VDS sodba Pdp 33/2006
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2007-02-07

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga - utemeljen razlog

Kako organizirati delovni proces, je bilo predmet poslovne odločitve tožene stranke. Ker pa v sodnem postopku ni dokazala obstoja utemeljenega razloga, saj se število zaposlenih po tem, ko je tožnici redno odpovedala pogodbo o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ni zmanjšalo, redna odpoved pogodbe o zaposlitvi ni zakonita.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijana sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se glasi:

"Redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, ki jo je dne 3.5.2005 podala tožena stranka tožeči stranki, je nezakonita in se razveljavi.

Ugotovi se, da tožeči stranki delovno razmerje pri toženi stranki dne 21.7.2005 ni prenehalo, zato jo je tožena stranka dolžna poklicati nazaj na delo, v roku 8 dni pod izvršbo.

Tožena stranka je dolžna tožeči stranki za čas od dneva prenehanja delovnega razmerja dalje vpisati v delovno knjižico delovno dobo, jo prijaviti v zavarovanje in ji za čas od prenehanja delovnega razmerja do vrnitve na delo izplačati plačo z zakonskimi zamudnimi obrestmi ter ji priznati druge pravice, ki bi jih imela, če bi delala ter zanjo plačati pripadajoče prispevke in dohodnino, vse v roku 8 dni pod izvršbo."

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek na razveljavitev odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, na ugotovitev, da tožnici delovno razmerje pri toženi stranki dne 21.7.2005 ni prenehalo in jo je tožena stranka dolžna poklicati nazaj na delo ter ji ves čas, ko ni delala priznati vse pravice iz dela in po delu, vključno s plačo z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje se v odprtem pritožbenem roku pritožuje tožnica iz razloga nepopolne in zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da zahtevku ugodi, podrejeno, da jo razveljavi in zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v novo sojenje. Navaja, da so ji dejstva v zvezi z izgubo tožene stranke in problematiko poslovanja prodajalne v Mirni Peči znana. Zato bi bila lahko pogodba o zaposlitvi iz tega razloga odpovedana vsakemu zaposlenemu pri toženi stranki. Če se v prodajalni, kjer je zaposlenih pet prodajalk zmanjšuje število prodajalcev, bi se pogodbo o zaposlitvi lahko odpovedalo vsaki izmed petih prodajalk. Sodišče bi moralo presoditi, ali je njeno delo v resnici postalo nepotrebno. Dejanski razlog je njena zmanjšana zmožnost za opravljanje dela prodajalke in daljši bolniški stalež. V postopku pred sodiščem je bilo pojasnjeno, da poslovodkinja A.F. ni sposobna opravljati delo poslovodkinje, zato je bila premeščena na delovno mesto oddelkovodje, na njeno mesto pa je prišel A.K.. A.K. dejansko dela kot prodajalka in da je tožena stranka njej ohranila zaposlitev, je izgubila zaposlitev ona. Dejansko je odpuščena iz razloga na njeni strani in ne na strani delodajalca, kot izhaja iz odpovedi, zato je le ta nezakonita.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v okviru pritožbenih razlogov in v skladu z določbo 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99 - 2/2004) glede pravilne uporabe materialnega prava in absolutno bistvenih kršitev pravil postopka.

Po določbi 2. odstavka 81. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR/02, Ur. l. RS št. 42/2002) lahko delodajalec redno odpove delavcu pogodbo o zaposlitvi, če obstaja utemeljen razlog za odpoved. Gre za primer, ko zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca, preneha potreba po opravljanju določenega dela pod pogoji iz delavčeve pogodbe o zaposlitvi (1. alinea 1. odstavka 88. člena ZDR/02). V takšni situaciji pride do individualne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, glede katere ni potrebno upoštevati kriterijev za določitev presežnih delavcev, saj se odpoveduje pogodba samo tistemu delavcu, glede katerega se ugotovi, da je postalo delo, ki ga opravlja, nepotrebno. Obstoj takšnega odpovednega razloga mora dokazati delodajalec, saj je po določbi 1. odstavka 82. člena ZDR/02 o tem dokazno breme na njemu.

