TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VDSS sklep Pdp 899/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-10-17

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Borut Vukovič (preds.), Silva Donko (poroč.), Valerija Nahtigal Čurman

zavrženje revizije - pooblaščenec - odvetnik

V postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo revizijo, ki jo je vložil toženec dne 26. 6. 2013.

Zoper sklep sodišča se pritožuje toženec. V pritožbi navaja, da kot laik ni bil seznanjen, da lahko vloži izredno pravno sredstvo samo pooblaščenec, ki je odvetnik oz. oseba s pravosodnim izpitom. Navajal je tudi, da nima sredstev za pooblaščenca ter da prosi sodišče za brezplačno pravno pomoč oz. da mu omogoči drugo pravno sredstvo, ki mu kot laiku ostane (zahteva za varstvo zakonitosti, obnova postopka) ter, da naj pritožbeno sodišče upošteva zdravstveno in socialno stanje toženca in načelo enakosti vseh državljanov pred zakonom, katerega zagotavlja Ustava RS.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijan sklep v mejah razlogov, ki jih uveljavlja pritožba in v skladu z 2. odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) v zvezi s 1. odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka in na pravilno uporabo materialnega prava.

Sodišče prve stopnje je pravilno zavrglo vloženo revizijo, prejeto dne 26. 6. 2013, ob upoštevanju določila 91. člena ZPP v zvezi s 86. členom ZPP, kjer je določeno, da v postopku z izrednimi pravnimi sredstvi lahko stranka opravlja pravdna dejanja samo po pooblaščencu, ki je odvetnik. Pravilno se je sodišče prve stopnje sklicevalo tudi na 2. odstavek 367. Zakona o pravdnem postopku in sicer, da je revizija dovoljena, če je vrednost izpodbijanega dela pravnomočne sodbe presega 40.000,00 EUR in glede na to, da je v predmetni zadevi vrednost izpodbijanega dela sodbe 8.565,20 EUR, revizija ni dovoljena. Torej tudi v primeru, da bi revizijo vložil pooblaščenec, ki je odvetnik, bi ravnalo sodišče prve stopnje enako in bi revizijo tožene stranke zavrglo glede na to, da vrednost izpodbijanega dela sodbe ne presega 40.000,00 EUR.

V obrazložitvi sodbe oz. sklepa mora sodišče druge stopnje presoditi navedbe pritožbe, ki so odločilnega pomena in navesti razloge, ki jih je upoštevalo po uradni dolžnosti (1. odstavek 360. člena ZPP). Glede na to, da ostale pritožbene navedbe niso odločilnega pomena (zdravstveno stanje toženca, premoženjsko stanje toženca) se sodišče druge stopnje do teh navedb ni opredelilo.

Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijan sklep sodišča prve stopnje (2. odstavek 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Pdp 1017/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-11-07

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Samo Puppis (preds.), Jelka Zorman Bogunovič (poroč.), Sonja Pucko Furman

Tožnik je vložil tožbo zoper toženo stranko zaradi neizbire kandidata, zato je ob vložitvi tožbe nastala taksna obveznost po 5. členu ZST-1.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor tožnika zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse opr. št. Pd 208/2013-2 z dne 16. 9. 2013.

Zoper sklep se pravočasno z laično pritožbo pritožuje tožeča stranka in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, saj zahtevek za razveljavitev izbire kandidata in sklenitev delovnega razmerja nista neodvisna, da bi lahko tvorila dva spisa. Prav tako pa tudi ne gre za premoženjski zahtevek.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP pazilo na absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo nobene izmed bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, odločitev pa je tudi materialnopravno pravilna.

