TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VDSS sklep Pdp 653/2010
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-06-09

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

vloga v tujem jeziku - poprava vloge - zavrženje vloge

Če stranka vloži vlogo v tujem jeziku, jo sodišče prve stopnje pozove, da vlogo popravi, in jo opozori, da bo v nasprotnem primeru vlogo zavrglo.

Zadeva se vrne sodišču prve stopnje, da zagotovi prevod vloge tožene stranke z dne 10. 5. 2010 v slovenski jezik.

Sodišče prve stopnje je pritožbo tožene stranke zoper sodbo opr. št. I Pd 575/2006 z dne 18. 8. 2008 zavrglo. Tožena stranka je zoper sklep vložila „žalbu“.

Po določbi 1. odstavka 104. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Ur. l. RS št. 26/99 in naslednji) stranke in drugi udeleženci v postopku vlagajo sodišču tožbe, pritožbe in druge vloge v slovenskem jeziku ali v jeziku narodne skupnosti, ki je pri sodišču v uradni rabi. Po določbi 2. odstavka citiranega člena ravna sodišče po določbah 108. člena ZPP, ki veljajo za nerazumljive vloge, če vloži stranka vlogo v jeziku, ki pri sodišču ni v uradni rabi.

Ker je tožena stranka vlogo („žalbo“) vložila v tujem jeziku, ne pa pravilno v slovenskem jeziku, bi jo moralo sodišče prve stopnje v skladu z 2. odstavkom 104. člena ZPP pozvati, da vlogo popravi v skladu s 108. členom ZPP. Izrecno bi jo moralo tudi opozoriti, da če ne bo tako ravnalo, bo sodišče njeno vlogo po 4. odstavku 108. člena ZPP zavrglo.

Sodišče prve stopnje ni ravnalo po citiranih zakonskih določbah, zato pritožbeno sodišče vrača zadevo opr. št. Pdp 653/2010 sodišču prve stopnje, da bo v nadaljevanju postopalo po 108. členu ZPP in toženi stranki naložilo, da vlogo v roku popravi tako, da jo prevede v slovenski jezik, sicer jo bo v nasprotnem primeru zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Psp 304/2010
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-08-19

SOCIALNO VARSTVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

Ker je tožnik tožbo zoper dokončno odločbo toženca vložil po preteku 30-dnevnega roka za vložitev tožbe, je sodišče tožbo kot prepozno utemeljeno zavrglo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo tožnika, ker je bila ta vložena po preteku 30-dnevnega roka, kakor je ta določen v 72. členu Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004 in 10/2004).

Zoper sklep se pravočasno pritožuje tožnik in v laični pritožbi navaja, da je do socialne pomoči upravičen, saj je nesposoben za vsakršno delo in že šest let hodi na komisijo, od katere bo zahteval odškodnino. Po preteku pritožbenega roka je dne 12. 8. 2010 pritožbo dopolnil.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov, po uradni dolžnosti pa pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, v skladu z določbo 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, s spremembami) v zvezi s 366. členom ZPP ter na pravilno uporabo materialnega prava. Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje ter ni zagrešilo bistvenih kršitev določb, na katere se pazi po uradni dolžnosti in je tudi pravilno uporabilo materialno pravo.

Iz dejanskega stanja, kakor ga je ugotovilo sodišče prve stopnje, temu pa pritožba ne ugovarja, izhaja, da je bila dokončna odločba toženke tožniku vročena 22. 5. 2009, 30-dnevni rok za vložitev tožbe se je iztekel dne 22. 6. 2009, tožnik pa je tožbo vložil pol leta kasneje, to je 22. 12. 2009.

ZPP v 1. in 2. odstavku 112. člena določa, da če je vloga vezana na rok, se šteje, da je vložena pravočasno, če je izročena pristojnemu sodišču, preden se rok izteče. Če se pošlje vloga po pošti priporočeno, se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katere je naslovljena. Očitno je, da tožba na pristojno sodišče ni prispela pravočasno, to je v roku 30 dni in je tako ravnanje sodišča prve stopnje, ko je tožbo zavrglo, bilo v skladu s 1. odstavkom 274. člena ZPP.

