VDSS sodba Psp 4/2012
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-02-02

sorazmerni del pokojnine - pokojninska doba - dokončna in pravnomočna odločba

Na podlagi zavarovalne dobe, ki je bila ugotovljena z dokončno in pravnomočno odločbo toženke, je toženka pravilno odmerila sorazmerni del pokojnine tožnici. Dejanski znesek sorazmernega dela pokojnine je izračunala s kvocientom med številom mesecev pokojninske dobe, dopolnjene v Republiki Sloveniji, in vsemi dobami, ki se seštevajo, kot določa Sporazum o socialni varnosti med Vlado Republike Slovenije in Vlado Avstralije.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek, da se odpravita odločbi št. ... z dne 5. 5. 2009 ter št. ... z dne 13. 8. 2009, s katerima je tožena stranka tožnici priznala pravico do sorazmernega dela starostne pokojnine v znesku 23,78 EUR na mesec od 1. 1. 2004 dalje. Zavrnilo je tudi zahtevek, da se tožnici prizna pravica do nove odmere sorazmernega dela starostne pokojnine z upoštevanjem več kot dveh let zavarovalne dobe, dosežene v Republiki Sloveniji.

Zoper sodbo se je, smiselno zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja, pritožila tožnica. Navaja, da bi tožena stranka pri odmeri sorazmernega dela starostne pokojnine morala upoštevati daljšo, skoraj 8 letno zavarovalno dobo. Prepričana je, da tožena stranka ni natančno ugotovila vseh obdobij njene zaposlitve oziroma zavarovanja v času, ko je delala v Sloveniji na območju S., K. in P.. V času delovnega razmerja je prejemala plačo, plačani so bili tudi prispevki za socialno zavarovanje ter davki. Natančneje bi bilo potrebno ugotoviti celotno obdobje njenega zavarovanja do leta 1954, ko je odšla v tujino.

Sodišče prve stopnje je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje ter pravilno uporabilo materialno pravo. V postopku ni bilo absolutnih bistvenih kršitev, na katere na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 – 45/08) sodišče druge stopnje pazi po uradni dolžnosti.

Pogoje za pridobitev pravice do starostne pokojnine, bodisi v celoti ali v sorazmernem delu, v Republiki Sloveniji določa Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (ZPIZ-1 – UPB4, Ur. l. RS, št. 109/2006 s spremembami). Tožnica je državljanka Avstralije in lahko v Republiki Sloveniji uveljavi pravico iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja v skladu z določbami ZPIZ-1 ter Sporazuma o socialni varnosti med Vlado Republike Slovenije in Vlado Avstralije (Zakon o ratifikaciji sporazuma je objavljen v Uradnem listu RS, št. 36/2003 – Mednarodne pogodbe št. 9/2003), ki je začel veljati 17. 4. 2003. Dajatve po slovenski zakonodaji se po 10. členu Sporazuma priznajo z ugotovitvijo seštevka zavarovalne dobe in aktivne dobe prebivanja zavarovanke v Avstraliji pod pogojem, da se dobe ne prekrivajo. Do dneva uveljavitve pravice do pokojnine je tožnica dopolnila 74 let in 9 mesecev starosti ter v Sloveniji 2 leti, 7 mesecev in 2 dneva oziroma 31 mesecev pokojninske dobe, v Avstraliji pa 34 let, 3 mesece in 4 dni oziroma 411 mesecev pokojninske dobe. Tožnica ne izpodbija pravilnosti izračuna pokojninske osnove in v posledici izračuna sorazmernega dela starostne pokojnine, trdi pa, da tožena stranka ni pravilno ugotovila in upoštevala njene pokojninske dobe, dopolnjene v zavarovanju pri pravnih prednikih tožene stranke.

Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je bilo o tožničini pokojninski dobi, kot zavarovalni dobi, že pravnomočno odločeno z odločbo tožene stranke št. ... z dne 21. 7. 2005, katere zakonitost je v socialnem sporu preizkusilo tudi sodišče. Z omenjeno odločbo so bila določena obdobja v času od 15. 8. 1946 do 28. 2. 1950, ki se tožnici vštejejo v pokojninsko dobo kot obdobje zavarovanja. Pravnomočno odločitev organa z javnimi pooblastili, kar je tožena stranka, je že po določbi 158. člena Ustave Republike Slovenije mogoče odpraviti, razveljaviti ali spremeniti le v primerih in po postopku, določenih z zakonom. Tožena stranka o pravicah iz obveznega zavarovanja, kar je tudi vštevanje obdobja, ko je bila oseba v delovnem razmerju, v pokojninsko dobo, odloča z uporabo določb Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP, Ur. l. RS, št. 80/99 s spremembami). Pravnomočno odločbo je po četrtem odstavku 225. člena ZUP mogoče odpraviti, razveljaviti ali spremeniti samo na podlagi pravnih sredstev, določenih z zakonom, to pa so le izredna pravna sredstva, kot jih določa XVI. poglavje ZUP. Tožnica z vložitvijo tožbe v socialnem sporu, s katero izpodbija pravilnost in zakonitost dokončne odločbe o odmeri sorazmernega dela starostne pokojnine z dne 13. 8. 2009, ne vlaga izrednega pravnega sredstva, torej ne izpodbija pravnomočne odločbe o ugotovljeni zavarovalni dobi v zavarovanju pri toženi stranki v skupnem trajanju 2 leti, 7 mesecev in 2 dneva. Na podlagi tako ugotovljene zavarovalne dobe je tožena stranka pravilno odmerila sorazmerni del pokojnine z izračunom dejanskega zneska dajatve s kvocientom med številom mesecev pokojninske dobe, dopolnjene v Republiki Sloveniji in in vsemi dobami, ki se seštevajo (31/442), kot določa točka 1 b) 11. člena Sporazuma o socialni varnosti med Vlado Republike Slovenije in Vlado Avstralije.

Neutemeljeno pritožbo je sodišče druge stopnje na podlagi 353. člena ZPP zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.