Sodišče prve stopnje je pravilno zavrnilo ugovor tožnika zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse. Tožnik je namreč vložil tožbo zoper toženo stranko zaradi neizbire kandidata in ob vložitvi tožbe je nastala taksna obveznost po 5. členu Zakona o sodnih taksah (ZST-1, Ur. l. RS, št. 37/2008 in naslednji). Po 105. a členu ZPP mora biti sodna taksa plačana ob vložitvi tožbe in ker je tožnik ni plačal, ga je sodišče s plačilnim nalogom pozvalo k plačilu. Zoper njega je pravočasno vložil ugovor, za katerega je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je neutemeljen, saj je taksa pravilno odmerjena. Ker je tožnik s tožbo vložil  zahtevek za razveljavitev izbirnega postopka, je sodišče prve stopnje takso pravilno odmerilo glede na tožbeni zahtevek, ki ni premoženjske narave, po tarifni št. 2211 ZST-1 (za postopek pred sodiščem prve stopnje na splošno) v višini 41,00 EUR.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo tožnika kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS  sklep Psp 1/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-01-24

CIVILNO PROCESNO PRAVO - SOCIALNO VARSTVO

Sodišče je tožnika s sklepom pozvalo, naj vlogo dopolni tako, da navede toženo stranko, razloge, zaradi katerih izpodbija odločbo, opredeli tožbeni zahtevek in jo podpiše. Ker tožnik vloge skladno s sklepom  v roku ni dopolnil, jo je sodišče utemeljeno zavrglo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je zavrglo vlogo vložnika z dne 7. 12. 2012.

Zoper navedeni sklep se pritožuje vložnik in v pritožbi navaja, da prosi za ugoditev pritožbi, ker naj bi bil skupaj z ženo v kritični situaciji zaradi nizke invalidske pokojnine.

Pritožbeno sodišče je v skladu s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami) preizkusilo izpodbijani sklep v skladu z drugim odstavkom 350. člena ZPP. Po tem preizkusu pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje popolno in pravilno ugotovilo dejansko stanje in pravilno uporabilo materialno pravo, v postopku pa tudi ni prišlo do absolutnih bistvenih kršitev določb ZPP, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti.

Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje izhaja, da je sodišče vložniku s sklepom opr. št. Ps 2611/2012 z dne 15. 11. 2012 naložilo, da vlogo dopolni tako, da navede toženo stranko, razloge, zaradi katerih izpodbija odločbo, opredeli tožbeni zahtevek in jo lastnoročno podpiše. Opozorjen je bil na možnost vložitve prošnje za dodelitev brezplačne pravne pomoči, ter da bo v primeru, da v postavljenem roku vložnik vloge ne bo popravil tako, sodišče vlogo zavrglo. Vložnik je vlogo prejel dne 22. 11. 2012. Dne 7. 12. 2012 je sodišču posredoval prvo stran sklepa sodišča z dne 15. 11. 2012, na katerega je dopisal: „Spoštovani gospod mag. A.A., ..., Delovno in socialno sodišče v Ljubljani. Lepo vas pozdravljam in vas obveščam, da toženi: B.B., direktor za socialne zadeve na ministrstvu – niti direktorica za socialne zadeve v ... E.E., ne da možu dokumentacijo, žele da vi to zahtevate!“.

Sodišče prve stopnje je pravilno ocenilo, da takšna vloga vložnika ni popravek oziroma dopolnitev vloge z dne 6. 11. 2012 v skladu z zahtevano dopolnitvijo po sklepu z dne 15. 11. 2012 in jo je zavrglo.

Pravno podlago za svojo odločitev je imelo sodišče prve stopnje v petem odstavku 108. člena ZPP, ki določa, da če vložnik vloge ne poprave ali dopolni tako, da je primerna za obravnavo, jo sodišče zavrže.

Pritožnik navaja, da bi bilo potrebno pritožbi ugoditi, ker sta z ženo v težki ekonomski situaciji zaradi nizkih pokojnin. Navedene pritožbene navedbe niso relevantne za odločitev v predmetni zadevi.

Na podlagi navedenega je pritožbeno sodišče v skladu z 2. točko 365. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Pdp 28/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-02-06

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

V skladu z 2. odstavkom 334. člena ZPP stranka lahko umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe. Pritožbeno sodišče v tej zadevi o pritožbi še ni odločilo, zato je izdalo ugotovitveni sklep o tem, da je tožena stranka umaknila pritožbo.

