VDS sodba Pdp 1238/2005
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2006-04-21

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

delovno razmerje - odpoved - kršitev delovnih obveznosti - prepoved retroaktivnosti - likvidacija

Delavcu ni mogoče izredno odpovedati PZ po določbah novega ZDR

za kršitve delovnih obveznosti in dolžnosti, ki so bile storjene

pred uveljavitvijo novega ZDR in za katere je disciplinski

postopek na podlagi predpisov, veljavnih pred 1.1.2003, že

zastaral. Nasprotno stališče bi pomenilo kršitev ustavnega načela

prepovedi retroaktivne veljavnosti zakona.

V primeru likvidacije delodajalca - za razliko od ureditve

po prešnjih predpisih (ZPPSL) - delovno razmerje ne preneha

vsem delavcem, ampak le tistim, katerih delo je zaradi

likvidacije postalo nepotrebno. Zato je tudi po začetku

likvidacijskega postopka mogoča reintegracija delavca.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo ugodilo tožbenemu

zahtevku, ugotovilo nezakonitost ter razveljavilo izredno odpoved

pogodbe o zaposlitvi tožnika pri toženi stranki (točka I izreka)

ter naložilo toženi stranki, da tožnika vrne na delo z datumom

13.2.2004, ga prijavi v socialno zavarovanje z osnovo 551.020,10

SIT, vpiše delovno dobo v tožnikovo delovno knjižico in mu povrne

Tožena stranka se pritožuje zoper navedeno sodbo iz razloga

zmotne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe

materialnega prava. Pritožbenemu sodišču predlaga, naj napadeno

sodbo razveljavi in v zadevi odloči tako, da zavrne tožbeni

zahtevek v celoti. V pritožbi navaja, da je napačno stališče

sodišča prve stopnje, da ni dopustno postavljati tožnika v slabši

položaj, če je s 1.1.2003 pričel veljati nov predpis (Zakon o

delovnih razmerjih - ZDR/03, Ur.l. RS št. 42/2002), medtem ko je

po prej veljavnem predpisu (t.j. Zakon o temeljnih pravicah iz

delovnega razmerja ZTPDR, Ur.l. SFRJ št. 60/89, 42/90) potekel

zastaralni rok za uvedbo in vodenje disciplinskega postopka. Prav

tako ni pravilno stališče sodišča prve stopnje, da tožena stranka

ni spoštovala določbe 2. odst. 110. čl. sedaj veljavnega ZDR/03,

po kateri je potrebno podati izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi

v 15 dneh od seznanitve z razlogi, ki utemeljujejo odpoved in

najkasneje v 6 mesecih od nastanka razloga. V primeru krivdnega

razloga, ki ima obenem tudi vse znake kaznivega dejanja, lahko

pogodbena stranka odpove pogodbo o zaposlitvi v 15 dneh, odkar se

je izvedelo za kršitev in storilca ves čas, ko je možen kazenski

pregon. Sodišče je spregledalo dejstvo, da je bil tožnik junija

2003 razrešen funkcije direktorja in šele nova zakonita

zastopnica je ugotovila, kakšno je stanje in kdo je za tako

stanje odgovoren. Ravno zaradi tega, ker je ugotovila, da so

posamezna dejanja časovno oddaljena in je pregon v smeri

disciplinske odgovornosti zastaral, se je odločila za prijavo

suma kaznivega dejanja. 15-dnevni rok iz 2. odst. 110. čl. ZDR/03

pa ni pričel teči že od datuma kazenske ovadbe, ampak šele z

datumom, ko je tožnik podal svoj zagovor na zapisnik, to je dne

4.2.2004. Sklep o izredni odpovedi je bil tožniku vročen

Tožena stranka v pritožbi še opozarja, da teče zoper njo postopek

prisilne likvidacije pred Okrožnim sodiščem v M.S., zato je sodba

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo sodišča prve

stopnje v mejah opisanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po

uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka in na

pravilno uporabo materialnega prava (2. odst. 350. čl. Zakona o

pravdnem postopku, Ur.l. RS št. 26/99 - 90/2005 - ZPP). Ugotovilo

je, da sodišče prve stopnje ni storilo bistvenih kršitev pravil

postopka in da je na pravilno in popolno ugotovljeno dejansko

stanje tudi pravilno uporabilo materialno pravo.

