VDS sklep Pdp 997/2005
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2005-09-16

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Tudi če se stranki v izvensodni poravnavi dogovorita, da vsaka

stranka krije svoje stroške postopka, pa na kasnejšem naroku za

glavno obravnavo, na kateri je tožeča stranka tožbo umaknila,

stranki priglasita stroške pristopa na narok, mora sodišče o teh

stroških odločati skladno z določili ZPP in ga sklenjena

izvensodna poravnava glede stroškov postopka ne veže. Ker tožeča

stranka tožbe ni umaknila zato, ker bi tožena stranka izpolnila

zahtevek, je skladno z 1. odstavkom 158. člena ZPP sodišče tožeči

stranki pravilno naložilo, da je toženi dolžna povrniti stroške

Pritožbi se delno ugodi in se izpodbijani del sklepa (2. tč.

izreka) spremeni tako, da je dolžna tožeča stranka toženi stranki

povrniti stroške postopka v višini 13.200,00 SIT (namesto

33.000,00 SIT), v preostalem pa se pritožba zavrne in se potrdi

nespremenjeni izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje.

Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti del njenih

pritožbenih stroškov v višini 16.938,00 SIT z zakonskimi

zamudnimi obrestmi od 16.9.2005 do plačila, v 8 dneh in pod

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom postopek v zvezi s

tožbo tožeče stranke zoper toženca zaradi umika tožbe ustavilo

(1. tč. izreka) in tožeči stranki naložilo, da tožencu povrne

stroške postopka v višini 33.000,00 SIT v 8 dneh in pod izvršbo

Zoper 2. tč. izreka citiranega sklepa se pritožuje tožeča stranka

iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga pritožbenemu sodišču, da

izpodbijani sklep razveljavi in ga spremeni tako, da odloči, da

sta pravdni stranki dolžni sami nositi vsaka svoje stroške tega

postopka. V pritožbi navaja, da stroški, ki so nastali tožencu v

zvezi s pristopom na narok dne 15.6.2005, niso nastali po krivdi

tožeče stranke. Poleg tega sta se pravdni stranki v izvensodni

poravnavi z dne 14.5.2004 izrecno dogovorili, da vsaka stranka

nosi svoje stroške postopka. Toženec kljub sklenjeni izvensodni

poravnavi z dne 14.5.2005 ni umaknil revizije zoper izdano

pravnomočno sodbo. Zaradi vložene revizije sta bili sodbi prve in

druge stopnje razveljavljeni. Po razpisani novi glavni obravnavi

je sedanji toženčev pooblaščenec na pooblaščenca tožeče stranke

naslovil pismo, v katerem je sporočil da na umik tožbe ne bo

pristal. Tudi sicer so stroški po višini napačno odmerjeni.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani del sklep v mejah

uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni

dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 2. odst.

350. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 -

2/2004) v zvezi s 366. čl. ZPP in na pravilno uporabo

materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče

prve stopnje bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi

pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, ni storilo, da je popolno

in pravilno ugotovilo dejansko stanje, vendar je na tako

ugotovljeno dejansko stanje delno zmotno uporabilo materialno

Iz spisovnih podatkov je razvidno, da sta tožeča stranka in

toženec dne 14.5.2004 sklenila pogodbo o izvensodni poravnavi (A

4) v kateri sta se v 5. tč. med drugim dogovorila, da pogodbenika

nosita vsak svoje stroške vseh sodnih postopkov, ki so tekli med

njima, razen v primeru, če drugi pogodbenik, torej toženec ne bi

v roku poravnal svojih obveznosti in bi nastopila situacija, ki

jo je opredeljeval 1. odst. 5. čl. te izvensodne poravnave. Po

sklenjeni izvensodni poravnavi je sodišče prve stopnje v zvezi s

sklepom Vrhovnega sodišča RS, opr. št. VIII Ips 168/2004 z dne

1.2.2005, s katerim je to sodišče reviziji toženca ugodilo, sodbi

sodišč druge in prve stopnje razveljavilo in zadevo vrnilo

sodišču prve stopnje v novo sojenje, revizijske stroške pa štelo

kot nadaljnje stroške postopka, razpisalo narok za glavno

obravnavo. Na tem naroku za glavno obravnavo dne 15.6.2005 je

tožeča stranka umaknila tožbo in priglasila stroške za pristop na

ta narok v višini 250 točk, pri čemer je pojasnila, da je dne

11.3.2005 prejela dopis pooblaščenca toženca, iz katerega izhaja,

da toženec na eventuelni umik tožbe pred delovnim sodiščem ne

pristaja. Na tem naroku se je toženec z umikom strinjal in

priglasil svoje stroške za pristop na današnji narok, poročilo

stranki 10 točk in konferenco s stranko 100 točk, vse povečano za

Po stališču pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje pri

odločanju o priglašenih stroških postopka ravnalo pravilno, ko je

o teh stroških odločalo na podlagi določbe 1. odst. 158. čl. ZPP,

po kateri mora tožnik, ki umakne tožbo, povrniti nasprotni

stranki pravdne stroške, razen če jo umakne takoj, ko je toženec

zahtevek izpolnil. Ker v konkretnem primeru ni šlo za slučaj, da

bi tožeča stranka umaknila tožbo takoj po izpolnitvi zahtevka, je

sodišče prve stopnje ravnalo pravilno, ko je na podlagi 1. odst.

