VDSS sodba Pdp 948/2012
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-11-07

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - utemeljen razlog

Zaradi slabih finančnih kazalcev v organizacijski enoti (ključavničarski delavnici) se je tožena stranka stroške na tem delovnem mestu odločila zmanjšati z zmanjšanjem števila zaposlenih na delovnem mestu ključavničarja skupinovodje I, tako da je potreba po delu tožnika pod pogoji iz njegove pogodbe o zaposlitvi dejansko prenehala. Taka organizacijska rešitev pomeni utemeljen poslovni razlog v smislu prvega in drugega odstavka 88. člena ZDR.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi, ki jo je tožena stranka podala tožniku dne 20. 7. 2009, nezakonita, da delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo 24. 10. 2009, temveč je trajalo do 31. 5. 2011, da je tožena stranka dolžna tožniku za čas od 24. 10. 2009 do 31. 5. 2011 priznati vse pravice delovnega razmerja, mu priznati delovno dobo, ga prijaviti v zavarovanje za vpis v matično evidenco ZPIZ za navedeno obdobje, mu obračunati mesečno plačo oz. nadomestilo plače v višini ... EUR bruto, od tega zneska plačati predpisane davke in prispevke ter mu izplačati neto znesek, zmanjšan za prejeti mesečni znesek nadomestila v višini 575,02 EUR neto za čas brezposelnosti od 25. 10. 2009 do 24. 7. 2010, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od vsakega 16. dne v mesecu od neto zneska za pretekli mesec, da mu je tožena stranka dolžna plačati odškodnino v višini 11.409,84 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 12. 10. 2011 dalje do plačila ter da mu je tožena stranka dolžna povrniti pravdne stroške, vse v 8 dneh.

Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov po določilih 338. člena ZPP. Navaja, da se sodišče do navedb tožnika ni opredelilo. Tožnik je oporekal verodostojnosti dopisa tožene stranke sodišču z dne 14. 10. 2009, izpisa bruto bilance glavne knjige in listine glavna knjiga – zbir po stroškovnih mestih. Med postopkom na prvi stopnji tožena stranka ni predložila podatkov o obsegu naročil, realizaciji prihodkov in likvidnosti za leti 2008 in 2009, kot jo je pozvalo sodišče prve stopnje. Tožnik je izpostavil tudi dejstvo, da so bili podatki na listinah pripisani z roko in pripravljeni le za obdobje do novembra 2008 in 2009, kar kaže na izmikanje tožene stranke k predložitvi celoletnih izpisov. Dejstvo, da je bilo stroškovno mesto 200 negativno, še ne pomeni, da je imela ključavničarska delavnica manj realizacije. Realizacija, ki izhaja iz predloženih listin za objekt K., je minimalna in bi morali biti prihodki od tega in drugih objektov navedeni. Tožena stranka ni pojasnila, kje so navedeni prihodki od teh del. Za pravilno odločitev v tem postopku bi moralo sodišče pridobiti podatek o realizaciji (prihodkih), saj predložene listine niso resnični podatki o ustvarjenih prihodkih stroškovnega mesta 200. Do realizacije je po mnenju tožnika moralo enkrat priti, očitno kasneje kot so bili izdelani izpisi, tj. po 30. 11. 2009, kar bi moralo sodišče pri svoji odločitvi upoštevati. Meni, da bi morala tožena stranka utemeljenost odpovedi pogodbe o zaposlitvi dokazati z izvedencem finančne stroke. Tožnik se ne strinja s tem, da je sodišče popolnoma verjelo priči A.A.. Tožena stranka bi morala predložiti celoletne izkaze podjetja, saj bi se le tako ugotovilo, kako uspešna je bila kovinarska delavnica. Sodišče prve stopnje bi moralo upoštevati izpoved priče B.B.. Iz predloženih dokazov izhaja, da je v obdobju od 22. 6. 2010 do 21. 12. 2010 tožena stranka zaposlila tri ključavničarje. Ravno to, da so sklepali nove pogodbe o zaposlitvi, kaže, da ekonomskega razloga za odpoved pogodbe o zaposlitvi ni bilo. Povečan obseg dela je razviden iz obvestila z dne 23. 6. 2009, iz katerega izhaja, da je C.C. odredil, da morajo vsi opravljati delo na objektu K. na J.. Sodišče se ni opredelilo do predloženih podatkov poslovnega izida iz AJPES-a za obdobje od 1. 1. 2009 do 31. 12. 2009 in bonitetne ocene ter ni upoštevalo navedb, da je bilo v letu 2009 v primerjavi s prejšnjim letom povečan obseg režijskih stroškov. Prav tako se sodišče ni opredelilo do predloženega dokaza tožnika – diplomskega dela z naslovom Internacionalizacija A., da gre pri toženi stranki za uspešno podjetje in podatkov internetne strani tožene stranke o njeni uspešnosti pri pridobivanju novih naročil. Dela, ki jih tožena stranka prevzema, se večinoma prevzemajo v celoti, in sicer tako kovinski obrat dela na vseh pridobljenih projektih. Zato do razlik, ki izhajajo iz poslovnih listin, ne bi smelo prihajati. Za tožnika je sporno, da je bilo celo podjetje v letu 2009 v primerjavi z letom 2008 uspešnejše, le za kovinsko delavnico to ne velja. Uveljavlja povrnitev pritožbenih stroškov.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 45/2008) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje zatrjevanih bistvenih kršitev določb postopka in na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, ni storilo ter da je na pravilno in popolno ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo tudi materialno pravo.

