VDSS sodba Pdp 705/2008
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2009-02-10

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

odpoved s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - utemeljen razlog - sodno varstvo - ustrezna zaposlitev

Ker je tožnica ob redni odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga sprejela ponudbo tožene stranke in z njo sklenila novo pogodbo o zaposlitvi, ki ni nična ali izpodbojna, je pred sodiščem obdržala le pravico izpodbijati utemeljenost odpovednega razloga.

Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijana sodba spremeni tako, da se spremenjena v celoti glasi:

„Ugotovi se, da ni bilo utemeljenega razloga za odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 12.10.2007. Kar tožeča stranka zahteva več (ugotovitev nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi in sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi) se zavrne.

Tožena stranka je dolžna plačati tožeči stranki stroške postopka v višini 479,22 EUR v roku 8 dni od prejema pisnega odpravka te sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izteka paricijskega roka do plačila.“

V preostalem se pritožba zavrne in se potrdi nespremenjeni del izpodbijane sodbe.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ugotovilo, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove z dne 12. 10. 2007 opr. št. ... nezakonita, toženi stranki je naložilo, da je dolžna s tožečo stranko skleniti novo pogodbo o zaposlitvi za delovno mesto „referent II“ v sektorju za osebna zavarovanja in plačati tožeči stranki njene stroške postopka v višini 479,22 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje sodbe do plačila. Zavrnilo je tožbeni zahtevek tožeče stranke na plačilo odškodnine zaradi nezakonite odpovedi pogodbe o zaposlitvi v višini 1.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje sodbe do plačila.

Zoper ugodilni del sodbe se pravočasno pritožuje tožena stranka in sicer iz razloga zmotne uporabe materialnega prava po 3. točki 338. člena v zvezi s 341. členom Zakona o pravdnem postopku v zvezi z 19. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi v celoti in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožbeni zahtevek tožeče stranke zavrne v celoti. Navaja, da je odločitev prvostopnega sodišča materialno pravno zmotna, saj je tožena stranka ponudila tožnici v podpis drugo pogodbo o zaposlitvi za drugo delovno mesto in tožnica je to ponudbo sprejela, ker je podpisala ponujeno pogodbo. Sodišče prve stopnje je pri tem prezrlo bistveno pravno okoliščino in s tem tudi zmotno uporabilo materialno pravo, da delavec, ki po odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, sklene novo pogodbo o zaposlitvi z istim delodajalcem za drugo delovno mesto, sicer obdrži pravico izpodbijati pred sodiščem utemeljenost odpovednega razloga, vendar pa v tem primeru, ko je bila veljavno sklenjena nova pogodba o zaposlitvi, reintegracije ne more zahtevati, saj ne moreta veljati dve pogodbi o zaposlitvi. Z izpodbijano odločitvijo je sodišče prve stopnje odstopilo od ustaljene sodne prakse, saj je Vrhovno sodišče v sodbi opr. št. VIII Ips 194/2006 z dne 30. 1. 2007 v zvezi s sodbo VDSS Pdp 48/2005 z dne 26. 1. 2006 sprejelo stališče, da ima delavec, ki je sprejel ponudbo delodajalca in podpisal novo pogodbo o zaposlitvi, pravico izpodbijati le utemeljenost odpovednega razloga nima pa zahtevka po reintegraciji. Poleg tega pa je tožena stranka še mnenja, da je dejansko situacijo, ki je narekovala odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga in ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi zaradi organizacijskih razlogov mogoče subsumirati pod normo 1. alinee 1. odstavka 88. člena ZDR, ker je potreba po delu tožnice na dotedanjem delovnem mestu prenehala prav tedaj, ko se je pojavila nujna potreba po njenem delu na ponujenem delovnem mestu, tožnica pa je dejansko tudi napredovala, saj ima na novem delovnem mestu višjo plačo.

Pritožba tožeče stranke je delno utemeljena.

Pritožbeno sodišče je na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in spremembe) preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 8., 11., 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, vendar je bilo na pravilno ugotovljeno dejansko stanje deloma napačno uporabljeno materialno pravo, kar je pojasnjeno v nadaljevanju.