Pritožbeno sodišče je v posledici navedenega v skladu z 2. točko 365. člena ZPP pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 112, 112/1, 112/2, 274, 274/1. ZDSS-1 člen 72, 72/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Psp 109/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-04-13

ZDRAVSTVENO ZAVAROVANJE - CIVILNO PROCESNO PRAVO

narok za glavno obravnavo - izostanek z naroka - fikcija umika tožbe

Tožnik je bil pravilno vabljen na prvi narok za glavno obravnavo in v vabilu tudi opozorjen na posledice, če se naroka ne bo udeležil. Kljub temu na narok ni pristopil, niti svojega izostanka ni opravičil. Sodišče prve stopnje je zato utemeljeno štelo, da je tožbo umaknil in je postopek ustavilo.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom postopek v socialnem sporu ustavilo.

Zoper sklep je pritožbo vložil tožnik. V pritožbi navaja, da naj se zadevo obravnava kot pritožbo ali kot predlog za obnovo postopka. Cela zadeva naj se ponovno prouči, tožniku pa dodeli odvetnika po uradni dolžnosti kot vojnemu veteranu v osamosvojitveni vojni.

Pritožbeno sodišče je tožnikovo vlogo obravnavalo kot pritožbo, saj za obnovo postopka niso izpolnjeni z zakonom določeni pogoji (394. člen ZPP).

Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje razčistilo dejstva, bistvena za odločitev v zadevi. Sodišče tudi ni zagrešilo kršitev določb postopka oziroma materialnega prava, na kar pritožbeno sodišče skladno z 2. odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl.) pazi po uradni dolžnosti.

Sodišče prve stopnje je sklep o ustavitvi postopka sprejelo na podlagi 2. odstavka 28. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1; Ur. l. RS, št. 2/2004 in 10/2004), kjer je določeno, da če na poravnalni narok ali na prvi narok za glavno obravnavo ne pride tožeča stranka, se šteje, da je umaknila tožbo.

V sporni zadevi je sodišče razpisalo za dne 28. 1. 2010 narok za glavno obravnavo. Tožnik je bil pravilno vabljen in v vabilu tudi opozorjen na posledice, če se naroka ne bo udeležil. Vabilo mu je bilo vročeno dne 3. 1. 2011, kar je razvidno iz povratnice v spisu. Tožnik je dne 11. 1. 2001 sodišču posredoval dopis, iz katerega izhaja obrazložitev, zakaj je vložil tožbo. Sodišču je predlagal, da tožbenemu zahtevku ugodi, s tem, da ga plačilno razbremeni. Na narok, ki je bil razpisan za dne 28. 1. 2011, pa ni pristopil. Naroka se je udeležila le pooblaščenka toženca.

Tudi po stališču pritožbenega sodišča, je sodišče prve stopnje pravilno postopalo po že citiranem 2. odstavku 28. člena ZDSS-1. Tožnik je bil pravilno vabljen na narok za glavno obravnavo, katerega pa se ni udeležil, niti svojega izostanka ni opravičil. Sodišče je zato tudi po stališču pritožbenega sodišča utemeljeno štelo, da je tožnik tožbo umaknil in je zato postopek ustavilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Psp 172/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-06-02

SOCIALNO ZAVAROVANJE - CIVILNO PROCESNO PRAVO

sklep o ustavitvi postopka - fikcija umika tožbe - izostanek z naroka

Fikcija umika tožbe ni nastopila, saj je tožnik izkazal ovire, ki kažejo na to, da je bil izostanek s prvega naroka za glavno obravnavo opravičljiv, in sicer v BiH, kjer je doma, ni mogle pravočasno pridobiti potnega lista, s katerim bi pripotoval v Slovenijo.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je postopek v socialnem sporu ustavilo. Ker se tožnik ni udeležil prvega naroka za glavno obravnavo na katerega je bil pravilno vabljen je štelo, da je tožbo umaknil.

