VDSS sodba Psp 228/2015
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2015-09-03

Nada Perić Vlaj (preds.), Edo Škrabec (poroč.), Elizabeta Šajn Dolenc

otroški dodatek - znižano plačilo vrtca - sprememba okoliščin - sprememba pravnomočne odločbe

Za rešitev v konkretnem sporu je odločilno, da je znesek otroškega dodatka, kakršen je bil tožniku priznan s pravnomočno odločbo z dne 4. 5. 2011, enak znesku, kot ga je ugotovilo sodišče prve stopnje v tem sporu. Ker glede višine otroškega dodatka ni prišlo do spremembe, sodišče prve stopnje ni imelo podlage, da bi razveljavilo pravnomočno odločbo z dne 4. 5. 2011. Skladno s petim odstavkom 56. člena ZUPJS mora organ (enako velja tudi za sodišče, ko presoja odločitev tožene stranke) ugotoviti, ali obstaja potreba po odpravi odločbe. V sporni zadevi take potrebe ni bilo, zato je sodišče prve stopnje brez pravne podlage razveljavilo pravnomočno odločbo z dne 4. 5. 2011 (točka II. izreka). Tožnik je bil upravičen do prejemanja otroškega dodatka v višini 324,05 EUR mesečno do izteka časa, določenega v pravnomočni odločbi. Enak znesek pa tožniku pripada skladno z odločitvijo sodišča prve stopnje vse do 31. 12. 2012.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu (II. točka izreka) spremeni tako, da se omenjena točka razveljavi.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo odpravilo odločbe tožene stranke št. ... in št. ..., obe z dne 18. 4. 2013 ter odločbi CSD A. št. 1... in št. ..., obe z dne 11. 4. 2012 (I. točka izreka). Odločbo CSD A. št. ... z dne 4. 5. 2011 je razveljavilo z 11. 4. 2012 (II. točka izreka). Sodišče je nadalje razsodilo, da je tožnik upravičen do otroškega dodatka v obdobju od 11. 4. 2012 do 31. 12. 2012 v skupni višini 324,05 EUR mesečno za otroke B.B., C.C. in D.D. (III. točka izreka). Tožniku je za otroka C.C. od 1. 1. 2012 do 31. 12. 2012 določi plačilo za program vrtca v višini 0 % cene programa. Razliko med znižanim plačilom vrtca in ceno programa, v katerega je otrok vključen, krije Občina A. (IV. točka izreka), za otroka D.D. od 1. 1. 2012 do 31. 5. 2012 pa je tožnik oproščen plačila vrtca. 30 % cene programa krije Ministrstvo za izobraževanje, kulturo in šport. Razliko med znižanim plačilom vrtca in ceno programa, v katerega je otrok vključen, krije Občina A. (V. točka izreka). Tožniku je za otroka D.D. od 1. 6. 2012 do 31. 12. 2012 določilo plačilo za program vrtca v višini 30 %, kar predstavlja 3 % cene programa. Delež cene programa krije Ministrstvo za izobraževanje, kulturo in šport, razliko med znižanim plačilom vrtca in ceno programa vrtca pa Občina A. (VI. točka izreka). Sodišče je tudi odločilo, da je tožena stranka dolžna tožniku v roku 30 dni po pravnomočnosti sodbe izplačati vse razlike v otroškem dodatku za obdobje od 1. 1. 2012 dalje, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega mesečnega zneska do plačila (VII. točka izreka).

