VDSS sodba Pdp 356/2015
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2015-06-11

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Tatjana Prebil (preds.), Sonja Pucko Furman (poroč.), Borut Vukovič

postopek izbire - neizbran kandidat - sklep o izbiri - direktor - izstavitev pogodbe o zaposlitvi

Zoper sklep o obnovi postopka imenovanja tožnice za generalno direktorico tožene stranke in sklep o odpravi sklepa o imenovanju tožnice za generalno direktorico ni samostojnega, posebnega varstva v delovnem sporu, temveč je njuna presoja zagotovljena v okviru presoje zakonitosti akta o izbiri. Skladno s 36. členom ZZ je delovno sodišče pristojno v delovnem sporu odločati le o zakonitosti sklepa o izbiri (ali neizbiri) kandidata za direktorja zavoda. V tem okviru sodišče presoja tudi zakonitost postopka razpisa in izbire, s tožbo pa ni mogoče (uspešno) zahtevati razveljavitve posameznih domnevno nezakonitih dejanj oz. sklepov, sprejetih v okviru izbire in imenovanja generalnega direktorja, ki sta zadnji dejanji oziroma akta razpisnega postopka. Niti v 36. členu niti v drugih določbah ZZ ni podlage za to, da bi delovno sodišče odpravilo (razveljavilo) sklepe zavoda o obnovi postopka imenovanja direktorja.

Glede na to, da tožnica ni imenovana na položaj generalne direktorice (za ta položaj nima mandata tožene stranke), ni podlage, da bi sodišče toženi stranki naložilo, da z njo sklene pogodbo o zaposlitvi. Poleg tega ZDR-1 izhaja iz pogodbene svobode oziroma prostovoljnosti sklepanja pogodbe o zaposlitvi (prvi odstavek 4. člena in 24. člen ZDR-1). Ker ni pravne podlage za zahtevano sklenitev pogodbe o zaposlitvi, tudi ni bilo podlage za priznanje pravic iz delovnega razmerja za čas, za katerega tožnica neuspešno uveljavlja sklenitev pogodbe.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje.

1. S sklepom, ki ni pod pritožbo, sodišče prve stopnje ni dopustilo stranske intervencije na strani tožene stranke. Z izpodbijano sodbo pa je v točki I izreka zavrnilo tožbeni zahtevek, da je tožnica v delovnem razmerju pri toženi stranki od 26. 5. 2014 z vsemi pravicami in obveznostmi, ki izhajajo iz delovnega razmerja za čas trajanja mandata štirih let, zato ji je dolžna tožena stranka izstaviti v podpis pogodbo o zaposlitvi za čas od 26. 5. 2014 do 26. 5. 2018 za polni delovni čas za delovno mesto generalni direktor in jo pozvati na delo; da je tožena stranka  dolžna s tožnico skleniti pogodbo o zaposlitvi z vsebino, razvidno iz tožbenega zahtevka, sicer jo nadomesti sodba; da je tožena stranka dolžna tožnici obračunati osnovno plačo, ki bi jo prejemala na delovnem mestu generalni direktor v višini 60. plačnega razreda, skupaj z dodatki, ki ji pripadajo na podlagi predpisov, jo prijaviti v obvezna zavarovanja in zanjo plačati ustrezne davke in prispevke od 26. 5. 2014 dalje, neto zneske pa izplačati tožnici z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od vsakokratne zapadlosti (vsakega 5. dne v mesecu za pretekli mesec) do plačila in da je tožena stranka dolžna tožnici povrniti stroške tega postopka z zakonskimi zamudnimi obrestmi. V točki II izreka je odločilo, da tožena stranka sama krije svoje stroške postopka.

2. Zoper navedeno sodbo, smiselno pa zoper točko I izreka, se pravočasno pritožuje tožnica zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava. V pritožbi navaja, da je napačna ugotovitev prvostopenjskega sodišča, da sta na podlagi sklepa opr. št. I Pd 675/2014 z dne 10. 7. 2014 v zvezi s sklepom pritožbenega sodišča opr. št. Pdp 1045/2014 z dne 2. 10. 2014 postala dokončna in pravnomočna sklepa tožene stranke o obnovi postopka imenovanja generalnega direktorja in o odpravi sklepa o imenovanju tožnice za navedeno delovno mesto. Ta sklepa po mnenju tožnice ne moreta biti zakonita, saj v predmetnem sporu nista bila podvržena vsebinski presoji. Pritožbenemu sodišču predlaga, da razveljavi izpodbijani del sodbe in jo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje.

3. Tožena stranka je odgovorila na tožničino pritožbo. Navaja, da je sodba sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu pravilna in zakonita, zato predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbo tožnice zavrne kot neutemeljeno in potrdi izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje.

5. Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/1999 in nadalj.) je pritožbeno sodišče preizkusilo izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje v mejah razlogov, navedenih v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP, in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti, da je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje ter pravilno uporabilo materialno pravo.

6. Višje delovno in socialno sodišče je v sklepu opr. št. Pdp 1045/2014 z dne 2. 10. 2014 navedlo, da zoper sklep o obnovi postopka imenovanja tožnice za generalno direktorico tožene stranke z dne 14. 5. 2014 in sklep o odpravi sklepa o imenovanju tožnice za generalno direktorico z dne 23. 5. 2014 ni samostojnega, posebnega varstva v delovnem sporu, temveč je njihova presoja zagotovljena v okviru presoje zakonitosti akta o izbiri. Skladno s 36. členom Zakona o zavodih (ZZ; Uradni list, RS, št. 12/91 in nadaljnji) je delovno sodišče pristojno v delovnem sporu odločati le o zakonitosti sklepa o izbiri (ali neizbiri) kandidata za direktorja zavoda. V tem okviru sodišče presoja tudi zakonitost postopka razpisa in izbire, s tožbo pa ni mogoče (uspešno) zahtevati razveljavitve posameznih domnevno nezakonitih dejanj oz. sklepov, sprejetih v okviru izbire in imenovanja generalnega direktorja, ki sta zadnji dejanji oziroma akta razpisnega postopka. Niti v 36. členu niti v drugih določbah ZZ namreč ni podlage za to, da bi delovno sodišče odpravilo (razveljavilo) sklepe v okviru obnove postopka imenovanja.

7. Glede na to, da tožnica ni imenovana na položaj generalne direktorice (za ta položaj nima mandata tožene stranke), ni podlage, da bi sodišče toženi stranki naložilo, da z njo sklene pogodbo o zaposlitvi z veljavnostjo od 26. 5. 2014 dalje. Poleg tega Zakon o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013 s spremembami) izhaja iz pogodbene svobode oziroma prostovoljnosti sklepanja pogodbe o zaposlitvi (prvi odstavek 4. člena in 24. člen ZDR-1). Ker ni pravne podlage za zahtevano sklenitev pogodbe o zaposlitvi, tudi ni bilo podlage za priznanje pravic iz delovnega razmerja za čas, za katerega tožnica neuspešno uveljavlja sklenitev pogodbe. Zato so pritožbene navedbe s tem v zvezi neutemeljene.

8. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da s pritožbo uveljavljani razlogi niso podani, prav tako ne razlogi, na katere pazi po uradni dolžnosti, zato je na podlagi 353. člena ZPP pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani del prvostopenjske sodbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.