VDS sklep Pdp 1332/2006
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2007-01-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Čeprav ocena uradnika ni bila podana v pisni obliki, ima naravo dokončne odločitve o tožnikovih pravicah in obveznostih iz delovnega razmerja, zato je zoper takšno oceno, ki predstavlja podlago za napredovanje v naziv ali za začetek postopka za ugotavljanje delavčeve nesposobnosti, dopustno sodno varstvo pred delovnim sodiščem.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo glede zahtevka, da se v ocenjevalnem listu tožnika za leto 2005 z dne 15.2.2006 spremeni skupna ocena iz dobro v odlično, in da je tožena stranka dolžna tožniku povrniti stroške postopka. V skladu z uspehom v sporu je odločilo, da je tožnik dolžan toženi stranki povrniti stroške postopka v znesku 95.370,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izdaje prvostopenjskega sklepa do plačila. Ugotovilo je, da ocena dela ni akt o pravicah ali obveznostih delavca iz delovnega razmerja, temveč predstavlja zgolj karakteristiko o sposobnostih in rezultatih dela posameznega delavca v državnem organu. Zato zoper takšno oceno ni predvidenega sodnega varstva.

Tožnik se je pritožil zoper sklep iz vseh pritožbenih razlogov po določbi 1. odst. 338. čl. v zvezi s 366. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99-2/04), ki se v skladu z določbo 19. čl. Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS-1) uporablja tudi v sporih pred delovnimi sodišči. Navaja, da bi moralo sodišče odločiti o podrednem zahtevku, če primarnega zahtevka ni sprejelo v obravnavo. Delovna ocena uslužbenca v državnem organu predstavlja odločitev o pravicah in obveznostih iz delovnega razmerja, saj neposredno vpliva na njegovo napredovanje, razporeditve in na pravice iz naslova letnega dopusta ter izobraževanja. Zakon o javnih uslužbencih ne predpisuje, da zoper takšno oceno ni dovoljena pritožba ali sodno varstvo. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče spremeni izpodbijani sklep tako, da zahtevkom ugodi oz. podrejeno, da ga razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Tožena stranka v odgovoru na pritožbo navaja, da je sodišče pravilno odločilo. Sodišče ne more presojati o delovnih in strokovnih kvalitetah posameznega diplomata, ki niso pravna kategorija. Prav tako ne more odrediti z odločbo, da se nekomu podeli ocena odlično namesto dobro, ali vrne zadevo v ponovno ocenjevanje državnemu organu. Sprejeta delovna ocena ne more v ničemer vplivati na napredovanje tožnika, saj je na svojem poklicnem področju že dosegel najvišji naziv. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo in v celoti potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo sklep v mejah pritožbenega izpodbijanja in po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka ter na pravilno uporabo materialnega prava (2. odst. 350. čl. v zvezi s 366. čl. ZPP). Po takšnem preizkusu se ne strinja z odločitvijo o zavrženju tožbe, kar utemeljuje z naslednjimi dejanskimi in pravnimi razlogi.

Zakon o javnih uslužbencih (ZJU-A, Ur. l. RS, št. 35/05- uradno prečiščeno besedilo) ureja ocenjevanje uradnikov v XV. poglavju in sicer v določbah od 111. do 117. čl. zakona. S zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o javnih uslužbencih (ZJU-B, Ur. l. RS, št. 113/05, ki je začel veljati z dnem 31.12.2005) sta bili določbi 111. in 112. čl. ZJU-A ustrezno spremenjeni, določbe od 113. do 117. čl. ZJU-A pa črtane. Vendar se v skladu z določbo 84. čl. ZJU-B postopki odločanja o ocenah in napredovanju uradnikov v višji naziv do začetka uporabe predpisa, ki ureja napredovanje javnih uslužbencev v plačne razrede oz. do pričetka uporabe predpisa (uredba vlade RS) iz 15. poglavja, nadaljujejo po določbah ZJU-A. Zato je imela tožena stranka v konkretnem primeru vso pravno podlago za sprejem tožnikove ocene dela za leto 2005.

