VDSS sodba Pdp 535/2008
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2009-01-13

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - ukinitev delovnega mesta

Redna odpoved pogodbe o zaposlitvi, ki kot poslovni razlog navaja ukinitev delovnega mesta komercialista na določenem območju, ni zakonita, saj je bilo v sodnem postopku ugotovljeno, da to delovno mesto pri toženi stranki ni bilo ukinjeno.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razveljavilo redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ki jo je tožena stranka dala tožnici dne 16. 4. 2007 (točka 1 izreka). Ugotovilo je, da tožnici delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo dne 23. 6. 2007, ampak ji še traja naprej po pogodbi o zaposlitvi za delo in naloge komercialista (točka 2 izreka), odločilo je tudi o reintegraciji in reparaciji (točka 3 izreka), toženi stranki je naložilo v plačilo stroške postopka tožeče stranke v znesku 1.283,94 EUR, v roku 15 dni, po tem roku pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi (točka 4 izreka).

Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov, posebej pa iz razloga nepravilne ugotovitve dejanskega stanja in posledično nepravilne uporabe materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne, podrejeno pa, naj sodbo razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v ponovni postopek. V pritožbi navaja, da ima svoje poslovanje organizirano tako, da zaposluje komercialiste iz različnih delov Slovenije, ki delujejo na tistem širšem področju, kjer imajo svoje stalno bivališče. Tako je imela zaposlene tri komercialiste, enega za področje Maribora in okolice, drugega za področje Celja in okolice in tretjega za področje Ljubljane in okolice. Sodišče prve stopnje je sicer pravilno ugotovilo, da je bila pri toženi stranki izvedena reorganizacija poslovanja, kar predstavlja ekonomski razlog, ki po določbi 1. alineje 1. odstavka 88. člena ZDR pomeni enega od razlogov za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Pravilno je tudi stališče, da lahko delodajalec v skladu z 2. odstavkom 81. člena ZDR odpove pogodbo o zaposlitvi le, če obstaja utemeljen razlog za odpoved. Po določbi 2. odstavka 88. člena ZDR morajo biti razlogi za odpoved resni in utemeljeni ter morajo onemogočati nadaljevanje delovnega razmerja. Nepravilna pa je ugotovitev sodišča prve stopnje, da tožena stranka delovnega mesta komercialist za področje Celja in Zasavja sploh nima sistematiziranega in da tega delovnega mesta ni ukinila, ampak je le zmanjšala število zaposlenih komercialistov, zaradi česar zatrjevani odpovedni razlog (ukinitev delovnega mesta) za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga ni izkazan, prav tako naj ne bi bil v zadostni meri utemeljen in resen, da bi onemogočil nadaljevanje delovnega razmerja med strankama. Tožena stranka je prepričljivo pojasnila svojo organizacijo poslovanja in razloge za ukinitev delovnega mesta komercialista za področje Celja in Zasavja. Tega delovnega mesta pri toženi stranki ni več, zato tožnice na to delovno mesto ne more več zaposliti. Delovni mesti komercialista za področje Ljubljane in Maribora sta zasedeni. Neekonomično in negospodarno bi bilo, da bi tožena stranka zaposlila tožnico, ki prebiva na področju Celja, da bi se dnevno vozila v Ljubljano ali v Maribor. Sodišče prve stopnje je tudi bistveno kršilo določbe postopka, saj je pomanjkljivo obrazložilo svojo ugotovitev, da je izpodbijana odpoved pogodbe o zaposlitvi neutemeljena. Pri tem ni obrazložilo, na podlagi katerih izjav prič in strank je štelo, da delovno mesto komercialista za področje Celja in Zasavja ni bilo ukinjeno. Ne glede na pravilnost stališča prvostopnega sodišča glede tega, ali je tožena stranka imela sistemizirano delovno mesto komercialista za področje Maribora, za področje Ljubljane in za področje Celja in Zasavja, je dejstvo, da tožena stranka ne potrebuje tolikšnega števila komercialistov. Področje Celja in Zasavja sta si razdelila komercialista iz Maribora in Ljubljane. V primeru, če bi sodišče štelo, da je bila odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnici neutemeljena, ne bi smelo odločiti o reintegraciji, ampak da tožnici preneha delovno razmerje na določen dan, po stališču tožene stranke bi to bilo lahko največ tri mesece po dejanskem prenehanju delovnega razmerja.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri tem je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s sprem. - ZPP), v povezavi z 2. odstavkom 130. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 45/08) in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb postopka, tudi ne tistih, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (1., 2., 3., 6., 7., 8., 11., 12. in 14 točka 2. odstavka 339. člena ZPP), da je pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje ter na ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo. Pritožbeno sodišče soglaša z dejanskimi ugotovitvami in pravnimi zaključki sodišča prve stopnje. Prav tako nima pomislekov v pravilnost dokazne ocene izvedenih dokazov, na podlagi katerih je sodišče prve stopnje zaključilo, da je tožbeni zahtevek utemeljen. V zvezi z razlogi, ki jih v svoji pritožbi uveljavlja tožena stranka, pa pritožbeno sodišče dodaja:

