VDS sklep Pdp 1429/2002
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-02-14

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

dovoljenost pritožbe - plačilo sodne takse za pritožbo - procesna predpostavka - fikcija umika

Zaradi neplačila sodne takse za pritožbo oz. nepredložitve dokazila o plačilu sodne takse za pritožbo se pritožba ne šteje za umaknjeno. Plačilo sodne takse za pritožbo oz. predložitev dokazila o plačilu te takse ni procesna predpostavka za dopustnost pritožbe - tako je tudi stališče VS RS v sklepu opr. št. II Ips 404/2002 z dne 14.11.2002.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v nadaljnji postopek.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje pritožbo tožene stranke zoper zamudno sodbo z dne 2.7.2002 štelo za umaknjeno. Zoper navedeni sklep se z laično pritožbo pritožuje tožena stranka zaradi napačne ugotovitve dejanskega stanja in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in vrne zadevo v nadaljnji postopek. V pritožbi predlaga, da se njena pritožba zaradi nepravočasnega plačila sodne takse ne šteje za umaknjeno.    Pritožba je utemeljena.    Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah uveljavljanega pritožbenega razloga, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002 - v nadaljevanju ZPP) v zvezi s 366. čl. ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, vendar pa je zmotno uporabilo materialno pravo in posledično sprejelo napačno odločitev, pri čemer pa ne drži pritožbena navedba tožene stranke o nepopolno ugotovljenem dejanskem stanju. Sodišče prve stopnje je izdalo izpodbijani sklep in štelo pritožbo tožene stranke za umaknjeno, ker niti po opominu ni plačala predpisane takse oz. predložila dokazila o plačilu te takse, sklicujoč se na 1. odst. 8. čl. Zakona o sodnih taksah (Ur. l. SRS, št. 30/78, 10/79, 36/83, 46/86, 34/88, 1/90, Ur. l. RS, št. 34/90, 14/91, 39/96, 20/98, 70/00, 93/01 - v nadaljevanju ZST). Ta odstavek določa, da v primeru, če taksa za vlogo, s katero se predlaga izdaja odločbe ali oprava dejanja ali za pravno sredstvo, niti po opominu ni v celoti plačana ali če vlogi ni priloženo dokazilo o plačilu sodne takse in niso podani pogoji za oprostitev plačila sodnih taks, sodišče šteje vlogo za umaknjeno, če zakon ne določa drugače. Navedeni odstavek je plačilo sodne takse oz. predložitev dokazila o plačilu te takse dejansko opredelil kot procesno predpostavko. V zvezi s tem je Vrhovno sodišče RS v sklepu opr. št. II Ips 404/2002 z dne 14.11.2002 zavzelo stališče, da plačilo sodne takse za pritožbo v pravdnem postopku z ozirom na določbe ZPP ni procesna predpostavka. ZPP, ki določa pravila pravdnega postopka, konkretno opredeljuje primere, ko se plačilo sodne takse šteje za procesno predpostavko. Ker navedeni predpis ne določa plačila sodne takse kot procesno predpostavko za dovoljenost pritožbe zoper sodbo oz. sklep po določbah čl. 333 do 366, to pomeni, da pravica do pravnega sredstva ni odvisna od plačila sodne takse. Pravica do pritožbe je namreč ustavno zagotovljena pravica, zato je potrebno omejitve te pravice obravnavati ozko. Vrhovno sodišče v navedenem sklepu med drugim tudi ugotavlja, da s sankcijami, ki jih ZPP ne določa in s katerimi je strankam kratena ustavna pravica do pritožbe, ni mogoče zagotavljati fiskalnih interesov. Pritožbeno sodišče sprejema zgoraj povzeto stališče Vrhovnega sodišča RS v zvezi z navedenim vprašanjem in glede na to ugotavlja, da je prvostopenjsko sodišče zmotno uporabilo materialno pravo, ko je na podlagi 1. odst. 8. čl. ZST pritožbo tožene stranke zoper zamudno sodbo zaradi neplačila sodne takse oz. nepredložitve potrdila o plačilu te takse štelo za umaknjeno. Z ozirom na navedeno je bilo potrebno izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje v nadaljni postopek (3. odst. 365. čl. ZPP). V nadaljnem postopku bo moralo sodišče prve stopnje v primeru, če bo ugotovilo, da je pritožba tožene stranke pravočasna, popolna in dovoljena (343. čl. ZPP), to pritožbo vročiti tožniku v odgovor in jo po izteku roka za odgovor na pritožbo skupaj z morebitnim odgovorom na pritožbo in z vsemi spisi poslati v obravnavo pritožbenemu sodišču (1. odst. 345. čl. ZPP).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.