158. čl. ZPP naložilo tožeči stranki, da je dolžna tožencu

povrniti njegove pravdne stroške. Ker je tožeča stranka umaknila

tožbo, dogovor o stroških postopka, opredeljen v izvensodni

poravnavi, po stališču pritožbenega sodišča sodišča prve stopnje

ni vezal v zvezi z odločitvijo o pravdnih stroških. To velja še

posebej ob upoštevanju dejstva, da sta tako tožeča stranka kot

toženec na naroku za glavno obravnavo z dne 15.6.2005 priglasila

pravdne stroške, ki so nastali po sklenitvi izvensodne poravnave.

Dejstvo, da toženec že vložene revizije zaradi sklenitve

izvensodne poravnave ni umaknil, na obveznost tožeče stranke, da

zaradi umika tožbe povrne tožencu potrebne pravdne stroške, ne

vpliva. Če bi namreč toženec že vloženo revizijo umaknil, bi

ostala sodba sodišča prve stopnje opr.št. II Pd 269/98 z dne

25.4.2001, ki je bila potrjena s sodbo pritožbenega sodišča opr.

št. Pdp 1277/2001 z dne 14.2.2003 pravnomočna, kar pomeni, da bi

tožeča stranka razpolagala z izvršilnim naslovom napram tožencu.

Na pravilnost odločitve sodišča prve stopnje v zvezi z

odločitvijo o tem, da je dolžna tožeča stranka tožencu povrniti

njegove pravdne stroške, ne vpliva niti z ničemer izkazano

zatrjevanje tožeče stranke, da je toženec v posebnem pismu

sporočil, da ne bo pristal na umik tožbe. Tožeča stranka je imela

možnost, da bi s pisno vlogo podala umik tožbe, tega bi sodišče

prve stopnje poslalo tožencu v odgovor. Če se toženec z umikom ne

bi strinjal, bi sodišče razpisalo narok za glavno obravnavo in če

bi na tem naroku za glavno obravnavo toženec soglašal z umikom,

potem bi bilo pri odločitvi o pravdnih stroških možno uporabiti

določbo 1. odst. 156. čl. ZPP, na katero se smiselno sklicuje

Pritožba pa se utemeljeno sklicuje na zmotno uporabo 1. in 2.

odst. 155. čl. ZPP v zvezi z določbami Odvetniške tarife (OT, Ur.

l. RS, št. 67/2003) v postopku pred sodiščem prve stopnje.

Pritožba tožeče stranke pravilno opozarja, da sodišče prve

stopnje priglašene pravdne stroške toženca ni odmerilo v skladu z

OT. Na podlagi 3. odst. tar. št. 20 OT se zastopanje na naroku,

na katerem so se obravnavala samo procesna vprašanja ali na

katerem je pred obravnavanjem glavne stvari postopek končan z

umikom tožbe ali z pripoznavo ali se narok ni opravil, ker je bil

preložen, nagradi z 25 % iz tar. št. 18 OT. Tožeča stranka je

vtoževala denarni zahtevek v višini 2.106.669,00 SIT, sestava

tožbe s takšnim tožbenim zahtevkom pa se z ozirom na tar. št.

18/1 OT ovrednoti z nagrado 400 točk po OT. Ob upoštevanju že

omenjene tar. št. 20/3 OT je torej toženec za zastopanje na

naroku dne 15.6.2005 upravičen do nagrade 100 odvetniških točk,

kar ob upoštevanju vrednosti odvetniške točke v času odločanja

pred sodiščem prve stopnje (110,00 SIT) in 20 % DDV znaša

13.200,00 SIT. Ob upoštevanju navedenega je sodišče pritožbi

tožeče stranke delno ugodilo ter izpodbijani del sklepa delno

spremenilo tako, da je tožeči stranki naložilo, da tožencu povrne

del njegovih pravdnih stroškov v znesku 13.200,00 SIT (in ne

33.000,00 SIT) skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva

izdaje sodbe sodišča prve stopnje do plačila v 8 dneh in pod

izvršbo (3. tč.365. čl. ZPP), medtem ko je v preostalem pritožbo

tožeče stranke zavrnilo in potrdilo nespremenjeni izpodbijani del

sklepa sodišča prve stopnje (2. tč. 365. čl. ZPP).

Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določbi 2. odst. 165.

čl. ZPP v zvezi s 366. čl. ZPP. Ker je tožeča stranka s pritožbo

delno uspela, ji je dolžan toženec povrniti sorazmerni del

pritožbenih stroškov. Sodišče je tožeči stranki priznalo stroške

za sestavo pritožbe 125 točk po Odvetniški tarifi (tar. št.

15/4), 2 % materialnih stroškov (3. odst. 13. čl. OT), povečano

za 20 % DDV ter sodno takso za pritožbo (taksna tarifa št. 3/2)

kar skupaj znaša 28.230,00 SIT. Z ozirom na to, da je tožeča

stranka s pritožbo uspela do 60 %, ji je dolžan toženec glede na

pritožbeni uspeh povrniti del njenih pritožbenih stroškov v

znesku 16.938,00 SIT z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 16.9.2005

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.