VDS sodba Pdp 70/2008
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2008-10-09

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - javna dela - zagovor - pisna obdolžitev

Tožbeni zahtevek za ugotovitev nezakonitosti izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi je utemeljen, ker tožena stranka tožnika pred odpovedjo ni seznanila s svojimi očitki niti ga ni povabila na zagovor (in niso bile podane okoliščine, v primeru katerih delodajalcu zagovora ni potrebno omogočiti). Skladno z določbo 2. odstavka 83. člena ZDR bi namreč morala ravnati, četudi je šlo za pogodbo o zaposlitvi za opravljanje javnih del.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da je izredna odpoved posebne pogodbe o zaposlitvi, ki jo je v sklepu z dne 9.7.2007 tožena stranka podala tožniku B.J. nezakonita in da posebna pogodba o zaposlitvi tožnika pri toženi stranki ni prenehala dne 26.6.2007, temveč je trajala do 30.11.2007, zaradi česar je tožena stranka dolžna tožniku za čas od 27.6.2007 do 30.11.2007 vpisati delovno dobo v delovno knjižico in mu priznati vse pravice, ki mu gredo iz naslova posebne pogodbe o zaposlitvi za izvajanje javnih del z dne 2.4.2007, zlasti plačati nadomestilo plače, odvesti prispevke in davke z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 15. dne v mesecu od zneska preteklega meseca, vse v 15 dneh pod izvršbo. Kar je zahteval tožnik več, pa je zavrnilo (t.j. poziv nazaj na delo, vpis delovne dobe, priznanje vseh pravic, izplačilo plače za obdobje po 30.11.2007). Toženi stranki je naložilo, da je dolžna tožniku povrniti stroške tega postopka v znesku 463,49 EUR, v 15 dneh po prejemu te sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper ugodilni del sodbe se pritožuje tožena stranka, uveljavlja vse pritožbene razloge in smiselno predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo razveljavi ter vrne zadevo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Navaja, da se sodišče v obrazložitvi izpodbijane sodbe ni opredelilo do njenega ugovora, da tožena stranka ni bila dolžna razgovora opraviti, saj je ta odločitev v pristojnosti Zavoda RS za zaposlovanje. Sodišče je namreč kot odločilno dejstvo v svoji sodbi navedlo, da je bila tožena stranka tožnika dolžna pozvati na razgovor pred izredno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi, kar pa je v nasprotju z Navodili za izvajanje programov javnih del v letu 2007 za izvajalce programov. V teh navodilih je jasno navedeno, da na podlagi prejete odpovedi Zavod pozove udeleženca na razgovor. Tudi v posebni pogodbi o zaposlitvi, sklenjeni med tožnikom in toženo stranko, je v 5. odstavku 11. člena določeno, da na podlagi prejete odpovedi Zavod pozove udeleženca na razgovor. Zaradi tega tožena stranka ponovno poudarja, da se je kot izvajalec javnih del vseskozi ravnala po navodilih ter pod okriljem in nadzorom Zavoda kot nosilca javnih del. Navaja tudi, da se ne strinja z drugim razlogom za nezakonitost izredne odpovedi in sicer, da navedeni razlog za odpoved ni ustrezen. V izredni odpovedi posebne pogodbe o zaposlitvi je razlog za izredno odpoved v izreku dodatno opisno obrazložen na način, da je že iz tega razvidno, da se delavec neupravičeno ni pojavil na delovnem mestu. Tudi iz obrazložitve sklepa o izredni odpovedi posebne pogodbe je razvidno, da je tožnik od 26.6.2007 dalje prenehal prihajati na delovno mesto brez ustreznega opravičila, zaradi česar je sledila izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi. Navedeno je potrebno šteti kot njene trditve, ki jih je sodišče dolžno presoditi, ne pa, da se v obrazložitvi odločitve sodišče sklicuje zgolj na določila zakona, pri čemer je že samo ugotovilo, da je tožnik na delo prihajal do 26.6.2007, po tem dnevu pa na delo ni več prišel. Zaradi navedenega ima po mnenju tožene stranke sodba take pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in na absolutne bistvene kršitve določb postopka, kot mu to nalaga 2. odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 52/2007). Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče v postopku ni zagrešilo absolutnih bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti in da je glede na ugotovljeno dejansko stanje odločilo ob pravilni uporabi materialnega prava. Pritožbeno sodišče tudi ugotavlja, da je sodbo sodišča prve stopnje ustrezno obrazložena in vsebuje vse razloge o odločilnih dejstvih, zato je neutemeljen pritožbeni očitek, da ima sodba take pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti. Ostale pritožbene navedbe pa niso bistvene, saj se ne nanašajo na pravno odločilna dejstva, zato ne morejo vplivati na drugačno pravno presojo odločitve sodišča.

