VDSS sodba Pdp 1166/2009
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2010-03-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

odpoved s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - akt o sistemizaciji - sprememba delodajalca

Sprememba sistemizacije, s katero delodajalec poenoti vrednotenje delovnih mest, ki so bila pred pripojitvijo drugih družb različno vrednotena, predstavlja utemeljen razlog za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Stranki sami krijeta vsaka svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo zahtevek na ugotovitev, da za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi, datirane z dnem 15. 12. 2008, ki jo je tožena stranka vročila tožnici dne 6. 1. 2009, ni obstajal utemeljen odpovedni razlog, kot zavrnilo zahtevek, da je tožena stranka dolžna tožnici povrniti stroške postopka. V skladu z uspehom v sporu je odločilo, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

Tožnica se je pritožila zoper sodbo iz pritožbenih razlogov zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava po določbi 2. in 3. točke 1. odstavka 338. člena ZPP, ki se v skladu z določbo 19. člena ZDSS-1 uporablja tudi v sporih pred delovnim sodiščem. Navaja, da je bila pri toženi stranki zaposlena na delovnem mestu poslovodje. Nova pogodba o zaposlitvi ji je bila ponujena za isto delo in v enaki vsebini, edina izjema je bila, da se ji je plača po odpovedi bistveno znižala. Sklicuje se na sodbo Vrhovnega sodišča RS VIII Ips 13/2007, iz katere izhaja, da ne more biti utemeljen poslovni razlog za odpoved pogodbe zgolj in izključno v znižanju delavčeve plače. Ne strinja se z obrazložitvijo odpovedi pogodbe, da so zaradi uveljavitve nove organizacije in sistemizacije delovnih mest ter novega plačnega modela pri toženi stranki, prenehali veljati prejšnji organizacijski predpisi. Pogoji iz nove pogodbe o zaposlitvi se, razen navajanja konkretnih predpisov in aktov tožene stranke, v ničemer ne razlikujejo od pogojev v stari pogodbi. Plačni model pri toženi stranki je bil sprejet v okviru tarifnega dela podjetniške kolektivne pogodbe, pri čemer gre za kolektivno pogodbo in ne splošni akt delodajalca. Skladno z določbo 7. člena ZDR se lahko v pogodbi o zaposlitvi smiselno določijo za delavca ugodnejše pravice, pri čemer delavec po določbi 49. člena ZDR v primeru spremembe zakona, kolektivne pogodbe ali splošnega akta delodajalca, ohrani vse tiste pravice, ki so za njega ugodneje določene v pogodbi o zaposlitvi. Tožena stranka ji zaradi spremembe podjetniške kolektivne pogodbe ne bi smela odpovedati pogodbe o zaposlitvi, saj sprememba njenega tarifnega dela ne more predstavljati utemeljenega poslovnega razloga. Nedopustno je, da ji je tožena stranka odpovedala pogodbo izključno iz razloga znižanja plače. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče spremeni izpodbijano sodbo tako, da njenim zahtevkom v celoti ugodi oz. podrejeno, da jo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Tožena stranka v odgovoru na pritožbo navaja, da je sodišče prve stopnje pravilno razsodilo. V letu 2006 je pripojila pet gospodarskih družb, med njimi tudi družbo, v kateri je bila zaposlena tožnica. Vse družbe so imele svoje plačne modele, ki jih je bila dolžna v skladu z določbo 2. odstavka 73. člena ZDR spoštovati in delavcem v pripojenih družbah zagotavljati iste pogoje vsaj eno leto od prevzema. Sklicuje se na sodbo Vrhovnega sodišča RS VIII Ips 477/2006, iz katere izhaja stališče, da je sprememba osnovne plače lahko posledica organizacijskih sprememb in drugačne opredelitve delovnega mesta v aktu o sistemizaciji. Tožnici je bila z novo pogodbo o zaposlitvi ponujena ustrezna zaposlitev za nedoločen čas, ki je bila po obsegu in kvaliteti enaka kot prej. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče zavrne tožničino pritožbo in v celoti potrdi sodbo sodišča prve stopnje.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje bistvenih kršitev določb postopka,  na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, ni storilo in da je na pravilno ugotovljeno dejansko stanje tudi pravilno uporabilo materialno pravo.

