VDSS sklep Pdp 1023/2009
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2009-12-03

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

kandidat - javni zavod - generalni direktor

Sodišče nima pristojnosti posegati v odločitev, kateri izmed prijavljenih kandidatov, ki izpolnjujejo vse predpisane pogoje, je najbolj ustrezen za generalnega direktorja tožene stranke. Ima pa z ZZ podeljeno pristojnost in zaradi vloženega zahtevka obveznost preveriti, ali izbrani kandidat izpolnjuje predpisane pogoje. Prijavitelj, ki razpisnih pogojev ne izpolnjuje, namreč ne more kandidirati za to delovno mesto in bi moral biti iz postopka izbire izločen že pred samim glasovanjem o kandidatih.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba sodišča prve stopnje se razveljavi ter se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka se pridrži za končno odločbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo v celoti zavrnilo tožbeni zahtevek za razveljavitev sklepa o imenovanju A.G. za generalnega direktorja tožene stranke, ki ga je Programski svet tožene stranke sprejel na drugi redni seji dne 28. 2. 2006 ter za naložitev izvedbe novega razpisa za to delovno mesto v skladu s pogoji Zakona o RTV Slovenija ter statuta tožene stranke. Odločilo je, da je tožnik toženi stranki dolžan povrniti stroške postopka v višini 784,39 EUR, v primeru zamude 8-dnevnega paricijskega roka z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

Zoper to sodbo se zaradi nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava pravočasno pritožuje tožnik, predlaga njeno spremembo, tako da se tožbenemu zahtevku ugodi oziroma njeno razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje ter priglaša stroške pritožbe. Ponavlja razloge, s katerimi utemeljuje tožbeni zahtevek in opozarja, da razpisna komisija ni vsebinsko presojala dveh vsebinskih pogojev in sicer poznavanja problematike RTV dejavnosti ter usposobljenosti za vodenje večjih organizacijskih sistemov. Meni, da je bilo pričanje dr. S.G. in J.H. nezanesljivo, iz njunih izpovedi pa izhaja, da se tudi Programski svet ni ukvarjal z najvažnejšima elementoma razpisnih pogojev, kar je zlasti poznavanje problematike RTV. Navaja, da se je tekom postopka izkazalo, da kandidat A.G. ne pozna problematike RTV dejavnosti. Tak kandidat, ki ne izpolnjuje pogojev, pa ne more biti izbran, tudi če dobi večino glasov, saj glasovanje ne daje priznanja, da kandidat pogoje izpolnjuje, če je dokazano, da jih ne in če sam pojasnjuje, da z RTV nima izkušenj. Odločitev Programskega sveta je zato vsebinsko nepravilna. Ker so za to delovno mesto določeni pogoji, izbira kandidata ni prosta. Komisija se z vsebino ni ukvarjala, sodišču pa vsebina tudi ni važna, ampak zgolj formalnost.

Tožena stranka v odgovoru na pritožbo navaja, da je tožba k pristojnemu sodišču prispela prepozno, zato bi ob pravilni uporabi določbe 112. člena ZPP sodišče moralo tožbo zavreči, saj ob drugačnem tolmačenju izgubijo pomen zakonska določila o stvarni pristojnosti sodišč. Glede pritožbenih navedb pa navaja, da tožnik ni oporekal kakršnihkoli nezakonitosti v postopku izbire, dokazni postopek pa je pokazal, da je izbrani kandidat zadostil formalnim pogojem razpisa. Strinja se s sodiščem prve stopnje, da je izpolnjevanje spornega pogoja stvar presoje Programskega sveta. Pred tem organom, ki je izglasoval kandidata za generalnega direktorja tožene stranke, so se vsi kandidati predstavili in odgovarjali na vprašanja, sodišče pa nima pristojnosti poseganja v to odločitev. Za odločitev tudi ni bistveno, na kakšen način je glasovanje potekalo, to tudi ni bilo sporno v predmetni zadevi.

Sodišče je v tej zadevi že odločalo in sicer je sodišče prve stopnje s sklepom opr. št. I Pd 1713/2008 z dne 17. 12. 2008 tožbo kot prepozno zavrglo. Pritožbeno sodišče je s sklepom opr. št. Pdp 239/2009 z dne 6. 5. 2009 tožnikovi pritožbi zoper ta sklep ugodilo, izpodbijani sklep razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. Sodišču prve stopnje je naložilo, da o zadevi meritorno odloči. V ponovnem postopku je sodišče prve stopnje vsebinsko odločalo o zahtevku s sedaj izpodbijano sodbo.

Pritožbeno sodišče je izpodbijano sodbo preizkusilo v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, 96/02, 2/04, 52/07 in 45/08) in na pravilno uporabo materialnega prava. Na podlagi navedenega preizkusa je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo nobenih bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, pri čemer pritožba postopkovnih kršitev ne uveljavlja.

Tožena stranka v odgovoru na pritožbo sicer vztraja, da bi bilo ob pravilni uporabi določb ZPP tožbo potrebno zavreči, do česar se je v tej zadevi pritožbeno sodišče že opredelilo s sklepom opr. št. Pdp 239/2009, zato razlogov v zvezi s tem ne ponavlja.

