VDSS sklep Pdp 364/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-05-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

pogodba o zaposlitvi - prenehanje delovnega razmerja - sodno varstvo - rok - pravni interes - zavrženje tožbe

Po tem, ko je pogodba o zaposlitvi že prenehala (tožnik zoper odpoved pogodbe o zaposlitvi ni pravočasno uveljavljal sodnega varstva), tožnik ne izkazuje pravnega interesa za tožbo, s katero bi se ugotovilo, da je bila odpovedana pogodba o zaposlitvi ponarejena.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo, ki se glasi:

„Da je bila odpovedana pogodba o zaposlitvi z dne 24. 3. 2003 ponarejena in je neveljavna, da je tožena stranka s to pogodbo poslovala ves čas in z njo izsiljevala delavca in da je delavec ves čas v delovnem razmerju in da ga mora tožena stranka takoj pozvati nazaj na delo.“

Zoper sklep sodišča prve stopnje se pritožuje tožnik iz pritožbenega razloga nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v obravnavo. V pritožbi tožnik navaja, da je bil pred zaposlitvijo pri novem delodajalcu v rednem delovnem razmerju za nedoločen čas v družbi R., s sporazumom o prevzemu delavcev in prehodu delavcev k drugemu delodajalcu je bil prevzet na delo v projekt S. d.d., družba za varovanje z dne 7. 2. 2001. S sporazumom so bile določene in zagotovljene pravice pri novem delodajalcu. Z novim delodajalcem je tožnik sklenil pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas na delovnem mestu „varnostnik“ z dne 20. 3. 2001. To je bila edina pogodba o zaposlitvi, ki je bila sklenjena. Navaja, da je novi delodajalec opravljal specifično dejavnost fizičnega varovanja in niso bila preverjena vsa dejstva in predpisi iz zakonskega področja. Z njegove strani je bila podana zahteva za zdravstveni pregled, ki ga niso upoštevali. Po prevzemu delavcev se je novi delodajalec več let izogibal, da bi ga poslal na normalen zdravstveni pregled. Ves čas pa je kršil tudi določila Zakona o varnosti in zdravju pri delu. Novi delodajalec je šel celo tako daleč, da je ponaredil pogodbo o zaposlitvi z dne 24. 3. 2003, s katero mu je dodatno zniževal plače. To ponarejeno pogodbo o zaposlitvi z dne 24. 3. 2003 uporablja tožena stranka še danes v postopkih in prav to pogodbo je tožena stranka odpovedala in s tem prekinila delovno razmerje tožniku. V letu 2006 mu je tožena stranka hotela dati redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, vendar s tem ni soglašala Komisija za ugotovitev podlage za odpoved pogodbe o zaposlitvi. Nato ga je delodajalec v letu 2007, potem ko ga je dal na čakanje začel izsiljevati z nemogočim zdravniškim pregledom z ekstremno visokimi zdravstvenimi pogoji, kar je diskriminacija brez primere in hkrati izsiljeval s ponarejeno pogodbo o zaposlitvi z dne 24. 3. 2003. Ker se preventivnega zdravstvenega pregleda ni udeležil,  mu je tožena stranka odpovedala pogodbo o zaposlitvi in mu je delovno razmerje prenehalo s 15. 9. 2007. Ne strinja se z odločitvijo sodišča prve stopnje, ki je zavrglo tožbo in zapisalo, da mora biti delavec aktiven pri varovanju svojih pravic. S tem se strinja, v kolikor gre za normalne delovne pogoje, normalne razmere in normalne ljudi.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo, ki jo je tožnik vložil 25. 12. 2010 in s katero je zahteval, da sodišče ugotovi, da je bila odpovedana pogodba o zaposlitvi z dne 24. 3. 2003 ponarejena ter da mu je bila ta ponarejena pogodba o zaposlitvi odpovedana in sicer podana redna odpoved pogodbe o zaposlitvi, delovno razmerje pa mu je prenehalo 15. 9. 2007. Sodišče prve stopnje se je postavilo na stališče, da je bila tožba glede odpovedi pogodbe o zaposlitvi vložena prepozno in da ni podana pravna korist tožnika za vložitev, zato jo je na podlagi prvega odstavka 274. člena ZPP zavrglo, poleg tega pa je ugotovilo, da tožba ni primerna za obravnavo, kljub temu da je sodišče tožnika pozvalo na dopolnitev tožbe oziroma vloge (peti odstavek 108. člena ZPP). Poleg tega je še ugotovilo, da ni podana pravna korist tožnika za vložitev tožbe v delu, ki se nanaša na ugotovitev, da je pogodba o zaposlitvi ponarejena.

Pritožbeno sodišče se v celoti strinja z razlogi iz odločitve sodišča prve stopnje, ki je ugotovilo, da je tožnik tožbo vložil prepozno. Po določbi tretjega odstavka 204. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002 in nadaljnji) ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi drugih načinov prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi ali odločitev disciplinske odgovornosti delavca lahko delavec zahteva v roku 30 dni od dneva vročitve oziroma od dneva, ko je izvedel za kršitev pravice pred pristojnim sodiščem. Sodišče prve stopnje je ugotovilo iz listin, da je tožena stranka tožniku odpovedala pogodbo o zaposlitvi 16. 7. 2007, tožnik pa je vložil tožbo 28. 12. 2010, zato je sodišče prve stopnje postopalo pravilno, ko je tožbo zavrglo. Rok iz tretjega odstavka 204. člena ZDR je materialni prekluzivni rok, ki ga ni mogoče dogovorno niti podaljšati niti skrajšati. Ker je bila tožba vložena 29. 12. 2010 je prepozna in jo je sodišče prve stopnje utemeljeno zavrglo.

Pravilen je tudi zaključek sodišča prve stopnje, da ni podana pravna korist tožnika za vložitev tožbe v delu, ki se nanaša na ugotovitev, da je pogodba o zaposlitvi ponarejena. Pravni interes za ugotovitveno tožbo je procesna predpostavka. Sodišče v primeru, ko ugotovi, da pravnega interesa za vložitev ugotovitvene tožbe ni, tožbo zavrže. Pravni interes nima zveze z utemeljenostjo zahtevka in se presoja izključno glede na trditve tožnika. Gre za miselni preizkus, ali bi v primeru, če bi zatrjevano pravno razmerje obstajalo, tožnik imel pravno korist od tega, da se to pravno razmerje s sodno odločbo ugotovi. Pomanjkanje pravnega interesa je formalna pomanjkljivost, ki je stvar procesnega prava in se ne more odpraviti z materialnim procesnim vodstvom. Po presoji pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje pravilno ocenilo, da tožnik nima pravnega interesa za ugotovitveno tožbo. Pavšalne navedbe, da je tožnikov pravni interes zgolj v tem, da želi da sodišče ugotovi neveljavnost pogodbe z dne 24. 3. 2003, ki bo veljala za vse primere, ne utemeljuje pravnega interesa tožnika za ugotovitveno tožbo. Odločitev sodišča prve stopnje, da se ugotovitvena tožba zavrže je tako pravilna.

Ker niso podani razlogi, s katerimi tožnik izpodbija sklep sodišča prve stopnje, prav tako tudi ne razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče na podlagi 2. točke 365. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.