VDSS sklep Pdp 1071/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-01-13

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Glede na to, da je v sodbi določen rok 15 dni za izpolnitev obveznosti za toženo stranko, je postala sodba izvršljiva po poteku tega roka, ki je začel teči naslednji dan po vročitvi sodbe toženi stranki.

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožena stranka sama krije svoje pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožene stranke za popravo potrdila o izvršljivosti sodbe opr. št. I Pd 1389/2008 z dne 27. 5. 2009.

Tožena stranka se je pritožila zoper sklep iz pritožbenega razloga zmotne uporabe materialnega prava po določbi 3. točke 1. odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP – Ur. l. RS, št. 26/1999 in spremembe), ki se v skladu z določbo 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1 – Ur. l. RS, št. 2/2004) uporablja tudi v sporih pred delovnim sodiščem. Navaja, da si sodišče prve stopnje napačno razlaga zakonske določbe o nastopu pravnomočnosti in izvršljivosti sodbe v primeru, da je zoper njo vložena pritožba in drugostopenjsko sodišče sodbe ne razveljavi. V takšnem primeru nastopi pravnomočnost z dnem izdaje drugostopenjske sodbe, medtem ko nastopi izvršljivost z datumom vročitve drugostopenjske sodbe stranki, ki ji je s sodbo naložena izpolnitev obveznosti. To izhaja iz smiselne razlage določb 313. in 319. člena ZPP v zvezi z 19. členom Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ – Ur. l. RS, št. 51/1998 in spremembe). Toženi stranki je namreč bila dajatev naložena že s prvostopenjsko sodbo, pri čemer predstavlja nepravnomočnost sodbe zaradi vložene pritožbe oviro, da ni mogla postati izvršljiva po poteku paricijskega roka. Sodišče prve stopnje ruši z izpodbijano odločitvijo v sklepu ustaljeno sodbo prakso na tem področju. Poleg tega krši stranki tudi z ustavo zagotovljeni pravici do enakega varstva pred zakonom in do enakega varstva pravic, ki med drugim zagotavljata načelo, da bo sodišče enake primere obravnavalo enako, se pravi v skladu z obstoječo sodno prakso in s splošno sprejeto razlago materialnega prava. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo sklep v mejah pritožbenega izpodbijanja in ugotovilo, da je odločitev o zavrnitvi predloga tožene stranke za popravo potrdila o izvršljivosti sodbe pravilna.

Pravni učinek pravnomočnosti je v tem, da izdane odločbe ni mogoče odpraviti, razveljaviti ali spremeniti z novo odločbo, s katero bi se nadomestila prejšnja odločba. Sodna odločba je izvršljiva, če je postala pravnomočna in če je pretekel rok za prostovoljno izpolnitev dolžnikove obveznosti. Rok za prostovoljno izpolnitev obveznosti začne teči naslednji dan od dneva, ko je bila dolžniku vročena odločba (1. in 2. odstavek 19. člena ZIZ). Potrdilo o izvršljivosti izda sodišče oziroma organ, ki je odločal na prvi stopnji (1. odstavek 42. člena ZIZ).

V konkretnem primeru je sodišče prve stopnje odločilo o tožnikovih zahtevkih s sodbo I Pd 1389/2008 z dne 27. 5. 2009. Pritožbeno sodišče je s sodbo opr. št. Pdp 940/2009 z dne 3. 2. 2010 potrdilo prvostopenjsko sodbo. Iz povratnic o vročanju drugostopenjske sodbe (list. št. 128) je razvidno, da je tožena stranka prejela sodbo 9. 3. 2010, tožnik pa 19. 3. 2010. Glede na to, da je v sodbi določen rok 15 dni za izpolnitev obveznosti za toženo stranko, je v skladu z določbo 1. odstavka 19. člena ZIZ postala sodba izvršljiva 25. 3. 2010, ko je pretekel navedeni rok za prostovoljno izpolnitev obveznosti. Zato je odločitev sodišča prve stopnje v izpodbijanem sklepu, s katerim je zavrnilo predlog za popravo potrdila o izvršljivosti sodbe, v celoti pravilna.

Ker niso podani pritožbeni razlogi niti ne razlogi, na katere je bilo potrebno paziti po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena v zvezi s 1. odstavkom 366. člena ZPP), je bilo potrebno zavrniti pritožbo tožene stranke in potrditi sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

Ker tožena stranka s pritožbo ni uspela, sama krije svoje pritožbene stroške (1. odstavek 165. člena v zvezi s 1. odstavkom 155. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.