VDSS sodba Psp 128/2014
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2014-06-19

Nada Perić Vlaj (preds.), Edo Škrabec (poroč.), Jože Cepec

družinska pokojnina - pravnomočna odločitev - zavrženje vloge

Družinska pokojnina je v ZPIZ-1 opredeljena kot pokojninski prejemek, ki pripada družinskim članom umrlega, vdovska pokojnina pa kot pokojninski prejemek, ki pripada preživelemu zakonskemu partnerju, ob tem, da se pogoji za priznanje družinske oz. vdovske pokojnine presojajo v času nastanka zavarovalnega primera. Z dokončno odločbo tožene stranke je že bilo odločeno o pogojih za priznanje pravice do družinske (sedaj vdovske) pokojnine. S to odločbo je tožena stranka dokončno in pravnomočno odločila, da tožnica nima pravice do družinske pokojnine. Ker je bilo o uveljavljani pravici že pravnomočno odločeno z zavrnilno odločbo, je tožena stranka na podlagi 4. tč. 1. odst. 129. čl. ZUP zahtevo tožnice pravilno zavrgla. Pogoji za pridobitev pravice do vdovske pokojnine na strani tožnice na dan nastanka zavarovalnega primera (dan smrti njenega moža) se niso spremenili, prav tako se ni spremenila pravna podlaga za uveljavitev pravice.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da se odpravita odločba tožene stranke št. ... z dne 26. 4. 2013 in sklep št. ... z dne 17. 10. 2012, ter da je tožena stranka dolžna tožnici priznati pravico do družinske oz. vdovske pokojnine ter odmeriti pokojnino in jo izplačati tožnici (I. tč. izreka). Odločilo je, da tožnica sama nosi svoje stroške postopka (II. tč. izreka).

Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožnica iz vseh pritožbenih razlogov po 338. čl.  Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami). Izpostavlja, da je nesporno dejstvo, da je tožnica vdova po pokojnem A.A., ter da je na tej podlagi upravičena do vdovske pokojnine, saj je še vedno vdova in je v celoti nezmožna za delo zaradi svojih zdravstvenih težav. O vlogi tožnice bi moralo sodišče odločati meritorno.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi. Pri tem je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje, na tako ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo, bistvenih kršitev določb pravdnega postopka na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti in na katere se zgolj pavšalno sklicuje pritožba, ni storilo.

Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje izhaja, da je tožnica že 16. 11. 2002 zase in za otroke vložila zahtevo za priznanje vdovske pokojnine oz. za priznanje družinske pokojnine za otroke po pokojnem možu oz. očetu A.A.. V zvezi s tem je bila izdana odločba z dne 14. 11. 2003, s katero je bila zahteva zavrnjena. Na tožničino pritožbo je bila izdana dokončna odločba z dne 7. 1. 2004, s katero je bila prvostopenjska odločba odpravljena, tožničin zahtevek pa zavržen. Tožnica je zoper to odločbo uveljavljala sodno varstvo, njen zahtevek na odpravo odločb in priznanje pravice pa je bil zavrnjen s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča opr. št. Psp 917/2005 z dne 28. 6. 2006.  Tožnica je ponovno dne 2. 10. 2008 vložila zahtevo za priznanje pravice do družinske pokojnine, ki pa je bila z odločbo tožene stranke z dne 14. 4. 2009 zavrnjena, prav tako je bila z dokončno odločbo z dne 20. 5. 2009 zavrnjena njena pritožba zoper prvostopenjsko odločbo. Iz dokaznega postopka ni razvidno, da bi tožnica zoper odločbo z dne 20. 5. 2009 uveljavljala sodno varstvo. Iz odločbe z dne 20. 5. 2009 izhaja, da je bila tožnica ob smrti pokojnega možna stara 35 let in tako ne izpolnjuje pogoja iz 1. alineje 1. odst. 72. čl. Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ/92, Ur. l. RS, št. 12/92 s sprememb.). Tožena stranka je ugotovila, da tožnica ne izpolnjuje niti pogojev po prehodni določbi 4. odst. 427. čl. ZPIZ-1 (Ur. l. RS, št. 106/99 s sprememb.). Tožnica je zahtevo ponovno vložila dne 14. 8. 2012 pri bosanskem nosilcu zavarovanja, ki jo je nato odstopil slovenskemu, slednji pa je s sklepom z dne 17. 10. 2012 zahtevo tožnice zavrgel z utemeljitvijo, da je bilo o isti stvari že odločeno in ni prišlo do spremembe dejanskega stanja ali pravne podlage. Drugostopenjski organ je pritožbo tožnice zavrnil z dokončno odločbo z dne 26. 4. 2013, ki je predmet tega socialnega spora.

Družinska pokojnina je v ZPIZ-1 opredeljena kot pokojninski prejemek, ki pripada družinskim članom umrlega, vdovska pokojnina pa kot pokojninski prejemek, ki pripada preživelemu zakonskemu partnerju, ob tem, da se pogoji za priznanje družinske oz. vdovske pokojnine presojajo v času nastanka zavarovalnega primera. Z dokončno odločbo tožene stranke z dne 20. 5. 2009 je že bilo odločeno o pogojih za priznanje pravice do družinske (sedaj vdovske) pokojnine. S to odločbo je tožena stranka dokončno in pravnomočno odločila, da tožnica nima pravice do družinske pokojnine. Ker je bilo torej o uveljavljani pravici že pravnomočno odločeno z zavrnilno odločbo z dne 20. 5. 2009, je tožena stranka na podlagi 4. tč. 1. odst. 129. čl. Zakona o upravnem postopku (ZUP, Ur. l. RS, št. 80/99 s spremembami) zahtevo tožnice z dne 2. 10. 2008 pravilno zavrgla. Pogoji za pridobitev pravice do vdovske pokojnine na strani tožnice na dan nastanka zavarovalnega primera (dan smrti njenega moža) se niso spremenili, prav tako se ni spremenila pravna podlaga za uveljavitev pravice.

Navedeno pomeni, da je sodišče prve stopnje pravilno presodilo, da sta izpodbijani odločbi toženca pravilni in zakoniti in je tožbeni zahtevek, v skladu s 1. odstavkom 81. člena ZDSS-1 zakonito kot neutemeljen zavrnilo.

Iz razlogov, navedenih v prejšnjih točkah je pritožbeno sodišče v skladu s 353. členom ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, saj niso podani razlogi, iz katerih so sodba lahko izpodbija in ne razlogi na katere mora paziti po uradni dolžnosti. Do ostalih pritožbenih navedb, ki se nanašajo na dejstvo, da je tožnica še vedno vdova, in da je v celoti nezmožna za delo, se pritožbeno sodišče ne opredeljuje, saj niso bistvenega pomena za odločitev (360. čl. ZPP).

ZPIZ/92 člen 72, 72/1, 72/1-1. ZPIZ-1 člen 427, 427/4. ZUP člen 129, 129/1, 129/1-4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.