Skladno z določbo 1. alinee 1. odstavka 88. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR – Ur. l. RS, št. 42/2002 in nadaljnji) je razlog za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi delavcu s strani delodajalca prenehanje potreb po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca (poslovni razlog). Po določbi 2. odstavka istega člena pa delodajalec lahko delavcu odpove pogodbo o zaposlitvi le, če obstaja utemeljen razlog, ki onemogoča nadaljevanje dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi med delavcem in delodajalcem. V obravnavani zadevi gre za položaj iz določbe 3. odstavka 90. člena ZDR, po katerem delavec, če sprejme ponudbo delodajalca za ustrezno zaposlitev za nedoločen čas, nima pravice do odpravnine, obdrži pa pravico izpodbijati pred pristojnim sodiščem utemeljenost odpovednega razloga.

Tožena stranka je tožnici dne 15. 12. 2008 podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi, ki jo je tožnica sprejela in podpisala za delovno mesto poslovodje, v kateri je določena osnovna plača za delovno mesto v višini 772,20 EUR bruto (ki je bistveno nižja od osnovne plače, določene v odpovedani pogodbi o zaposlitvi za isto delovno mesto). Z aneksom k pogodbi o zaposlitvi je bilo dogovorjeno, da tožnica prejme bruto 230,71 EUR začasnega dodatka za izravnavo, ki se ji izplačuje mesečno v višini razlike do prejšnje mesečne osnovne plače ter da je dodatek za izravnavo posledica prehoda na nov plačni model in se bo ukinjal proporcionalno v obdobju 24 mesecev.

Iz izvedenega dokaznega postopka pred sodiščem prve stopnje izhaja, da je tožena stranka dne 18. 9. 2006 kot prevzeto družbo pripojila družbo Ž.I. d.d., v kateri je bila zaposlena tožnica. Istega leta (2006) si je tožena stranka kot prevzete družbe pripojila še družbe K.P. d.d., P.V. d.d., D.P. d.d. in Ž.G. d.d.. Tožena stranka po prevzemu prevzetim delavcem njihovih pogodb o zaposlitvi ni spremenila. Ker so imele pripojene družbe različne plačne modele, je tožena stranka, po preteku roka iz 2. odstavka 73. člena ZDR, v katerem mora prevzemnik prevzetim delavcem zagotavljati ugodnejše pravice, sprejela dne 10. 12. 2008 novo organizacijo in sistemizacijo delovnih mest ter nov plačni model. Zaradi navedenega je sprejela nove organizacijske predpise in sicer: pravilnik o sistemizaciji, metoda za sistemiziranje, pravilnik o organiziranosti, organizacijski predpis za ocenjevanje uspešnosti dela, kriteriji in merila za ocenjevanje delovne uspešnosti in napredovanja zaposlenih ter nov tarifni del podjetniške kolektivne pogodbe, ki so pričeli veljati dne 1. 1. 2009. K novim aktom je podal soglasje sindikat in svet delavcev, kar je razvidno iz priloženih aktov. Po sprejetju navedenih aktov je dne 15. 12. 2008 tožena stranka podala tožnici redno odpoved pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi, tožnica je ponujeno novo pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto poslovodje sprejela in novo pogodbo tudi podpisala dne 19. 1. 2009.

Dne 5. 2. 2009 je vložila tožbo na ugotovitev, da za odpoved ni obstajal utemeljen poslovni razlog, ker je menila, da je edini razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi ta, da se ji za isto delo, na istem delovnem mestu in pod istimi pogoji, zniža plača. Sodišče prve stopnje je presodilo, da je v obravnavanem primeru sprememba sistemizacije, ki jo je izvedla tožena stranka zaradi nesorazmerja med zaposlenimi pri plačilu za enako delo in zaradi pripojitve več družb k toženi stranki, utemeljen poslovni razlog za podajo odpovedi pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove.