Sodišče prve stopnje je v izpodbijani sodbi pravilno ugotovilo, da Zakon o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002) nikjer ne opredeljuje kot razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi potrebo po delu delavca na drugem delovnem mestu. ZDR v 1. alinei 1. odstavka 88. člena opredeljuje kot poslovni razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi  prenehanje potreb po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi, zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca. Tak razlog pa, kot je ugotovilo sodišče prve stopnje, ni obstajal, saj iz izvedenega dokaznega postopka izhaja, da se je pojavila potreba po delu na oddelku transportnih in kreditnih zavarovanj in je tako prišlo do tega, kot je izpovedala priča M.Z., direktorica službe za razvoj zaposlenih, da so tožnici dali odpoved pogodbe o zaposlitvi in ji ponudili v podpis novo pogodbo o zaposlitvi. Tako je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da ni obstajal utemeljen razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Tožnica je izpovedala, da je novo pogodbo podpisala, saj si zaradi težko bolnega otroka ni mogla privoščiti, da bi ostala brez plače. Izpovedala je, da dela na novem delovnem mestu ne obvlada in da angleškega jezika, ki bi ga potrebovala predvsem za sklepanje mednarodnih kargo zavarovanj, ne zna. Ni pa določno izpovedala, da bi bilo delo po novi pogodbi o zaposlitvi neustrezno. Kot izhaja iz pogodbe o zaposlitvi z dne 11.2.2002 (A10), so bila dela in naloge „referent II“ razvrščena v VI. skupino, prav tako pa je v isto skupino razvrščeno tudi delovno mesto „višja samostojna referentka I“ po novi pogodbi o zaposlitvi (A9).  Iz opisa del in nalog delovnega mesta „višji samostojni referent I“ (A7) ne izhaja, da bi bilo za to delovno mesto potrebno znanje angleščine. Ker je tožnica ponujeno pogodbo o zaposlitvi podpisala in je ne izpodbija, skladno s 3. odstavkom 90. člena ZDR obdrži pravico izpodbijati pred sodiščem utemeljenost odpovednega razloga. Sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi pomeni prenehanje prejšnje pogodbe, saj dve pogodbi o zaposlitvi med istima strankama ne moreta veljati in prejšnja pogodba o zaposlitvi ne oživi že zgolj na podlagi ugotovitve sodišča, da utemeljenega razloga za njeno odpoved ni bilo (prim. sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. 194/2006 z dne 30. 1. 2007). Tako je v tem delu utemeljena pritožba tožene stranke.

V okviru preizkusa izpodbijane sodbe po uradni dolžnosti pa pritožbeno sodišče ugotavlja, da je pritožba utemeljena glede teka zakonskih zamudnih obresti od prisojenih stroškov postopka. Rok za prostovoljno povrnitev stroškov postopka, ki ga določi sodišče na podlagi 313. člena ZPP, je hkrati rok za izpolnitev obveznosti iz 1. odstavka 299. člena Obligacijskega zakonika (OZ, Ur. l. RS, št. 83/01 s spremembami). Zakonske zamudne obresti od stroškov postopka začnejo teči prvi dan po preteku tega roka (načelno pravno mnenje, sprejeto na občni seji Vrhovnega sodišča RS dne 13. 12. 2006). Zato je pritožbeno sodišče v tem delu pritožbi ugodilo in odločitev o stroških postopka delno spremenilo tako, kot to izhaja iz izreka sodbe.

Ker je sodišče prve stopnje ob sicer pravilno ugotovljenem dejanskem stanju deloma zmotno uporabilo materialno pravo, je pritožbeno sodišče delno ugodilo pritožbi ter po določilih 4. točke 358. člena ZPP ter 3. točke 365. člena ZPP izpodbijano sodbo delno spremenilo  v 1. točki izreka tako, da se ugotovi, da ni bilo utemeljenega razloga za odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, v preostalem delu točke 1 in v točki 2 je zahtevek zavrnilo in v točki 3 zahtevka spremenilo tek obresti tako, da začnejo zamudne obresti od dosojenih stroškov postopka teči s potekom paricijskega roka, v ostalem pa je pritožbo zavrnilo in v nespremenjenem delu skladno z določilom 353. člena ZPP potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.