VDSS sklep Pdp 891/2010
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-09-16

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

V kolikor izvedenec skladno s sklepom sodišča poda izvedensko mnenje, je upravičen do nagrade ne glede na to, ali sodišče njegovo mnenje upošteva pri odločitvi, in ne glede na to, ali se stranki z vsebino mnenja strinjata.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sodnemu izvedencu odmerilo nagrado v neto znesku 184,90 EUR oziroma bruto 252,33 EUR.

Zoper sklep o odmeri izvedenine se pritožuje tožena stranka. Navaja, da je bila izvedencu nagrada že priznana s sklepom z dne 24. 11. 2008 v višini 841,11 EUR. Po mnenju sodišča je mnenje izvedenca z dne 15. 11. 2008 očitno neuporabno, ker izvedenec pri izdelavi ni upošteval delavcev, ki jih je določilo sodišče, zaslišan na obravnavi pa izvedenec ni znal pojasniti, zakaj je kot primerjalne delavce upošteval druge delavce, saj je na glavno obravnavo očitno prišel nepripravljen. To je zato pojasnil v dopolnilnem mnenju z dne 24. 5. 2010, ki pa je v celoti neuporabno, v nasprotju s pravili stroke in tudi v nasprotju z zakonskimi določbami, ki jih je sodišče v postopku dolžno upoštevati. Sodišče se v sklepu sklicuje na stroškovnik izvedenca, ki ni priložen v sklepu, v razlogih izpodbijanega sklepa pa tudi ni navedena specifikacija stroškov v skladu s pravilnikom o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih. Tožena stranka tako ne more preveriti višine odmerjene izvedenine, poleg tega pa izvedenec glede na nestrokovnost izdelanega mnenja, do plačila nagrade ni upravičen. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in odloči, da izvedenec ni upravičen do nagrade za izdelavo dodatnega mnenja in tudi ne do nagrade za podajanje mnenja na glavni obravnavi 2. 3. 2010.

Pritožbene navedbe tožene stranke predstavljajo vsebinsko nestrinjanje z izvedenskim mnenjem sodnega izvedenca, ki ga je v postopku postavilo sodišče prve stopnje, ne pa razlogov, ki se nanašajo in bi lahko vplivalo na pravilnost izpodbijanega sklepa o odmeri nagrade. Izvedenec je na podlagi določbe 249. člena v zvezi z 2. in 3. odstavkom 242. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP – Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) upravičen do nagrade glede na opravljene storitve. Pri tem ni pomembno, ali sodišče njegovemu mnenju v odločitvi o obstoju odločilnih dejstev sledi, še manj pa, ali stranke sledijo takšnim mnenjem oziroma ali jih stranke sprejemajo. Odločilno je, da je izvedenec zadano nalogo izvršil, za kar mu pripada nagrada.

Pritožba izpodbija tudi samo višino nagrade, in sicer navaja, da zneska prisojene nagrade ne more preizkusiti, ker ni specificirano. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje nagrado izvedencu pravilno odmerilo po predloženem stroškovniku v skladu s Pravilnikom o sodnih izvedencih in sodnih cenilcih (Ur. l. RS, št. 7/2002 in naslednji).

Glede na navedeno pritožbeno sodišče ugotavlja, da pritožbeni razlogi niso podani, zato je pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.