Sodišče prve stopnje je na podlagi izvedenega dokaznega postopka zaključilo, da je na stroškovnem mestu, kjer je delo opravljala tožnica na podlagi del navedenih v pogodbi o zaposlitvi, nastala potreba po zmanjšanju števila izvajalcev. Delo tožnice na delovnem mestu prodajalke ni bilo več potrebno zaradi nujnih poslovno ekonomskih razlogov, zato je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita.

Sodišče prve stopnje je pravilno zaključilo, da je tožena stranka izpolnila formalne zahteve, ki jih ZDR/02 nalaga delodajalcu pri podaji odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, potrebnih za vsebinsko presojo, ali je podan odpovedni razlog, ki je zatrjevan v odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Pritožbeno sodišče pa ne soglaša s sodiščem prve stopnje, da je tožena stranka dokazala, da so bili razlogi za odpoved pogodbe o zaposlitvi resni in utemeljeni oziroma, da tožena stranka ni dokazala, da je delo tožnice, pod pogoji iz sklenjene pogodbe o zaposlitvi postalo nepotrebno.

V odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 3.5.2005 je navedeno, da je na stroškovnem mestu, kjer je delo opravljala tožnica, na podlagi del in nalog navedenih v pogodbi o zaposlitvi, nastopila potreba po zmanjšanju števila izvajalcev, ker je delodajalec ugotovil, da se delo v prodajalni lahko nemoteno izvaja z manjšim številom zaposlenih.

Iz izvedenega dokaznega postopka pred sodiščem prve stopnje izhaja, da je tožnica imela sklenjeno pogodbo o zaposlitvi na delovnem mestu prodajalec, delo je opravljala v samopostrežbi Mirna Peč, v kateri so opravljale delo še štiri prodajalke in poslovodkinja. Na delovnem mestu poslovodje je delo po pogodbi o zaposlitvi opravljala A.F.. Le-ta je 21.5.2005 s toženo stranko sklenila novo pogodbo o zaposlitvi na delovnem mestu oddelkovodja, ker ni bila sposobna opravljati dela poslovodkinje, A.K., ki je imel pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto poslovodja pa je z dnem 15.5.2005 nastopil delo poslovodje v samopostrežbi Mirna Peč. Tožnici pa je bila pred tem, dne 3.5.2005 odpovedana pogodba o zaposlitvi za delovno mesto prodajalke. Tako drži trditev tožnice, da se število delavcev v prodajalni z njeno odpovedjo ni zmanjšalo. Tožena stranka je namreč zatrjevala, da je bila zaradi zaostrenih tržnih razmer in slabšanja poslovnega rezultata prisiljena zmanjševati število zaposlenih, tudi v enoti, v kateri je delala tožnica. Direktor tožene stranke je potrdil trditev tožnice, da A.F. dela na blagajni (kar je delo prodajalke), ker naj bi bila strategija tožene stranke, da tako poslovodja ali pomočnik, kot tudi oddelkovodja čim več delajo na blagajni, da imajo stik s strankami. Pritožbeno sodišče načeloma soglaša s stališčem sodišča prve stopnje in tožene stranke, da je predmet poslovne odločitve tožene stranke, kako bo organizirala delo v prodajalni, ki posluje negativno. Kljub temu pa mora biti razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga resen in utemeljen. Delodajalec pa mora dokazati, da je delo delavca pod pogoji iz sklenjene pogodbe o zaposlitvi postalo nepotrebno. Navedenega pa tožena stranka ni dokazala. Zato so utemeljene pritožbene navedbe, da za odpoved pogodbe o zaposlitvi ni bilo utemeljenega razloga.

Glede na navedeno in v skladu z določbo 4. točke 358. člena ZPP je pritožbeno sodišče ugodilo pritožbi tožnice in spremenilo izpodbijano sodbo tako, da je tožbenemu zahtevku v celoti ugodilo. Razveljavilo je redno odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 3.5.2005, ugotovilo, da tožnici delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo 21.7.2005 in toženi stranki naložilo, da jo pozove nazaj na delo, ji za čas od prenehanja delovnega razmerja vpiše delovno dobo v delovno knjižico ter ji izplača plačo skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi ter ji prizna druge pravice, ki bi jih imela, če bi delala ter zanjo plača prispevke pristojnim zavodom ter odvede ustrezne davke.

ZDR člen 82,  82/1,  88/1,  88/1,  88/1-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.