VDSS sodba Psp 84/2012
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-03-15

Pri presoji zakonitosti zamudne sodbe, s katero je bilo toženi stranki naloženo, da vrne neupravičeno prejete zneske štipendije, ni mogoče upoštevati pritožbenih navedb, da se tožena stranka sedaj šola na drugi šoli in da se je zaposlila, saj iz pritožbenega razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja zamudne sodbe ni mogoče izpodbijati.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano zamudno sodbo razsodilo, da je toženka dolžna tožeči stranki plačati 2.054,26 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 13. 9. 2011 dalje do plačila, vse v 15 dneh, v izogib izvršbi. Prav tako je toženka dolžna tožeči stranki povrniti stroške postopka v znesku 49,50 EUR v 15 dneh pod izvršbo, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper sodbo je pritožbo vložila toženka. V pritožbi navaja, da ji je tožeča stranka v letu 2003 dodelila štipendijo za študij 1. letnika geografije in slovenščine na … fakulteti v M.. Prvega letnika ni končala, je pa v letu 2008 končala prekvalifikacijo za kozmetičnega tehnika na Srednji šoli za .... Pravkar zaključuje 3. letnik študija Kozmetika na Visoki šoli za ..., Ljubljana. Poleg šolanja se je v letu 2009 tudi samozaposlila. Meni, da ji štipendije ni potrebno vračati, saj zaključuje triletni študij, razen tega je tudi že tri leta samozaposlena. K pritožbi je priložila tudi dokazila.

V odgovoru na pritožbo tožeča stranka navaja, da tožbe zaradi izdaje sodbe ne more več umakniti. Bo pa tožeča stranka od toženke, glede na predloženo potrdilo, zahtevala plačilo stroškov postopka v višini 49,50 EUR, medtem, ko plačila glavnice ne bo zahtevala.

Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje razčistilo dejstva bistvena za odločitev v zadevi. Pri tem tudi ni zagrešilo kršitev, na katere pritožbeno sodišče na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami) pazi po uradni dolžnosti.

Sodišče prve stopnje je zamudno sodbo izdalo skladno z 318. členom ZPP, kajti toženka v zakonsko določenem roku ni odgovorila na tožbo. Sodišče je v nadaljevanju ugotovilo, da so izpolnjene tudi ostale predpostavke določene v 318. členu ZPP. Utemeljenost tožbenega zahtevka izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi, nadalje dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložila tožeča stranka ali z dejstvi, ki so splošno znana. Toženka v pritožbi vsega navedenega niti ne zanika. Meni pa, da ni dolžna vrniti zahtevanega zneska, kajti sedaj zaključuje 3. letnik študija sicer na drugi šoli, razen tega pa se je tudi samozaposlila. V tem primeru pa toženka šele v pritožbi navaja nova dejstva. Skladno s prvim odstavkom 337. člena ZPP sme pritožnik v pritožbi navajati nova dejstva in predlagati nove dokaze le, če izkaže, da jih brez svoje krivde ni mogel navesti oziroma predložiti do prvega naroka za glavno obravnavo oziroma do konca glavne obravnave, če so izpolnjeni pogoji iz četrtega odstavka 286. člena tega zakona. Glede na navedeno določbo bi torej morala toženka že v postopku pred sodiščem prve stopnje navajati dejstva za katera meni, da so pomembna za odločitev. Tako pa kljub pozivu sodišča prve stopnje da odgovori na tožbo, odgovora sodišču ni posredovala, pa čeprav je bila že v pozivu pravilno poučena, da če v določenem roku ne bo odgovorila na tožbo, bo sodišče izdalo zamudno sodbo, s katero bo tožbenemu zahtevku ugodilo. Razen tega pritožbeno sodišče še opozarja na drugi odstavek 338. člena ZPP, kjer je določeno, da se zamudna sodba ne more izpodbijati zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 353. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.