V postopku pred sodiščem prve stopnje je bilo ugotovljeno, da je

tožena stranka dne 12.2.2004 podala tožniku izredno odpoved

pogodbe o zaposlitvi (priloga spisa št. A/5) iz razlogov po 1. in

2. alinei 1. odst. 111. čl. ZDR/03. Vse kršitve, ki jih je tožena

stranka očitala tožniku, naj bi bile storjene še v času

veljavnosti ZTPDR, v letih od 1993 do 2002. Do 1.1.2003 veljavni

ZTPDR je v svojem 3. odst. 67. čl. določal, da vodenje

disciplinskega postopka zastara po 6 mesecih od dneva, ko se je

izvedelo za kršitev delovnih obveznosti in storilca, oz. v enem

letu, ko je bila kršitev storjena. Disciplinski postopek zoper

Nadalje je sodišče prve stopnje ugotovilo, da je tožena stranka z

odpovedjo pogodbe o zaposlitvi tožniku dne 12.2.2004 prekoračila

15-dnevni rok iz 2. odst. 110. čl. ZDR/03. Z razlogi, ki so

utemeljevali odpoved, se je namreč seznanila že dne 5.12.2003, ko

je vložila zakonita zastopnica tožene stranke na policijo prijavo

zaradi suma kaznivega dejanja in pri tem navajala ravnanja,

zaradi katerih je bila tožniku dne 12.2.2004 dana odpoved pogodbe

Pravilno je stališče sodišča prve stopnje, da z novim predpisom

(ZDR/03), ki je pričel veljati 1.1.2003, ni mogoče postaviti

tožnika v slabši položaj, kot bi ga imel, če novega predpisa ne

bi bilo. Po določbi 9. tč. 1. odst. 75. čl. ZTPDR je delavcu

prenehalo delovno razmerje, če mu je bil izrečen ukrep prenehanja

delovnega razmerja v primerih iz 58. čl. ZTPDR. Delavčevo

odgovornost za storjene hujše kršitve delovnih obveznosti in

dolžnosti je bilo potrebno ugotavljati v predpisanem

disciplinskem postopku (členi 59 do 69 ZTPDR). V okviru teh

določb je bilo opredeljeno tudi zastaranje vodenja disciplinskega

postopka. Tako je bilo v 3. odst. 67. čl. ZTPDR določeno, da

zastara vodenje disciplinskega postopka po 6 mesecih od dneva, ko

se je izvedelo za kršitev delovne obveznosti in za storilca oz.

po enem letu od dneva, ko je bila kršitev storjena. Tožena

stranka zoper tožnika ni uvedla disciplinskega postopka v skladu

z opisanimi določbami ZTPDR, ki so v tem delu veljale do

1.1.2003; kot sama tožena stranka navaja ravno na podlagi

ugotovitve, da disciplinski postopek zoper tožnika zaradi

zastaranja ni več možen. Vendar pa tožena stranka ni imela

zakonite podlage za dano izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi

tožnika po določbah ZDR/03, za kršitve delovnih obveznosti in

dolžnosti, storjene pred uveljavitvijo ZDR/03 in za katere je

disciplinski postopek že zastaral na podlagi citiranih predpisov,

veljavnih pred 1.1.2003. Nasprotno stališče bi pomenilo kršitev

ustavnega načela o prepovedi retroaktivne veljavnosti zakona (1.

odst. 155. čl. Ustave RS, Ur.l. RS št. 33/91). Uporaba določb iz

ZDR/03 je bila iz opisanih razlogov v tem sporu nezakonita, s tem

pa tudi dana izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi tožnika pri

toženi stranki dne 12.2.2004. Zaradi tega je sodišče prve stopnje

ravnalo pravilno, ko je sporno izredno odpoved razveljavilo in

ugodilo tudi ostalemu delu tožbenega zahtevka, t.j. reintegracija

tožnika, vpis delovne dobe v delovno knjižico s prijavo v

socialno zavarovanje z osnovo 551.020,10 SIT, od 13.2.2004 dalje

ter plačilo stroškov postopka v znesku 157.685,00 SIT.

Neutemeljene so tudi pritožbene navedbe, ki se nanašajo na

dejstvo, da je tožena stranka v postopku likvidacije na podlagi

sklepa Okrožnega sodišča v M.S. opr. št. Srg 2004/459, z dne

10.9.2004. Postopek likvidacije še ni končan in tega tožena

stranka tudi ne navaja. Po stališču pritožbe naj bi bila zaradi

tega sodba sodišča prve stopnje neizvršljiva.

Po novi delovnopravni zakonodaji, ki velja od 1.1.2003 dalje, ne

gre - za razliko od prejšnje zakonodaja - za prenehanje delovnih

razmerij vsem delavcem, ampak je po določbah 103. čl. ZDR/2003

možno odpovedati pogodbo o zaposlitvi tistim delavcem, katerih

delo je zaradi začetka postopka likvidacije postalo nepotrebno.

Gre torej za redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega

razloga. Reintegracija tožnika je torej možna, nadaljevanje

delovnega razmerja pa odvisno od opisanih okoliščin oz. odločitev

Uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, zato je pritožbeno

sodišče zavrnilo pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno in

potrdilo sodbo sodišča prve stopnje (člen 353. ZPP).

URS člen 155,  155.  ZDR člen 103,  111,  103,  111.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.