VDSS sklep Pdp 887/2008
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2009-01-29

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

odpoved s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi - akt o sistemizaciji

Ker je iz ponujene pogodbe o zaposlitvi razvidno, za kakšna dela naj bi jo tožnica sklenila ter kakšna je zahtevana izobrazba, dejstvo, da delovno mesto, na katero se pogodba o zaposlitvi nanaša, še ni sistemizirano (ampak je nova reorganizacija v pripravi), ne vpliva na zakonitost odpovedi s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijana sodba razveljavi ter zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ugotovilo nezakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 2.2.2007, ki jo je tožena stranka tožnici podala s ponudbo sklenitve pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto „računovodstvo in finance“, hkrati pa odločilo, da tožnici (na podlagi 1. odstavka 118. člena ZDR) delovno razmerje pri toženi stranki preneha s potekom odpovednega roka dne 2.8.2007. Toženi stranki je naložilo tožnici obračunati in izplačati odpravnino v znesku 13.745,58 EUR, odvesti ustrezne dajatve od navedenega zneska in tožnici izplačati neto znesek z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 3.8.2007 do plačila, v 8 dneh, pod izvršbo. Odločilo je, da je tožena stranka dolžna tožnici povrniti stroške postopka v znesku 463,50 EUR v 8 dneh, po preteku tega roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper navedeno sodbo se v roku pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov (1. odstavek 338. člena ZPP) ter predlaga njeno spremembo tako, da se tožbeni zahtevek zavrne s stroškovnimi posledicami, podredno pa njeno razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Priglaša pritožbene stroške. Uvodoma obvešča sodišče, da je nad njo z dnem 25.4.2008 začet stečajni postopek, v nadaljevanju pa navaja, da je sodišče prve stopnje nepravilno uporabilo materialno pravo, ko je štelo, da je dana odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita v smislu 90. člena ZDR, ker se je ponudba nove pogodbe o zaposlitvi nanašala na delovno mesto, ki tedaj še ni obstajalo. Delodajalec je bil dolžan po delovno-pravni zakonodaji podati odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga v roku 30 dni od dneva seznanitve z razlogi za odpoved, pri čemer je te razloge delodajalec ugotovil v začetku januarja 2007. S podajo odpovedi predmetne pogodbe o zaposlitvi dne 2.2.2007 je tako upošteval zakonski rok iz 5. odstavka 88. člena ZDR. V času podaje odpovedi pogodbe o zaposlitvi je tožena stranka vedela, da bo družba S. proizvodnja d.o.o. od tožene stranke najela in kupila del proizvodnih prostorov za proizvodnjo solarnega silicija. Ta družba ni imela lastnega kadra in je bila zainteresirana za „prevzem“ delavcev tožene stranke, toženi stranki pa je tudi naročila, naj da za njih opravi določena dela, kar je v času odpovednega roka dejansko delala tudi tožnica. Da je bilo delo tožnice tam dejansko potrebno, potrjuje tudi dejstvo, da se je naslednji dan po prenehanju delovnega razmerja pri toženi stranki tožnica zaposlila v družbi S. proizvodnja d.d., kjer je zaposlena še danes. S. proizvodnja d.d. je dne 22.6.2007 dejansko od tožene stranke odkupila velik del proizvodnih prostorov in „prevzela“ dodatnih 60 delavcev. Po mnenju tožene stranke je tako nastala absurdna situacija, ko je delodajalec ugotovil, da je delo delavca na obstoječem delovnem mestu nepotrebno, vendar pa ne more v roku 30 dni spremeniti organizacijske strukture in sistemizacije delovnih mest, da bi lahko delavcu ponudil drugo delo. V posledici tega bi po tolmačenju sodišča prve stopnje lahko delavcu le odpovedal pogodbo o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ne da bi mu hkrati ponudil pogodbo o zaposlitvi za drugo delovno mesto, kar bi bilo dejansko v škodo delavca. Ker je sodišče prve stopnje štelo, da ponujeno delovno mesto za tožnico ni bilo primerno, se 17. člen pogodbe o zaposlitvi ne more uporabiti. V kolikor pa bi bilo ugotovljeno, da je odpoved s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi zakonita, bi tožnica eventualno bila upravičena do odpravnine v višini treh bruto plač. Upoštevati je potrebno tudi, da je nova organizacijska struktura in sistemizacija začela veljati pri toženi stranki v času med podajo odpovedi pogodbe o zaposlitvi in dnevom prenehanja delovnega razmerja. Sodišče prve stopnje sploh ni ugotavljalo, ali so obstajali pogoji za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga (brez ponudbe nove pogodbe). V kolikor so ti pogoji obstajali, je bila odpoved pogodbe o zaposlitvi zakonita in v skladu z 2. odstavkom 15. člena pogodbe o zaposlitvi, tožnica pa do odpravnine ne bi bila upravičena, ker pogodba o zaposlitvi ne govori o odpravnini v primeru odpovedi po 2. odstavku 15. člena pogodbe .

