VDS sodba Pdp 1630/2001
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-05-15

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

suspenz - zakonitost izrečenega suspenza - odobritev sklepa o suspenzu

Sklep o suspenzu je nezakonit, ker ni bil dan v potrditev disciplinski komisiji v roku treh dni, kot je to določeno v 43. členu kolektivne pogodbe tožene stranke, ki je enako določilu 69. člena ZTPDR.

Pritožba se zavrne in se v izpodbijanem delu (1., 4. in 5. tč. izreka) potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je izdalo naslednjo sodbo: "1. Sklep direktorja komercialne divizije tožene stranke R. d.d., št. 155/98 z dne 7.5.1998 o začasni odstranitvi tožnika S. Ž., iz tožene stranke, se razveljavi. 2. Zahtevku tožnika za razveljavitev sklepa disciplinske komisije tožene stranke št. 13/98 z dne 3.6.1998 in s tem v zvezi sklepa komisije za ugovore št. 01/98 z dne 15.7.1998, se delno ugodi in sicer tako, da se sklep komisije za ugovore tožene stranke opr. št. 01/98 z dne 15.7.1998 v zvezi s sklepom disciplinske komisije št. 13/98 z dne 3.6.1998 glede odgovornosti tako spremeni, da je tožnik odgovoren, da je poleti 1997 iz CSND družbe R. d.d. protipravno odsvojil nosilni most motorja za Renault Megane v vrednosti 77.726,00 SIT. S tem je storil hujšo kršitev delovne obveznosti po 51. tč. 34. člena KP za R. d.d.. Glede drugih kršitev pa se napadena sklepa razveljavita in disciplinski postopek zoper tožnika ustavi. Zahtevek tožnika pa se v delu, ki se nanaša na razveljavitev izrečenega disciplinskega ukrepa prenehanja delovnega razmerja, zavrne. 3. Upoštevajoč sklep pod št. 2 se zavrne zahtevek tožnika za ugotovitev, da mu delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo in da ga je tožena stranka dolžna pozvati nazaj na delo ter mu priznati vse pravice iz delovnega razmerja, kot da bi delal. 4. Glede na odločitev pod tč. 1 je tožena stranka dolžna tožniku plačati razliko do polne plače, ki bi jo prejel, če bi delal, in temu kar je prejel v času suspenza od 15.5.1998 do 26.8.1998 z zakonitimi zamudnimi obrestmi od posameznih mesečnih razlik od dni, ko mu je bilo izplačano nadomestilo plače pa do plačila, v 8-ih dneh pod izvršbo. 5. Tožena stranka je dolžna povrniti tožniku stroške postopka, v znesku 57.352,00 SIT (z besedami: sedeminpetdesettisočtristo- dvainpetdeset 00/100) z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 14.6.2001 dalje do plačila, v 8-ih dneh pod izvršbo". Zoper tč. 1, 4 in 5 izreka sodbe se v odprtem pritožbenem roku pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu Zakona o pravdnem postopku in pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in izpodbijano sodbo spremeni tako, da tožnikov zahtevek v celoti zavrne ter tožeči stranki naloži plačilo vseh stroškov postopka, vključno s pritožbenimi stroški, z zakonitimi zamudnimi obrestmi za čas izdaje sodbe sodišča druge stopnje dalje do plačila. Sodišče prve stopnje je razveljavilo odločbo o suspenzu iz razloga, ker ni bila dana v potrditev disciplinski komisiji v roku treh dni in posledično o njej ni bilo odločeno v roku 8-ih dni. Odločitev sodišča prve stopnje ni pravilna, saj je bila odstranitev tožnika nujna in potrebna zaradi zavarovanja premoženja in zagotovitve nemotenega dela ter vodenja disciplinskega postopka. Upravičenost je bila naknadno potrjena tako z odločbo disciplinske komisije in komisije za ugovore, kot tudi sodbo Okrajnega sodišča v Novem mestu. Iz vseh omenjenih odločb nedvomno izhaja, da je tožeča stranka odgovorna za kazniva dejanja tatvine, pri čemer je potrjena pravilnost odločitve tožene stranke, ko je tožnika odstranila iz podjetja. Dejstvo, da upravičenost izdaje sklepa ni že v predhodnem postopku potrdila disciplinska komisija, ne pomeni, da takšen sklep ni bil zakonit in bi ga bilo potrebno razveljaviti. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu v okviru pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in absolutno bistvene kršitve pravil postopka. Na podlagi navedenega preizkusa je ugotovilo, da je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo dejansko stanje in na ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo materialno pravo ter da v postopku ni zagrešilo absolutno bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, ko preizkuša sodbo sodišča prve stopnje. Pritožbeno sodišče se v celoti strinja z zaključki sodišča prve stopnje, da je izpodbijani sklep o suspenzu nezakonit iz razloga, ker ni bil dan v potrditev disciplinski komisiji v roku treh dni, kot je to določeno v 43. členu kolektivne pogodbe tožene stranke, ki je enako določilu 96. člena Zakona o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja (ZTPDR - Ur. l. SFRJ, št. 60/89, 42/90). Poleg navedenega je bilo tudi ugotovljeno, da tožena stranka o ugovoru tožnika zoper suspenz ni nikoli odločala. Tako zakonitost suspenza ni bila preizkušena pred organi tožene stranke skladno z zakonom. Navedena kršitev pa pomeni absolutno bistveno kršitev, zaradi katere je bilo potrebno sklep o suspenzu razveljaviti. Sklep o suspenzu je bil razveljavljen zaradi postopkovnih nepravilnosti in ga sodišče prve stopnje ni presojalo po vsebini, zato so pritožbene navedbe, ki se nanašajo na vsebinsko utemeljenost suspenza neupoštevne. Glede na vse navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje v izpodbijanem delu. Izrek o stroških pritožbenega postopka je odpadel, ker jih tožena stranka ni zaznamovala.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.