VDSS sklep Pdp 524/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-07-03

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Silva Donko (preds.), Valerija Nahtigal Čurman (poroč.), Borut Vukovič

ustavitev postopka - odločitev o pravdnih stroških - stroškovna odločitev - pravdni stroški - umik tožbe

Ker je tožnik umaknil tožbo takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek (priznala terjatev v stečajnem postopku), je tožena stranka dolžna tožniku povrniti potrebne pravdne stroške.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu.

Sodišče prve stopnje je izdalo sklep, s katerim postopek zaradi umika tožbe ustavilo (I. točka). Odločilo je, da je tožena stranka dolžna v roku 15 dni povrniti tožniku stroške postopka v višini 1.017,72 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od izteka paricijskega roka do plačila (II. točka).

Tožena stranka vlaga pravočasno pritožbo zoper sklep glede odločitve o stroških postopka in sicer zaradi zmotne uporabe materialnega prava in nepravilne ugotovitve dejanskega stanja, pri čemer pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da tožbeni zahtevek v delu, ki se nanaša na odločitev o stroških postopka zavrne, tožniku pa naloži plačilo vseh stroškov postopka, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne po poteku paricijskega roka dalje do plačila. Navaja, da je odločitev sodišča glede plačila stroškov v znesku 1.017,72 EUR materialnopravno zmotna in temelji na nepopolno ugotovljenem dejanskem stanju. Sodišče ob tem ni upoštevalo, da je bil nad toženo stranko dne 17. 4. 2012 začet stečajni postopek, pri čemer lahko tožnik v skladu s pravili 227. člena ZFPPIPP (načelo koncentracije), zahtevke do tožene stranke (stečajnega dolžnika) uveljavlja izključno v postopku stečaja, torej tako, da v stečajnem postopku prijavi svoje terjatve. Izjema je le v primeru, če stečajni upravitelj postopke prereka, pri čemer se na zahtevo upnika nadaljuje postopek pred sodiščem, ki odloči o obstoju oupnikove terjatve. Tožnik je prijavil terjatev in sicer glavnico v višini 44.695,94 EUR ter obresti v višini 12.935,72 EUR. Vsi izpodbijani stroški so nastali pred začetkom stečaja. ZFPPIPP ločuje terjatve postopka pri čemer lahko zahteva plačilo predujma za že nastale nagrade ter za nastale in predvidene izdatke. Ob smiselni razlagi 1. odstavka 9. člena ZOdvT pa stroški odvetniške storitve zapadejo v plačilo, ko odvetnik izvrši vsa opravila, ki izhajajo iz mandatnega razmerja, med njim in stranko oziroma naročnikom storitve. Glede na to, da tožnik svojih stroškov v stečaju ni prijavil, je njegova terjatev v tem delu prenehala. Tožena stranka priglaša pritožbene stroške postopka.

Na podlagi 2. odstavka 350. člena ZPP v zvezi z 1. odstavkom 366. člena ZPP je pritožbeno sodišče izpodbijani del prvostopenjskega sklepa preizkusilo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7. in 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da je bila vtoževana terjatev tožnika v stečajnem postopku priznana ter je zato prenehala pravna korist po nadaljnjem vodenju tega postopka. Tožnik je zato tudi tožbo zoper toženo stranko umaknil, pri čemer je tožena stranka v umik privolila in je posledično sodišče postopek ustavilo, upoštevaje pri tem določila 2. in 3. odstavka 188. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je tožniku pravilno priznalo stroške postopka, upoštevaje pri tem določila 154. člena ZPP in 1. odstavka 158. člena ZPP, pri čemer 1. odstavek 158. člena ZPP določa, da tožeča stranka, ki umakne tožbo, mora povrniti nasprotni stranki pravdne stroške, razen če jo je umaknila takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek. Pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je tožnik moral vložiti tožbo, sicer bi svojo terjatev zoper toženo stranko lahko izgubil, po uvedbi stečaja nad toženo stranko pa je tudi pravilno priglasil svojo terjatev v stečajnem postopku, ki pa mu je bila sicer tudi priznana (glavnica in obresti).

Ker je tožnik v vlogi z dne 25. 3. 2013 umaknil tožbo, je ob tem izpolnil pogoj, da jo je umaknil takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek (priznala terjatev v stečajnem postopku). Poudariti je, da je sodišče o stroških postopka v predmetnem sporu moralo odločati, saj je bil sprožen individualni delovni spor, pri čemer pa je nedvomno tožba tudi potrebna. Tako je sodišče prve stopnje tožniku pravilno priznalo 828,10 EUR nagrade za postopek in 20,00 EUR materialnih stroškov, kar skupaj z 20% DDV na odvetniške storitve znaša 1.017,72 EUR, kar mora tožena stranka povrniti tožniku, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od poteka paricijskega roka dalje do plačila. Sodišče je tako odločalo o stroških postopka v predmetnem sporu po določilih ZPP ter v skladu z ZOdvT.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo odločitev sodišča prve stopnje, za kar je imelo pravno podlago o določilih 2. točke 365. člena ZPP.

Tožnik s pritožbo ni uspel, zato sam krije svoje stroške pritožbenega postopka, pa tudi sicer pritožbeno sodišče ugotavlja, da stečajni upravitelj ni odvetnik, torej mu stroški za postopek po odvetniku ne bi pripadali, tudi če bi v postopku uspel, razen  materialni stroški, ki jih je priglasil. Odločitev o pritožbenih stroških postopka temelji na določilih 165. člena ZPP.

ZPP člen 154, 158, 158/1, 188, 188/2, 188/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.