitev postopka - razlogi o odločilnih dejstvih

Sodišče prve stopnje ni presojalo zakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 22. 2. 2013, ki jo je tožena stranka podala tožniku, ampak je štelo, da je med strankama prišlo do sporazuma glede prenehanja delovnega razmerja. Takšno stališče sodišča je zmotno. Tožnik in tožena stranka sta podpisala dva sporazuma, pri čemer iz prvega sporazuma izhaja, da ta sporazum ne predstavlja pravne podlage za prenehanje delovnega razmerja člana uprave ter da je potrebno odpoklicanemu članu uprave odpovedati pogodbo o zaposlitvi iz poslovnih razlogov. Ker sodišče ni presojalo zakonitosti redne odpovedi  pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 22. 2. 2013, izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnih dejstvih. S tem je sodišče prve stopnje storilo absolutno bistveno kršitev določb postopka po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

I. Pritožbi se ugodi in se izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje razveljavi in zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

II. Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

1. Sodišče prve stopnje je izdalo sodbo, s katero je zavrnilo tožbeni zahtevek, da je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 22. 2. 2013, ki jo je podala tožena stranka tožniku nezakonita in se odpravi (I/1. točka). Posledično navedenemu je zavrnilo tudi zahtevek, da se ugotovi, da tožniku pogodba o zaposlitvi, sklenjena dne 2. 11. 2010, s pripadajočim Aneksom št. 1 z dne 30. 8. 2011, z dnem 31. 3. 2013 ni prenehala veljati, zato tožniku tudi z dnem 31. 3. 2013 ni prenehalo delovno razmerje pri toženi stranki in to še traja, zato je tožena stranka dolžna tožnika pozvati nazaj na delo, ga prijaviti od 1. 4. 2013 dalje v vsa zavarovanja, ter mu za čas od 1. 4. 2013 naprej priznati vse pravice iz delovnega razmerja, še zlasti mu za čas od 1. 4. 2013 dalje do dneva vrnitve na delo in do datuma izteka ponudbe oziroma sklenitve nove pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, skladno z določili pogodbe o zaposlitvi z dne 2. 11. 2010 in določili aneksa št. 1 z dne 30. 8. 2011, obračunati skupno mesečno bruto plačo v znesku 10.974,87 EUR, znižano za vsak mesec od 1. 4. 2013 do 31. 10. 2014 izplačane plače tožniku pri drugih delodajalcih, ter mu od 1. 4. 2013 do datuma sklenitve nove pogodbe o zaposlitvi obračunati in izplačati pokojninsko varčevanje na njegov individualni pokojninski račun iz naslova kolektivnega prostovoljnega pokojninskega varčevanja pri zavarovalnici A., kar sicer plačuje delodajalec (tožena stranka) tudi za druge zaposlene delavce, ter po odvodu davkov in prispevkov, tožniku izplačati pripadajoče neto zneske mesečnih plač na njegov TRR s pripadajočimi zakonskimi zamudnimi obrestmi šteto od datuma zapadlosti posameznega zneska plače in pokojninskega varčevanja dalje do plačila, vse pod izvršbo (I/2. točka). Odločilo je, da vsaka stranka krije svoje stroške postopka (II. točka).