V konkretnem primeru je prišlo v letu 2006 do organizacijskih in strukturnih sprememb na strani tožene stranke, ko si je pripojila kot prevzeto družbo, družbo Ž.I. d.d. in še štiri druge družbe, ki so bile pred pripojitvijo samostojne družbe in so imele različne akte o sistemizaciji delovnih mest ter različne plačne sisteme, ki jih je bila tožena stranka dolžna spoštovati in delavcem zagotavljati iste pogoje še najmanj eno leto (2. odstavek 73. člena ZDR). Pri toženi stranki so tako imeli več plačnih sistemov, saj je vsaka družba, ki se je pripojila, imela drugačen plačni sistem in sistem nagrajevanja. Družba Ž.I. d.d., ki se je pripojila k toženi stranki, je imela svoj način nagrajevanja in svoj plačni sistem, ki je močno odstopal od ostalih pripojenih družb, saj so imeli zaposleni v tej družbi precej višje plače. Tožena stranka je z novimi organizacijskimi predpisi in z novim plačnim sistemom poenotila sistemizacijo delovnih mest ter poenotila osnovne plače ter dodatke za vse zaposlene delavce.

Bistveno za odločitev v tej zadevi je, da je tožena stranka po pripojitvi družb in spoštovanju enoletnega roka iz 2. odstavka 73. člena ZDR poenotila akt o sistemizaciji delovnih mest, plačni sistem in sistem nagrajevanja ter odpravila razlikovanje znotraj družbe med delovnimi mesti iste vrste. Pritožbeno sodišče soglaša s stališčem sodišča prve stopnje, da je sprememba sistemizacije v primerih, ko pride do pravnega prenosa podjetja ali dela podjetja po 73. členu ZDR, utemeljen razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga s ponudbo nove, saj delodajalec z njo poenoti vrednotenje podobnih delovnih mest, ki so bila pred tem v posameznih družbah različno ovrednotena, kar velja za konkretni primer. To pa je za presojo v tem sporu odločilnega pomena. Zato ne more biti sprejemljiv pritožbeni očitek, da je edini razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove, da se tožnici za isto delo in pod istimi pogoji dela, zniža plača. Sprememba njene osnovne plače je bila posledica organizacijskih sprememb pri toženi stranki, ob siceršnjem spoštovanju enoletnega roka iz 2. odstavka 73. člena ZDR, kar vse je tožena stranka pravilno obrazložila že v redni odpovedi s pogodbo o zaposlitvi s ponudbo nove.

Razpravljajoči senat pritožbenega sodišča je seznanjen s sprejeto odločitvijo drugega senata v zadevi opr. št. Pdp 1005/2009 z dne 19. 11. 2009, vendar je zavzel v tej zadevi drugačno stališče, da je sprememba sistemizacije v primerih, ko pride do pravnega prenosa podjetja ali dela podjetja, po poteku roka enega leta iz 2. odstavka 73. členu ZDR, utemeljen razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga (s ponudbo nove), saj delodajalec tako poenoti vrednotenje podobnih delovnih mest, ki so bila pred tem v posameznih družbah različno ovrednotena.

Ker ostale pritožbene navedbe za odločitev v obravnavani pravdni zadevi niso odločilnega pomena (1. odstavek 360. člena ZPP), prav tako tožena stranka ne navaja drugih pravnoupoštevnih dejstev, s katerimi bi lahko omajala izpodbijano sodbo, in ker tudi niso podane kršitve, na katere mora sodišče paziti po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP), je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Ker tožnica s pritožbo ni uspela, sama krije svoje stroške pritožbenega postopka (1. odstavek 165. člena ZPP). Takšna odločitev velja tudi za toženo stranko, saj njen odgovor na pritožbo ni v ničemer prispeval k sprejeti rešitvi zadeve.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VDSS sodba Pdp 214/2012, Pdp 215/2012, Pdp 217/2012