Zoper sklep o ustavitvi se pravočasno pritožuje tožnik in v laični pritožbi navaja, da se naroka ni mogel udeležiti, ker ni pravočasno dobil potnega lista. Sodišče je o tem pravočasno obvestil in meni, da je bila odsotnost z naroka iz opravičljivih razlogov.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah pritožbenih razlogov, pri tem je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 2. odst. 339. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami), ki se v socialnih sporih uporablja na podlagi 19. čl. Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004 in 10/2004) in na pravilno uporabo materialnega prava. Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje napačno uporabilo 2. odst. 28. čl. ZDSS-1, ko je štelo, da je tožnik tožbo umaknil, ker na prvi narok za glavno obravnavo ni pristopil, saj se navedena določba uporabi pod pogojem, da je bila stranka pravilno vabljena in, da ni izkazala upravičenih razlogov za izostanek oz. ni splošno znanih okoliščin , iz katerih izhaja, da stranka iz upravičenih razlogov ni mogla priti na narok.

Iz spisa izhaja, da je bilo tožniku vabilo za prvi narok za glavno obravnavo vročeno dne 11. 1. 2011. Tožnik je dne 7. 2. 2011 sodišču priporočeno poslal prošnjo, da ne bo mogel biti prisoten na naroku, ker ni pravočasno dobil potnega lista. Tega je prejel šele dne 16. 2. 2011. Navedeno pisanje je na sodišče prispelo dne 14. 2. 2011, po opravljenem naroku za glavno obravnavo.

Fikcija umika tožbe po 2. odst. 28. čl. se uporabi takrat, kadar je bila stranka pravilno vabljena in če ni izkazala upravičenih razlogov za izostanek. V danem primeru pritožbeno sodišče šteje, da je tožnik izkazal ovire, ki kažejo na to, da je bil izostanek z naroka upravičljiv. Tožnik, doma v BiH, na narok ni mogel pristopiti, ker ni pravočasno dobil potnega lista, da bi lahko odpotoval v Republiko Slovenijo.

Ob tako ugotovljenem dejanskem stanju ni bilo pogojev za uporabo 2. odst. 28. čl. ZDSS-1.

V skladu s 3. toč. 365. čl. je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in razveljavilo sklep sodišča prve stopnje ter mu zadevo vrnilo v nov postopek, saj glede na naravo kršitve samo kršitve ne more odpraviti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Psp 233/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-08-25

SOCIALNO VARSTVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO

Ker tožena stranka pritožbe ni lastnoročno podpisala, se pritožba kot nepopolna zavrže, ne da bi se poslala toženi stranki v dopolnitev, saj se določbe o vračanju nepopolnih vlog v postopku s pritožbo ne uporabljajo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano zamudno sodbo razsodilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati 735,96 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 17. 3. 2010 dalje do plačila in ji povrniti stroške postopka za sodne takse v znesku 27,90 EUR, po poteku tega roka pa ji plačati tudi zakonske zamudne obresti od tega zneska, ki tečejo od prvega naslednjega dne po izteku 15-dnevnega roka za plačilo, do plačila.

Zoper zamudno sodbo je pritožbo vložila tožena stranka. V pritožbi navaja, da je vpisana v srednješolski program na ... šoli in je letos opravljala poklicno maturo in tudi opravila tri izpite. Matematiko je prestavila na drugi rok, zato bo dokaz o opravljenem izpitu priložila meseca junija. Prosi, da se z zadevo počaka na zadnji opravljeni izpit.

Tožeča stranka je dne 12. 7. 2011 sodišču posredovala delni umik tožbenega zahtevka in sicer za znesek glavnice v višini 735,96 EUR in zakonske zamudne obresti od glavnice. Vztraja pa pri povračilu pravdnih stroškov v višini 27,90  EUR, saj je bila tožba potrebna.

Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožena stranka pritožbe, datirane z dne 6. 4. 2011, ki je bila na sodišče vložena 18. 4. 2011, ni lastnoročno podpisala.