2. Tožnik vlaga pritožbo zoper sodbo zaradi bistvenih kršitev določb 8. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava ter pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo razveljavi, ter tožbenemu zahtevku v celoti ugodi, toženi stranki pa naloži v plačilo tudi pritožbene stroške postopka, katere naj tožena stranka plača v roku 15 dni od dneva prejema sodbe pritožbenega sodišča, do tedaj brezobrestno, v primeru zamude pa skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne zamude dalje do plačila, vse pod izvršbo oziroma podrejeno, da izpodbijano sodbo razveljavi, ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. Merodajna in po presoji pritožnika napačna je ocena sodišča prve stopnje, da je delovno razmerje tožniku prenehalo na podlagi sporazuma z dne 6. 2. 2013 (pravilno: 6. 3. 2013). Navedeni zaključek je brez dokazov o odločilnih dejstvih v izvedenem dokaznem postopku, na katere bi sodišče lahko utemeljeno oprlo svojo odločitev. Odločitev ne izhaja niti glede na trditvene podlage tožene stranke. Sodišče je ugotovilo, da je na podlagi pogodbe o zaposlitvi, ki jo je tožnik sklenil s toženo stranko, bila tožena stranka dolžna tožniku v podpis ponuditi drugo (oziroma bolje novo) pogodbo o zaposlitvi. Navedene obveznosti se je zavedala tudi tožena stranka, kar so izpovedale priče B.B., nekdanji predsednik nadzornega sveta in C.C., takrat pooblaščenec tožene stranke. Navedeno dejstvo je pravilno ugotovilo tudi sodišče. Postopkovno je bila tožena stranka zavezana po odpoklicu tožnika s funkcije člana uprave, ki hkrati ne pomeni prenehanja delovnega razmerja, tožnika razporediti na drugo delovno mesto, odpovedano pogodbo pa nadomestiti z novo pogodbo o zaposlitvi. Navedeno je določala pogodba o zaposlitvi. Trditev sodišča, da sporazum predstavlja podlago za prenehanje delovnega razmerja in bi ga tožnik moral izpodbijati, v kolikor le-ta ni odraz njegove volje, je materialnopravno napačna. Navedeni zaključek bi se lahko nanašal le na „drugi“ sporazum z dne 6. 3. 2013, s katerim je pooblaščenec pritožnika podal izjavo o odpovedi zahtevku pritožnika. Izrecno je v 4. točki sporazuma z dne 6. 3. 2013 navedeno, da sporazum ne predstavlja pravne podlage za prenehanje delovnega razmerja. Navedenega ne gre razumeti ali tolmačiti drugače kot piše. Predmet tega postopka je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. O njeni pravilnosti, formalni, vsebinski in kronološki se sodišče prve stopnje sploh ni izreklo. Zaradi navedenega je sodišče storilo več kršitev. Redno odpoved je tožena stranka spisala dne 6. 3. 2013 in sicer z datumom 22. 2. 2013, s tem pa napačno in nezakonito antidatirala izpodbijano odpoved. Sodišče je ugotovilo, da je bila odpoved „v paketu treh dokumentov“ vročena pritožnikovemu pooblaščencu D.D.. Tožnik je izdal dve pooblastili, dne 6. 3. 2013 je izdal pooblaščencu eno pooblastilo z dvema datumoma, pri čemer je sodišče zmotno ugotovilo obseg pooblastila. Tako ne more vzdržati stališče sodišča prve stopnje, da je delovno razmerje tožniku prenehalo na podlagi sporazuma dne 6. 3. 2013, pred izdano odpovedjo, ki pa (odpoved) določa, da tožniku preneha delovno razmerje 31. 3. 2013. V sporazumu namreč nikjer ni govora niti o prenehanju delovnega razmerja, niti o datumu prenehanja delovnega razmerja, nasprotno, da bi sporazum z dne 6. 3. 2013 predstavljal pravno podlago za prenehanje delovnega razmerja, je bilo s 4. členom sporazuma izključeno. Sporazum z dne 6. 3. 2013 je bil v osnovi sporazum o spremembi sklepa nadzornega sveta, s katerim pa sta pogodbeni stranki uredili tudi nekatere druge pravice, glede obveze podaje odpovedi v skladu s pogodbo o zaposlitvi, izplačila nagrade in eventualnega izplačila odpravnine. Sporazum z dne 6. 3. 2013 vsebuje zavezo tožene stranke, da bo podala na podlagi novega sklepa nadzornega sveta redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz drugih ekonomsko-poslovnih razlogov. Sodišče prve stopnje je tudi nepravilno tolmačilo pomen izplačila odpravnine. Dejstvo je, da je odpravnina tožniku bila izplačana, saj mu je delovno razmerje pri toženi stranki sicer nezakonito prenehalo v posledici neizpolnitve obveznosti tožene stranke ponuditi tožniku novo pogodbo o zaposlitvi. Sodišče se pri razumevanju vsebine 4. člena sporazuma z dne 6. 3. 2013 sklicuje na pritožnikove interese, da bi obdržal pravice iz naslova brezposelnosti, ki jih v nasprotnem primeru ne bi mogel uveljavljati, kot je izpovedal priča C.C., ki je vodil postopek sklepanja sporazuma s toženo stranko. V kolikor gre slediti razlagi sodišča, da je tožena stranka v sporazumu zapisala določilo, da se bo pogodba o zaposlitvi odpovedala, čeprav je vedela, da tega ni dolžna narediti, ker je delovno razmerje prenehalo na podlagi samega sklenjenega sporazuma, takšno ravnanje predstavlja razlog, da sodišče ugotovi ničnost sporazuma, saj gre za nedopusten nagib in zlorabo položaja s strani tožene stranke pri sklenitvi sporazuma, s ciljem od države nekomu tretjemu zagotoviti korist. Tožena stranka ni uspela izpodbiti trditev pritožnika, da je bila njegova prava in resnična volja ostati pri toženi stranki na delu in ne skleniti sporazum o prekinitvi pogodbe o zaposlitvi. Dne 6. 3. 2013 veljaven ZDR je v 75. členu določal, da lahko pogodba o zaposlitvi delavcu preneha le iz zakonsko določenih načinov. Eden od teh je tudi sporazumno prenehanje, pri čemer je 79. člena ZDR jasno določal, da mora sporazum biti sklenjen v pisni obliki, ter vsebovati opozorilo delavcu, da zaradi sklenitve sporazuma, nima pravic iz naslova brezposelnosti. V zvezi z odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga pogodba določa obveznost tožene stranke, da tožniku ponudi novo pogodbo oziroma mu odpove pogodbo o zaposlitvi s ponudbo nove pogodbe, torej je nesporno, da je bila to obveza tožene stranke. Tožnik priglaša pritožbene stroške postopka.

