VDS sklep Pdp 525/2006
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2006-04-20

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

delovno razmerje - izredna odpoved - verjetno izkazana terjatev - pravica do pritožbe

Ker je bilo z začasno odredbo toženi stranki naloženo, naj

tožniku v delovno knjižico vpiše datum prenehanja delovnega

razmerja, kar predstavja odločitev o delu tožbenega

zahtevka, taka začasna odredba ni dopustna.

Vpis datuma prenehanja delovnega razmerja ne vpliva na

pravice tožnika pri Zavodu za zaposlovanje, zato ni izkazana

verjetnost nastanka škode kot pogoj za izdajo začasne odredbe.

Pritožbeno sodišče ne more samo odločiti o predlogu za

izdajo začasne odredbe in ga zavrniti, saj bi s tem tožniku

odvzelo možnost pritožbe zoper odločitev o zavrnitvi

predlagane začasne odredbe. Če ugotovi, da niso podani

pogoji za izdajo začasne odredbe, lahko le razveljavi sklep

o zavrnitvi ugovora in zadevo vrne sodišču prve stopnje v

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne

Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo ugovor

tožene stranke zoper izdano začasno odredbo z dne 1.3.2006.

Ugotovilo je, da je z njo naložena toženi stranki samo poprava

vpisa datuma prenehanja delovnega razmerja tožnika z dne

27.1.2006. Glede tega je izkazana verjetnost terjatve v delu

tožbenega zahtevka, ko tožnik uveljavlja ugotovitev datuma

prenehanja delovnega razmerja na podlagi izredne odpovedi pogodbe

o zaposlitvi. Tako bi bil tožnik upravičen do denarnih prejemkov

pri pristojnem zavodu za zaposlovanje ter na drugi strani prost

obveznosti do tožene stranke. Poleg tega toženi stranki s takšno

izdano začasno odredbo ne bo nastala nikakršna nepopravljiva

škoda oz. z njo ne bo utrpela hujših neugodnih posledic od

tistih, ki bi v nasprotnem lahko nastale pri tožniku.

Tožena stranka se je pritožila zoper sklep iz vseh pritožbenih

razlogov po določbi 1. odst. 338. čl. v zvezi s 366. čl. Zakona o

pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 - 2/04), ki se v

skladu z določbo 1. odst. 19. čl. Zakona o delovnih in socialnih

sodiščih (ZDSS-1, Ur. l. RS št. 2/04) uporablja tudi v sporih

pred delovnimi in socialnimi sodišči. Navaja, da je pravilno

ravnala, ko je zavrgla izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi, ki

jo je podal tožnik. V ničemer niso podani razlogi, da je direktor

žalil tožnika, oz. da kot delodajalka do njega ni izpolnila

denarnih obveznosti iz delovnega razmerja. Dejansko je bil tožnik

tisti, ki je z ustanovitvijo družbe in konkurenčnim delovanjem

kršil pogodbene obveznosti. Vse njegove izjave o prijavi pri

pristojnem zavodu za zaposlovanje so izmišljene in prirejene za

potrebe postopka. Tožnik ni izkazal verjetnosti terjatve in tudi

ne ostalih pogojev za izdajo začasne odredbe. Zato predlaga, da

pritožbeno sodišče spremeni izpodbijani sklep tako, da predlog za

izdajo začasne odredbe zavrne oz. podrejeno, da ga razveljavi in

zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo sklep v mejah pritožbenega

izpodbijanja in po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve

določb postopka ter pravilno uporabo materialnega prava (2. odst.

350. čl. v zvezi s 366. čl. ZPP). Po takšnem preizkusu se z

odločitvijo sodišča prve stopnje v izpodbijanem sklepu ne

strinja, kar utemeljuje z naslednjimi dejanskimi in pravnimi

Začasne odredbe so sredstva zavarovanja terjatev, s katerimi se

dolžniku prepove določeno ravnanje, da se obstoječe stanje ne

spremeni na škodo upnika. Namen začasnih odredb je predvsem v

zavarovanju terjatev pred spremembami, ki bi onemogočile ali

znatno otežile njihovo bodoče uveljavljanje. Z začasnimi

odredbami se sporno razmerje le delno ali začasno rešuje. V

primeru, da upnik uveljavlja zavarovanje nedenarne terjatve, mora

v predlogu za izdajo začasne odredbe izkazati verjetnost terjatve

na podlagi zatrjevanih dejstev in dokazov, enakim tistim, ki se

obravnavajo pri vsebinskem odločanju, ob tem da mora izkazati še

obstoj vsaj ene od predpostavk iz določbe 2. odst. 272. čl.

Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ, Ur. l. RS, št. 51/98 in

Nadalje se z začasno odredbo ne more izpolniti tožbenega

zahtevka. Po ugotovitvi pritožbenega sodišča izdana začasna

odredba, ki jo je v ugovornem postopku potrdilo sodišče prve

stopnje, predstavlja že odločitev o drugi točki tožbenega

zahtevka, da je tožena stranka dolžna tožniku vpisati v delovno

knjižico zaključek delovnega razmerja z dnem 27.1.2006. Zato že

iz tega razloga takšna začasna odredba ne more biti sprejemljiva.

Pritožbeno sodišče se po vsebinskem preiskusu odločitve v

izpodbijanem sklepu strinja z verjetnostjo izkazane terjatve o

nezakonitosti izpodbijane redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi

tožnika iz krivdnega razloga. Vendar navedeno ne more veljati

glede ugotovitve, ki se nanaša na sklep tožene stranke z dne

30.1.2006 o zavrženju izredne odpovedi, saj za uveljavljanje

takšnega tožbenega zahtevka ni nobene zakonske podlage. Sicer pa

glede izdane začasne odredbe povdarja, da v tej fazi postopka še

ni mogoče določiti tožnikovega datuma prenehanja delovnega

razmerja. Za presojo tega dejstva je odločilno, da sam vpis

datuma prenehanja delovnega razmerja v delovno knjižico v ničemer

ne vpliva na pravice tožnika pri zavodu za zaposlovanje, kar

pomeni neizkazanost škode na tožnikovi strani ter nadalje tudi na

neobstoj ostalih pogojev iz določbe 2. odst. 272. čl. ZIZ. Zato

so v konkretnem primeru podani razlogi za zavrnitev predlagane

začasne odredbe, na kar je tožena stranka v razlogih pritožbe

Vendar pritožbeno sodišče njeni pritožbi ne more ugoditi, saj bi

s tem odvzelo tožniku možnost za vložitev pritožbe zoper

odločitev o zavrnitvi predlagane začasne odredbe. Zato je

pritožbeno sodišče ugodilo pritožbi in izpodbijani sklep, s

katerim je sodišče prve stopnje v ugovornem postopku potrdilo

izdano začasno odredbo, razveljavilo ter zadevo vrnilo temu

sodišču v nov postopek (3. tč. 365. čl. ZPP).

Izrek o pritožbenih stroških ima podlago v določbi 3. odst. 165.

ZIZ člen 272,  272/1,  272/2,  272,  272/1,  272/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.