Tožena stranka je 16. 4. 2007 tožnici redno odpovedala pogodbo o zaposlitvi na delovnem mestu „komercialist“, iz poslovnega razloga (priloga A5). Iz obrazložitve odpovedi izhaja, da je tožnica pri toženi stranki v delovnem razmerju na podlagi pogodbe o zaposlitvi, sklenjene dne 13. 5. 2002 (priloga A2). Med strankama ni bilo sporno, da je bila tožnica zaposlena pri toženi stranki za nedoločen čas (o tem tožena stranka v odgovoru na tožbo, listovna št. 10 spisa).

Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da Zakon o delovnih razmerjih (Ur. l. RS, št. 42/02  in nasl.- ZDR) opredeljuje inštitut redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov v določbah 83. do 89. člena. Tožena stranka je o nameravani odpovedi pisno obvestila tožnico (3. odstavek 83. člena ZDR) dne 19. 3. 2007 (priloga A4), nato pa je 16. 4. 2007 podala že citirano redno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Iz odpovedi izhaja, da je kot poslovni razlog v smislu 1. alineje 1. odstavka 88. člena ZDR navedena ukinitev delovnega mesta „komercialist“ za področje Zasavja in širše okolice Celja, na katerem je bila zaposlena tožnica.

V pogodbi o zaposlitvi, ki sta jo sklenili stranki 13. 5. 2002, je v prvem členu navedeno, da se delovno razmerje sklepa za določen čas treh mesecev zaradi pridobivanja novih poslovnih partnerjev in strank za postavitev samopostrežnih avtomatov na širšem območju mesta Ljubljane. V 2. členu pogodbe je kot območje dela tožnice navedeno širše območje mesta Maribor in Celja oz. dogovor med strankama. Tožena stranka sistemizacije delovnih mest v sporu ni predložila, iz predloženega organigrama (priloga B3) pa je razvidno, da je za področje komerciale predvidenih 5 delovnih mest in sicer vodja komerciale, komercialist (Maribor), komercialist (Ljubljana), komercialist (Celje) in delovno mesto nadzor kakovosti ter odnosi s strankami. Na podlagi izvedenih dokazov je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da tožena stranka ni imela sistemiziranega delovnega mesta komercialista za področje Celja in Zasavja, da torej ne gre za ukinitev delovnega mesta niti za ukinitev področja delovanja (Celje in Zasavje), ampak za zmanjšanje števila komercialistov, pri čemer področje njihovega delovanja ni bilo natančneje opredeljeno. Tako je tožnica v začetku delala na področju Celja in Zasavja, nato pa tudi na področju Ljubljane, do januarja 2007, ko je predala delo N.O.. Obseg dela je bil takšen, da je bila na področju Celja in Zasavja dvakrat tedensko, trikrat tedensko pa na področju Ljubljane. Pritožbeno sodišče v zvezi s tem še dodaja, da je tožena stranka kot poslovni razlog za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnici v sporni odpovedi navedla ukinitev delovnega mesta komercialista za področje Zasavja in širše okolice Celja, medtem ko je bila pogodba o zaposlitvi sklenjena za delo na širšem območju mesta Maribor in Celje. Tožena stranka ni uveljavljala, da bi bila navedena pogodba o zaposlitvi kakorkoli spremenjena (47. člen ZDR). Drugače je izpovedal zakoniti zastopnik tožene stranke D.H. na naroku za glavno obravnavo dne 1. 