VDSS sodba Pdp 684/2009
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-02-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

odpravnina - redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog

Ker je tožena stranka tožnici podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ji je dolžna plačati odpravnino ne glede na dejstvi, da nima dovolj sredstev in da je prenehala opravljati dejavnost kot samostojna podjetnica.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem ugodilnem delu (1., 2. in 4. točka izreka) potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da je tožena stranka dolžna prvotožnici in drugotožnici obračunati regres za letni dopust za leto 2003 v bruto znesku 551,54 EUR, odvesti predpisane dajatve in jima izplačati neto znesek, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2003 dalje do plačila; da je tožena stranka dolžna prvotožnici in drugotožnici obračunati regres za letni dopust za leto 2004 v bruto znesku 575,25 EUR, odvesti predpisane dajatve in jima izplačati neto znesek, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2004 dalje do plačila; da je tožena stranka dolžna prvotožnici in drugotožnici obračunati regres za letni dopust za leto 2005 v bruto znesku 593,66 EUR, odvesti predpisane dajatve in jima izplačati neto znesek, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2005 dalje do plačila; da je tožena stranka dolžna prvotožnici in drugotožnici obračunati regres za letni dopust za leto 2006 v bruto znesku 605,07 EUR, odvesti predpisane dajatve in jima izplačati neto znesek, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2006 dalje do plačila in da je tožena stranka dolžna prvotožnici in drugotožnici obračunati regres za letni dopust za leto 2007 v bruto znesku 542,48 EUR, odvesti predpisane dajatve in jima izplačati neto znesek, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1. 7. 2007 dalje do plačila (1. točka izreka). Odločilo je, da tožena stranka sama krije svoje stroške sodnega postopka in da je dolžna prvotožnici in drugotožnici povrniti stroške sodnega postopka v skupnem znesku 1.110,19 EUR, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izteka dneva izpolnitve dalje, do plačila (2. točka izreka). V presežku je del tožbenega zahtevka drugotožnice za plačilo prikrajšanja pri plači v višini 1.724,40 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 4. 9. 2007 dalje do plačila zavrnilo (3. točka izreka) in toženi stranki naložilo, da plača sodno takso za tožbo prvotožnice v znesku 65,68 EUR in za sodbo v znesku 65,68 EUR (4. točka izreka).

Zoper ugodilni del sodbe (1. točka, posledično pa tudi zoper 2. in 4. točko izreka) navedene sodbe se pritožuje toženka smiselno iz vseh pritožbenih razlogov po določilu 338. člena Zakona o pravdnem postopku. V pritožbi navaja, da je imela razgovor z vsako delavko pred zaposlitvijo o izplačilu plače in regresa v obliki oblačil. Delati je morala preko svojih moči, da je delavkam zagotavljala delo in redno plačilo. Leta 2002 je glede na težko situacijo obrt želela odjaviti, v letu 2003 pa je vzela hipotekarni kredit. Prilaga listine.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljenih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 45/2008) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti ni storilo in da je na popolno ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo tudi materialno pravo.

Sodišče prve stopnje je tožnicama prisodilo predpisane zneske regresa za letni dopust. Po 1. odstavku 131. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002 s spremembami) je delodajalec dolžan delavcu, ki ima pravico do letnega dopusta, izplačati regres za letni dopust najmanj v višini minimalne plače. V 2. odstavku istega člena je določeno, da se mora regres delavcu izplačati najkasneje do 1. julija tekočega koledarskega leta. Pravice tožnic do regresa za letni dopust toženka ni oporekala niti ni dokazala, da bi regres za letni dopust za obdobje od leta 2003 do vključno 2007 tožnicama izplačala. Kljub temu, da se mora regres vedno izplačati v denarni obliki (tako tudi Komentar Zakona o delovnih razmerjih, GV Založba, Ljubljana 2003, stran 531), je sodišče prve stopnje na podlagi izpovedi prič in strank še dodatno ugotovilo, da tožnicama regres ni bil izplačan v obliki blaga, in jima utemeljeno prisodilo zneske regresa za letni dopust za obdobje od leta 2003 do vključno leta 2007 s pripadajočimi zamudnimi obrestmi od 1. julija za vsako koledarsko leto. Navedba pritožnice, da je obstajal dogovor o izplačilu regresa v obliki oblačil, glede na navedeno ni neutemeljena. Pritožbeno sodišče na ostale pritožbene navedbe ne odgovarja, ker niso odločilnega pomena za odločitev o utemeljenosti pritožbe (1. odstavek 360. čl. ZPP), medtem ko listinskih dokazov glede na izostanek v prvem odstavku 337. člena ZPP določenih pogojev, v pritožbenem postopku ni mogoče več upoštevati.

Ker niso podani razlogi, uveljavljani s pritožbo in tudi ne razlogi, na katere je treba paziti po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo toženke zavrniti kot neutemeljeno in v izpodbijanem ugodilnem delu v 1. točki izreka, posledično pa tudi odločitev o stroških v 2. in 4. točki izreka potrditi sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.