Ugotovi se, da je tožena stranka umaknila pritožbo.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je Aneks k pogodbi o zaposlitvi št. ... z dne 1. 7. 1992, ki ga je tožena stranka dne 20. 8. 2008 izdala tožnici, nezakonit (točka I izreka). Toženi stranki je naložilo, da tožnici obračuna in izplača razliko med plačo, ki jo je tožnica prejela za delo bolničarke negovalke, spremljevalke in plačo srednje medicinske sestre v specialistični ambulanti (maserke), za obdobje od 20. 8. 2008 dalje, dokler bo tožnica opravljala delo maserke, od tako ugotovljenih bruto zneskov odvede davke in prispevke pristojnim službam in zavodom, neto zneske pa izplača tožnici z zakonskimi zamudnimi obrestmi od vsakega 10. dne v mesecu do plačila (točka II izreka). Toženi stranki je naložilo, da tožnici povrne stroške postopka v znesku 232,02 EUR, v roku 15 dni brezobrestno, po poteku tega roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila (točka III izreka).

Zoper takšno sodbo se tožena stranka pritožuje iz vseh treh pritožbenih razlogov, navedenih v 1. odstavku 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/1999, 96/2002, 2/2004, 52/2007, 45/2008). Bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP ne bi bila podana, ker tožnica ni postavila sklepčnega tožbenega zahtevka. Glede na to, da je sodišče prve stopnje tožnici priznalo razliko med plačo bolničarke negovalke in plačo srednje medicinske sestre bi v dokaznem postopku moralo ugotoviti, kakšna je plača tožnice na delovnem mestu bolničarke negovalke in kakšna je plača srednje medicinske sestre. Razlika v plači se lahko ugotovi samo, če so znane višine plač. Nesporno je, da tožnica nima formalne izobrazbe maserke oziroma srednje medicinske sestre. V podobnih zadevah je pritožbeno sodišče že zavzelo stališče, da je pri določanju plače po Zakonu o sistemu plač v javnem sektorju (ZSPJS, Ur. l. RS, št. 95/2007 s spremembami) potrebno upoštevati predpisano in doseženo stopnjo strokovne izobrazbe.

Tožena stranka je 28. 1. 2013 umaknila pritožbo.

V skladu z 2. odstavkom 334. člena ZPP stranka lahko umakne že vloženo pritožbo, dokler sodišče druge stopnje ne izda odločbe. Pritožbeno sodišče v tej zadevi o pritožbi še ni odločilo, zato je izdalo ugotovitveni sklep o tem, da je tožena stranka umaknila pritožbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Psp 115/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-03-21

Tožnik je na sodišče vložil vlogo v tujem jeziku. Ker je skladno s sklepom sodišča v roku ni prevedel v slovenski jezik, je sodišče vlogo utemeljeno zavrglo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo vlogo vložnika A.A..

Zoper sklep je pritožbo vložil tožnik, smiselno zaradi nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in nepravilne uporabe materialnega prava s predlogom, da se njegovi prošnji ugodi. Navaja, da zaradi težkih materialnih razmer ni imel možnosti prevesti v slovenski jezik potrdilo o služenju vojaškega roka in potrdilo o zaposlovanju. Ne dela in nima nobenih prihodkov. Vzdržujejo ga drugi ljudje. Pritožuje se zoper odločbo Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije, s katero mu ne prizna pravice do starostne pokojnine na podlagi pokojninske dobe 13 let, 4 mesece in 24 dni, ker mu ni poslal zgoraj omenjenih  potrdil.

Po določbi 1. odstavka 104. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju ZPP) morajo stranke v postopku pred sodiščem vlagati tožbe v slovenskem jeziku. Če pa stranka vloži vlogo v jeziku, ki pri sodišču ni v uradni rabi, mora sodišče ravnati po določbah 108. člena tega zakona, ki veljajo za nerazumljive vloge, kot to določa zakon v 2. odstavku 104. člena.

Vloga vložnika z dne 15. 11. 2012, ki je na sodišče prispela 19. 11. 2012, nesporno ni v slovenskem jeziku. Zato jo je sodišče glede na že navedeno določbo 2. odstavka 104. člena ZPP, s sklepom opr. št. XII Ps 2858/2012 z dne 22. 11. 2012 vrnilo vložniku, da jo dopolni tako, da jo dostavi sodišču v roku 30 dni, prevedeno v slovenski jezik. Opozorilo ga je tudi na možnost pridobitve brezplačne pravne pomoči in da bo vloga zavržena, če ne bo popravljena v roku, ki v primeru odobritve brezplačne pravne pomoči začne teči od prejema odločbe o dodelitvi brezplačne pravne pomoči.

