VDSS sklep Pdp 724/2010
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-07-08

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

stroški postopka - nagrada za sestavo vloge

Vloga, ki se nanaša na štiri tožnice, se šteje za eno in ne za štiri vloge. Iz tega razloga stranskemu intervenientu za vsako tožnico pripada le ¼ nagrade za sestavo navedene vloge.

Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijani sklep spremeni tako, da se prisojeni znesek v višini 38,04 EUR „nadomesti“ z zneskom 49,74 EUR.

V ostalem se pritožba stranskega intervenienta zavrne in se v nespremenjenem delu potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Stranski intervenient krije sam svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da sta tožnici M.E. in L.Š. dolžni stranskemu intervenientu povrniti stroške postopka, vsaka v višini 38,04 EUR in sicer v roku 8 dni, po tem roku pa skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila, pod izvršbo.

Zoper navedeni sklep se pritožuje stranski intervenient iz pritožbenih razlogov bistvene kršitve določb postopka in zmotne uporabe materialnega prava ter predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremeni tako, da prizna stranskemu intervenientu vse priglašene stroške, vključno s stroški pritožbe ter jih naloži v plačilo tožečima strankama v roku 15-ih dni od izdaje sklepa, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne od izteka paricijskega roka dalje do plačila. Navaja, da je dne 1. 2. 2010 vložil pripravljalno vlogo, v kateri je ločeno za vsako od štirih tožnic posebej podal vse potrebne navedbe glede individualnega dejanskega stanja, brez katerih naslovno sodišče dejanskega stanja glede odločilnih dejstev ne bi moglo ugotoviti in posledično sprejeti odločitve. Tako je ločeno za vsako od tožnic naštel vse pogodbe o zaposlitvi, ki so bile sklenjene s toženo stranko, ter za vsako tožnico navedel, kakšno stopnjo strokovne izobrazbe ima, koliko let delovne dobe in višino količnika za določitev osnovne plače. Res je, da se 5., 6., 7. in 8. točka vsebinsko nanašajo na vse štiri tožnice, medtem, ko je 9. točka spet namenjena vsaki od tožnic posebej, tako, da bi se morala navedena pripravljalna vloga glede stroškov postopka obravnavati kot odgovor na tožbo oziroma vsaj kot obrazložena pripravljalna vloga za vsako od tožnic. Vendar tudi v primeru, če je sodišče štelo navedeno pripravljalno vlogo kot eno samo, jo je nepravilno ovrednotilo, saj je kot vrednost spornega predmeta vzelo vrednost od 1.377,00 EUR do 4.590,00 EUR, namesto da bi kot vrednost spornega predmeta vzelo vsoto vseh tožbenih zahtevkov, kar znaša 10.464,85 EUR. Sodišče bi zato moralo priznati intervenientu stroške v višini 500 OT, oziroma za obrazloženo vlogo vsaj v višini 75 % od 500 OT, to je v višini 375 OT. Poudarja tudi, da sodišče brez konkretne utemeljitve ni priznalo stroškov za vlogo z dne 7. 4. 2010, s katero je zahteval izdajo dopolnilnega sklepa v zvezi s sklepom z dne 31. 3. 2010, ker sodišče o njegovih stroških sploh ni odločilo. Če stranski intervenient navedene vloge ne bi vložil, mu sodišče teh stroškov z izpodbijanim sklepom sploh ne bi priznalo. Navedena vloga je bila zato nedvomno nujna in potrebna.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep o stroških postopka v mejah pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in na absolutne bistvene kršitve določb postopka, kot mu to nalaga 2. odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 – 45/08). Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo absolutno bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti, je pa glede na ugotovljeno dejansko stanje pri odločitvi o stroških postopka delno zmotno uporabilo materialno pravo.

Neutemeljena so pritožbena zatrjevanja, da je sodišče kršilo določbe materialnega prava, ko je štelo, da je šlo pri vlogi z dne 1. 2. 2010 le za eno vlogo in ne za štiri vloge, ker naj bi se ta vloga vsebinsko nanašala na vse štiri tožnice, saj kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, je stranski intervenient vložil le eno pripravljalno vlogo za vse štiri tožnice. Sodišče je zato  pravilno presodilo, da stranskemu intervenientu za vsako tožnico pripada le ¼ nagrade za pripravo navedene vloge, pri čemer je tudi višino nagrade odmerilo pravilno in v skladu z veljavno Odvetniško tarifo (OT, Ur. l. RS, št. 67/03) ter skladno z 155. členom ZPP, ki določa, da je potrebno pri odločanju o tem, kateri stroški naj se povrnejo stranki, upoštevati samo tiste stroške, ki so potrebni za pravdo.

Utemeljena pa je pritožba stranskega intervenienta, da sodišče brez konkretne utemeljitve ni priznalo stroškov za vlogo z dne 7. 4. 2010, s katero je stranski intervenient zahteval izdajo dopolnilnega sklepa, ker sodišče prve stopnje s sklepom z dne 31. 3. 2010 o stroških stranskega intervenienta ni odločilo. Tudi po prepričanju pritožbenega sodišča je bila ta vloga potrebna, kar pomeni, da bi sodišče prve stopnje tudi za vlogo z dne 7. 4. 2010 moralo stranskemu intervenientu priznati nagrado za sestavo te vloge. Ker tega ni storilo, je pritožbeno sodišče samo odmerilo stroške in stranskemu intervenientu kot nagrado za sestavo navedene vloge priznalo 50 OT (3. točka tar. št. 39), kar glede na vrednost točke ter 2 % materialne stroške znaša 23,40 EUR oziroma za vsako tožnico 11,70 EUR. Vsaka tožnica je tako dolžna stranskemu intervenientu povrniti stroške postopka v višini 49,74 EUR, namesto 38,04 EUR, kot je to zmotno presodilo sodišče prve stopnje.

Pritožbeno sodišče se do ostalih pritožbenih navedb ni opredeljevalo, ker za presojo odločitve niso bistvenega in odločilnega pomena (1. odstavek 360. člena ZPP).

Zaradi vsega navedenega je pritožbeno sodišče pritožbi stranskega intervenienta delno ugodilo in izpodbijani sklep delno spremenilo in sicer v obsegu, kot to izhaja iz izreka tega sklepa. V ostalem je pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

Ker je stranski intervenient s pritožbo uspel le s sorazmerno majhnim delom svojega zahtevka, je pritožbeno sodišče odločilo, da krije sam svoje stroške pritožbenega postopka (1. odstavek 165. člena ZPP v zvezi s 3. odstavkom 154. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.