VDSS sodba X Pdp 808/2009
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2009-09-09

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

kolektivni delovni spor - izvrševanje kolektivne pogodbe

Spor, v katerem predlagatelj zahteva ugotovitev, da nasprotni udeleženec krši določbe Kolektivne pogodbe za kulturne dejavnosti v Republiki Sloveniji, ker umetniškim delavcem in tehnikom ne izplačuje dodatka za delo v neenakomerno razporejenem delovnem času, je kolektivni delovni spor o veljavnosti kolektivne pogodbe in njenem izvrševanju med strankama kolektivne pogodbe oziroma med strankama kolektivne pogodbe in drugimi osebami, za katerega je pristojno delovno sodišče. V tem sporu se ne ugotavlja eventualno prikrajšanje posameznega delavca, ker je slednje lahko le predmet individualnega delovnega spora.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Stranki nosita vsaka svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo predlog, da se ugotovi, da nasprotni udeleženec od 14. 9. 1998 krši določilo 76. a člena Kolektivne pogodbe za kulturne dejavnosti v Republiki Sloveniji, saj umetniškim delavcem in tehnikom nasprotnega udeleženca ne izplačuje dodatka za delo v neenakomerno razporejenem delovnem času. Odločilo je, da je predlagatelj dolžan plačati stroške postopka nasprotnemu udeležencu v znesku 1.637,95 EUR in stranskemu intervenientu v znesku 311,34 EUR, v roku osem dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od paricijskega roka dalje do plačila, pod izvršbo.

Zoper zgoraj navedeno sodbo se v odprtem pritožbenem roku pritožuje predlagatelj tega kolektivnega delovnega spora iz razlogov zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in relativne bistvene kršitve določb postopka in predlaga, da Višje delovno in socialno sodišča pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne prvostopnemu sodišču v novo odločanje. Opozarja, da je v predhodnem postopku, v katerem je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, opozorilo, da je sodišče prve stopnje o zadevi odločilo preuranjeno, ker ni ugotavljalo, ali je nasprotni udeleženec dejansko kršil 76. a člen KP. Zato bi bilo potrebno ugotoviti, kakšno delo so opravljali umetniški in tehnični delavci nasprotnega udeleženca, in sicer ali je šlo za stalna dela v popoldanskem času in izmensko delo, deljen delovni čas oziroma za neenakomerno razporejen delovni čas, pri čemer je potrebno upoštevati, da ima lastnost dela v neenakomernem razporejen delovnem času stalno ali občasno delo v popoldanskem času, v izmeni, v deljenem delovnem času in delo po posebnem razporedu, ki je načrtovana za več kot sedem dni vnaprej. Sodišče je v sodbi le na splošno obravnavalo določbe aktov nasprotnega udeleženca, ne ugotavlja pa konkretnih okoliščin dela umetniških in tehničnih delavcev in plačila omenjenih dodatkov. Umetniški in tehnični delavci pri nasprotnem udeležencu dejansko opravljajo delo v neenakomerno razporejenem delovnem času, pri tem pa jim dodatki po 72. in 73. členu KP niso bili izplačani. Predlagatelj je tekom postopka predlagal zaslišanje nekdanjega direktorja K.U., ki ve izpovedati o konkretnih okoliščinah dela umetniških delavcev in tehnikov in o plačilu dodatka po KP, vendar je sodišče izvedbo predlaganega dokaza zavrnilo kot nepotrebno. Tako sodišče ni ugotavljalo odločilnih dejstev, od katerih so odvisna zakonitost in pravilnost odločitve.

Nasprotni udeleženec je podal odgovor na pritožbo, v katerem prereka pritožbene navedbe in predlaga njeno zavrnitev. Meni, da je ne glede na posebnosti postopka v kolektivnih delovnih sporih, vendarle predlagatelj zavezan predlagati procesno gradivo, opozoriti sodišče na dokaze, ki jih je potrebno izvesti in s svojim opisom okoliščin pomagati sodišču, da razišče dejansko stanje na primeren način. Predlagatelj v tej zadevi ni podal nobenih konkretnih navedb, iz katerih bi bilo mogoče sploh izluščiti temelj njegovega predloga. Meni, da je sodišče delovalo na način, da je upoštevalo vse navedbe predlagatelja in drugih udeležencev ter njihove dokazne predloge in postopek izvedlo korektno, zato so pritožbeni očitki neutemeljeni. Skladno z določili ZPP se navedbe, ki jih stranke ne prerekajo, štejejo za nesporne in jih ni treba dokazovati, predlagatelj ni oporekal navedbam intervenienta, da so delavci prejemali dodatke po 72. in 73. členu panožne kolektivne pogodbe, prejemanje teh dodatkov pa izključuje dodatek, ki ga zahteva predlagatelj. V procesnem smislu je bilo dejansko stanje dovolj jasno, da je sodišče odločilo pravilno in s sodbo zavrnilo predlog.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje v okviru pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in absolutno bistvene kršitve pravil postopka, kot mu to nalaga določba 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP – Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji).