Vložniku je bil, kot izhaja iz povratnice sklep vročen 28. 11. 2012. Ker vložnik sodišču ni dostavil vloge prevedene v slovenski jezik, jo je prvostopenjsko sodišče z izpodbijanim sklepom zavrglo skladno z že navedeno določbo 4. odstavka 108. člena ZPP.

Glede na vse obrazloženo, vložnik ne more uspeti s pritožbo zoper obravnavani sklep in jo je pritožbeno sodišče zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. Pritožba se ne more obravnavati, kot že navedena vloga z dne 15. 11. 2012 in v slovenski jezik prevedeno potrdilo z dne 12. 11. 2012 (priloga A5) in potrdilo občine A. (priloga A6), za kar se dejansko zavzema vložnik v pritožbi. Vložnik, kot je že obrazloženo, ni postopal v skladu s sklepom prvostopenjskega sodišča z dne 22. 11. 2012 in ni dostavil vloge prevedene v slovenski jezik v 30 dnevnem roku od vročitve sklepa, to je od 28. 11. 2012 in je ta rok potekel z dnem 28. 12. 2012. Pri tem razlogi, zaradi katerih tožnik ni postopal skladno s sklepom, za pritožbeno rešitev zadeve niso relevantni.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Pdp 170/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-03-28

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Ker je tožnik s tožbo vložil primarni zahtevek za razveljavitev izbirnega postopka in podredno za plačilo odškodnine, je treba takso odmeriti glede na primarni tožbeni zahtevek, ki ni premoženjske narave.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor tožnika zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse opr. št. Pd 7/2013-2 z dne 22. 1. 2013.

Zoper sklep se pravočasno z laično pritožbo pritožuje tožeča stranka in navaja, da je sodišče prve stopnje napačno uporabilo materialno pravo, saj spor zaradi neizbire kandidata kot nepremoženjski spor z edinim možnim odškodninskim zahtevkom, ki je denarna terjatev, ne obstaja. Določitev vrednosti spora ni zahtevana, zato takšen konflikt po Ustavi RS ni dovoljen.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP pazilo na absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo nobene izmed bistvenih kršitev določb pravdnega postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, odločitev pa je tudi materialnopravno pravilna.

Sodišče prve stopnje je pravilno zavrnilo ugovor tožnika zoper plačilni nalog za plačilo sodne takse. Tožnik je namreč vložil tožbo zoper toženo stranko zaradi neizbire kandidata in ob vložitvi tožbe je nastala taksna obveznost po 5. členu Zakona o sodnih taksah (ZST-1, Ur. l. RS, št. 37/2008). Po 105. a členu ZPP mora biti sodna taksa plačana ob vložitvi tožbe in ker je tožnik ni plačal, ga je sodišče s plačilnim nalogom pozvalo k plačilu. Zoper njega je pravočasno vložil ugovor, za  katerega je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je neutemeljen, saj je taksa pravilno odmerjena. Ker je tožnik s tožbo vložil primarni zahtevek za razveljavitev izbirnega postopka in podredno za plačilo odškodnine, je sodišče prve stopnje takso pravilno odmerilo glede na primarni tožbeni zahtevek, ki ni premoženjske narave, po tarifni št. 2211 ZST-1 (za postopek pred sodiščem prve stopnje na splošno) v višini 41,00 EUR.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo tožnika kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišče prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Pdp 283/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-05-16

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Valerija Nahtigal Čurman (preds.), Silva Donko (poroč.), Borut Vukovič

umik tožbe - ustavitev postopka - odločitev o pravdnih stroških - stroškovna odločitev - pravdni stroški

Odločitev o stroških postopka je mogoče preizkusiti, saj iz spisa izhaja, kateri stroški so toženi stranki priznani. Sodišče prve stopnje je namreč na stroškovniku tožene stranke v pripravljalni vlogi zaznamovalo, katere stroške je toženi stranki priznalo.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (točka III izreka) potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je sklenilo, da je tožnik umaknil tožbo in ustavilo postopek (točki I in II izreka). Tožniku je naložilo, da toženki v roku 15 dni povrne stroške postopka v višini 280,90 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka do plačila (točka III izreka).

