VDS sklep Pdp 1831/2004
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2006-03-17

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

novi ZDR - redna odpoved - krivdni razlog

Če delodajalec delavcu poda odpoved PZ s ponudbo nove, v

30-dnevnem roku, ki ga ima delavec na voljo, da se izjasni o

sklenitvi nove PZ, odpovedana PZ še velja. Če v tem času

delavec krši določbe odpovedane PZ, mu delodajalec lahko

poda redno odpoved PZ iz krivdnega razloga.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje razveljavi v

točki 1, 2, 3, 4, 6 in 7 izreka in se v tem obsegu zadeva vrne

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ugotovilo, da je

odpoved pogodbe o zaposlitvi iz krivdnega razloga z dne 9.7.2003,

s katero je tožena stranka tožeči stranki odpovedala pogodbo o

zaposlitvi neveljavna in nezakonita in ugotovilo, da tožeči

stranki delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo dne

11.8.2003, ampak ji še vedno traja z vsemi pravicami iz delovnega

razmerja, in da je tožena stranka dolžna tožeči stranki od tega

dne dalje vzpostaviti delovno razmerje po ponujeni pogodbi o

zaposlitvi za nedoločen čas z dne 10.6.2003 za delovno mesto

referent za podporna dela pri posebnih projektih oziroma za drugo

delovno mesto, ki je uvrščeno v VII. tarifni razred ter ji od

dneva prenehanja delovnega razmerja do ponovne vzpostavitve

delovnega razmerja priznati vse pravice, ki iz tega izhajajo in

ji vpisati v delovno knjižico delovno dobo za obdobje od

11.8.2003 dalje do ponovne vzpostavitve delovnega razmerja.

Toženi stranki je naložilo, da je dolžna tožeči stranki

obračunati bruto plačo in razliko v plači za obdobje od 12.8.2003

do 31.8.2004 v zneskih in z njihovo zapadlostjo, razvidnih iz

izreka sodbe sodišča prve stopnje. Toženi stranki je naložilo, da

je dolžna tožeči stranki obračunati regres za leto 2004 v znesku

182.162,00 SIT in izplačati neto znesek 135.291,00 SIT skupaj z

zakonskimi zamudnimi obrestmi od 1.7.2004 dalje do plačila.

Zavrnilo je primarni tožbeni zahtevek v 3. in 4. točki, in kar

zahteva tožnica drugače po 4. točki podrednega tožbenega zahtevka

glede izplačila v bodoče zapadlih neto zneskov brez časovne

omejitvi, po 2. točki primarni zahtevka glede ugotovitve, da ji

delovno razmerje ni prenehalo 10.8.2003 in 3. točki podrednega

zahtevka glede vzpostavitve delovnega razmerja 10.8.2003. Toženi

stranki je naložilo, da je dolžna tožeči stranki povrniti stroške

postopka v višini 191.862,00 SIT skupaj z zakonskimi zamudnimi

obrestmi od dneva odločitve sodišča prve stopnje do plačila, vse

Zoper zgoraj navedeno sodbo se v odprtem pritožbenem roku

pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov in

pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in sodbo sodišča

prve stopnje spremeni tako, da tožbeni zahtevek zavrne oziroma

podredno, da sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje

v novo odločanje. Tožena stranka se ne strinja z zaključkom

sodišča prve stopnje, da je bila odpoved tožeči stranki iz

krivdnega razloga nezakonita. Tožnica je potem, ko ji je bila

pogodba o zaposlitvi odpovedana iz poslovnega razloga, vztrajno

kršila osnovna določila delovnopravnega razmerja in kljub

opozorilu in pozivu tožene stranke, da ji bo pogodba o zaposlitvi

odpovedana in naj izostanek, v kolikor se na delo ne namerava

vrniti, vsaj opraviči, tega ni storila. V času odpovednega roka

so tožnico še zavezovali delovnopravne pravice in obveznosti iz

delovnega razmerja in je bila še nadalje dolžna izvrševati

delovne obveznosti na mestu, za katero je sklenila pogodbo o

zaposlitvi, ki je bila odpovedana, delodajalec pa je bil ta čas

dolžan plačevati za dogovorjeno delo plačilo. Tožeča stranka je

samovoljno kršila svoje obveznosti, saj brez obvestila ni več

prihajala na delo. Tožena stranka zato meni, da mora biti

delodajalcu kljub dani odpovedi še vedno dana možnost, da na

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve

stopnje v delu, v katerem tožena stranka ni uspela, v okviru

pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo

materialnega prava in absolutno bistvene kršitve pravil postopka,

kot mu to nalaga določba 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem

postopku (ZPP - Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji). Pri navedenem

preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo

absolutno bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi

pritožbeno sodišče, ko preizkuša sodbo sodišča prve stopnje, da

pa je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo materialno pravo, v

posledici česar tudi ni popolno ugotovilo dejanskega stanja.

