VDS sodba Psp 13/2005
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2006-02-01

denarno nadomestilo za čas brezposelnosti - mirovanje pravic - denarno nadomestilo za čas brezposelnosti

Predlog za mirovanje pravice do denarnega nadomestila je bil

pravilno zavrnjen, saj je bil tožnik, prijavljen na zavodu za

zaposlovanje kot brezposelna oseba, za delo nezmožen 30. dni.

Zato ni bil izpolnjen pogoj iz 6. alinee 33. člena ZZZPB za

mirovanje pravice do denarnega nadomestila, saj ta pravica v času

nezmožnosti za delo miruje le v času, ko zavarovanec prejema

nadomestilo iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja,

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožnikov

tožbeni zahtevek, da se razveljavita odločbi tožene stranke št.

B-210-2-12/03-1717-ZD z dne 30.1.2004 ter odločba Območne službe

C., št. 210-01-5520-2002/1 z dne 30.10.2003, s katerima je bil

dokončno zavrnjen tožnikov predlog za mirovanje pravice do

denarnega nadomestila, iz razloga nezmožnosti za delo zaradi

bolezni. Potrdilo je pravilnost in zakonitost dokončne odločbe.

Zoper sodbo se je, smiselno zaradi zmotne oz. nepopolne

ugotovitve dejanskega stanja, pritožil tožnik. Navaja, da je

odločba prvostopnega organa tožene stranke pomanjkljiva, ker

obrazložitev ne vsebuje datuma, do katerega je pri njem trajala

zadržanost od dela zaradi bolezni. Od 30.10.2003, ko je vložil

predlog za mirovanje pravice do denarnega nadomestila, je brez

sredstev za preživljanje ter brez zdravstvenega in invalidskega

zavarovanja. Zaradi nevzdržnih razmer in daljše brezposelnosti je

moral poiskati psihiatrično pomoč. Opisuje težave, ki jih ima v

letu 2004 v zvezi z iskanjem zaposlitve ter zdravstvene težave.

Od 9.4.2004 je nezmožen za delo in čaka na oceno invalidnosti.

Tožena stranka mu mora, kot brezposelni osebi, v času nezmožnosti

za delo iz zdravstvenih razlogov zagotoviti enake pravice kot

delodajalcu. Pritožuje se tudi zoper trajanje postopka pri Zavodu

za pokojninsko in invalidsko zavarovanje.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (Ur. l. RS št. 2/2004 in

10/2004 - ZDSS-1) v 63. čl. določa, da je socialni spor dopusten,

kadar se o pravici, obveznosti ali pravni koristi iz sistema

socialne varnosti v skladu z zakonom odloča z upravnim aktom, če

tožeča stranka uveljavlja, da je prizadeta v svojih pravicah ali

pravnih koristih zaradi dokončnega upravnega akta. Po 45. čl.

Zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti

(Ur. l. RS št. 5/91 - 67/2002 - ZZZPB) zavarovanci uveljavljajo

pravice iz zavarovanja za primer brezposelnosti skladno s

predpisi o splošnem upravnem postopku. Predmet obravnavanega

socialnega spora je določen z dokončno odločbo tožene stranke z

dne 30.1.2004, s katero je zavrnila tožnikov predlog za priznanje

mirovanja pravic do denarnega nadomestila za čas brezposelnosti.

Zaradi takšnega okvira sodne obravnave so, za ta spor, pravno

nepomembne tožnikove pritožbene navedbe o nemožnosti zaposlitve

ter zdravstvenih težavah, ki se mu pojavljajo v letu 2004.

Iz listin, ki jih je sodišču predložila tožena stranka, izhaja,

da je bilo z dokončno odločbo zdravstvene komisije Zavoda za

zdravstveno zavarovanje Slovenije z dne 20.11.2003 odločeno, da

je tožnik od 11.10.2003 dalje zmožen za delo (priloga B 5).

Tožnik ni predložil nobenega dokaza, da je njegova nezmožnost za

delo po tem, ko je pristojni zdravnik ugotovil upravičeno

zadržanost od 1.9.2003 do 10.10.2003, trajala tudi še po tem

datumu. Po 3. odst. 17. b člena ZZZPB zavod zagotavlja pravice

brezposelnim osebam, torej pravico do nadomestila za čas

brezposelnosti tudi v primeru, ko takšna oseba med

brezposelnostjo postane nezmožna za delo iz zdravstvenih razlogov

in sicer enako obdobje, kot izplačujejo delodajalci nadomestila

plače med začasno zadržanostjo z dela zaradi bolezni ali poškodbe

po predpisih o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju.

Po Zakonu o delovnih razmerjih (Ur. l. RS, št. 42/2002 - ZDR), ki

velja od 1.1.2003, delodajalec izplačuje nadomestilo plače iz

lastnih sredstev v primerih nezmožnosti delavca za delo zaradi

njegove bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, do 30

delovnih dni za posamezno odsotnost z dela, vendar največ za 120

delovnih dni v koledarskem letu. Tožnikova odsotnost z dela do

vključno 10.10.2003, ki je bil zadnji dan nezmožnosti za delo po

sklepu imenovanega zdravnika z dne 15.10.2003, potrjenem s

sklepom zdravstvene komisije z dne 20.11.2003, je trajala 30

delovnih dni. Ker po 3. odst. 137. čl. ZDR izplača nadomestilo

plače iz lastnih sredstev delodajalec zaradi nezmožnosti delavca

za delo zaradi bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, do

30 delovnih dni za posamezno odsotnost z dela, je Zavod na

podlagi 3. odst. 17. b člena ZZZPB brezposelnim osebam, ki

postanejo nezmožne za delo iz zdravstvenih razlogov, dolžan

zagotoviti pravico do nadomestila za enako obdobje. Tožnik je po

izteku 30 delovnih dni začasne nezmožnosti, ugotovljene z

dokončnim sklepom Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, z

11.10.2003 postal za delo zmožen. Zato ni bil izpolnjen pogoj po

6. alinei 33. čl. ZZZPB za mirovanje pravice do denarnega

nadomestila, saj od 11.10.2003 dalje oz. od 31. dne od pričetka

začasne nezmožnosti za delo ni bil upravičen do nadomestila plače

iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja. Po omenjeni

določbi pravica do denarnega nadomestila miruje v primeru

nezmožnosti za delo, vendar le v času, ko zavarovanec prejema

nadomestilo iz sredstev obveznega zdravstvenega zavarovanja. Tega

pogoja tožnik ni izpolnil, njegova nezmožnost za delo je namreč

trajala krajše obdobje kot ZDR in Pravila obveznega zdravstvenega

zavarovanja (prečiščeno besedilo, Ur. l. RS, št. 30/03 do

44/2005) v 137. čl. določata obveznost delodajalca, da v primeru

bolezni ali poškodbe, ki ni povezana z delom, izplačuje

Sodišče prve stopnje je zakonito potrdilo dokončno odločbo tožene

stranke z dne 30.1.2004, sodišče druge stopnje je zato na podlagi

353. čl. ZPP neutemeljeno pritožbo zavrnilo in potrdilo

ZZZPB člen 17 b,  33,  17 b,  33.  ZDR člen 137,  137.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.