V tem kolektivnem delovnem sporu je predlagatelj zahteval ugotovitev, da nasprotni udeleženec krši določbo 76. a člena Kolektivne pogodbe za kulturne dejavnosti v Republiki Sloveniji (kolektivna pogodba dejavnosti - Ur. l. RS, št. 45/94 in naslednji), ker umetniškim delavcem in tehnikom ne izplačuje dodatka za delo v neenakomerno razporejenem delovnem času. Gre torej za spor določen v alinei a, 6. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1 – Ur. l. RS, št. 2/2004 in naslednji), to je spor o veljavnosti kolektivne pogodbe in njenem izvrševanju med strankami kolektivne pogodbe ali med strankami kolektivne pogodbe in drugimi osebami.

Sodišče prve stopnje je v ponovljenem postopku ugotovilo, da je bil delovni čas pri nasprotnem udeležencu v obdobju od 14. 9. 1998 do konca spornega obdobja, to je do 1. 1. 2007, neenakomerno razporejen, toda ne v smislu 76. a člena kolektivne pogodbe dejavnosti. Ugotovilo je, da ima v aktih določeno, da umetniški delavci opravljajo dela po posebnem razporedu, ki je planiran za osem in več dni v naprej. Tehnični delavci oziroma njihov delovni čas se prilagaja delu umetniških ansamblov. Sprejelo je trditev predlagatelja, da so delavci delali po tedenskih planih in zaključilo, da je potrebno upoštevati tudi 35. člen kolektivne pogodbe dejavnosti, ki določa, da je delovni čas umetniških delavcev sestavljen iz dejanskega delovnega časa in časa za osebno pripravo, ko je delavec doma. Delovni čas je sestavljen iz časa skupne priprave na vajah in časa prireditve. Iz tedenskih planov je razvidno, da se delo opravlja tudi s prekinitvijo (deljeni delovni čas) in v popoldanskem času. Za takšno delo pa so delavci prejemali ustrezne dodatke, ko so dejansko delali v manj ugodnem delovnem času. Zato delavci niso upravičeni do stalnega dodatka, ki je opredeljen v 76. a členu kolektivne pogodbe in zato nasprotni udeleženec ni kršil določb kolektivne pogodbe dejavnosti. Pritožbeno sodišče se s takim dokaznim zaključkom sodišča prve stopnje v celoti strinja. Sodišče prve stopnje utemeljeno ni izvedlo dokaza z zaslišanjem predlagane priče K.U., ki naj bi izpovedal, da so dodatek po 76. a členu kolektivne pogodbe dejavnosti izplačevali pred in po spornem obdobju, saj to med strankama ni bilo sporno. Pritožbena novota je navedba, da delavci niso prejemali dodatkov po 72. in 73. členu kolektivne pogodbe dejavnosti, ki je glede na določbo 1. odstavka 337. člena ZPP ni mogoče upoštevati v pritožbenem postopku. Zmotno je namreč stališče predlagatelja, da bi sodišče prve stopnje moralo samo, brez dokaznih predlogov, izvajati dokazni postopek po uradni dolžnosti. Sodišče prve stopnje je tako na podlagi izvedenih dokazov utemeljeno zaključilo, da nasprotni udeleženec ni kršil določb 76. a člena Kolektivne pogodbe za kulturne dejavnosti Republike Slovenije, ker je delavcem plačeval dodatke po 72. in 73. členu kolektivne pogodbe dejavnosti, dodatki po 76. a členu in 72. in 73. členu kolektivne pogodbe dejavnosti pa se izključujejo. Dejstvo, da nasprotni udeleženec ni izplačal dodatka po 76. a členu kolektivne pogodbe, temveč po 72. in 73. členu, ker, kot je zatrjeval, so bili izpolnjeni pogoji le za izplačevanje navedenih dodatkov, ne pomeni, za kar se zmotno zavzema predlagatelj, neizvrševanja kolektivne pogodbe dejavnosti.

Kot je poudarilo že pritožbeno sodišče v razveljavitvenem sklepu X Pdp 109/2007, ugotavljanje eventualnih posameznih prikrajšanj za posamezne delavce, ne more biti predmet kolektivnega delovnega spora, temveč je to lahko predmet individualnega delovnega spora. Zato so tudi neutemeljene pritožbene navedbe, da bi moralo sodišče, očitno po uradni dolžnosti, izvajati dokaze v smeri, kako je tožena stranka plačevala umetniške delavce in tehnike v spornem obdobju.

V omenjenem razveljavitvenem sklepu pritožbenega sodišča je bilo že pojasnjeno, da je zmotno stališče predlagateljev, da bi nasprotni udeleženec moral izplačevati dodatek po 76. a členu kolektivne pogodbe dejavnosti vsem umetniškim delavcem in tehnikom pavšalno v višini 15 % osnovne plače, kot dodatek k plači, temveč lahko posamezen delavec dobi le dodatke po 72. in 73. členu kolektivne pogodbe dejavnosti oziroma po 76. a členu kolektivne pogodbe dejavnosti. V kolikor je posamezen delavec prejel dodatek k osnovni plači, izračunan na napačni pravni podlagi, mora to uveljavljati v individualnem delovnem sporu.

Glede na vse navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

Pritožbeno sodišče je sklenilo, da udeleženca krijeta vsak svoje stroške pritožbenega postopka, predlagatelj iz razloga, ker s pritožbo ni uspel, nasprotni udeleženec, ker odgovor na pritožbo ni pripomogel k njeni razrešitvi (155. člen v zvezi s 165. členom ZPP).

ZDSS-1 člen 6, 6/a. Kolektivna pogodba za kulturne dejavnosti v Republiki Sloveniji člen 72, 73, 76.a,

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.