VDSS sklep Pdp 1590/2008
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2009-01-15

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Tožena stranka je upravičena do separatnih stroškov za pristop na dva naroka za glavno obravnavo, saj se ju tožnica, kljub temu, da je bila pravilno vabljena, ni udeležila, sodišča pa tudi ni pravočasno obvestila o svoji bolezni.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka krije sama svoje stroške pritožbenega postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da je tožeča stranka dolžna plačati toženi stranki separatne stroške sodnega postopka v znesku 236,75 EUR, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od izteka dneva izpolnitve dalje do plačila, vse pod izvršbo.

Zoper navedeni sklep se pritožuje tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi ter vrne zadevo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Navaja, da se izpodbijani sklep ne more preizkusiti, ker nima razlogov o odločilnih dejstvih. Tako sodišče ni upoštevalo, da je pooblaščenec tožene stranke v zaključnem stroškovniku pred koncem pravde priglasil pristop na narok za dne 11.11.2004 in 8.12.2005 in da je sodišče toženki v celoti prisodilo priglašene separatne stroške za pristop na navedena naroka. Sodišče je zato zmotno uporabilo materialno pravo, saj je tožnici naložilo v plačilo priglašene stroške pooblaščenca tožene stranke za pristop na narok dne 11.11.2004 in 8.12.2005 v višini 75 točk za vsak narok, prav tako pa je prisodilo sodišče priglašene stroške kilometrine in odsotnosti iz pisarne za oba naroka. Ker je sodišče z izpodbijanim sklepom za oba navedena naroka toženi stranki v celoti prisodilo priglašene separatne stroške v višini 150 točk, kilometrino in odsotnost iz pisarne pooblaščenca tožene stranke, bi bila toženka ob utemeljenosti priglašenih separatnih stroškov upravičena le do razlike med priglašenimi separatnimi stroški in priglašenimi stroški v stroškovniku na obravnavi dne 12.9.2006. Ne glede na to je tožnica mnenja, da tudi po temelju tožena stranka ni upravičena do plačila separatnih stroškov. Tožnica je namreč podala utemeljene in upravičene razloge za preložitev glavne obravnave, zato je izrek izpodbijanega sklepa protisloven, saj sodišče v obrazložitvi povzema, da je tožnica v obeh primerih razpisanih narokov podala opravičljiv razlog za izostanek od glavne obravnave.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in absolutne bistvene kršitve določb postopka, kot mu to nalaga 2. odstavek 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 – 52/07). Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče v postopku ni zagrešilo bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi sodišče druge stopnje po uradni dolžnosti in da je glede na ugotovljeno dejansko stanje odločilo ob pravilni uporabi materialnega prava. Pritožbeno sodišče tudi ugotavlja, da je odločitev v izpodbijanem sklepu ustrezno obrazložena in vsebuje vse razloge o odločilnih dejstvih, zaradi česar so pritožbene navedbe, da se izpodbijani sklep ne more preizkusiti, neutemeljene.

Pritožbeno sodišče se strinja s pravnimi in dejanskimi zaključki sodišča prve stopnje in k ustrezni razlagi odločitve v izpodbijanem sklepu dodaja:

V tej zadevi je tožnica z vtoževanimi denarnimi zahtevki zoper toženo stranko v pretežnim meri uspela, zaradi česar je bila tudi upravičena do povračila stroškov postopka. Vendar ob dejstvu, da tožnica na dva naroka (dne 11.11.2004 in 8.12.2005) kljub izkazanemu vabilu ni pristopila in sodišča ni pravočasno obvestila, da je zadržana zaradi bolezni, je moralo sodišče oba naroka preložiti. Ker pa je na oba naroka pristopil pooblaščenec tožene stranke in so s tem toženi stranki po nepotrebnem nastali stroški, je tožena stranka priglasila separatne stroške, do katerih je nedvomno upravičena, saj 1. odstavek 156. člena ZPP izrecno določa, da mora stranka ne glede na izid pravde povrniti nasprotni stranki stroške, ki jih je povzročila po svoji krivdi ali po naključju, ki se je njej primerilo. To pa pomeni, da krivdoma povzročene ali po naključju nastale stroške je stranka dolžna povrniti neodvisno od uspeha pravde v glavni stvari. Gre za tako imenovane separatne stroške, ki so izločeni iz vseh ostalih stroškov in se zato o njih tudi ločeno odloči. Z listin v spisu sicer izhaja, da je tožnica v primeru obeh izostankov z narokov predložila ustrezna zdravniška potrdila, iz katerih izhaja, da se narokov ni mogla udeležiti iz zdravstvenih težav. Vendar ne glede na opravičljive razloge za neudeležbo na obeh narokih, je sodišče prve stopnje pravilno zaključilo, da zdravstvene težave tožnice za neudeležbo na narokih spadajo med naključja in ker so se ta naključja primerila izključno v sferi tožnice, je tožnica po že citirani določbi 1. odstavka 156. člena dolžna povrniti toženi stranki nastale stroške v zvezi z izostanki z obeh narokov. Iz navedenih razlogov je odločitev sodišča prve stopnje v izpodbijanem sklepu materialnopravno pravilna in zakonita.

Očitek pritožbe, da tožena stranka do plačila separatnih stroškov ni upravičena iz razloga, ker ji je te stroške, ki jih je priglasila v zaključnem stroškovniku pred koncem pravde, sodišče že v celoti prisodilo, pa je neutemeljen, saj iz sodbe sodišča prve stopnje v predmetni zadevi (Pd 219/2003 z dne 12.9.2006) izrecno izhaja, da je sodišče s sodbo toženi stranki naložilo, da povrne tožeči stranki stroške postopka in da tožena stranka sama krije svoje stroške postopka (7. točka izreka). To pa pomeni, da sodišče toženi stranki ni prisodilo nobenih stroškov, ki jih je priglasila v stroškovniku, torej niti separatnih stroškov.

Zaradi vsega navedenega in ker pritožbeni razlogi niso podani, je pritožbeno sodišče pritožbo tožeče stranke skladno z določbo 353. člena ZPP v zvezi z 2. točko 365. člena ZPP pritožbo tožeče stranke zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka s pritožbo ni uspela, zato je pritožbeno sodišče odločilo, da krije sama svoje stroške pritožbenega postopka (1. odstavek 165. člena ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.