2. Zoper II. točko izreka je pritožbo vložila tožena stranka zaradi zmotne uporabe materialnega prava. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje odločbo št. ... z dne 4. 5. 2011 razveljavilo z 11. 4. 2012. Sodišče se je postavilo na stališče, da je tožena stranka posegla v pravnomočno odločbo z dne 4. 5. 2011 in jo odpravila za nazaj, torej s 1. 1. 2012, pri čemer pa za tak poseg naj ne bi imela ustrezne pravne podlage. Po stališču prvostopenjskega sodišča ima nova odločba učinek le za naprej, torej od dneva izdaje dalje. Tožena stranka se v pritožbi sklicuje na določbo 56. člena Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (ZUPJS, Ur. l. RS, št. 62/2010 s spremembami), kjer je določeno, da se v primerih prvega odločanja po tem zakonu, po uradni dolžnosti preverijo tudi druge pravice iz 5. in 6. člena tega zakona, do katerih je upravičenec upravičen na podlagi drugih določb. Če CSD ugotovi, da bi bilo potrebno katero od teh odločb odpraviti ali o njej na novo odločiti, po uradni dolžnosti to odločbo odpravi in z eno odločbo skladno z zakonom odloči o vseh pravicah iz javnih sredstev po tem zakonu. Pravice iz javnih sredstev se prizna z dnem priznanja tiste pravice iz javnih sredstev, katere uveljavljanje je vzrok za postopek odločanja tudi o drugih pravicah. Nadalje se sklicuje tudi na Zakon o dodatnih interventnih ukrepih (ZDIU12, Ur. l. RS, št. 110/2011) in sicer na 11. odstavek 4. člena in pa na 12. odstavek istega člena. V navedenih določbah je po mnenju tožene stranke podana pravna podlaga, da se pravica iz javnih sredstev prizna z dnem priznanja tiste pravice iz javnih sredstev, katere uveljavljanje je vzrok za postopek odločanja tudi o drugih pravicah, kar v konkretnem primeru pomeni od 1. 1. 2012 dalje. ZUPJS v 32. členu določa, da denarni prejemki iz 5. člena tega zakona in znižanje plačila vrtca pripadajo upravičencu od prvega dne naslednjega meseca po vložitvi vloge. Tožnik je vlogo za otroški dodatek vložil v mesecu decembru 2011, zato se pravica prizna od 1. 1. 2012 dalje. Tako je pravilna odločitev tožene stranke, da se pravica do otroškega dodatka oz. njena višina prizna z dnem priznanja pravice do znižanega plačila vrtca. Tožena stranka še poudarja, da je prvostopenjski organ (CSD) odpravil pravnomočno odločbo izven sistema izrednih pravnih sredstev, določenih z zakonom. Za takšno postopanje pa ima pravno podlago v že citiranem 56. členu ZUPJS, zaradi česar je bil preračun pravice opravljen na dan 1. 1. 2012. Ker je bila odločba z dne 4. 5. 2011 odpravljena na zakonit način, to pomeni, da je odločitev sodišča v II. točki izreka zmotna. Pritožbenemu sodišču zato predlaga, da II. točko spremeni tako, da se odločba CSD št. ... z dne 4. 5. 2011 odpravi s 1. 1. 2012 oziroma podrejeno, da pritožbeno sodišče sodbo v izpodbijanem delu razveljavi ter zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno sojenje.

4. Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo kršitev, na katere pritožbeno sodišče na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami) pazi po uradni dolžnosti. Je pa sodišče prve stopnje ob pravilno ugotovljenem dejanskem stanju zmotno uporabilo materialno pravo.

5. V zadevi je odprto vprašanje, ali je imela tožena stranka v določbi 56. člena ZUPJS oz. v 4. členu ZDIU12 pravno podlago za odpravo odločbe št. ... z dne 4. 5. 2011 in sicer s 1. 1. 2012.  Z omenjeno odločbo je bila tožniku priznana pravica do otroškega dodatka v višini 324,05 EUR. Tožena stranka je z novo odločbo z dne 11. 4. 2012 odločila, da je tožnik upravičen do nižjega zneska otroškega dodatka, zato je odločbo z dne 4. 5. 2011 odpravila ter na novo odločila, da je tožnik od 1. 1. 2012 do 31. 12. 2012 upravičen do otroškega dodatka za otroke v skupni višini 249,71 EUR.

6. Sodišče prve stopnje pa je po izvedenem dokaznem postopku ugotovilo, da je tožnik za leto 2012 upravičen do otroškega dodatka v skupni višini 324,05 EUR in sicer do 31. 12. 2012.

7. Sodišče prve stopnje se je pri svoji odločitvi postavilo na stališče, da je možno v pravnomočno odločbo poseči le v primeru, če so izpolnjeni pogoji v določbah ZUP, ki ureja izredna pravna sredstva. Glede uporabe 56. člena ZUPJS, na katerega se sklicuje tožena stranka pa je stališče zavzelo tudi že pritožbeno sodišče(1) , vendar pa omenjeno za rešitev zadeve niti ni odločilno. Po stališču pritožbenega sodišča je za rešitev sporne zadeve odločilno že, da je znesek, kakršen je bil tožniku priznan z odločbo z dne 4. 5. 2011 enak znesku, kot ga je ugotovilo in priznalo sodišče prve stopnje in sicer gre za znesek 324,05 EUR mesečno. Ker glede višine otroškega dodatka ni prišlo do nikakršne spremembe, sodišče prve stopnje ni imelo podlage, da bi omenjeno odločbo razveljavilo z 11. 4. 2012. Skladno s petim odstavkom 56. člena mora organ (enako velja tudi za sodišče, ko presoja odločitev tožene stranke) ugotoviti, ali sploh obstaja potreba po odpravi odločbe. V sporni zadevi pa take potrebe ni bilo, kar pomeni, da je tudi sodišče prve stopnje brez pravne podlage pravnomočno odločbo št. ... z dne 4. 5. 2011 razveljavilo z 11. 4. 2012. Tožnik je bil upravičen do prejemanja otroškega dodatka v višini 324,05 EUR mesečno do izteka časa določenega v odločbi. Enak znesek pa tožniku pripada skladno z odločitvijo sodišča prve stopnje vse do 31. 12. 2012.

8. Pritožbeno sodišče je zato zaradi pravilne uporabe materialnega prava ugodilo pritožbi tožene stranke, vendar iz drugih razlogov. Na podlagi 5. alineje 358. člena ZPP je sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu spremenilo tako, da je II. točko izreka razveljavilo.

(1) Glej opr. št. Psp 313/2014 z dne 4. 12. 2014.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.