Zoper odločitev o stroških postopka se pritožuje tožnik. Navaja, da je stroškovna odločitev glede na dejanske okoliščine primera v nasprotju z načelom sojenja v civilnem pravu. Odločitev toženke, da od tožnika zahteva povračilo stroškov, je razumeti kot kazen. Iz obrazložitve sklepa ne izhaja, da je toženka priglasila stroške, v kakšnem obsegu, ali so bili ti utemeljeni in v kakšnem obsegu jih je sodišče priznalo ali zavrnilo. Zgolj sklicevanje na 158. člen Zakona o pravdnem postopku ne zadošča. Tudi navedba zneska 280,90 EUR tega dolžnega ravnanja ne izraža. Tožnik meni, da ima sklep v stroškovnem delu takšne pomanjkljivosti, zaradi katerih ga ni mogoče preizkusiti.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje v mejah uveljavljenih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Neutemeljeno pritožba navaja, da sklep nima razlogov o tem, kaj predstavljajo stroški postopka v višini 280,90 EUR. Sklep je sicer res zelo skopo obrazložen, vendar pa ga je mogoče preizkusiti, saj iz spisa izhaja, kateri stroški so toženi stranki priznani. Sodišče prve stopnje je na stroškovniku tožene stranke v pripravljalni vlogi z dne 10. 1. 2013 zaznamovalo, da so priznani stroški odgovora na tožbo v višini 600 odvetniških točk ter materialni stroški v višini 2 %. Takšna odmera stroškov pa temelji na določilu 158. člena ZPP, zato ne gre za kazen tožnika niti ni stroškovna odločitev v nasprotju z načelom sojenja.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da s pritožbo uveljavljani razlogi niso podani, prav tako ne razlogi na katere pazi po uradni dolžnosti, zato je na podlagi 2. točke 365. člena ZPP pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano stroškovno odločitev.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Pdp 539/2013
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2013-06-06

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Samo Puppis (preds.), Jelka Zorman Bogunovič (poroč.), Sonja Pucko Furman

zavrženje tožbe - prepozna pritožba - rok za vložitev pritožbe

Pritožbeni rok je zakonsko določen prekluzivni rok, ki ga sodišče ne more podaljševati.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo pritožbo.

Zoper navedeni sklep se pravočasno z laično pritožbo pritožuje tožena stranka. Navaja, da pritožbo vlaga kot zaprosilo za podaljšanje subjektivnega roka 15 dni na objektivni rok 30 dni za vložitev pritožbe in predlaga, da se sklep odpravi (pravilno: razveljavi).

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sklepa v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka, navedene v drugem odstavku 350. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo nobene bistvene kršitve določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, odločitev pa je tudi materialnopravno pravilna.

Sodišče prve stopnje je pritožbo tožene stranke zoper sodbo opr. št. Pd 306/2012 z dne 6. 11. 2012 kot prepozno zavrglo. Na podlagi vročilnice je ugotovilo, da je bila sodba toženi stranki vročena 27. 2. 2013, ta pa je pritožbo vložila 27. 3. 2013. Skladno z določbo 333. člena ZPP, ki se na podlagi 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004 in naslednji) uporablja v postopku pred delovnimi sodišči, je rok za vložitev pritožbe zoper sodbo, izdano na prvi stopnji, petnajst dni od dneva vročitve sodbe, če zakon ne določa drugega roka. Pritožba je prepozna, če je bila vložena po preteku tega roka (2. odstavek 343. člena ZPP). Prepozno ali nedovoljeno pritožbo pa skladno s 1. odstavkom 343. člena ZPP s sklepom zavrže predsednik senata.

Pritožbeno sodišče se z odločitvijo sodišča prve stopnje v celoti strinja. Pritožba tožene stranke pa je neutemeljena, saj je pritožbeni rok zakonsko določen prekluzivni rok, ki ga sodišče ne more podaljševati.

Glede na navedeno je pritožba tožene stranke neutemeljena, zato jo je pritožbeno sodišče zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

ZPP člen 333, 343, 343/1, 343/2. ZDSS-1 člen 19.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.