VDSS sodba Pdp 280/2016
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2016-05-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Valerija Nahtigal Čurman (preds.), Tatjana Prebil (poroč.), Marko Hafner

izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi delavca - odpravnina - odškodnina iz naslova izgubljenega plačila za čas odpovednega roka - zamudna sodba

Tožeča stranka je podala izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi, ker so v letu 2014 plače zamujale več kot zadnjih 6 mesecev in do dneva podaje izredne odpovedi nista bili izplačani plači za november in december 2014. Tožeča stranka je pred tem toženi stranki podala tudi opomin pred izredno odpovedjo in obvestila Inšpektorat Republike Slovenije za delo. Ker je bila izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi s strani tožeče stranke utemeljena, je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da je tožbeni zahtevek za plačilo odpravnine in odškodnine iz naslova izgubljenega plačila za čas odpovednega roka utemeljen (3. odstavek 111. člena ZDR-1).

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana zamudna sodba sodišča prve stopnje.

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano zamudno sodbo toženi stranki naložilo, da je dolžna tožeči stranki: plačati odpravnino v višini 7.891,50 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 28. 1. 2015 dalje do plačila (I. točka izreka); obračunati odškodnino v višini 789,15 EUR, od tega zneska odvesti davke in prispevke ter izplačati tožeči stranki neto znesek skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 28. 1. 2015 dalje do plačila (II. točka izreka); obračunati regres za letni dopust za leto 2014 v bruto višini 789,15 EUR, od tega zneska odvesti akontacijo dohodnine ter izplačati tožeči stranki neto znesek skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 2. 7. 2014 dalje do plačila (III. točka izreka). Odločilo je, da je tožena stranka dolžna povrniti tožeči stranki pravdne stroške v višini 519,50 EUR v roku 8 dni, v primeru zamude pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka do plačila (IV. točka izreka).

2. Zoper zamudno sodbo se pritožuje tožena stranka, smiselno iz pritožbenih razlogov zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. V pritožbi navaja, da je toženka v mesecu juliju 2015 podala predlog za postopek poenostavljene prisilne poravnave, ki je z odločbo Okrajnega sodišča v Kranju z dne 17. 12. 2015 postal pravnomočen. Navaja, da iz poenostavljene prisilne poravnave izhaja, da mora obveznosti iz prednostnih terjatev izplačati v letu 2015 in 2016, vse nezavarovane terjatve, zmanjšane za 80 %, pa do konca leta 2019. Meni, da iz naslova nezavarovanih terjatev tožeči stranki na dan 24. 7. 2015 dolguje regres za leta 2014 in 2015. Poudarja, da je tožeča stranka sama dala odpoved, zato ji tožena stranka ne dolguje odpravnine in odškodnine.

4. Pritožbeno sodišče je v skladu z 2. odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami in dopolnitvami) preizkusilo izpodbijano zamudno sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, na katere mora paziti po uradni dolžnosti, ter na pravilno uporabo materialnega prava.

5. Ob takšnem preizkusu pritožbeno sodišče ni ugotovilo bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti, zlasti ne kršitve iz 7. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, ki je podana, če je sodišče v nasprotju z določbami tega zakona izdalo zamudno sodbo. Glede na dejansko stanje, ki izhaja iz tožbenih navedb, je prvostopenjsko sodišče sprejelo tudi materialnopravno pravilno odločitev.