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002, 2/2004, 52/2007) po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb pravdnega postopka, naštete v tej določbi ter na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka, vendar pa je nepravilno uporabilo materialno pravo, zaradi česar je ostalo dejansko stanje nepopolno ugotovljeno. Izpodbijano sodbo je bilo zato potrebno razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Po 1. alineji 1. odstavka 88. člena ZDR lahko delodajalec delavcu odpove pogodbo o zaposlitvi iz razloga prenehanja potreb po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca (poslovni razlog). Odpoved mora podati najkasneje v 30 dneh od seznanitve z razlogi za redno odpoved in najkasneje v šestih mesecih od nastanka razloga (5. odstavek 88. člena ZDR). Skladno s 3. odstavkom 88. člena ZDR mora preveriti, ali je možno zaposliti delavca pod spremenjenimi pogoji ali na drugih delih oziroma ali ga je mogoče dokvalificirati za delo, ki ga opravlja, oziroma prekvalificirati za drugo delo in če ta možnost obstaja, mu mora ponuditi sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi. Če delavec ne sprejme ponudbe delodajalca za sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi za ustrezno delo in za nedoločen čas ter mu preneha delovno razmerje, nima pravice do odpravnine po 109. členu tega zakona. V 1. odstavku 90. člena ZDR je določeno, da kadar delodajalec odpove pogodbo o zaposlitvi in delavcu istočasno ponudi sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi v skladu s 3. odstavkom 88. člena ZDR, se uporabljajo določbe tega zakona, ki se nanašajo na redno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Delavec se mora izjasniti o sklenitvi nove pogodbe o zaposlitvi v roku 30 dni od prejema pisne ponudbe. Če sprejme ponudbo delodajalca za ustrezno zaposlitev za nedoločen čas, nima pravice do odpravnine, obdrži pa pravico izpodbijati pred pristojnim sodiščem utemeljenost odpovednega razloga. Ustrezna zaposlitev pa je zaposlitev z zahtevano enako vrsto in stopnjo izobrazbe kot za opravljanje dela na prejšnjem delovnem mestu. V primeru neustreznosti nove zaposlitve po prejšnjem odstavku ima delavec pravico do sorazmernega dela odpravnine v višini, ki jo dogovori z delodajalcem (2., 3. in 4. odstavek 90. člena ZDR).

Stranki sta se v pogodbi o zaposlitvi za delovno mesto „direktorica za finance in računovodstvo“ z dne 28.4.2005 (priloga A2) v 2. odstavku 15. člena dogovorili, da lahko pred potekom pogodbe skladno z veljavno zakonodajo odpovesta pogodbo o zaposlitvi z odpovednim rokom 6 mesecev, ki teče od dneva podaje pisne odpovedi. V 17. členu pogodbe je določeno, da v primeru, če zaposlena ne želi skleniti nove pogodbe o zaposlitvi na drugem delovnem mestu v družbi, ki ustreza njeni stopnji strokovne izobrazbe in usposobljenosti, lahko odkloni sklenitev pogodbe o zaposlitvi, v takem primeru pa ji v družbi preneha delovno razmerje in je upravičena do odpravnine v višini treh bruto plač.

Sodišče prve stopnje je zaključilo, da je bila odpoved pogodbe o zaposlitvi (za delovno mesto “direktorica za finance in računovodstvo“) po 90. členu ZDR nezakonita, in sicer iz razloga, ker se je ponudba nove pogodbe o zaposlitvi (za delovno mesto „računovodstvo in finance“) nanašala na delovno mesto, ki tedaj v veljavni sistemizaciji sploh še ni obstajalo. Ugotovilo je, da je nova organizacijska struktura oziroma nova sistemizacija delovnih mest, ki je vsebovala tožnici ponujeno delovno mesto „računovodstvo in finance“, začela veljati dne 20.3.2007, tožnici pa je bila odpoved s ponudbo te nove pogodbe o zaposlitvi podana že pred tem, dne 2.2.2007. Menilo je, da je samo po tem, ko je nova sistemizacija že sprejeta, mogoče pogodbo o zaposlitvi odpovedati zakonito in ponuditi novo.

Takšno stališče sodišča prve stopnje je materialno pravno zmotno.

ZDR v 3. odstavku 90. člena izrecno določa, pod katerimi pogoji šteje ponudba delodajalca za sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi za ustrezno. Ustrezna je zaposlitev, za katero se zahteva enaka vrsta in stopnja izobrazbe, kot se je zahtevala za opravljanje dela na prejšnjem delovnem mestu, za katero je imel delavec sklenjeno pogodbo o zaposlitvi. Glede odpovedi s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi zakon ne določa, da mora biti ponujeno novo delovno mesto sistemizirano. Iz ugotovitev sodišča prve stopnje resda izhaja, da ponujeno delovno mesto v času ponudbe še ni bilo sistemizirano (čeprav je bila nova reorganizacija že v pripravi), vendar to v konkretnem primeru še ne pomeni razloga za nezakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Če je namreč iz ponujene pogodbe o zaposlitvi razvidno, za kakšna dela naj bi jo delavec sklenil ter kakšna je zahtevana izobrazba za to delovno mesto, potem ni razloga, da pogodbeni stranki te pogodbe ne bi mogli veljavno skleniti kljub dejstvu, da delovno mesto v tistem trenutku še ni sistemizirano, saj je delodajalec po 41. členu ZDR delavcu dolžan zagotavljati delo, za katerega sta se stranki dogovorili v pogodbi o zaposlitvi.

Odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 2.2.2007 s ponudbo sklenitve nove pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto računovodstvo in finance torej iz razloga, kot ga navaja sodišče prve stopnje, ne more biti nezakonita, v ostalem (izven tega razloga) pa sodišče prve stopnje (ne)zakonitosti predmetne odpovedi po 90. členu ZDR sploh ni presojalo. To bo moralo storiti v ponovljenem postopku. Skladno z  določbo 3. odstavka 90. člena ZDR, po katerem se v primeru odpovedi s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi uporabljajo določbe ZDR, ki se nanašajo na redno odpoved pogodbe o zaposlitvi, bo moralo presojati obstoj poslovnega razloga iz 1. alineje 1. odstavka 88. člena ZDR. Ob tem pritožbeno sodišče ponovno opozarja, da sprememba obstoječega ali sprejem novega akta o sistemizaciji ni pogoj za reorganizacijo in ne za zakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Delodajalec lahko izvede reorganizacijo, ne da bi spremenil obstoječi ali sprejel nov akt o sistemizaciji. Dokazati mora le, da je zaradi reorganizacije delo delavca pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi postalo nepotrebno. Tudi Vrhovno sodišče RS je že večkrat, med drugim v sodbi opr. št. VIII Ips 82/2007 z dne 26.6.2007 opozorilo, da sprememba akta o sistemizaciji ni pogoj za zakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi, saj niti ni nujno, da delodajalec tak akt ima. Bistveno je, ali potreba po delu, ki ga opravlja delavec, še obstaja. Odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga se namreč presoja z vidika dela, ki se opravlja pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi, kar izhaja iz 1. alineje 1. odstavka 88. člena ZDR. V njej je določeno, da je poslovni razlog za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi prenehanje potreb po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca. Navedenega sodišče prve stopnje vsled zmotne uporabe materialnega prava ni ugotavljalo in v tej smeri ni izvajalo dokazov, v izpodbijani sodbi pa o teh odločilnih dejstvih zato ni razlogov.

Zatem, ko bo sodišče prve stopnje v ponovljenem postopku ugotovilo zakonitost ali nezakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 2.2.2007 s ponudbo sklenitve nove pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto „računovodstvo in finance“ (1. točka tožbenega zahtevka – modificiranega dne 7.3.2008), bo posledično in skladno z določili ZDR ter pogodbe o zaposlitvi odločilo tudi o utemeljenosti tožbenega zahtevka, ki se tiče vtoževane odpravnine (2. točka tožbenega zahtevka). Glede na končni izid pravde pa bo moralo ponovno odločiti tudi o stroških postopka.

Ker je sodišče prve stopnje materialnopravno zmotno štelo, da je mogoče zakonito podati odpoved s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi le po tem, ko je ponujeno novo delovno mesto že veljavno sistemizirano, je dejansko stanje glede odločilnih dejstev (zlasti glede prenehanja potreb po delu tožnice pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi z dne 28.4.2005) ostalo nepopolno ugotovljeno, posledično pa ostaja odprto tudi vprašanje utemeljenosti zahtevka za plačilo odpravnine. Zato je pritožbeno sodišče na podlagi 355. člena ZPP izpodbijano sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Sodišče prve stopnje bo moralo opraviti vsa pravdna dejanja in obravnavati vsa sporna vprašanja, na katera je opozorilo sodišče druge stopnje v svojem sklepu (1. odstavek 362. člena ZPP).

Skladno s 3. odstavkom 165. člena ZPP je pritožbeno sodišče odločitev o stroških pritožbenega postopka pridržalo za končno odločbo.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS, št. 2/2004) v 30. členu sicer prepoveduje vračanje zadev sodišču prve stopnje v novo sojenje, kadar je zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ali bistvene kršitve določb postopka nepravilnost mogoče odpraviti pred sodiščem druge stopnje. Vendar pritožbeno sodišče ocenjuje, da je zaradi navedene zmotne uporabe materialnega prava ostalo dejansko stanje povsem nerazčiščeno glede odločilnih dejstev (zlasti v zvezi z obstojem odpovednega - poslovnega razloga, na ugotavljanje katerega v primeru odpovedi s ponudbo nove pogodbe napotuje 1. odstavek 90. člena ZDR). Sodišče prve stopnje se do bistvenih okoliščin, ki so pomembne za odločitev v konkretnem individualnem delovnem sporu, še ni opredelilo. Namen pritožbene obravnave po 30. členu ZDSS-1 pa ni, da bi pritožbeno sodišče dejansko prevzelo pristojnosti, ki jih ima prvostopenjsko sodišče. Le-to bo v novem sojenju moralo postopati v skladu z že navedenimi stališči pritožbenega sodišča ter šele nato ponovno odločiti o utemeljenosti oziroma neutemeljenosti tožbenega zahtevka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VDSS sodba Pdp 214/2012, Pdp 215/2012, Pdp 217/2012