Zakon o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami) v 335. členu določa, da mora pritožba obsegati

2. izjavo, da se sodba izpodbija v celoti ali v določenem delu,

V 3. odstavku 343. člena pa je določeno, da je pritožba nepopolna, če ne vsebuje sestavin iz 1. in 4. točke 335. člena tega zakona, torej če ne vsebuje navedbe sodbe, zoper katero se vlaga ter če ne vsebuje podpis pritožnika. V sporni zadevi tožena stranka pritožbe ni lastnoročno podpisala, kar pomeni, da gre za nepopolno pritožbo. Glede na 336. člen ZPP se v postopku s pritožbo ne uporabljajo določbe 108. člena ZPP o vračanju nepopolnih vlog v dopolnitev. Pritožbeno sodišče je zato skladno s 352. členom ZPP pritožbo kot nepopolno zavrglo.

Ker pritožbeno sodišče zadeve zaradi zavrženja pritožbe ni obravnavalo po vsebini, so pravno irelevantne tako pritožbene navedbe tožene stranke kot tudi dopis tožeče stranke z dne 12. 7. 2011. Že sodišče prve stopnje pa je v dopisu z dne 22. 4. 2011 toženi stranki pojasnilo, da se s svojimi predlogi lahko obrne neposredno na tožečo stranko.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sklep Psp 277/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-08-25

SOCIALNO ZAVAROVANJE - CIVILNO PROCESNO PRAVO

pritožba zoper sklep sodišča druge stopnje

Pritožba zoper sklep sodišča druge stopnje ni dovoljena, tako da se zavrže.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje št. II Ps 2424/2009 z dne 6. 7. 2011.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom pritožbo, ki jo je tožnik vložil dne 10. 6. 2011, zavrglo.

Zoper sklep je pritožbo vložil tožnik, smiselno zaradi nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in nepravilne uporabe materialnega prava. Navaja, da ne gre za navadno pritožbo, saj je toženec vložil revizijo. To dejstvo je del njegove protipravno zavržene pritožbe. Pritožba bi zato morala biti obravnavana in ne bi smela biti izdana nobena odločitev sodišča, ki je nižjega ranga kot je revizija, vložena zoper odločitev Višjega delovnega in socialnega sodišča.

Po preizkusu zadeve v skladu z 2. odstavkom 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju ZPP) pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje popolno in pravilno ugotovilo dejansko stanje in pravilno odločilo. V postopku pa tudi ni prišlo do absolutnih bistvenih kršitev določb ZPP, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, niti do očitanih kršitev.

Sodišče prve stopnje je pravilno pritožbo, ki jo je tožnik vložil zoper sklep Višjega delovnega in socialnega sodišča, opr. št. Psp 158/2011 z dne 12. 5. 2011, zavrglo. Tudi po stališču pritožbenega sodišča namreč pritožba, vložena zoper drugostopno sodno odločbo, ni dovoljena, nedovoljena pritožba pa se v skladu s 1. odstavkom 343. člena ZPP, zavrže.

V 343. členu ZPP je določeno, da smejo stranke vložiti pritožbo v predpisanem roku zoper sodno odločbo, izdano na prvi stopnji. To pomeni, da zoper sodno odločbo, izdano na drugi stopnji, pritožbe ni mogoče vložiti.

Sodna odločba, izdana na drugi stopnji zato pravnega pouka ne vsebuje, pač pa pravni pouk vsebuje le sodna odločba, izdana na prvi stopnji.

Tudi v konkretnem primeru sklep Višjega delovnega in socialnega sodišča, opr. št. Psp 158/2011 z dne 12. 5. 2011 pravnega pouka ni vseboval. Ne glede na to, da je toženec zoper drugostopno sodno odločbo št. Psp 575/2010 z dne 3. 2. 2011 vložil revizijo, pritožba zoper drugostopni sklep z dne 12. 5. 2011, ni dovoljena. Zmotno je pritožbeno stališče, da je zaradi vložene revizije toženca, pritožba dovoljena in da bi jo sodišče prve stopnje moralo obravnavati.

