VDSS sklep Pdp 523/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-09-01

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Tožena stranka je v predlogu za obnovo postopka predložila povsem identično dokumentacijo, kot je bila posredovana sodišču v prejšnjem postopku in jo je sodišče tudi že upoštevalo. To pomeni, da ne gre za nova dejstva oz. dokaze, da bi bil predlog za obnovo postopka utemeljen.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožene stranke za obnovo postopka in toženi stranki naložilo, da je dolžna povrniti tožeči stranki stroške postopka v znesku 244,03 EUR v 15-ih dneh pod izvršbo.

Zoper takšen sklep se pravočasno pritožuje tožena stranka zaradi pritožbenih razlogov zmotne uporabe materialnega prava, nepravilno ali nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja ter bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 15. točke 339. člena ZPP. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da predlogu za obnovo postopka tožene stranke ugodi, oziroma podrejeno razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Tožena stranka se ne strinja z navedbo sodišča prve stopnje, da je v tem delovnem sporu odločilnega pomena ali je tožena stranka dne 8. 1. 2009, ko je izdala tožniku izpodbijani sklep št. ... z dne 8. 1. 2009, razpolagala s kazensko obsodilno sodbo, ki jo je tožniku izreklo sodišče v Franciji in da doslej ni predložila sodbe francoskega sodišča opremljene s klavzulo pravnomočnosti, to je sodbe Okrožnega sodišča v P. z dne 31. 10. 2007. V slovenski pravni ureditvi Sodni red in ostali predpisi določajo, na kakšen način se opremi sodba s klavzulo pravnomočnosti. Toženi stranki način potrditve pravnomočnosti sodbe v Republiki Franciji ni znan, vendar je prepričana, da ga v celoti pozna organ v Republiki Franciji, ki je pristojen in je tudi dejansko po diplomatski poti toženi stranki poslal kazensko obsodilno sodbo. Tožena stranka je že v letu 2007 izvedela, da je bil tožnik v mesecu oktobru 2007 na sojenju ter da se je sodni postopek zaključil z izrekom sodbe, kjer mu je bila izrečena kazen zapora, kar vse izhaja iz dopisa z dne 6. 11. 2007. Zgolj informacija o sodbi po mnenju tožene stranke ni bila dovolj za podajo odpovedi na podlagi 68. člena Zakona o policiji, zato je tožena stranka zaprosila preko pristojnih služb od pristojnega organa v Republiki Franciji za pravnomočno sodbo. Tožena stranka je za pravnomočno sodbo najprej zaprosila preko Ministrstva za pravosodje, ker ji to ni uspelo, pa po njihovih navodilih preko Ministrstva za zunanje zadeve po diplomatski poti. Naredila je vse, kar je pravni red od nje zahteval, da bi pridobila pravnomočno sodbo iz Republike Slovenije po diplomatski poti in je bila prepričana, da je po več kot letu dni prejela pravnomočno sodbo in da ji je bil ravno nastop pravnomočnosti tista okoliščina, ki je vplivala na dolgotrajno pridobivanje predmetne sodbe. Zaradi okoliščin tega primera je tožena stranka menila, da ji pristojni organ v Republiki Franciji tako dolgo ni poslal sodbe iz razloga, ker čaka na njeno pravnomočnost. Tožena stranka ne dvomi, da ji je pristojni organ v Republiki Franciji na podlagi zaprosila čakal na pravnomočnost in nato poslal pravnomočno sodbo. To dejstvo je dokazovala z dopisom, ki ga je predložila kot dokaz v tem postopku in ki dokazuje, da je isti organ poslal tako sodbo samo kot tudi dopis, ki je predmet te obnove postopka in dokazuje pravnomočnost sodbe. Sodišče prve stopnje kljub predlaganemu dokazu dvomi, na kakšen način delujejo pristojni organi v Republiki Franciji, kar izhaja iz obrazložitve v izpodbijanem sklepu in sicer, da tožena stranka še do danes ni pridobila pravnomočne sodbe. Meni, da je s tem podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 15. točke 339. člena ZPP. Glede na navedeno tožena stranka pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi zoper izpodbijani sklep ugodi in dovoli obnovo postopka. V obnovljenem postopku bo lahko sodišče ugotovilo, na kakšen način v ostalih primerih ravna pristojni organ v Republiki Franciji. Ob upoštevanju dokaza, ki je predmet te obnove postopka (torej dopisa Ministrstva za zunanje zadeve št. ... z dne 8. 7. 2009 in priložene note republiškega tožilca Okrožnega sodišča v P.) in vseh že izvedenih dokazov ter s pravilno uporabo materialnega prava, bo sodišče lahko ugotovilo, da je tožena stranka ves čas razpolagala s pravnomočno sodbo. Tožena stranka meni, da bo v ponovljenem postopku mogoče, ob upoštevanju dokaza, ki ga je predlagala za obnovo postopka, ugotoviti, da se sodni red v Republiki Franciji razlikuje od sodnega reda v Republiki Sloveniji.