2. 2008 in sicer, da tožena stranka ni ukinila delovnega mesta komercialista za področje Celja in Zasavja, ampak da je ukinila področje Zasavja in Celja in je bila tožnici podana odpoved delovnega razmerja zaradi ukinitve širjenja prodaje dela komercialista na tem področju. Glede na to je bila pravilna ugotovitev sodišča prve stopnje, da tožena stranka v resnici ni ukinila delovnega mesta komercialista za področje Celja in Zasavja niti prenehala s poslovanjem na tem območju, to pa pomeni, da tožena stranka ni uspela dokazati utemeljenega razloga, zakaj je podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi ravno tožnici, glede na opisano vsebino tožničine pogodbe o zaposlitvi z dne 13. 5. 2002 in ugotovitev, da komercialisti, zaposleni pri toženi stranki, niso imeli natančneje opredeljenega področja svojega delovanja. Glede na to je sodišče prve stopnje pravilno razsodilo, da je bila sporna odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita, saj ni dokazan resen in utemeljen razlog za odpoved, ki bi onemogočal delovno razmerje med pravdnima strankama (2. odstavek 88. člena ZDR). Razlogi, ki jih navaja tožena stranka, to je stalno bivanje komercialista na področju, na katerem posluje, na ugotovitev nezakonitosti odpovedi ne morejo biti odločilnega pomena.

Neutemeljena je tudi pritožba v tistem delu, v katerem tožena stranka smiselno uveljavlja bistveno kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je namreč v obrazložitvi navedlo tako pravno podlago za svojo odločitev, kot listinske dokaze in posebej posamezne izpovedi oz. pričevanja R.T., D.H. in tožnice, na podlagi katerih je zaključilo, da za odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnici iz poslovnega razloga ni bil podan resen in utemeljen razlog v smislu 2. odstavka 88. člena ZDR.

Kolikor pa tožena stranka s pritožbeno navedbo, da bi moralo sodišče prve stopnje ob ugotovitvi, da redna odpoved pogodbe o zaposlitvi ni bila zakonita, določiti datum prenehanja delovnega razmerja največ tri mesece po dejanskem prenehanju delovnega razmerja, smiselno uveljavlja institut prenehanja pogodbe o zaposlitvi na podlagi sodbe sodišča (2. odstavek 118. člena ZDR) pa pritožbeno sodišče ugotavlja, da tožena stranka do zaključka obravnave pred sodiščem prve stopnje ni izrecno navajala dejstev in okoliščin, zaradi katerih nadaljevanje tožničinega dela ne bi bilo mogoče in ni uveljavljala odločitve v smislu 2. odstavka 118. člena ZDR. Zaradi tega, glede na določbe člena 286 ZPP, pritožbenih navedb v smeri odločitve po 118. členu ZDR ni bilo mogoče upoštevati.

Iz navedenih razlogov pritožbeno sodišče ugotavlja, da s pritožbo uveljavljani razlogi niso utemeljeni in ker tudi bistvene kršitve določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti niso podane, je bilo potrebno pritožbo zavrniti kot neutemeljeno ter potrditi izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.