6. Prvostopenjsko sodišče je utemeljeno izdalo zamudno sodbo, ker so bili izpolnjeni vsi pogoji, določeni v 318. členu ZPP. Toženi stranki je bila tožba pravilno vročena v odgovor, vendar v roku iz 277. člena ZPP na tožbo ni odgovorila, čeprav jo je sodišče v skladu z določbo 2. odstavka 277. člena ZPP opozorilo na posledice v primeru, da ne bo odgovorila na tožbo v danem roku. Če tožena stranka odgovora na tožbo ne poda v zakonskem roku, je sodišče ob izpolnjenih pogojih iz 318. člena ZPP dolžno izdati zamudno sodbo, s katero ugodi tožbenemu zahtevku. Kadar tožena stranka ne poda odgovora na tožbo in ne oporeka tožbenemu zahtevku, se šteje, da priznava navedbe tožeče stranke v tožbi. Dejanske tožbene navedbe se štejejo za resnične in priznane zato, ker jim tožena stranka ni pravočasno (v odgovoru na tožbo) oporekala. Zato v nadaljnjem postopku, to je v pritožbi, domnevne netočnosti in neresničnosti v tožbi navedenih dejstev ne more uspešno uveljavljati niti dokazovati, da je svoje obveznosti poravnala. Ker v pritožbi ni mogoče oporekati višini vtoževanih terjatev niti ugovarjati, da obveznosti še niso zapadle, pa tudi naknadno, šele v pritožbenem postopku predloženih dokazov ni mogoče upoštevati. Zamudna sodba se namreč iz pritožbenega razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ne more izpodbijati, ker to ni dopustno glede na določbo 2. odstavka 338. člena ZPP.

7. Sodišče presoja sklepčnost tožbe na podlagi predpostavke, da so trditve v tožbi resnične. Iz tožbenih navedb je jasno razvidno, katere terjatve iz delovnega razmerja tožeča stranka uveljavlja s tožbo in v kakšni višini, ker tožena stranka svojih obveznosti iz delovnega razmerja ni poravnala. Pogoj za izdajo zamudne sodbe iz 3. točke 1. odstavka 318. člena ZPP je torej izpolnjen. Izpolnjen pa je tudi dodatni pogoj iz 4. točke 1. odstavka istega člena ZPP, da dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložila tožeča stranka ali z dejstvi, ki so splošno znana, saj med tožbenimi navedbami in predloženimi dokazi ni nikakršnega nasprotja. Izpodbijana zamudna sodba je tudi materialnopravno pravilna in v skladu s predpisi, ki jih je sodišče prve stopnje v razlogih sodbe navedlo kot pravno podlago za svojo odločitev.

8. Tožeča stranka je v obravnavani zadevi, kot izhaja iz dejanskih ugotovitev v izpodbijani zamudni sodbi, zahtevala plačilo odpravnine na podlagi izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki jo je podala z dne 27. 1. 2015, odškodnine iz naslova izgubljenega plačila za čas odpovednega roka in regresa za letni dopust za leto 2014. Sodišče prve stopnje je utemeljeno ugodilo tožbenemu zahtevku, ker je iz tožbenih navedb ugotovilo, da je tožeča stranka podala izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi, ker so v letu 2014 plače zamujale več kot zadnjih 6 mesecev in da do dneva podaje izredne odpovedi nista bili izplačani plači za november in december 2014, pred tem pa podala opomin pred izredno odpovedjo in obvestila Inšpektorat Republike Slovenije za delo. Pri svoji odločitvi se je oprlo na pravilno pravno podlago, zlasti na določbe 111., 108. in 131. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/2013). Pravilna in skladna z zakonom je tudi odločitev o zakonskih zamudnih obrestih, pri katerih je sodišče prve stopnje pravilno upoštevalo zlasti določbo 188. člena Obligacijskega zakonika (OZ, Ur. l. RS, št. 83/2001 s spremembami).

9. Glede na že obrazloženo se zamudna sodba ne more izpodbijati iz pritožbenega razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, iz tega razloga pa tudi dokazov, predloženih šele v pritožbenem postopku, ni mogoče upoštevati. Tako so neutemeljene pritožbene navedbe, s katerimi tožena stranka uveljavlja pogoje in način plačila dolgovanih terjatev s strani upnika, saj te pritožbene navedbe pomenijo izpodbijanje dejanskega stanja, zamudna sodba pa se iz tega razloga ne more izpodbijati.

10. Ker niso podani uveljavljani pritožbeni razlogi in niti razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani del zamudne sodbe sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

ZDR-1 člen 108, 111, 131. ZPP člen 277, 277/2, 318, 318/1, 318/1-3, 318/1-4. OZ člen 188.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.