VDSS sklep Pdp 758/2010
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-11-11

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

dokazovanje - sodni izvedenec - pripombe na izvedensko mnenje - zaslišanje izvedenca

Ker sodišče prve stopnje ni upoštevalo, da je tožnik podal pripombe na izvedensko mnenje, in ker ni ugodilo njegovemu predlogu za zaslišanje izvedenca, mu je odvzelo pravico do izjave v postopku. Zagrešilo je absolutno bistveno kršitev določb postopka po 8. al. 2. odst. 339. čl. ZPP.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo zahtevek, s katerim tožeča stranka zahteva od tožene stranke plačilo odškodnine v znesku 20.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 10. 2. 2008 dalje do plačila (1. točka izreka). Poleg tega je odločilo, da je tožeča stranka dolžna toženi stranki plačati stroške postopka v znesku 2.672,15 EUR v 8. dneh, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izteka paricijskega roka dalje do plačila, pod izvršbo (2. točka izreka).

Tožnik se je pritožil zoper sodbo iz vseh pritožbenih razlogov po določbi 1. odst. 338. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/1999 in spremembe), ki se v skladu z določbo 19. čl. Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) uporablja tudi v sporih pred delovnim sodiščem. Navaja, da je podal pripombe na izvedensko mnenje izvedenca D.B. ter predlagal njegovo neposredno zaslišanje, poleg tega pa tudi zaslišanje S.K.J. glede izdaje napotnice, ki bi lahko potrdila njegove navedbe, da je prišlo do poškodbe in zapletov glede obiska zdravnika. Na naroku glavne obravnave 3. 12. 2009 je nazorno pokazal, kako je prišlo do poškodbe, čemur bi moralo sodišče verjeti. Priči K. in P. sta zaposleni pri toženi stranki, zaradi česar njuni izpovedbi ne moreta biti verodostojni. Prst si je dejansko poškodoval na delu pri toženi stranki ob menjavi jermena na klimatu. Glede izjave tožene stranke z dne 12. 1. 2006 pa navaja, da jo je pripravila stranka sama in izsilila, da jo je podpisal. Sodišče ni upoštevalo izpovedbe P., da je do nezgode prišlo 10. 1. 2006, saj sta s P. 12. 1. 2006 skupaj pisala zapisnik o nezgodi. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče razveljavi izpodbijano sodbo in vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo v mejah pritožbenega izpodbijanja in po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka ter na pravilno uporabo materialnega prava (2. odst. 350. čl. ZPP). Po takšnem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje po vsebini ni popolno razčistilo dejanskega stanja glede nastanka tožnikove delovne nesreče in odgovornosti za nastalo škodo, zaradi česar je odločitev o zavrnitvi zahtevka preuranjena, kar pritožbeno sodišče utemeljuje z naslednjimi dejanskimi in pravnimi razlogi.

Sodišče prve stopnje je po izvedenih dokazih, ko je prebralo listinsko dokumentacijo, pridobilo pisno mnenje izvedenca za varstvo pri delu D.B., nadalje zaslišalo tožnika ter priče P., K. in P., izkazalo dvom, da si je tožnik pri menjavanju filtrov na klimatu tožene stranke dejansko poškodoval palec na levi nogi. Sodišče prve stopnje je dvomilo tako v datum nesreče kot v način njenega nastanka po tem, ko se je glede zadnjega prepričalo tudi ob tožnikovem prikazu nesreče na glavni obravnavi. Vsekakor pa so sodišče prve stopnje pripeljali do dvoma odgovori izvedenca v pisnem mnenju v točkah od 4 do 10 s priloženimi fotografijami in tožnikova izpoved oz. opis postopka pri snemanju vrat, za kar posebno strokovno znanje sploh ni potrebno oz. je do takšnih zaključkov lahko prišlo že na podlagi povprečnega človekovega znanja. Vendar je tožnik podal pripombe na izvedensko mnenje ter glede spornih odgovorov predlagal neposredno zaslišanje izvedenca, čemur sodišče prve stopnje ni sledilo.

Po ugotovitvi pritožbenega sodišča sodišče prve stopnje glede tega, da ni ugodilo navedenemu dokaznemu predlogu ni pravilno postopalo, saj je s tem tožniku odvzelo pravico do izjave. Takšna pravica mora biti stranki zagotovljena v okviru dokaznega postopka, saj ji je s tem dana možnost polne vsebinske kontrole nad izvedbo odločilnih dokazov, pri čemer ima  stranka tudi pravico da izvedencem postavlja vprašanja na obravnavi. Ta pravica pa ima večjo težo, čim večja je povezanost med izvedenskim mnenjem in odločanjem o zahtevku (tako tudi sodba Vrhovnega sodišča RS opr. št. II Ips 464/2006). V konkretnem primeru je tožnik podal v pripravljalni vlogi dne 8. 3. 2010 pripombe na pisno izvedensko mnenje ter predlagal neposredno zaslišanje izvedenca. Ker je sodišče prve stopnje zavrnilo takšen dokaz, je s tem storilo bistveno kršitev določb postopka iz 8. točke 2. odst. 339. čl. ZPP.

Zato je pritožbeno sodišče ugodilo pritožbi in (poleg razloga nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja) razveljavilo izpodbijano sodbo tudi zaradi ugotovljene bistvene postopkovne kršitve (1. odst. 354. čl. ZPP).

Sodišče prve stopnje bo moralo v ponovljenem postopku preizkusiti dejansko stanje nastanka obravnavane delovne nesreče v celoti ter v tej zvezi neposredno zaslišati izvedenca D.B. poleg tega pa tudi zdravnico dr. S.K.J. iz zdravstvenega doma … glede okoliščin v zvezi s tožnikovo napotnico (priloga A10). Nadalje naj, če bo ocenilo za potrebno, izvede še druge dokaze, vse v cilju ugotovitve odločilnih dejstev, ki bi z gotovostjo potrdili ali pa ovrgli dvome v obstoju delovne nesreče, na podlagi katere tožnik uveljavlja odškodninske pravice. Ko bo sodišče prve stopnje dopolnilo dokazni postopek v nakazani smeri, bo lahko o tožbenih zahtevkih ponovno razsodilo.

Odločitev o pritožbenih stroških ima podlago v določbi 3. odst. 165. čl. ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.