V tem individualnem delovnem sporu je sodišče prve stopnje

presojalo zakonitost redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz

krivdnega razloga, ki jo je tožeča stranka toženi stranki podala

v času, ko je tekel 30-dnevni rok, ko je bila tožnici odpovedana

pogodba o zaposlitvi iz poslovnega razloga in ji je bila ponujena

sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi, v katerem bi se morala

izjaviti, ali sprejema ponujeno novo pogodbo o zaposlitvi, kot je

to določeno v 2. odstavku 90. člena Zakona o delovnih razmerjih

(ZDR - Ur. l. RS, št. 42/2002) oziroma je tekel odpovedni rok po

1. alinei 2. odstavka 92. člena ZDR, v kolikor tožnica ne bi

sprejela ponujene pogodbe o zaposlitvi. Ker je tožnica v času

pred začetkom teka odpovednega roka (93. člen ZDR) in v času teka

odpovednega roka, po stališču tožene stranke neupravičeno

izostala z dela, je le-ta izvedla postopek redne odpovedi pogodbe

o zaposlitvi iz krivdnega razloga. Sodišče prve stopnje se je

postavilo na stališče, da delodajalec, v času, ko teče odpovedni

rok, delavcu ne more odpovedati pogodbe o zaposlitvi iz drugega

razloga, zaradi česar je ugotovilo, da je odpoved pogodbe o

zaposlitvi iz krivdnega razloga nezakonita. Obenem je sodišče

prve stopnje tudi ugotovilo, da je tožnica imela namen sprejeti

ponujeno novo pogodbo o zaposlitvi, zaradi česar je toženi

stranki naložilo, da je dolžna tožeči stranki vzpostaviti delovno

razmerje po ponujeni pogodbi o zaposlitvi oziroma drugo delovno

Pritožba utemeljeno graja stališče sodišča prve stopnje, da

delavcu v času odpovednega roka ni mogoče odpovedati pogodbe o

zaposlitvi iz drugega razloga, ker je pogodba o zaposlitvi že

odpovedana. V konkretnem primeru je potrebno ugotoviti, da gre za

specifičen primer, ko je bila pogodba o zaposlitvi tožnici iz

krivdnega razloga odpovedana v 30-dnevnem roku, v katerem se je

tožnica imela možnost izjaviti ali sprejema novo pogodbo o

zaposlitvi, ta rok pa je soupadal tudi z odpovednim rokom v

primeru, da tožnica nove pogodbe o zaposlitvi ne sprejme. V tem

času je bila še v veljavi odpovedana pogodba o zaposlitvi, ki sta

jo morala tako tožnica kot delavka, kot tožena kot delodajalec

izvrševati, kar tudi pomeni, da je tožnica kot delavka imela

obveznost prihajati na delo oziroma delodajalca obvestiti o

razlogu odsotnosti. Ker pogodbena določila še veljajo, ima po

stališču pritožbenega sodišča delodajalec tudi možnost v času

30-dnevnega roka, v katerem ima delavec možnost izjaviti se o

sklenitvi nove ponujene pogodbe o zaposlitvi oziroma v času

odpovednega roka odpovedati pogodbo o zaposlitvi iz razloga

kršenja pogodbenih ali drugih obveznosti iz delovnega razmerja po

3. alinei 1. odstavka 88. člena ZDR oziroma izredno odpovedati

pogodbo o zaposlitvi iz krivdnih razlogov na strani delavca,

Sodišče prve stopnje zaradi napačnega materialnopravnega stališča

sploh ni presojalo zakonitosti izredne odpovedi pogodbe o

zaposlitvi iz krivdnega razloga po vsebini. Zaradi navedenega je

moralo pritožbeno sodišče pritožbi tožene stranke ugoditi in

sodbo sodišča prve stopnje razveljaviti, da bo sodišče prve

stopnje v novem postopku po izvedbi predlaganih dokazov o

zahtevku v zvezi z zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz

krivdnih razlogov in posledičnimi zahtevki ponovno razsodilo.

Pritožbeno sodišče je razveljavilo tudi odločitev o stroških

postopka, saj so ti vezani na uspeh v sporu. Za svojo odločitev

je imelo podlago v določbi 355. člena ZPP.

ZDR člen 88,  88/1,  88/1-3,  90,  90/2,  88,  88/1,  88/1-3,  90,  90/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.