VDSS sodba Psp 416/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-01-05

zamudna sodba - vrnitev preplačila - otroški dodatek

Ker toženka na tožbo, ki je bila pravilno vročena, ni odgovorila in ker so bili izpolnjeni tudi ostali pogoji za izdajo zamudne sodbe, je sodišče prve stopnje utemeljeno izdalo zamudno sodbo, s katero je ugodilo tožbenemu zahtevku za vrnitev neupravičeno prejetih zneskov otroškega dodatka.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je toženka dolžna plačati tožeči stranki znesek 212,46 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zneska 106,23 EUR od 13. 11. 2009 do plačila in od zneska 106,23 EUR od 14. 12. 2009 do plačila, v 8 dneh pod izvršbo.

Zoper zamudno sodbo se pritožuje toženka. V pritožbi navaja, da sodbo izpodbija v celoti in da je prvo sodbo sodišča izpodbijala pred enim letom, tako, da je zaprosila soseda, da (verjetno pritožbo) pošlje po mailu na naslov sodišča, vendar ni bilo kakšnega odziva. Nadalje navaja, da je v letu 2009 ostala mati samohranilka, da so se družinske razmere uredila, da ni več prisiljena naprošati za denarno pomoč, kljub temu, da se zdravi za hepatitisom C, kar prinaša dodatne stroške. Sodišče naproša za odpis glavnice in zamudnih obresti.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah pritožbenih razlogov, pri tem je po uradni dolžnosti pazilo na bistveno kršitev določb postopka iz 2. odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP; Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami), ki se v socialnih sporih uporablja na podlagi 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1; Ur. l. RS, št. 2/2004 in 10/2004) in na pravilno uporabo materialnega prava. Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo materialno pravo, v predmetni zadevi tudi ni prišlo do kršitev postopka, ki jih pritožbeno sodišče preizkuša po uradni dolžnosti. V skladu z 2. odstavkom 338. člena se zamudna sodba ne more izpodbijati zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja.

Iz dejanskega stanja, kakor ga je ugotovilo sodišče prve stopnje izhaja, da je tožeča stranka s tožbo z dne 19. 8. 2010 zahtevala plačilo zneska 212,46 EUR zaradi tega, ker toženka ni bila več upravičena do otroškega dodatka od 1. 10. 2009 dalje, saj se je otrok toženke R.L. dne 1. 9. 2009 zaposlil, Center za socialno delo ... pa je toženki za mesec oktober 2009 in mesec november 2009 nakazal otroški dodatek dvakrat po 106,23 EUR. O neupravičenosti toženke do otroškega dodatka za meseca oktober in november 2009 je Center za socialno delo ... po uradni dolžnosti izvedel postopek o spremembi priznanja pravice do otroškega dodatka in o tem izdal odločbo dne 14. 12. 2009. Sodišče je toženki vročilo poziv, naj odgovori na tožbo in jo v pozivu tudi opozorilo na pravne posledice v kolikor toženka v roku 30 dni od vročitve tožbe nanjo ne bo odgovorila. Toženka je tožbo prejela dne 25. 8. 2010, kakor izhaja iz vročilnice, pripete na listovno št. 4 spisa. Ker toženka na tožbo ni odgovorila, podani pa so bili vsi pogoji iz 318. člena ZPP, je sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je izdalo zamudno sodbo, s katero je tožbenemu zahtevku ugodilo.

Iz pritožbenih navedb je možnost razbrati, da naj bi toženka na tožbo sicer odgovorila na takšen način, da je prosila soseda, da odgovor pošlje po mailu na naslov sodišča. V sodnem spisu odgovora na tožbo ni, pritožnica pritožbi tudi ni priložila nobenega dokaza o tem, da bi odgovor na tožbo dejansko podala tako, da pritožbeno sodišče šteje ugotovitev sodišča prve stopnje, da toženka v zakonsko določenem 30 dnevnem roku na tožbo ni odgovorila, za pravilen.

Pritožbeno sodišče ni pristojen organ za odpis glavnice in zamudnih obresti. O tem odloča tožeča stranka, kamor lahko toženka naslovi vlogo.

Ker je sodišče prve stopnje pri svoji odločitvi uporabilo pravilno materialno pravo, bistvenih kršitev določb na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti ni storilo, je bilo potrebno pritožbo toženke v skladu s 353. členom ZPP kot neutemeljeno zavrniti.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.