VDSS sodba Pdp 946/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-11-10

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

zamudna sodba - regres za letni dopust - sorazmerni del regresa za letni dopust

Sodišče prve stopnje je ob ugotovitvi, da so bili za izdajo zamudne sodbe podani vsi zakonsko predvideni pogoji, pravilno izdalo zamudno sodbo, s katero je ugodilo tožbenemu zahtevku za plačilo iz naslova regresa za letni dopust. Tožnica je za leto 2009 upravičena do preostanka regresa za letni dopust, ker ji ni bil izplačan v celotni višini, za leto 2010 pa je upravičena do sorazmernega dela regresa za letni dopust, ker ji je delovno razmerje prenehalo 7. 5. 2010

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana zamudna sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo toženi stranki naložilo, da je dolžna tožnici obračunati in izplačati preostanek regresa za letni dopust za leto 2009 in sorazmerni del regresa za letni dopust za leto 2010 v zneskih in z zakonskimi zamudnimi obrestmi razvidnimi iz 1. točke izreka sodbe. Odločilo je, da je tožena stranka dolžna tožnici povrniti stroške postopka v višini 56,16 EUR v roku osmih dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila.

Zoper zamudno sodbo se pritožuje tožena stranka brez navedbe pritožbenih razlogov. Navaja in prilaga dokazila, da je bilo tožnici vse že plačano, zato izpodbija sodbo v celoti.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano zamudno sodbo v okviru preizkusa po uradni dolžnosti, torej glede bistvenih kršitev določb postopka iz 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99 in naslednji) in glede pravilne uporabe materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti ni storilo in da je na dejansko stanje, kot izhaja iz tožbenih navedb, pravilno uporabilo tudi materialno pravo.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da so bili za izdajo izpodbijane zamudne sodbe podani vsi pogoji, ki jih določa 318. člen ZPP. Iz podatkov spisa je razvidno, da tožena stranka ni odgovorila na tožbo, kljub pravilni vročitvi tožbe, da tožnica ne uveljavlja zahtevka, s katerim stranke ne morejo razpolagati (3. odstavek 3. člena ZPP), utemeljenost tožbenega zahtevka pa izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi in da dejstva, na katera se opira tožničin tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložila sama tožnica, niti z dejstvi, ki so splošno znana. Zato je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da so bili za izdajo zamudne sodbe podani vsi zakonsko predvideni pogoji. Iz obrazložitve izpodbijane zamudne sodbe izhaja, da je tožnica upravičena do preostanka regresa za letni dopust za leto 2009 (ker ji ni bil izplačan v celotni višini) in da so sorazmernega dela regresa za letni dopust za leto 2010, ker ji je delovno razmerje prenehalo 7. 5. 2010 (4. odstavek 131. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS št. 42/2002 in naslednji). Tožena stranka v pritožbi navaja, da je tožnici plačala vse, kar je zahtevala v tožbi, vendar smiselno zatrjevanje zmotne ugotovitve dejanskega stanja, ki jo tožena stranka uveljavlja v pritožbi, pritožbeno sodišče ni preizkušalo, ker se zamudne sodbe z ozirom na 2. odstavek 338. člena ZPP zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ne more izpodbijati.

Ker razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, niso bili podani (353. člen ZPP), je bilo potrebno pritožbo tožene stranke zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijano zamudno sodbo sodišča prve stopnje.

Pritožbeno sodišče o pritožbenih stroških tožene stranke ni odločalo, ker jih ni priglasila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.