V skladu z določbami od 111. do 117. čl. ZJU-A se izvaja ocenjevanje uradnika glede na njegov prispevek k delovanju organa ter z medsebojno primerjavo delovnih in strokovnih kvalitet uradnikov primerljivih nazivov in delovnih mest. Oceno uradnika določi njegov nadrejeni na posebej obrazloženem ocenjevalnem listu za vsako delovno leto. Ocena predstavlja opravljeno delo uradnika, ki je lahko po stopnjah odlična, dobra, zadovoljiva in nezadovoljiva (113. čl. ZJU-A). Takšna ocena je podvržena preizkusu pred komisijo, ki jo sestavljajo nadrejeni in po pooblastilu predstojnika dva druga uradnika, ki nista sodelovala pri določitvi ocene. Uradnik je z oceno seznanjen v obliki razgovora, pri čemer ima pravico biti prisoten v postopku preizkusa ocene pred komisijo. Odločitev komisije je dokončna (111. čl. ZJU-A).

Pritožba utemeljeno opozarja, da je šlo v tožnikovem primeru pri sprejeti oceni dela s strani predstojnika z dne 15.2.2006 in pri preizkusu ocene s strani pristojne komisije z dne 5.4.2006 za odločitev o pravici in obveznosti iz delovnega razmerja. Takšna dokončna delovna ocena tožnika za leto 2005 ima posreden vpliv na pravico do napredovanja v naziv (1. odst. 120. čl. ZJU-A) in nadalje na začetek postopka za ugotovitev nesposobnosti. Če uradnik dobi v dveh zaporednih letih oceno, da opravlja delo nezadovoljivo, lahko začne predstojnik po določbi 1. odst. 143. čl. ZJU-A zoper njega obvezen postopek za ugotavljanje nesposobnosti. Poleg tega predstavlja delovna ocena podlago za napredovanje v višji naziv v primeru, če uradnik najmanj petkrat doseže oceno dobro oz. trikrat oceno odlično.

Pritožbeno sodišče sicer soglaša z ugotovitvijo v izpodbijanem sklepu, da je po določbi 4. odst. 24. čl. ZJU-A dopuščeno sodno varstvo samo zoper sklep o pravici in obveznosti iz delovnega razmerja uradnika, če je ta izkoristil možnost pritožbe. Vendar je v zadevi za presojo odločilno, da je bila tožnikova ocena dela za leto 2005 sprejeta pri toženi stranki po določbah ZJU-A in sicer na prvi in drugi stopnji. Po tako izvedenem postopku je postala dokončna. Čeprav o njej ni bilo odločeno s pisnim sklepom, ima ocena naravo odločitve o tožnikovih pravicah in obveznostih iz delovnega razmerja (2. odst. 111. čl. ZJU-A), zaradi česar je zoper njo možno sodno varstvo oz. se jo lahko po vsebini izpodbija v postopku pred delovnim sodiščem. Pritožbeno sodišče je zavzelo takšno stališče tudi v zadevi opr. št. Pdp 1011/2005 z dne 14.9.2006.

Nadalje opozarja pritožbeno sodišče na številne postopke pred delovnimi sodišči glede vsebinskega preizkusa ocene dela, sprejete po predstojniku na področju šolstva, zdravstva in državni upravi v zvezi z napredovanjem delavcev ter iz teh vprašanj na dosedaj uveljavljano sodno prakso.

Zato je pritožbeno sodišče ugodilo tožnikovi pritožbi, izpodbijani sklep o zavrženju tožbe razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (3. tč. 365. čl. ZPP).

V ponovljenem postopku bo moralo sodišče presoditi o tožnikovem zahtevku po vsebini. V kolikor ne bo sprejelo v obravnavo primarnega zahtevka, bo moralo obravnavati zadevo v skladu s podrednim zahtevkom.

Odločitev o pritožbenih stroških ima podlago v določbi 3. odst. 165. čl. ZPP.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.