VDSS sodba Pdp 1060/2012
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-11-14

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

odpravnina - prisilna poravnava - prednostna terjatev

V postopku prisilne poravnave štejejo za prednostne terjatve neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja, ki so nastale pred začetkom postopka prisilne poravnave, in ki zaposlenim pripadajo po zakonu, ki ureja delovna razmerja, vendar največ v višini odpravnine, določene za delavca, ki mu delodajalec odpove pogodbo o zaposlitvi iz poslovnih razlogov (3. točka prvega odstavka 21. člena ZFPPIPP).

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje toženi stranki naložilo, da tožniku plača odpravnino v višini 5.530,40 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od 19. 8. 2009 dalje do plačila (točka I izreka). Odločilo je, da tožena stranka sama krije svoje stroške postopka in da je tožniku dolžna povrniti njegove stroške v višini 609,00 EUR v roku osmih dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izteka paricijskega roka dalje do plačila (točka II izreka).

Zoper takšno sodbo se tožena stranka pritožuje iz vseh treh pritožbenih razlogov, navedenih v prvem odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku

(ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002, 2/2004, 52/2007, 45/2008). Navaja, da je sodišče prve stopnje tožnikovemu zahtevku ugodilo na podlagi stališča, da naj bi popravni sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani St 814/2009 z dne 7. 7. 2010 kazal na to, da potrjena prisilna poravnava ne učinkuje na tožnikovo terjatev. Ta sklep v nobenem primeru ne more služiti za podlago tožbenemu zahtevku, saj tožnikova terjatev iz tega sklepa ne izhaja, razen tega pa je ta sklep tudi nezakonit. Prednostne terjatve so naštete v 21. členu Zakona o finančnem poslovanju, postopki zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju (ZFPPIPP, Ur. l. RS, št. 126/2007 s spremembami), med njimi pa ni terjatev delavcev za neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja pred začetkom postopka prisilne poravnave, ampak samo terjatve nastale pred začetkom stečajnega postopka. V postopku prisilne poravnave je bila za tožnika že ugotovljena terjatev, ki bo zapadla v plačilo v skladu s pogoji potrjene prisilne poravnave, to je najpozneje 6. 8. 2015, v tem času pa se bo obrestovala po obrestni meri 5 % letno. Vsaka drugačne odločitev sodišča bi predstavljala kršitev materialnega prava, saj tožnik za svoj zahtevek nima potrebnega temelja. Tožena stranka predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, podrejeno pa, da jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Tožnik je v odgovoru na pritožbo prerekal pritožbene navedbe in predlagal, da pritožbeno sodišče potrdi izpodbijano sodbo.

Na podlagi drugega odstavka 350. člena ZPP je pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo preizkusilo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Pritožba sicer uveljavlja pritožbeni razlog bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, vendar pri tem ne navaja, katerih določb ZPP sodišče prve stopnje ni uporabilo, ali pa jih je uporabilo zmotno, pa bi to lahko vplivalo na pravilnost in zakonitost izpodbijane sodbe. Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče preizkusilo le, ali je podana katera od bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi po uradni dolžnosti, vendar takšnih kršitev ni ugotovilo.

Podobno je nekonkretiziran je tudi pritožbeni očitek zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Tožena stranka ne navaja, katerih odločilnih dejstev sodišče prve stopnje ni ugotovilo ali pa jih je ugotovilo zmotno.

Dejansko se vse pritožbene navedbe nanašajo na pritožbeni razlog zmotne uporabe materialnega prava. Med strankama je sporno zgolj to, ali je tudi v postopku prisilne poravnave kot prednostno potrebno obravnavati terjatev iz naslova neizplačane odpravnine, ki gre delavcu, ki mu je bila pogodba o zaposlitvi odpovedana iz poslovnih razlogov. Tožena stranka se sklicuje na to, da 21. člen ZFPPIPP kot prednostne določa le tiste terjatve, ki so nastale pred začetkom stečajnega postopka, ne pa tudi terjatve, ki so nastale pred začetkom postopka prisilne poravnave. Vendar pa tožena stranka pri tem ne upošteva avtentične razlage 3. točke prvega odstavka 21. člena ZFPPIPP (ORZFPPIPP 21, Ur. l. RS, št. 106/2010). Ta določa, da je 3. točko prvega odstavka 21. člena ZFPPIPP potrebno razumeti tako, da se tudi v postopku prisilne poravnave štejejo za prednostne terjatve neizplačane odpravnine za prenehanje delovnega razmerja, ki so nastale pred začetkom postopka prisilne poravnave, in ki zaposlenim pripadajo po zakonu, ki urejajo delovna razmerja, vendar največ v višini odpravnine, določene za delavca, ki mu delodajalec odpove pogodbo o zaposlitvi iz poslovnih razlogov.

Tožnik v tem sporu vtožuje plačilo odpravnine, do katere je upravičen, ker mu je tožena stranka iz poslovnega razloga odpovedala pogodbo o zaposlitvi. Med strankama niti ni sporno, da je tožnik na podlagi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi upravičen do odpravnine v višini 5.530,40 EUR bruto, saj tožena stranka uveljavlja zgolj to, da je tožnik do te odpravnine upravičen pod pogoji potrjene prisilne poravnave. V redni odpovedi pogodbe o zaposlitvi priznana odpravnina je odmerjena v skladu z določbo 109. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002, 103/2007), kar pomeni, da ne presega višine odpravnine, določene za delavca, ki mu je delodajalec odpovedal pogodbo o zaposlitvi iz poslovnih razlogov.

Glede na citirano avtentično razlago 3. točke prvega odstavka 21. člena ZFPPIPP je sodišče prve stopnje tožniku zakonito dosodilo vtoževano odpravnino z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 19. 8. 2009 (glede na obligacijo tožene stranke, da bo tožniku odpravnino izplačala najkasneje s plačo za julij 2009). Ne glede na začet postopek prisilne poravnave je tožnik upravičen do celotne odpravnine, saj gre za prednostno terjatev, kakor je to razvidno iz citirane avtentične razlage ZFPPIPP. Tožnik bi bil do takšnega plačila upravičen celo v primeru, če Okrožno sodišče v Ljubljani na pritožbo tožnika ne bi izdalo sklepa o popravi sklepa o potrditvi prisilne poravnave (A

), s katero se ugotavlja očitna pisna napaka v seznamu ugotovljenih terjatev. V obrazložitvi popravnega sklepa je izrecno navedeno, da je upravitelj prisilne poravnave ugotovil svojo očitno pisno napako in je izdelal popravek seznam ugotovljenih terjatev, ki je sestavni del popravnega sklepa. Upravitelj prisilne poravnave je namreč ugotovil, da je bila tožniku terjatev v višini 5.639,09 EUR priznana kot prednostna terjatev, na katero pa prisilna poravnava v skladu z 213. členom ZFPPIPP sploh ne učinkuje. Sodišče prve stopnje se je zato utemeljeno sklicevalo na navedeni sklep o popravi sklepa o potrditvi prisilne poravnave, pri čemer je pravilno odločilo v mejah tožbenega zahtevka.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da s pritožbo uveljavljani razlogi niso podani, prav tako ne razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, zato je na podlagi 353. člena ZPP pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato v skladu z načelom odgovornosti za uspeh, kot ga določa 154. člen ZPP, sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.