Pritožbeno sodišče v celoti sprejema dejanske in pravne zaključke sodišča prve stopnje in k ustrezni obrazložitvi sodbe dodaja:

Za presojo odločitve o utemeljenosti tožbenega zahtevka je bistvenega pomena ugotovljeno dejstvo, da tožena stranka postopka izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožniku ni vodila v skladu z določili Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002), saj tožnika pred odpovedjo ni seznanila z razlogi za odpoved pogodbe niti ga ni povabila na zagovor. S takim ravnanjem je kršila določbe 83. člena ZDR, kjer je opredeljen postopek pred odpovedjo pogodbe o zaposlitvi s strani delodajalca in kjer je v 2. odstavku izrecno določeno, da mora delodajalec pred redno odpovedjo iz razloga nesposobnosti ali krivdnega razloga in pred izredno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi delavcu omogočiti zagovor, s tem, da mu mora v smislu 1. odstavka 177. člena ZDR predhodno vročiti pisno obdolžitev ter določiti čas in kraj, kjer lahko delavec poda svoj zagovor. Delodajalcu tega zagovora ni potrebno opraviti le v primeru, če obstajajo okoliščine, zaradi katerih bi bilo od delodajalca neupravičeno pričakovati, da delavcu to omogoči, oziroma, če delavec to izrecno odkloni ali se neopravičeno ne odzove vabilu na zagovor.

Kot pravilno ugotavlja sodišče prve stopnje, take okoliščine, zaradi katerih toženi stranki ne bi bilo potrebno tožniku omogočiti zagovora, v konkretnem primeru niso podane. Kot izhaja iz sklepa o izredni odpovedi posebne pogodbe o zaposlitvi z dne 9.7.2007, se je tožena stranka odločila za izredno odpoved iz razloga, ker tožnik kljub posebni pogodbi o zaposlitvi z dne 2.4.2007, ki je bila sklenjena za izvajanje javnih del za čas od 2.4.2007 do 31.12.2007, brez ustreznega opravičila od 26.6.2007 dalje ni več prihajal na delo. Vendar glede na zatrjevanja tožnika, da na delo ni prišel iz opravičljivih razlogov in da je o teh razlogih tudi obvestil direktorja tožene stranke, kar je ta na glavni obravnavi dne 4.12.2007 tudi potrdil, je potrebno ugotoviti, da so obstajale vse okoliščine, zaradi katerih bi tožena stranka kot delodajalec morala tožniku omogočiti zagovor, da bi se razčistile okoliščine v zvezi z njegovim izostankom z dela. Ker tožena stranka tega ni storila, je sodišče prve stopnje pravilno presodilo, da je izredna odpoved že iz tega razloga nezakonita. Pritožbena zatrjevanja, da niti Navodila za izvajanje programa javnih del v letu 2007 za izvajalce programov, niti posebna pogodba o zaposlitvi, sklenjena med tožnikom in toženo stranko, delodajalca ne zavezujejo, da mora delavca pred izredno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi pozvati na zagovor in da sodišče v zvezi s tem ni zavzelo nobenega stališča, so neutemeljena. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi odločitve v izpodbijani sodbi izrecno navedlo, da v primeru, če so določila pogodbe o zaposlitvi v nasprotju z določili ZDR, je potrebno uporabiti določbe zakona, kot to določa 30. člen ZDR. To pa pomeni, da v kolikor so bile določbe Navodil za izvajanje programov javnih del in določbe posebne pogodbe o zaposlitvi v nasprotju z ZDR, je v tem primeru potrebno upoštevati določila ZDR in ne določb posebne pogodbe in Navodil, kot to zmotno meni pritožba. Iz navedenih razlogov je sodišče prve stopnje pravilno odločilo, ko je tožbenemu zahtevku ugodilo v obsegu, kot to izhaja iz izreka izpodbijane sodbe.

Zaradi vsega navedenega in ker pritožbeni razlogi niso podani, prav tako pa ne razlogi na katere pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo in v izpodbijanem delu potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

ZDR člen 83,  83/2,  110,  110/1,  177,  177/1,  177/2,  83,  83/2,  110,  110/1,  177,  177/1,  177/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.