VDS sklep Pdp 937/2006
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2006-10-13

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

stroški postopka - sodba na podlagi pripoznave

Če tožena stranka v odgovoru na tožbo zanika dejansko oziroma pravno podlago tožbenega zahtevka in predlaga njegovo zavrnitev, kasneje pa (še pred obravnavo) tožbeni zahtevek pripozna, ni pogojev za uporabo 157. člena ZPP, po katerem je dolžan tožnik toženi stranki povrniti pravdne stroške, če tožena stranka ni dala povoda za tožbo in je pripoznala tožbeni zahtevek v odgovoru na tožbo oziroma na glavni obravnavi, preden se je spustila v obravnavanje o glavni stvari. Tožena stranka krije sama svoje stroške pravdnega postopka zato, ker se je pred pripoznavo tožbenega zahtevka spustila v obravnavanje glavne stvari.

I. Pritožbi se ugodi, 2. odstavek izreka izpodbijane sodbe (odločitev o pravdnih stroških) se

"Tožena stranka sama krije svoje stroške pravdnega postopka."

II. Tožena stranka je dolžna tožniku povrniti njegove pritožbene stroške v višini 16.830,00

SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 13.10.2006, do plačila, v 8 dneh in pod izvršbo.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo na podlagi pripoznave razveljavilo sklep tožene stranke z dne 10.1.2006 in naložilo toženi stranki, da tožniku izplača prikrajšanje stimulacije za mesec november in december 2005 s pp (1. odstavek izreka). V 2. odstavku izreka je naložilo tožniku, da toženi stranki plača stroške postopka v višini 63.280,80 SIT, z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 9.6.2006 dalje, do plačila.

Zoper odločitev o pravdnih stroških, torej zoper 2. odstavek izreka citirane sodbe, se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga pritožbenemu sodišču, da pritožbi ugodi in izpodbijani sklep spremeni tako, da odloči, da mora tožena stranka tožniku povrniti stroške postopka, oziroma da tožena stranka sama krije pravdne stroške, podredno pa, da izpodbijani sklep razveljavi. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje zmotno uporabilo določbo 157. čl. ZPP in storilo absolutno bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 7. tč. 2. odst. 339. čl. ZPP. Tožena stranka namreč zahtevka tožnika ni pripoznala v odgovoru na tožbo, temveč šele z vlogo, ki jo je podala po tem, ko je na tožbo že odgovorila. To pomeni, da se je tožena stranka že spustila v obravnavanje zadeve. Tožba tožnika je bila potrebna, saj je tožena stranka nezakonito izpeljala disciplinski postopek in mu izrekla denarno kazen, nato pa se o odpravi napak ni bila pripravljena dogovoriti. Tožniku zato ni ostalo drugega, kot da vloži predmetno tožbo.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sodbe (odločitev o pravdnih stroških) v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99 - 2/2004), v zvezi s 366. čl. ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Sodišče prve stopnje je naložilo tožniku, da povrne toženi stranki priglašene pravdne stroške na podlagi ugotovitve, da je tožena stranka pripoznala tožbeni zahtevek, še preden se je spustila v obravnavanje. Glede na to je z ozirom na določbo 157. čl. ZPP odločilo, da je dolžan tožnik toženi stranki povrniti njene pravdne stroške.

Pritožbeno sodišče ne soglaša z zgornjo ugotovitvijo sodišča prve stopnje. Iz spisovnih podatkov je razvidno, da je tožnik v tožbi predlagal razveljavitev sklepa tožene stranke z dne 10.1.2006 in izplačilo prikrajšanja stimulacije za november in december 2005. Ta tožba je bila poslana toženi stranki v odgovor. Tožena stranka je tožbo prejela 10.3.2006 in v zakonsko določenem 30-dnevnem roku (1. odst. 277. čl. ZPP) podala tudi odgovor na tožbo. V tem odgovoru na tožbo je prerekala navedbe tožnika in njegov tožbeni zahtevek ter predlagala zavrnitev tožbenega zahtevka tožnika v celoti in naložitev tožniku plačilo pravdnih stroškov tožene stranke. Glede na to je potrebno ugotoviti, da se je tožena stranka spustila v obravnavanje glavne stvari, saj je zanikala tako dejansko kot pravno podlago tožnikovega tožbenega zahtevka in predlagala zavrnitev tega tožbenega zahtevka. Ker torej tožena stranka ni pripoznala tožbenega zahtevka tožnika, še preden se je spustila v obravnavanje glavne stvari, niso bili izpolnjeni pogoji za uporabo 157. čl. ZPP, na podlagi katerega je dolžan tožnik toženi stranki povrniti pravdne stroške, če tožena stranka ni dala povoda za tožbo in če je pripoznala tožbeni zahtevek v odgovoru na tožbo oziroma na glavni obravnavi, preden se je spustila v obravnavanje glavne stvari. Iz tega razloga je pritožbeno sodišče pritožbi tožnika ugodilo in odločitev o pravdnih stroških spremenilo tako, da je odločilo, da tožena stranka sama krije svoje stroške pravdnega postopka (3. tč. 365. čl. ZPP).

Neutemeljena pa je pritožbena navedba tožnika o bistveni kršitvi določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odst. 339. čl. ZPP. Ta kršitev bi bila podana, če bi sodišče prve stopnje izdalo sodbo na podlagi pripoznave, pa za takšno sodbo ne bi bili izpolnjeni zakonsko določeni pogoji.

Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določbi 2. odst. 165. čl. ZPP. Ker je tožnik s pritožbo uspel, mu je dolžna tožena stranka povrniti njegove pritožbene stroške (1. odst. 154. čl. ZPP, v zvezi s 1. odst. 155. čl. ZPP). Pritožbeno sodišče je tožniku z ozirom na vrednost spornega predmeta, ki je bil predmet pritožbe, od priglašenih stroškov priznalo stroške za sestavo pritožbe v višini 125 točk (tar. št. 15/4 Odvetniške tarife - OT, Ur. l. RS št. 67/2003), 2% materialnih stroškov (3. odst. 13. čl. OT), povečano za 20% DDV, kar ob vrednosti Odvetniške točke v času odločanja pred pritožbenim sodiščem (110,00 SIT) znaša 16.830,00 SIT. Pritožbeno sodišče tožniku ni priznalo priglašenih stroškov za konferenco strank v višini 50 točk po OT in za pregled listin v višini 50 točk po OT, saj so navedeni stroški že priznani v okviru priznane nagrade za sestavo pritožbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.