VDSS sodba in sklep Pdp 1223/2010
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-11-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

zamudna sodba - pritožba - pravni interes - vpis delovne dobe v delovno knjižico

Tožnica ne izkazuje pravnega interesa za pritožbo zoper zamudno sodbo v delu, v katerem je bilo tožbenemu zahtevku ugodeno, tako da se v tem delu pritožba zavrže.

Tožbeni zahtevek za vpis delovne dobe v delovno knjižico ni utemeljen, saj takšna obveznost delodajalca po 1. 1. 2009 ni več predpisana.

Pritožba se zavrže v delu, s katerim se izpodbija odločitev v 1., 2. in 3. točki izreka sodbe.

Sicer se pritožba zavrne in se potrdi 4. točka izreka sodbe sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano zamudno sodbo ugotovilo, da je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 15. 10. 2009 nezakonita (1. točka izreka), da delovno razmerje tožnici ni prenehalo in na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 15. 10. 2009 še traja, tako da je tožena stranka dolžna tožnico pozvati na delo v roku 8 dni (2. točka izreka). Toženi stranki je naložilo, da tožnico prijavi v socialna zavarovanja in ji za čas do vrnitve na delo po odvodu davkov in prispevkov izplača vse zapadle plače in ostale prejemke, ki ji gredo iz naslova delovnega razmerja od prenehanja dalje do ponovne vzpostavitve delovnega razmerja, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva zapadlosti posamezne plače in ostalih prejemkov do plačila, v 8 dneh (3. točka izreka). Zavrnilo je zahtevek tožnice za vpis delovne dobe v delovno knjižico (4. točka izreka).

Zoper navedeno sodbo v celoti se izrecno pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov po določilih 338. člena ZPP in pritožbenemu sodišču predlaga, da jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Navaja, da je odločitev sodišča prve stopnje preuranjena, saj bi moralo sodišče izvesti meritoren postopek. V nasprotnem primeru je tožnica v nevarnosti, da ji tožena stranka zaradi istih očitkov znova odpove pogodbo o zaposlitvi. Tožena stranka je tožnici dne 21. 6. 2010 ponovno odpovedala isto pogodbo o zaposlitvi, katere nezakonitost se ugotavlja v predmetnem sporu. Zato ima tožnica interes, da se zadeva obravnava po vsebini. Drugo odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnica izpodbija v postopku, ki se vodi v zadevi opr. št. I Pd 988/2010 pred sodiščem prve stopnje.  Priglaša pritožbene stroške.

Pritožba v delu, s katerim se izpodbija odločitev v 1., 2. in 3. točki izreka zamudne sodbe, ni dovoljena.

Tožnica je vložila pritožbo zoper zamudno sodbo v celoti, kljub temu da je sodišče prve stopnje njenim tožbenim zahtevkom, z izjemo zahtevka za vpis delovne dobe v delovno knjižico, ugodilo. Ves čas postopka mora tožnica izkazovati pravni interes (pravovarstveno potrebo), kar pomeni, da mora izkazovati, da bi ugoditev pritožbi pomenila zanjo določeno pravno korist, ki jo brez njene vložitve ne bi mogla doseči. Na obstoj pravnega interesa mora sodišče, torej tudi pritožbeno sodišče ob reševanju pritožbe, paziti po uradni dolžnosti ves čas postopka. Ker je bilo tožnici v mejah postavljenega tožbenega zahtevka z zamudno sodbo (razen zahtevka za vpis delovne dobe v delovno knjižico) ugodeno, si s pritožbo zoper ugodilni del zamudne sodbe ne more izboljšati svojega pravnega položaja. Zaradi pomanjkanja pravnega interesa je treba njeno pritožbo v tem delu na podlagi četrtega odstavka 343. člena ZPP šteti za nedovoljeno.

Pritožbeno sodišče je zato pritožbo zoper odločitev sodišča prve stopnje v 1., 2. in 3. točki izreka zamudne sodbe na podlagi 352. člena ZPP v povezavi z drugim odstavkom 17. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004 s spremembami) zavrglo.

Pritožba v delu, v katerem je dovoljena (4. točka izreka sodbe), ni utemeljena.

Posebnih navedb, s katerim bi tožnica izpodbijala odločitev v zavrnilnem delu zamudne sodbe, pritožba nima. Sodišče druge stopnje je zato zamudno sodbo v zavrnilnem delu preizkusilo le v okviru razlogov, na katere pazi po uradni dolžnosti (350. člen Zakona o pravdnem postopku, ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 45/2008), ob upoštevanju drugega odstavka 338. člena ZPP, da se zamudna sodba ne more izpodbijati zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Po preizkusu zamudne sodbe v tem delu pritožbeno ugotavlja, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Ob materialnopravni presoji zahtevka za vpis delovne dobe v delovno knjižico je sodišče pravilno pojasnilo, da so na podlagi 91. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-A, Ur. l. RS, št. 103/2007) prenehale veljati določbe Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002), ki se nanašajo na delovno knjižico. Obveznost delodajalca za vpis delovne dobe v delovno knjižico po 1. 1. 2009 ni več, zato je sodišče prve stopnje v tem delu utemeljeno zavrnilo tožničin zahtevek.

Glede na pritožbene navedbe, da ima tožnica pravni interes po vsebinski obravnavi, pritožbeno pojasnjuje, da je bila v obravnavani zadevi zaradi procesne neaktivnosti (opustitve odgovora na tožbo) tožene stranke izdana zamudna sodba. Slednja ni vezana na predlog tožnice, temveč se izda po uradni dolžnosti brez predhodno izvedenega dokaznega postopka, kolikor so zanjo izpolnjeni pogoji iz 318. člena ZPP. Pritožba s tem v zvezi še opozarja, da je tožena stranka ponovno (dne 21. 6. 2010) odpovedala pogodbo o zaposlitvi, vendar nezakonitosti te odpovedi s tožbo v obravnavanem sporu tožnica ne uveljavlja. Pač pa iz pritožbenih navedb izhaja, da je tožnica kasnejšo odpoved izpodbijala v drugem sporu pred sodiščem prve stopnje, s tem pa ne more izkazovati pravnega interesa za presojo njene zakonitosti v tem sporu.

Pritožbeno sodišče je glede na povedano v skladu s 353. členom ZPP pritožbo tožnice v delu, v katerem je dovoljena, kot neutemeljeno zavrnilo in v tem delu potrdilo zamudno sodbo sodišča prve stopnje.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi prvega odstavka 165. člena ZPP. Ker tožnica s pritožbo ni uspela, sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

ZPP člen 318, 343, 343/4. ZDR člen 226, 226/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.