VDSS sodba Pdp 1182/2011
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2012-03-30

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

letni dopust - kolektivna pogodba - odškodnina za neizkoriščen letni dopust

Tožena stranka je ravnala nezakonito, ko je v pravilniku (splošnem aktu) za delo z duševno motenimi oziroma prizadetimi osebami delavcem priznala manj dodatnih dni letnega dopusta, kot je določeno v kolektivni pogodbi, ki jo zavezuje. To pomeni, da so tožniki upravičeni do dodatnih dni letnega dopusta neposredno na podlagi kolektivne pogodbe, kot je odločilo sodišče prve stopnje. Poleg tega je sodišče prve stopnje tožnikom utemeljeno prisodilo odškodnino za neizrabljene (dodatne) dni letnega dopusta, saj ga objektivno niso mogli izrabiti.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Stranki sami krijeta vsaka svoje pritožbene stroške.

Sodišče prve stopnje je s sodbo naložilo toženi stranki, da je dolžna tožnikom iz naslova dela s težko duševno motenimi ali prizadetimi osebami poleg priznanega letnega dopusta za leto 2008 priznati še vsaki dodatne tri dni letnega dopusta za leto 2008 (I. točka izreka); da je tožena stranka dolžna tožniku A.L. plačati odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 206,91 EUR, tožnici D.Š.Č. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 329,25 EUR, tožnici L.K. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 146,31 EUR, tožnici M.J. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 146,31 EUR, tožnici K.K. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 129,77 EUR, tožnici I.V.R. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 135,15 EUR, tožniku M.S. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 160,93 EUR, tožniku M.K. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 234,78 EUR in tožnici A.S. odškodnino za neizkoriščen letni dopust za leto 2008 v znesku 56,67 EUR, vse z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2009 dalje do plačila v roku 8 dni, da ne bo izvršbe. Kar so tožniki zahtevali več (zamudne obresti od 12. 8. 2008 do 30. 6. 2009), je sodišče zavrnilo (II. - X. točka izreka). V skladu z uspehom v sporu je odločilo, da je tožena stranka dolžna tožnikom kot nerazdelnim upnikom plačati stroške postopka v znesku 670,03 EUR, v roku 8 dni, po tem roku pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila (XI. točka izreka).

Tožena stranka se je pritožila zoper sodbo v delu ugoditve tožbenih zahtevkov iz vseh pritožbenih razlogov po določbi prvega odstavka 338. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/1999 in spremembe), ki se v skladu z določbo 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) uporablja tudi v sporih pred delovnim sodiščem. Navaja, da tožniki niso specificirali zahtevkov po vsebini, zaradi česar so zneski prisojenih odškodnin nesklepčni. Poleg tega je izrek sodbe v izpodbijanem delu nerazumljiv, saj sodišče ni imelo podlage, da je tožnikom poleg priznanega dela letnega dopusta za leto 2008 priznalo še tri dodatne dni letnega dopusta za isto leto. Sodišče bi moralo odločiti bodisi samo o priznanju dodatnih dni dopusta ali samo o plačilu odškodnine. Sodišče je zmotno uporabilo materialno pravo, saj Kolektivna pogodba za dejavnost zdravstva in socialnega varstva v Sloveniji (KPDZSVS, Ur. l. RS, št. 15/1994 in spremembe) omogoča toženi stranki, da lahko delavcem, ki delajo s težko duševno motenimi ali prizadetimi osebami, prizna letni dopust tudi za manj kot 15 dni. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče v izpodbijanem delu spremeni sodbo tako, da zahtevke tožnikov v celoti zavrne oziroma podrejeno, da jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Tožniki v odgovoru na pritožbo navajajo, da je sodišče v sporu pravilno razsodilo. Delovno in socialno sodišče v Ljubljani je v kolektivnem delovnem sporu opr. št. X Pdp 1434/2010 s pravnomočno sodbo z dne 17. 3. 2011 ugotovilo neskladnost pravilnika o letnih dopustih tožene stranke s kolektivno pogodbo in navedeni pravilnik spremenilo tako, da se tožnikom poveča dopust za 15 dni. Tožniki so pri opredelitvi zahtevkov po višini pravilno izhajali iz svojih plačilnih listov ter opredelili odškodnino v višini dnevnega zaslužka za neizkoriščen dopust. Tudi sicer je tožena stranka med postopkom zgolj pavšalno prerekala zahtevke in ni navedla nobenih konkretnih okoliščin, zakaj bi bila višina zahtevkov določena previsoko. Zato predlagajo, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo in v izpodbijanem delu potrdi sodbo sodišča prve stopnje.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe v mejah pritožbenega izpodbijanja in po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka ter na pravilno uporabo materialnega prava (drugi odstavek 350. člena ZPP). Po takšnem preizkusu je ugotovilo, da vsebuje sodba v izpodbijanem ugodilnem delu pravilne dejanske in pravne razloge. Sodišče prve stopnje je na ugotovljeno dejansko stanje tudi pravilno uporabilo materialno pravo. Poleg tega tako v zvezi z izvedenim postopkom kot z izdano sodbo ni storilo nobene bistvene postopkovne kršitve, na katere je opozorila pritožba in na katere je moralo pritožbeno sodišče paziti po uradni dolžnosti. Pritožbeno sodišče ni ugotovilo nobenega neskladja v izreku izpodbijanega dela sodbe, čeprav pritožba navaja, da je sodišče prve stopnje najprej priznalo tožnikom dodatne 3 dni letnega dopusta za leto 2008, nato pa jim priznalo tudi odškodnino za neizkoriščen letni dopust. Pri navedenih odločitvah gre za obravnavanje vsebinsko različnih zahtevkov in uporabljeno različno pravno podlago. Zato takšno pritožbeno izpodbijanje ni utemeljeno.