Ker pritožbeni razlogi niso utemeljeni, izpodbijani sklep pa pravilen in zakonit, je pritožbeno sodišče v skladu z določbo 353. člena v zvezi z 2. točko 365. člena ZPP, pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sodba Pdp 483/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-10-26

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

sodba na podlagi pripoznave - pritožbeni razlog

Tožena stranka v pritožbi sodbe na podlagi pripoznave ne izpodbija zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka niti ne zatrjuje, da bi izjavo o pripoznavi dala v zmoti ali pod vplivom prisile ali zvijače, temveč v pritožbi le predlaga podaljšanje roka za izpolnitev svoje obveznosti. Takšna pritožba ni utemeljena.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je s sodbo na podlagi pripoznave odločilo, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki izplačati 500,00 EUR neto regresa v roku 15 dni, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2008 dalje do plačila ter obračunati in odvesti obvezne dajatve (1. točka izreka) in da je tožena stranka dolžna na transakcijski račun Delovnega sodišča v Celju plačati stroške postopka v višini 282,04 EUR v roku 15 dni brezobrestno, nato skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi (2. točka izreka).

Zoper navedeno sodbo je tožena stranka vložila pritožbo oziroma prošnjo, da ji pritožbeno sodišče omogoči plačilo regresa do 30. 5. 2011, ker trenutno ne more poravnati dolga, ker dokončuje objekt za katerega bodo prejeli plačila do konca meseca.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in na absolutne bistvene kršitve določb postopka, kot mu to nalaga drugi odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 do 45/2008) in pri tem preizkusu ugotovilo, da sodišče prve stopnje v postopku ni bistveno kršilo tistih določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti in da je glede na ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo.

ZPP v drugem odstavku 338. člena določa, da se sodba na podlagi pripoznave lahko izpodbija le zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka ali zaradi tega, ker je bila izjava o pripoznavi, da podlaga tožbenega zahtevka ni sporna, dana v zmoti ali pod vplivom prisile ali zvijače.

Tožena stranka v pritožbi sodbe na podlagi pripoznave ne izpodbija zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka oziroma zatrjuje da bi izjavo o pripoznavi dala v zmoti ali pod vplivom prisile ali zvijače, temveč v pritožbi le predlaga podaljšanje roka za izpolnitev svoje obveznosti, zato je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDSS sodba Pdp 1030/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2011-12-02

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

zamudna sodba - plača - povračilo stroškov v zvezi z delom

Pri presoji zakonitosti zamudne sodbe ni upoštevno pritožbeno sklicevanje tožene stranke na finančne težave, v katerih se nahaja.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana zamudna sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano zamudno sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da je tožena stranka dolžna tožnicam plačati: prvi 1.384,32 EUR, drugi 1.210,40 EUR in tretji 1.100,97 EUR, vsem skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 19. 1. 2011 dalje do plačila.

Zoper zamudno sodbo se z laično pritožbo pritožuje tožena stranka in navaja, da sodbo izpodbija v celoti, saj je iz poslane dokumentacije sodišču razvidno, da je podjetje v finančnih težavah in zato posledično ni sposobno izplačati plače za mesec december 2010 in s tem povezane stroške postopka.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano zamudno sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, pravilno pa je tudi uporabilo materialno pravo.

Pritožbeno sodišče se v celoti strinja z odločitvijo sodišča prve stopnje, v zvezi s pritožbenimi navedbami pa le še dodaja:

Pravna podlaga za izdajo zamudne sodbe je 318. člen ZPP, ki določa, da če tožena stranka v roku iz 277. člena istega zakona ne odgovori na tožbo, izda sodišče sodbo, s katero ugodi tožbenemu zahtevku (zamudna sodba), če so izpolnjeni naslednji pogoji:

- da je toženi stranki tožba pravilno vročena v odgovor,

- da ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati (3. odstavek 3. člena ZPP),

- da izhaja utemeljenost tožbenega zahtevka iz dejstev, ki so  navedena v tožbi,

- da dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki so jih predložile tožnice, ali z dejstvi, ki so splošno znana.

Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da so izpolnjeni vsi potrebni zakonsko določeni pogoji za izdajo zamudne sodbe. Pritožbenega razloga, da je tožena stranka v finančnih težavah, pa pritožbeno sodišče ne more upoštevati.

Po preizkusu vseh pritožbenih navedb, ki jih tožena stranka uveljavlja v pritožbi, se je pritožbeno sodišče, opredelilo le do tistih, ki bi lahko bile odločilne (1. odstavek 360. člena ZPP).

Izrek o pritožbenih stroških je odpadel, ker jih tožena stranka ni priglasila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.