Iz izpodbijane sodbe in izvedenega dokaznega postopka izhaja, da je Programski svet tožene stranke na 1. redni seji dne 24. 1. 2006 sprejel sklep, da se razpiše mesto generalnega direktorja RTV Slovenija in nato dne 30. 1. 2006 objavil razpis, na katerega se je dne 14. 2. 2006 prijavil tudi tožnik. Programski svet tožene stranke je izmed osem prijavljenih kandidatov za generalnega direktorja imenoval A.G..

Zakon o zavodih (ZZ, Ur. l. RS, št. 12/91 in naslednji) v 36. členu določa, da ima prijavljeni kandidat v petnajstih dneh po prejemu obvestila o izbiri kandidata pravico zahtevati sodno varstvo, med drugim tudi če misli, da izbrani kandidat ne izpolnjuje v razpisu določenih pogojev. Pogoje za imenovanje generalnega direktorja določa Zakon o Radioteleviziji Slovenija (ZRTVS-1, Ur. l. RS, št. 96/2005 in 109/2005), ki v 3. odstavku 50. člena določa, da mora kandidat za generalnega direktorja izpolnjevati med drugim tudi pogoj poznavanja problematike RTV dejavnosti. Tak pogoj je bil objavljen tudi v javnem razpisu z dne 30. 1. 2006 (priloga A5).

Sodišče prve stopnje je tožbeni zahtevek zavrnilo, ker je ugotovilo, da je kandidat A.G. v listini Programska usmeritev omenil tudi problematiko RTV dejavnosti. Ocena, ali je poznavanje problematike zadostno, pa naj bi bila na strani Programskega sveta tožene stranke, ki je o tem glasoval. Sodišče zaključuje, da nima pristojnosti posega v takšno odločitev.

Sodišče v resnici nima pristojnosti posega v odločitev, kdo od prijavljenih kandidatov, ki izpolnjujejo vse predpisane pogoje, je najbolj ustrezen za generalnega direktorja tožene stranke. Ima pa z ZZ podeljeno pristojnost in zaradi vloženega zahtevka obveznost preveriti, ali izbrani kandidat izpolnjuje razpisne pogoje. Prijavitelj, ki razpisnih pogojev ne izpolnjuje, namreč že po ZRTVS-1 ne more niti kandidirati za to mesto in bi moral biti iz postopka izbire izločen še pred samim glasovanjem o kandidatih. ZRTVS-1 v 3. odstavku namreč takšni osebi odreka možnost kandidiranja. Pritožba zato utemeljeno opozarja, da kandidat oziroma prijavitelj, ki ne izpolnjuje pogojev, ne more biti izbran, tudi če dobi večino glasov, saj glasovanje ne pomeni neizpodbitne ugotovitve, da kandidat pogoje tudi izpolnjuje. Zmotno je stališče sodišča prve stopnje, da sodni preizkus pogoja poznavanja problematike RTV dejavnosti ni mogoč, saj pomeni negiranje določbe 36. člena ZZ in neizbranemu kandidatu odvzema možnost sodnega varstva, ki mu jo ta določba izrecno daje.

Zaradi zmotne uporabe materialnega prava je ostalo povsem nerazčiščeno dejansko stanje o tem, ali je izbrani kandidat v resnici izpolnjeval pogoj poznavanja problematike RTV dejavnosti. O tem nista bili izprašani niti zaslišani priči – takratna člana Programskega sveta tožene stranke (dr. S.G. in J.H.). Dr. S.G., takratni predsednik Programskega sveta, je izpovedal, da je razpisna komisija tudi vsebinsko preverila izpolnjevanje pogojev (narok z dne 17. 12. 2008, list. št. 40), kar pa ne izhaja iz zapisnika seje Programskega sveta z dne 11. 3. 2006 (priloga B19). Na strani 3 tega zapisnika je namreč jasna navedba predsednika razpisne komisije dr. H.P., da razpisna komisija ni vsebinsko presojala dveh razpisnih pogojev in sicer poznavanja problematike RTV dejavnosti in usposobljenosti za vodenje večjih organizacijskih sistemov. Presojo tega je prepustila članom Programskega sveta, pri čemer je tudi J.H., takratni član Programskega sveta, izpovedal, da mu ni znano, kdo preverja izpolnjevanje formalnih pogojev (narok z dne 17. 12. 2008, list. št. 43).

Glede na naravo stvari in opisane okoliščine primera je pritožbeno sodišče ocenilo, da samo ne more dopolniti postopka oziroma odpraviti omenjenih pomanjkljivosti, zato je na podlagi 355. člena ZPP razveljavilo sodbo prve stopnje in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Sodišče prve stopnje bo v ponovljenem postopku z izvedbo predlaganih dokazov in v okviru trditvenega in dokaznega bremena strank vsebinsko preverilo, ali je izbrani kandidat ob kandidiranju izpolnjeval z ZRTVS-1 določen razpisni pogoj poznavanja problematike RTV dejavnosti in šele nato ponovno odločilo o tožbenem zahtevku.

Do ostalih pritožbenih navedb se pritožbenemu sodišču ni bilo potrebno opredeljevati glede na to, da je bilo potrebno že na podlagi navedenega izpodbijano sodbo razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Po določbi tretjega odstavka 165. člena ZPP je pritožbeno sodišče odločitev o stroških pritožbenega postopka pridržalo za končno odločbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.