VDSS sodba in sklep Pdp 94/2007
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2007-10-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Ker je bila predkupna pravica dogovorjena le za čas opravljanja funkcije predsednice uprave in ker je prišlo do razrešitve tožnice kot predsednice uprave prvotožene stranke pred sklenitvijo pogodbe o prodaji avtomobila med prvotoženo in drugotoženo stranko, tožnica kot predkupna upravičenka ni upravičena zahtevati, da se prodajna pogodba razveljavi.

Pritožba se zavrne in se potrdita izpodbijana sodba in sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo tožnice z dne 12.2.2003 zoper prvotoženo stranko I. V. d.d. V prvi točki izreka izpodbijane sodbe je zavrnilo njen tožbeni zahtevek zoper drugotoženo stranko I. G. d.d., na podlagi katerega naj bi se razveljavila prodajna pogodba, ki sta jo sklenili prvo in drugotožena stranka po računu 226056 dne 9.12.2002, predmet katere je osebni avtomobil L., reg. št. ..., št. šasije ..., tip motorja ... Poleg tega je zavrnilo tudi tožničin tožbeni zahtevek, na podlagi katerega naj bi bila dolžna drugotožena stranka v neposredno last tožnice vročiti osebni avtomobil L, reg. št. ... V drugi točki izreka izpodbijane sodbe je naložilo tožeči stranki, da je dolžna drugotoženi stranki povrniti stroške postopka v znesku 460.100,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 9.11.2006 dalje do plačila, v roku 8 dni in pod izvršbo.

Zoper navedeno sodbo in sklep se iz vseh pritožbenih razlogov pritožuje tožnica in predlaga pritožbenemu sodišču, da izpodbijano sodbo in sklep v celoti razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. V pritožbi navaja, da bi moralo sodišče prve stopnje upoštevati določbo drugega odstavka 117. člena ZPPSL, ki pravi, da terjatve, ki jih je bilo mogoče do dneva začetka stečajnega postopka pobotati, veljajo za pobotane in se ne prijavijo v stečajno maso. Terjatve tožnice do prvotožene stranke so nastale pred uvedbo stečajnega postopka (stečajni postopek je bil uveden 8.4.2004), zato jih je bilo mogoče pobotati. Ker je tožnici delovno razmerje kot predsednici uprave pri toženi stranki prenehalo pred iztekom mandata, je bila upravičena do odpravnine v višini 12-kratnika povprečne mesečne plače. Skladno s 7. in 8. členom pogodbe o uporabi službenega vozila je to svojo terjatev lahko poplačala – pobotala z odkupom avtomobila. Ker je tožeča stranka smatrala, da je bil pobot v skladu s pogodbenimi določili izveden, terjatve v stečajnem postopku ni prijavljala. Iz tega razloga je sklep prvostopenjskega sodišča o zavrženju tožbe nepravilen. Sodišče prve stopnje pa je tožbeni zahtevek zoper drugotoženo stranko nepravilno zavrnilo zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in napačno uporabljenega materialnega prava. Nepravilna je ugotovitev sodišča prve stopnje, da je imela tožnica predkupno pravico le za čas opravljanja funkcije predsednice uprave in ne tudi po prenehanju opravljanja te funkcije. Tožnica zatrjuje, da ji je mandat predsednice uprave prenehal s prenehanjem delovnega razmerja, to je dne 28.2.2003, zato je imela predkupno pravico tudi v času prodaje avtomobila, ki je bila izvedena dne 9.12.2002.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo in sklep v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 8., 11., 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, ni storilo in da je na popolno in pravilno ugotovljeno dejansko stanje sprejelo tudi materialnopravno pravilno odločitev.

Pritožbeno sodišče v celoti soglaša z dejanskimi ugotovitvami in pravnimi zaključki, ki izhajajo iz obrazložitve izpodbijane sodbe in sklepa ter se v izogib ponavljanju nanje le sklicuje. Sodišče prve stopnje je v dokaznem postopku izvedlo vse relevantne dokaze in ugotovilo vsa odločilna dejstva, jih pravilno dokazno ocenilo in na podlagi tega utemeljeno zavrglo tožbo tožnice zoper prvotoženo stranko in zavrnilo tožbeni zahtevek tožnice zoper drugotoženo stranko.