Iz izvedenih dokazov je razvidno, da je tožena stranka za leto 2008 odmerila tožnikom izrabo letnega dopusta z obvestilom z dne 3. 6. 2008 ter jim v tej zvezi dodatno za delo z duševno motenimi oziroma prizadetimi osebami priznala 12 dni letnega dopusta. Tožena stranka je imela podlago za takšno odločitev v Pravilniku o letnih dopustih z dne 31. 3. 2008 (v nadaljevanju: Pravilnik), ki v 1. točki 24. člena določa, da pripada delavcem za delo s težko duševnimi prizadetimi osebami na oddelku za psihiatrijo 12 dni letnega dopusta in sicer za delovna mesta klinični psiholog, dipl. medicinska sestra, zdravstveni tehnik v psihiatriji, psiholog specialist v psihiatriji, glavna medicinska sestra oddelka, pomočnica glavne medicinske sestre oddelka, dipl. medicinska sestra, vodja delovne terapije v psihiatriji, dipl. delovni terapevt v psihiatriji, dipl. socialni delavec v psihiatriji in zdravstveni tehnik v psihiatriji. Tožniki so v spornem času opravljali delo na navedenih delovnih mestih in s težko duševno prizadetimi osebami na oddelku za psihiatrijo pri toženi stranki.

Po določbi 5. točke 36. člena KPDZSVS se delavcu glede na psihične obremenitve za intenzivno delo v polnem delovnem času z duševno motenimi oziroma duševno prizadetimi osebami v bolnišnicah in drugih zavodih poveča letni dopust do 15 dni. V tej zvezi je Odbor za razlago KPDZSVS dne 8. 10. 1996 glede navedene določbe sprejel razlago, da se delavcem glede na psihične obremenitve za delo v polnem delovnem času s težko duševno motenimi ali prizadetimi osebami poveča letni dopust za 15 dni. Po ugotovitvi pritožbenega sodišča je potrebno v konkretnem primeru upoštevati takšno razlago, saj je v skladu z 11. točko splošnih določb KPDZSVS razlaga kolektivne pogodbe obvezna za vse uporabnike. V tej zvezi so Sindikat zdravstva in socialnega varstva Slovenije ter tožniki kot skupina delavcev v kolektivnem delovnem sporu zoper nasprotnega udeleženca UKC Maribor predlagali ugotovitev, da določba 24. člena Pravilnika ni v skladu z določbo 5. točke 36. člena KPDZSVS. Sodišče je o takšnem predlogu pravnomočno odločilo in ugotovilo, da nasprotni udeleženec ni imel podlage, da je v Pravilniku določil manjše število dni letnega dopusta za posamezna delovna mesta v oddelku za psihiatrijo (1).

Zato se pritožba tožene stranke neutemeljeno zavzema, da tožniki ne morejo biti upravičeni do dodatnih treh dni letnega dopusta za delo pri toženi stranki v spornem času na delovnih mestih s težko duševno motenimi oziroma duševno prizadetimi osebami na oddelku za psihiatrijo. Sodišče prve stopnje je vsakemu tožniku pravilno priznalo zahtevane tri dni letnega dopusta za leto 2008, saj bi morala tožena stranka glede tega izhajati iz razlage navedene kolektivne pogodbe, ki je določala iz naslova letnega dopusta več pravic kot Pravilnik. Izpodbijana sodba vsebuje o teh vprašanjih pravilno obrazložene dejanske in pravne razloge. Poleg tega pritožba neutemeljeno izpodbija prisojene odškodnine po višini. Tožniki so pri opredelitvi takšnih zahtevkov izhajali iz podatkov iz plačilnih list. V tej zvezi je tožena stranka samo pavšalno prerekala zahtevke po višini, pri čemer med postopkom ni predložila morebitnih drugačnih izračunov višine plače tožnikov, ki je bila podlaga za priznano odškodnino oziroma nadomestilo za tri dni neizrabljenega letnega dopusta v letu 2008, saj ga objektivno niso mogli izrabiti.

Zato je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Stranke so v pritožbenem postopku priglasile stroške in sicer tožena stranka v zvezi s pritožbo, tožniki pa v zvezi z odgovorom na pritožbo. Pritožbeno sodišče je odločilo, da stranke same krijejo vsaka svoje pritožbene stroške, saj tožena stranka s pritožbo ni uspela oziroma na drugi strani odgovor tožnikov ni v ničemer prispeval k sprejeti rešitvi zadeve (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 155. člena ZPP).

(1) Sodba X Pd 805/2010 z dne 3. 11. 2010 v zvezi s sodbo X Pdp 1434/2010 z dne 17. 3. 2011.

ZDR člen 159, 160, 166. Kolektivna pogodba za dejavnost zdravstva in socialnega varstva Slovenije člen 36.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.