3. Tožena stranka podaja odgovor na pritožbo in v celoti prereka pritožbene navedbe tožnika ter pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbo kot neutemeljeno zavrne in potrdi izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje. Tožena stranka soglaša s presojo sodišča prve stopnje, da je bistvo v sporu to, da tožniku delovno razmerje ni prenehalo zaradi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ampak na podlagi sporazuma. Sodišče je pravilno ugotovilo, da je tožena stranka glede odpovedi delovnega razmerja pooblastila D.D.. Glede na dejstvo, da je tožena stranka tožniku izplačala odpravnino v celotni višini, sodišče ni moglo odločiti drugače kot je. Ustavno sodišče RS je v svoji odločbi opr. št. Up-63/03 z dne 27. 1. 2005 ob presoji pravice do odpravnine zavzelo stališče, da se delavec pravicam iz delovnega razmerja, ki jih je zakonodajalec predpisal kot obveznosti delodajalca v samem zakonu, ne more odpovedati, vendar v primeru konkretnega sporazuma hipotetična odpoved pravici do sodnega varstva ne obsega nobene na drugi strani pripadajoče obveznosti delodajalca, zaradi česar je navedena odpoved pravno povsem dopustna. Priča C.C. je izpovedal, da je imel tožnik pri pogajanjih celo pomoč kvalificiranega pooblaščenca, komunikacija je potekala tudi z odvetnico E.E. iz F., ki je zastopala g. D.D. in je v njegovem imenu tudi pregledovala vsebino sporazuma oziroma ga je tudi dopolnjevala.

5. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) tudi po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka, navedene v citirani določbi in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da je  sodišče prve stopnje storilo zatrjevano bistveno kršitev iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, saj v sodbi niso navedeni razlogi o odločilnih dejstvih.

6. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je tožnik v predmetni zadevi postavil tožbeni zahtevek, da je redna odpoved iz poslovnega razloga nezakonita in se razveljavi ter posledično zahtevek za reintegracijo in reparacijo, pri čemer sodišče prve stopnje o navedenem zahtevku vsebinsko ni odločalo, pri čemer je štelo, da je tožniku prenehalo delovno razmerje na podlagi podpisanega sporazuma. Sodišče prve stopnje je izvedlo dokaze z vpogledom v listinsko dokumentacijo, ki sta jo predložila tožnik in tožena stranka ter zaslišalo tožnika ter priče D.D., G.G., H.H., I.I. in C.C. ter zavrnilo tožbeni zahtevek tožnika za razveljavitev redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 22. 2. 2013 in posledično reintegracijo in reparacijo.

7. Tožnik je imel s toženo stranko sklenjeno pogodbo o zaposlitvi z dne 2. 11. 2010 za člana uprave tožene stranke, pri čemer so upravo poleg tožnika sestavljali še D.D. kot član in J.J. kot predsednik uprave. Zaradi nesoglasij nadzornega sveta z upravo, ker uprava ni spoštovala zahtev nadzornega sveta, je nadzorni svet 6. 2. 2013 sprejel sklep, da se tožnika odpokliče z mesta člana uprave s takojšnim učinkom, pri čemer je bila razrešena tudi celotna uprava tožene stranke in je nadzorni svet tudi 6. 2. 2013 imenoval vršilce dolžnosti nove uprave in sicer vršilca dolžnosti predsednika uprave K.K. ter vršilca dolžnosti članov uprave L.L. in M.M.. Sodišče je ugotovilo, da je v sklepu nadzornega sveta z dne 6. 2. 2013 navedeno, da se tožnika odpokliče iz razlogov po členu 268/2 ZGD-1, torej zaradi kršitev obveznosti in zaradi nesposobnosti vodenja poslov. Kot je povedal D.D. so pri toženi stranki kasneje ugotovili, da zatrjevani krivdni razlog za razrešitev ne bo ustrezen, zato se je tožena stranka z razrešenimi začela dogovarjati, da bi se ta razlog spremenil v ekonomsko - poslovnega. Sodišče prve stopnje je štelo, da tožniku delovno razmerje ni prenehalo zaradi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ampak na podlagi sporazuma, pri čemer sta se stranki dogovorili o določenih izplačilih in drugih okoliščinah. Štelo je, da sta se stranki dogovarjali glede odpovedi delovnega razmerja, kar je izpovedal tudi D.D., pri čemer je tožnik po svojem pooblaščencu podpisal dva sporazuma, ki imata naravo obligacijske pogodbe.

8. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da sodišče prve stopnje ni presojalo zakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 22. 2. 2013, ki jo je podala tožena stranka tožniku, ampak je štelo, da je med strankama prišlo do sporazuma glede prenehanja delovnega razmerja. Iz pogodbe o zaposlitvi z dne 2. 11. 2010 (7.3 točka) izhaja, da v primeru prenehanja mandata, ki ne pomeni hkratnega prenehanja delovnega razmerja, bo tožena stranka tožnika razporedila na drugo delovno mesto, ki ustreza njegovemu znanju, izkušnjam in sposobnostim, ta pogodba pa se nadomesti z novo pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas. Če član uprave nove pogodbe o zaposlitvi brez utemeljenega razloga ne podpiše v roku 15 dni, šteto od dneva predložitve pogodbe v podpis, mu delovno razmerje preneha z dnem izteka tega roka, pri čemer se šteje, da je delovno razmerje prenehalo na podlagi sporazuma.

9. Sodišče prve stopnje je ugotovilo tudi, da sta stranki podpisali dva sporazuma in sicer oba dne 6. 3. 2013, pri čemer iz prvega sporazuma izhaja, da se tožnika odpokliče iz drugih ekonomsko-poslovnih razlogov (4. alineja 2. odstavka 268. člena ZGD-1) z mesta člana uprave z dnem 6. 2. 2013, pri čemer mora biti navedeni sklep sprejet najkasneje 6. 3. 2013. Iz 4. točke navedenega sporazuma pa izrecno izhaja, da predmetni sporazum ne predstavlja pravne podlage za prenehanje delovnega razmerja člana uprave, pogodba o zaposlitvi sklenjena dne 2. 11. 2010, aneks št. 1 z dne 30. 8. 2011 in aneks št. 2 z dne 9. 10. 2012 se odpoveduje v skladu z določili predmetne pogodbe o zaposlitvi in aneksov, kar pomeni, da je potrebno odpoklicanemu članu uprave odpovedati pogodbo iz poslovnih razlogov, skladno s predmetno pogodbo in aneksi. Šesta točka navedenega sporazuma določa, da ta prične veljati z dnem sklenitve, učinkuje pa pod odložnim pogojem, da nadzorni svet sprejme sklep, kot je opredeljen v 2. točki sporazuma in izpolni obveznosti v skladu s 5. točko sporazuma. Z istim dnem sta stranki sklenili tudi sporazum o odpovedi zahtevkom tožene stranke in navedli, da sta s sporazumom (prvim) uredili medsebojna razmerja, ter da je bila dne 22. 2. 2013 članu uprave vročena odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ter da se tožnik odpoveduje vsem morebitnim tožbenim zahtevkom do tožene stranke, razen tistim, ki so bili posledica neizpolnitve obveznosti tožene stranke, kot so dogovorjene v sporazumu z dne 6. 3. 2013. Iz točke 4 izrecno izhaja, da ta sporazum ne predstavlja pravne podlage za prenehanje delovnega razmerja člana uprave, ter da je potrebno odpoklicanemu članu uprave odpovedati pogodbo o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, tako da se pritožbeno sodišče ne strinja s stališčem sodišča prve stopnje, da je sodišče zavrnilo tožbeni zahtevek iz razloga, ker je tožniku prenehalo delovno razmerje na podlagi sporazuma. V ponovljenem postopku bo tako moralo sodišče presoditi zakonitost podane redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga z dne 22. 2. 2013.

10. Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče pritožbi tožnika ugodilo in izpodbijani del sodbe razveljavilo, za kar je imelo pravno podlago v določilih 354. člena ZPP.

11. Pritožbeno sodišče je odločilo, da so pritožbeni stroški nadaljnji stroški postopka. Odločitev o pritožbenih stroških postopka temelji na določilih 165. člena ZPP.

ZPP člen 339, 339/2, 339/2-14. ZGD-1 člen 268, 268/2, 268/2-4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.