Z navedbami, da je sodišče nepravilno presodilo izvedene dokaze, pomanjkljivo ocenilo izpovedi prič, ne da bi upoštevalo navedbe tožnika v postopku na prvi stopnji, pritožba utemeljuje svoje videnje dokazne ocene. Sodišče prve stopnje je z zadostnimi in primernimi razlogi utemeljilo svoje dejanske zaključke o zakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Pri tem je po presoji pritožbenega sodišča pravilno upoštevalo metodološke napotke iz 8. člena ZPP ter ravnalo v skladu z načelom proste presoje dokazov, ocena izvedenih dokazov pa je tudi sicer vsebinsko prepričljiva. Izpodbijana sodba ima razloge o odločilnih dejstvih in jo je mogoče preizkusiti, iz obrazložitve pa jasno izhajajo razlogi za zavrnitev tožbenega zahtevka.

Pritožbeno sodišče poudarja, da je pri presoji utemeljenosti poslovnega razloga, vprašanje, ali je dokazan utemeljen odpovedni razlog, v prvi vrsti dejansko in šele nato pravno. Delodajalec mora za zakonito redno odpoved pogodbe o zaposlitvi na podlagi drugega odstavka 88. člena v zvezi s prvim odstavkom 82. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002 s spremembami) dokazati predvsem, da je zatrjevani razlog utemeljen. V primeru poslovnega razloga mora dokazati, da je zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na njegovi strani prenehala potreba po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi, kot to določa prva alinea prvega odstavka 88. člena ZDR. Pri tem sodišče praviloma ni pristojno nadzirati poslovnih in organizacijskih odločitev delodajalca. Z vidika obstoja utemeljenega poslovnega razloga tako glede na navedbe strank lahko presoja le, ali ne gre zgolj za navidezni razlog in ali ne gre za rešitve na strani delodajalca, ki pomenijo kršitev prepovedi diskriminacije, kot jo določa 6. člen ZDR.

Na podlagi izvedenih dokazov je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je bil tožnik zaposlen pri toženi stranki na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 1. 1. 2006 za nedoločen čas, in sicer na delovnem mestu ključavničar – skupinovodja I. Prokurist tožene stranke A.A. v sklepu z dne 14. 7. 2009 ugotavlja, da  zaradi zmanjšanega obsega del v organizacijski enoti kovinski obrat preneha potreba po delu enega delavca na delovnem mestu ključavničar – skupinovodja I. Iz obrazložitve izhaja, da se je v posledici globalne gospodarske krize obseg del, predvsem zunanjih naročil zmanjšal in je upad potreb po delu, predvsem na področju ..., pri čemer se je obseg proizvodnje zmanjšal za več kot 10 %, upoštevaje preteklo leto, znižal pa se je tudi ostanek prihodka. Pogodba o zaposlitvi naj se odpove tistemu delavcu, ki je glede na vrsto in stopnjo izobrazbe lažje zaposljiv pri drugem delodajalcu. Tožniku je bila nato dne 20. 7. 2009 redno odpovedana pogodba o zaposlitvi iz poslovnih razlogov zaradi prenehanja potrebe po njegovem delu, pri čemer mu je tožena stranka ponudila v podpis pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas pri A. za delovno mesto vzdrževalec in organizator vzdrževanja, ki pa je tožnik ni podpisal.