V zvezi s pritožbeno navedbo tožnice, da njene terjatve zoper prvotoženo stranko, ki jo vtožuje v tem individualnem delovnem sporu, ni bilo treba prijaviti v stečajno maso, zato ker je veljala za pobotano, pritožbeno sodišče najprej ugotavlja, da predstavlja ta trditev tožnice pritožbeno novoto, ki je pritožbeno sodišče glede na določbo prvega odstavka 337. člena ZPP ni smelo upoštevati, saj tožnica ni izkazala, da je brez svoje krivde ni mogla navesti do prvega naroka za glavno obravnavo oziroma do konca glavne obravnave, če so izpolnjeni pogoji iz drugega odstavka iz 286. člena ZPP. Ob tem pa pritožbeno sodišče pripominja, da je ta pritožbena navedba tožnice sicer tudi vsebinsko neutemeljena. Drugi odstavek 117. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (ZPPSL, Ur. l. RS, št. 67/93 in nadalj.) določa, da veljajo terjatve, ki jih je mogoče do dneva začetka stečajnega postopka pobotati, za pobotane in se ne prijavijo v stečajno maso. Pobot je eden od načinov prenehanja obveznosti (311. člen Obligacijskega zakonika; OZ, Ur. l. RS, št. 83/2001 in nadalj.), katerega značilnost je prenehanje nasprotnih terjatev med istima strankama, ki sta v medsebojnem razmerju upnika in dolžnika obenem. Tožnica je v pritožbi zatrjevala, da svoje terjatve do prvotožene stranke, ki jo vtožuje v tem individualnem delovnem sporu, ni prijavila v stečajnem postopku nad prvotoženo stranko zato, ker se je ta njena terjatev pobotala z njeno terjatvijo do prvotožene stranke iz naslova odpravnine v višini 12-kratnika povprečne mesečne plače, ki jo je prejemala kot predsednica uprave prvotožene stranke (7. in 8. člen pogodbe o uporabi službenega avtomobila – A4; 13. člen individualne pogodbe o zaposlitvi – A3). Pogoji za pobot obeh navedenih terjatev tožnice, kot jih določa drugi odstavek 117. člena ZPPSL, pa niso podani, saj nastopa pri obeh navedenih terjatvah tožnica kot upnica napram prvotoženi stranki kot dolžnici. To pomeni, da v zvezi z navedenima terjatvama ni podane vzajemnosti (da je tožnica upnica prvotožene stranke obenem pa je prvotožena stranka upnica tožnice). Ker tožnica svoje terjatve, ki jo vtožuje v tem individualnem delovnem sporu, ni prijavila v stečajnem postopku nad prvotoženo stranko (137. člen ZPPSL), se iz stečajne mase ne more več poplačati, zaradi česar nima več pravnega interesa za vodenje tega individualnega delovnega spora v zvezi s tožbenim zahtevkom, naperjenim zoper prvotoženo stranko. Iz tega razloga je sodišče prve stopnje z ozirom na določbo prvega odstavka 274. člena ZPP tožničino tožbo zoper prvotoženo stranko utemeljeno zavrglo.

Neutemeljen je tudi pritožbeni očitek tožnice o nepopolno ugotovljenem dejanskem stanju in napačno uporabljenem materialnem pravu v zvezi z zavrnitvijo dela tožbenega zahtevka, ki se je nanašal na drugotoženo stranko. Pritožbeno sodišče soglaša z zaključkom sodišča prve stopnje, da je iz 6. člena pogodbe o uporabi službenega avtomobila z dne 26.6.2002 (A4) razvidno, da je imela tožnica predkupno pravico le za čas opravljanja funkcije predsednice uprave. Sporna prodaja službenega avtomobila je bila opravljena dne 9.12.2002, iz spisovnih podatkov (sklep o razrešitvi tožnice z mesta predsednice uprave družbe – A5) in iz navedb tožnice v tožbi ter v njenih pripravljalnih vlogah pa je razvidno, da je bila tožnica dne 6.11.2002 razrešena kot predsednica uprave prvotožene stranke. Ker je prišlo torej do razrešitve tožnice kot predsednice uprave prvotožene stranke pred sklenitvijo kupoprodajne pogodbe o prodaji avtomobila med prvotoženo in drugotoženo stranko, ki je bila sklenjena dne 9.12.2002, tožnica v času sklenitve te pogodbe ni bila več predsednica uprave prvotožene stranke, zaradi česar tudi ni imela več predkupne pravice, dogovorjene v 6. členu pogodbe o uporabi službenega avtomobila (A4).

Ker niso bili podani niti s pritožbo uveljavljani razlogi in ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo tožnice zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijano sodbo in sklep sodišča prve stopnje (353. člen ZPP, 2. točka 365. člena ZPP).

Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določbi prvega odstavka 165. člena ZPP. Ker tožnica s pritožbo ni uspela, sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.