Tožeča stranka v odgovoru na pritožbo prereka pritožbene navedbe kot neutemeljene in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbo zavrne vse s stroškovno posledico. Navaja, da je dopis državnega tožilca z dne 29. 6. 2009 že bil posredovan sodišču skupaj z dopisom z dne 28. 7. 2009 in naj bi bil del spisa tožene stranke, ki se nanaša na tožnika, kar je tožena stranka sama navedla v svojem pisanju sodišču z dne 28. 7. 2009. Torej gre za povsem identično dokumentacijo, kot jo je tožena stranka priložila k predlogu za obnovo postopka, zato ne more pomeniti novega dokaza v smislu 10. točke 394. člena ZPP. Odločilnega pomena v konkretni zadevi je, ali je tožena stranka ob izdaji po tožniku izpodbijanih sklepov razpolagala s kazensko obsodilno sodbo, ki jo je tožniku izreklo sodišče v Franciji, vendar s klavzulo pravnomočnosti. Tega tožena stranka ni dokazala, zato je sodišče pravilno zaključilo in predlog za obnovo postopka kot neutemeljen zavrnilo.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) v zvezi s 1. odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Tožena stranka sicer uveljavlja pritožbeni razlog bistvenih kršitev določb pravdnega postopka iz 15. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, ki določa, da je ta podana, če je o odločilnih dejstvih nasprotje med tem, kar se navaja v razlogih sodbe (sklepa), v vsebini listin ali zapisnikov o izpovedbah v postopku in med samimi temi listinami oziroma zapisniki. V sklepu so navedeni razlogi o odločilnih dejstvih in ti razlogi so jasni in niso med seboj v nasprotju. Iz sklepa jasno izhaja, zakaj je sodišče sprejelo navedeno odločitev, tako da ni podana bistvena kršitev iz 15. točke 2. odstavka 339. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je pravilno porabilo določbe 394. do 401. člena ZPP, ki ureja postopek v zvezi s predlogom za obnovo postopka.

Pritožba se nanaša na pravilnost zaključka sodišča prve stopnje o tem, ali dopis Ministrstva za zunanje zadeve šifra ... z dne 8. 7. 2009 ter prevod note republiškega tožilca Okrožnega sodišča v P. v slovenski jezik (B18 in B19), predstavlja pravnomočnost obsodilne sodbe Okrožnega sodišča v P. in utemeljen obnovitven razlog po 10. točki 1. odstavka 394. člena ZPP. Po tej določbi se postopek, ki je s sodno odločbo pravnomočno končan, lahko na predlog stranke obnovi, če izve stranke za nova dejstva ali najde ali pridobi možnost uporabiti nove dokaze, na podlagi katerih bi bila lahko izdana zanjo ugodnejša odločba, če bi bila ta dejstva oziroma če bi bili ti dokazi uporabljeni v prejšnjem postopku. V smislu tega določila so nova dejstva le tista, ki so nastala do trenutka nastopa pravnomočnosti s tem izrednim pravnim sredstvom napadene odločbe.

Iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje izhaja, da se tožena stranka v predlogu za obnovo postopka po 10. točki 394. člena ZPP sklicuje na dopis Ministrstva za zunanje zadeve šifra ... z dne 8. 7. 2009 ter prevod note republiškega tožilca Okrožnega sodišča v P. v slovenski jezik, pri tem pa iz predloženih listin izhaja, da naj bi šlo za državnega tožilca, ki je pisal veleposlaniku J.Š.. Sodišče prve stopnje je že v prvotnem postopku zaprosilo za spise Republike Slovenije, Ministrstva notranje zadeve, Urad za ..., kakor tudi vlado Republike Slovenije, Komisijo za pritožbe iz delovnega razmerja in prejelo zaprošene spise prve in druge stopnje, ki sta odločali v konkretnem primeru. Sodišče je dne 30. 7. 2009 prejelo dopis Ministrstva za notranje zadeve, Urada za ... z dne 28. 7. 2009 in sicer s prilogo, to je s prevodom dopisa, na katerem je v uvodu prevoda navedeno Višje sodišče v P., poslal pa naj bi ga veleposlaniku J.Š., državni tožilec (priloga D). Na seji senata dne 28. 10. 2009 je sodišče prve stopnje prečitalo predloženo listinsko dokumentacijo (list. št. 41 - 43), v sodbi tudi povzelo vsebino priložene listinske dokumentacije ter se do nje tudi opredelilo (6. stran obrazložitve sodbe sodišča prve stopnje).

Tako je sodišče prve stopnje pravilno materialnopravno zaključilo, da se tožena stranka v obnovi sklicuje na dokumentacijo (na dopis Ministrstva za zunanje zadeve šifra 921-92-3135/08 z dne 8. 7. 2009 ter prevod note republiškega tožilca Okrožnega sodišča v Parizu v slovenski jezik, vse skupaj sodišču predloženo z dopisom z dne 27. 7. 2009 – list. št. 39), ki je bila sodišču prve stopnje posredovana že v času odločanja v prejšnjem postopku in je bila tudi del spisa tožene stranke (priloga D). Tožena stranka je torej v predlogu za obnovo postopka ponovno predložila povsem identično dokumentacijo, ki je bila že posredovana sodišču v prejšnjem postopku in jo je sodišče v dokaznem postopku tudi upoštevalo. Navedeno pomeni, da ne gre za nova dejstva oziroma dokaze, ki so obstajali že takrat, ko je tekel postopek na prvi stopnji, pa stranka zanje ni vedela do trenutka, ko je še lahko navajala nova dejstva ali predlagala nove dokaze.

Glede na navedeno je na podlagi pravilne ugotovitve sodišča prve stopnje, da zatrjevani obnovitveni razlog (v smislu 10. točke 394. člena ZPP) ni podan, izpodbijani sklep pravilen in zakonit.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da niso podani s pritožbo uveljavljeni razlogi, prav tako ne razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, zato je na podlagi 2. točke 365. člena ZPP pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.