Tožnik je bil zaposlen na delovnem mestu ključavničar skupinovodja I, zato je sodišče dolžno presojati le obstoj potrebe za opravljanje takih del na navedenem samostojnem delovnem mestu, ki med drugim vključuje vodenje in organiziranje del ter razporejanje skupine in koordiniranje dela skupinovodij. Zaradi tega ni pomembno, ali je tožena stranka na drugem delovnem mestu (ključavničar) zaposlila še druge delavce, za katere pa je tožena stranka tudi sicer dokazovala, da gre za zamenjavo delavcev, ki jim je pred tem prenehalo delovno razmerje. Glede na to, da so za presojo utemeljenosti odpovednega razloga odločilni poslovni rezultati v času ugotavljanja potreb po delu (pred in ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 20. 7. 2009), so neutemeljeni tudi pritožbeni očitki, da bi moralo sodišče upoštevati kasnejše spremembe v poslovanju tožene stranke in ugotoviti, ali je kasneje prišlo do realizacije prihodkov glede na podatke v začasni bilanci (B/53) in izpisu iz glavne knjige (B/19). Tožena stranka v začasno bilanco (B/53) in izpis iz glavne knjige (B/19) ni mogla niti smela vnesti nobenih drugih podatkov, kot tiste, za katere je imela podlago v svojih knjigovodskih listinah. Ročni pripis na listinah ima le naravo komentarja številčnih podatkov. Zato so pritožbene navedbe s tem v zvezi neutemeljene.

Neutemeljeno je pritožbeno prizadevanje, da bi morala tožena stranka resničnost podatkov v predloženih listinah dokazovati še z izvedencem finančne stroke. ZPP ne določa nobenih formalnih dokaznih pravil (razen domneve o resničnosti vsebine javne listine), ki bi določala, kaj in na podlagi česa se lahko šteje za dokazano. Po 8. členu ZPP velja načelo proste dokazne ocene oziroma proste presoje dokazov. Dokazni predlog po postavitvi izvedenca finančne stroke v postopku na prvi stopnji ni bil postavljen, iz listin za relevantno obdobje o poslovanju ključavničarske delavnice (stroškovno mesto 200), kjer je tožnik delal in se ujemajo z izpovedjo prokurista tožene stranke, izhaja negativna bilanca, kar pomeni, da realizacija, ki je bila ustvarjena, ni pokrila stroškov materiala in dela. Ti podatki se ujemajo z izpovedjo takratnega prokurista tožene stranke A.A. o upadu proizvodnje v ključavničarskem obratu.

Tožena stranka ima pravico, da obsegu pridobljenih oziroma predvidenih poslov ter bilancam stanja že po načelu ekonomske učinkovitosti, prilagodi organizacijo poslovanja. V takem primeru sodišče ne presoja, ali je sprememba v organizaciji družbe potrebna in smotrna, saj so organizacijske rešitve v zvezi z ekonomsko uspešnostjo poslovanja v avtonomni sferi delodajalca. Med organizacijske ukrepe zato sodi tudi zmanjšanje števila zaposlenih v posledici racionalizacije poslovanja oziroma ugotovitve, da dela na delovnem mestu ključavničar skupinovodja I ni dovolj. Dejstvo, da je bilo na objektu K. na J. zaradi dokončanja pogodbenih del v pogodbenem roku odrejeno popoldansko delo ter delo ob sobotah in nedeljah, kot je pojasnila tožena stranka, na njeno pravico, da v primeru negativnega poslovanja v organizacijski enoti - določenem obratu zmanjša število zaposlenih na posameznih delovnih mestih, ne vpliva. Neutemeljeno je zato sklicevanje na diplomsko delo, ki se nanaša na matično družbo (A.), in podatke na internetni strani podjetja. Prav tako je neutemeljen pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče upoštevati izpoved prič B.B., ki je bil zaposlen kot ključavničar I. Njegovo izjavo, da je bil po odhodu tožnika samostojen pri opravljanju dela in da je dobil skupino, ki jo je pred tem vodil tožnik, je treba upoštevati v kontekstu celotne izpovedi, torej tudi izpovedi, da po pogovoru z mojstrom Č.Č. pričakuje, da bo samostojen in da bo vodil svojo skupino. Tudi sicer je resničnost izjave o samostojnem opravljanju dela vodja obrata C.C. v celoti zanikal, zato se sodišče nanjo utemeljeno ni oprlo.

Zaradi slabih finančnih kazalcev v organizacijski enoti (ključavničarski delavnici) se je tožena stranka stroške na navedenem stroškovnem mestu odločila zmanjšati z zmanjšanem števila zaposlenih na delovnem mestu ključavničarja skupinovodje I, tako da je potreba po delu tožnika pod pogoji iz njegove pogodbe o zaposlitvi dejansko prenehala. Sodišče prve stopnje je zato utemeljeno presodilo, da je taka organizacijska rešitev pomenila utemeljen poslovni razlog v smislu prvega in drugega odstavka 88. člena ZDR.

Ker glede na obrazloženo niso bili podani niti s pritožbo uveljavljani razlogi in ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo tožnika zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člena ZPP).

Tožnik s pritožbo ni uspel, zato sam krije svoje stroške pritožbenega postopka na podlagi prvega odstavka 165. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 154. člena ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.