VDS sodba in sklep Psp 314/2006
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2006-06-14

Odgovor na tožbo je pisna vloga v smislu 105. člena ZPP, ki jo mora tožena stranka izročiti neposredno sodišču v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko, ne pa neposredno tožniku. Ker je toženec odgovor na tožbo nepravilno vročil direktno tožniku, ne pa tudi sodišču, se šteje, da ni odgovoril na tožbo, zato je bila, ob siceršnjem izpolnjevanju ostalih pogojev iz 318. člena ZPP, zakonito izdana zamudna sodba.

Pritožba se zavrne in se potrdi zamudna sodba sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je z zamudno sodbo razsodilo, da je toženec dolžan tožnici plačati SIT 38.336,00 z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 20.8.2004 do plačila, v 8 dneh pod izvršbo.

Zoper sodbo se pritožuje toženec, smiselno zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja.

Po preizkusu zadeve v mejah pritožbenih razlogov (2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku, Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami) pritožbeno sodišče ugotavlja, da v postopku pred prvostopenjskim sodiščem ni prišlo do kršitev, na katere se pazi po uradni dolžnosti ter da je bilo materialno pravo pravilno uporabljeno. Sodba je obrazložena s pravilnimi dejanskimi in pravnimi razlogi, ki jih pritožbeno sodišče v izogib ponavljanju ne navaja znova. Glede na pritožbena izvajanja pa poudarja naslednje.

Pogoji za izdajo zamudne sodbe so predpisani v določbah 318. čl. ZPP. Zamudno sodbo je mogoče izdati, če toženec v roku 30 dni od vročitve tožbe v odgovor ne odgovori na tožbo in če so izpolnjeni naslednji pogoji :

- da je tožencu pravilno vročena tožba v odgovor;

- da ne gre za zahtevek, s katerim stranke ne morejo razpolagati (3. odst. 3. čl. ZPP);

- da izhaja utemeljenost tožbenega zahtevka iz dejstev, navedenih v tožbi in

- da dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložil tožnik, ali z dejstvi, ki so splošno znana.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je bila vročitev tožbe tožencu s pozivom na odgovor in opozorilom po določbi 2. odst. 277. čl. ZPP pravilno izvedena (list. št. 3 v spisu sodišča prve stopnje z vročilnico) in temu tudi pritožba ne oporeka. Ker iz spisa prvostopenjskega sodišča ne izhaja, da bi toženec podal odgovor na tožbo, je prvostopenjsko sodišče ob ugotovitvi, da so izpolnjeni tudi ostali pogoji po 318. čl. ZPP, izdalo zamudno sodbo.

Glede pritožbenih navedb, ki se vse nanašajo na dejansko stanje, pritožbeno sodišče poudarja, da se glede na 2. odst. 338. čl. ZPP zamudne sodbe zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ne more izpodbijati. Glede v pritožbi zatrjevane nezmožnosti plačila pritožbeno sodišče še pojasnjuje, da je stvar tožnice če bo in na kakšen način bo zahtevala izvršitev sodbe.

Tožnica je v tožbi navedla vsa odločilna dejstva, iz katerih izhaja materialnopravna posledica, kot jo uveljavlja s tožbo. Prvostopenjsko sodišče je tudi podrobno in pravilno navedlo pravno podlago, zato jo pritožbeno sodišče v izogib ponavljanju ne navaja znova. Tožba je sklepčna, dejstva, na katera se opira tožbeni zahtevek, pa niso v nasprotju z dokazi, ki jih je predložila tožnica, niti s splošno znanimi dejstvi. Prav tako ne gre za nedovoljeno razpolaganje strank z zahtevkom (3. odst. 3. čl. ZPP).

Glede pritožbi priloženega potrdila pošte o oddaji pošiljke (priloga B/1), ki ga pritožba navaja pod tekstom "Priloga : 1 x fotokopija potrdila, da sem prvo pritožbo oddal v uradnem roku", pa pritožbeno sodišče ugotavlja naslednje. Ni sicer jasno, kakšno vlogo ter na kateri organ naslovljeno ima pritožnik s tem v mislih. Če pa ima pritožnik, ob tem, da mu je bila tožba vročena dne 15.9.2005 (vročilnica k list. št. 3) s pozivom, da nanjo odgovori v 30 dneh od vročitve in ob tem, da je na že navedenem potrdilu datum pošte 4.10.2005, s tem v mislih odgovor na tožbo, pa to potrdilo ne more biti relevantno za pritožbeno rešitev zadeve.

Zakon o pravdnem postopku obravnava vloge v 7. poglavju (od 105. do 108. čl.). Vloge so pisni sestavki, s katerimi stranke (pa tudi drugi udeleženci v postopku) dajejo sodišču predloge in sporočila. Po določbi 1. odst. 105. čl. je odgovor na tožbo, ki je torej procesno dejanje stranke, pisna vloga stranke, podana med pravdo (ta začne teči z vročitvijo tožbe tožencu - 189. čl. ZPP), ki jo mora stranka, konkretno tožena stranka, izročiti sodišču, kar pomeni tudi poslati priporočeno po pošti sodišču, ne pa nasprotni, konkretno tožeči stranki, saj stranke tekom pravde s procesnimi dejanji kontaktirajo medsebojno in pravno relevantno izključno preko sodišča, ne pa neposredno. To izhaja tudi iz določb 1. odst. 106. čl. ZPP, po katerih se morajo vloge, ki jih je treba vročiti nasprotni stranki, izročiti sodišču v toliko izvodih, kolikor jih je treba za sodišče in za nasprotno stranko ter v taki obliki, da jih sodišče lahko vroči. Vse navedeno pomeni, da mora stranka odgovor na tožbo v predpisanem roku poslati oz. izročiti sodišču, ne pa direktno nasprotni stranki oz. njenemu zakonitemu zastopniku, kot bi to lahko bil konkreten primer, saj je v že navedenem potrdilu kot naslovnik naveden "Državno pravobran. p.p. 649, 1001 Ljubljana". Zato tudi v primeru, če bi toženec izkazal, da je odgovor na tožbo poslal zakonitemu zastopniku tožnice, to za pritožbeno presojo izpodbijane zamudne sodbe ne bi moglo biti pravno relevantno.

Zaradi vsega obrazloženega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno ter potrdilo izpodbijano zamudno sodbo.

Po 1. tč. 31. čl. ZDSS-1 v zvezi z 2. odst. 367. čl. ZPP revizija ni dovoljena v sporu, v katerem vrednost ne presega 1.000.000,00 SIT. V konkretnem primeru je višina glavnice nižja. Vse navedeno pomeni, da je sodišče druge stopnje na podlagi 5. tč. 31. čl. ZDSS-1 in v skladu z 32. čl. ZDSS-1 dolžno odločiti tudi o dopuščenosti revizije zoper svojo sodbo. O stališču, da je tožena stranka dolžna odgovor na tožbo izročiti sodišču, ne pa direktno nasprotni (tožeči) stranki, v sodni praksi pritožbenega, prav tako pa tudi Vrhovnega sodišča RS, ni razhajanj. Zato je pritožbeno sodišče odločilo, da revizije zoper svojo sodbo ne dopusti.

ZPP člen 105,  106,  107,  108,  189,  318,  105,  106,  107,  108,  189,  318.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.