VDSS sklep Pdp 488/2003
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-03-27

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

prenehanje delovnega razmerja - začasna odredba - pogoji za izdajo začasne odredbe - redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - verjetnost terjatve - zadržanje učinkovanja odpovedi pogodbe o zaposlitvi

Ker gre pri vprašanju sodelovanja sindikata v postopku redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcem za dejstva odločilnega pomena za presojo, ali so podani pogoji za izdajo začasne odredbe po določilih 19. člena ZDSS in določilih 272. člena ZIZ, je sodišče prve stopnje na podlagi le enostranskih navedb tožnice dejansko stanje nepopolno ugotovilo in v posledici tega zmotno uporabilo materialno pravo, ko je na predlog tožnice izdalo začasno odredbo zadržanja učinkovanja prenehanja pogodbe o zaposlitvi zaradi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi ter vrne zadeva sodišču prve stopnje v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom sklenilo, da se učinkovanje redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, ki jo je sprejela tožena stranka R., in s katero se tožeči stranki S. A. odpoveduje pogodba o zaposlitvi, zadrži do odločitve sodišča prve stopnje o glavni stvari in da ima ta začasna odredba učinek sklepa o izvršbi in jo mora zato tožena stranka z dnem vročitve sklepa o začasni odredbi tudi začeti spoštovati, za primer, če bo ravnala v nasprotju z izdano začasno odredbo, pa se ji izreče denarna kazen v višini 100.000,00 SIT in bo v tem primeru izvršilno sodišče na podlagi sklepa o izrečeni denarni kazni opravilo izvršbo. Hkrati bo sodišče izdalo nov sklep, s katerim bo določilo toženi stranki višjo denarno kazen za primer, če bo tožena stranka ponovno kršila izdano začasno odredbo. Sodišče je tudi sklenilo, da so stroški začasne odredbe nadaljnji stroški postopka in da pritožba zoper sklep ne zadrži izvršitve tega sklepa.

Zoper navedeni sklep se pritožuje tožena stranka, smiselno iz pritožbenih razlogov zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava in predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje razveljavi. Navaja, da na predlog za izdajo začasne odredbe res ni odgovorila, saj je bila prepričana, da sodišče takega predloga ne more priznati. Sedaj pa sodišče celo ugotavlja, da se z izdajo izpodbijanega sklepa preprečuje uporaba sile ali nenadomestljive škode. Vendar škoda nastaja edino njej zaradi neupravičenih izostankov tožnice. Tožnica je res skupaj z ostalimi delavci, ki jim je bila dana odpoved, zahtevala sodelovanje sindikata. Vendar v zvezi s tem navaja, da ne samo, da je bil sindikat obveščen, dne 24.1.2003 je bil celo na sedežu sindikata v K. opravljen sestanek z vsemi podpisnicami zahteve, vključno s tožnico in predstavnikom sindikata. Ker je bilo na omenjenem sestanku rečeno, da sindikat nasprotuje odpovedi zaradi prekratkih odpovednih rokov, toženka po poteku roka ni odjavila tožnice in ostalih delavk iz delovnega razmerja, ker ji je znano, da v takem primeru odpovedni rok teče še v času, potrebnem za sodno varstvo. Zaradi tega se čudi, da je tožnica skupaj z ostalimi sodelavkami to seznanitev sindikata zamolčala, kar je imelo za posledico, da jo sodišče obravnava kot tisto, ki je ravnala očitno protipravno ter grobo kršila predpise. Sicer pa tudi ne razume, zakaj bi tožnico in ostale delavke poklicala na delo, če so še zmeraj v delovnem razmerju in bi morale prihajati na delo, pa neopravičeno izostajajo.

Pritožbeno sodišče je v skladu z 2. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Ur.l. RS št. 26/99 in 96/2002) dolžno preizkusiti izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa mora paziti po uradni dolžnosti na bistvene kršitve določb postopka (2. odst. 339. člena ZPP) in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je sodišče prve stopnje pri odločitvi zmotno uporabilo materialno pravo.

Sodišče prve stopnje je na podlagi listinskih dokazov, ki jih je predložila tožnica, ugotovilo, da je tožnica potem, ko je bila seznanjena z razlogi za odpoved delovnega razmerja, skupaj s še 6 drugimi sodelavci toženo stranko obvestila, da kot članica sindikata zahteva, da se v skladu s 84. členom Zakona o delovnih razmerjih (ZDR - Ur.l. RS št. 42/2002) o nameravani odpovedi obvesti tudi ZSSS - Območna organizacija sindikatov. Ob ugotovitvi, da tožena stranka na predlog za izdajo začasne odredbe v danem roku ni odgovorila in da zatrjevanj tožeče stranke o kršitvi navedene obveznosti ni ovrgla, je sodišče prve stopnje ugotovilo, da gre v tem primeru na strani tožene stranke za očitno protipravno in nezakonito ravnanje in grobo kršitev predpisov, zaradi česar je tudi zaključilo, da je terjatev tožeče stranke verjetno izkazana in v posledici tega je tožničinemu predlog za izdajo začasne odredbe ugodilo v obsegu, kot to izhaja iz izreka sklepa.

Zaključek sodišča prve stopnje, da je tožničina terjatev verjetno izkazana, pa je po mnenju pritožbenega sodišča najmanj preuranjen. Pritožbeno sodišče se sicer strinja s pravnim stališčem sodišča prve stopnje, da bi kršitev 84. člena ZDR, v kolikor delodajalec te določbe ne spoštuje, lahko pomenila kršitev predpisov in očitno protipravno in nezakonito ravnanje. Vendar, kot izhaja iz pritožbenih navedb, tožena stranka v pritožbi izrecno zatrjuje, da je bil sindikat v zvezi z zahtevo tožnice in njenih sodelavk obveščen in da je dne 24.1.2003 na sedežu sindikata v K. bil opravljen tudi sestanek z vsemi delavkami in predstavnikom sindikata. Tožena stranka je ta pritožbena zatrjevanja res prvič navedla šele v pritožbi, saj na predlog za izdajo začasne odredbe ni odgovorila, vendar, ker gre pri vprašanju sodelovanja sindikata v postopku redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcem za taka dejstva, ki so odločilnega pomena za presojo, ali so podani pogoji za izdajo začasne odredbe po določilih 19. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS - Ur.l. RS št. 19/94) in določilih 272. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ - Ur.l. RS št. 51/98 in 75/02), je potrebno ugotoviti, da je sodišče prve stopnje na podlagi le enostranskih navedb tožnice dejansko stanje nepopolno ugotovilo in v posledici tega zmotno uporabilo materialno pravo.

Zaradi vsega navedenega je pritožbeno sodišče pritožbi tožene stranke ugodilo in izpodbijani sklep razveljavilo ter vrnilo zadevo sodišču prve sopnje v nov postopek. V ponovljenem postopku bo moralo sodišče prve stopnje (najbolje na naroku) razčistiti sporne okoliščine glede obveščanja sindikata in šele nato ponovno odločiti o predlogu za izdajo začasne odredbe. V kolikor se bo sodišče tudi v ponovljenem postopku odločilo za izdajo predlagane začasne odredbe, se bo o verjetni izkazanosti terjatve moralo izreči tudi o nadaljnjem razlogu za izdajo začasne odredbe iz 272. člena ZIZ, saj gre v tem primeru za izdajo začasne odredbe na predlog stranke. Hkrati se bo moralo sodišče opredeliti tudi do tega, ali v tem primeru pomeni predlagana vsebina začasne odredbe sploh primerno odredbo, s katero je z vidika obeh strank mogoče doseči namen zavarovanja (1. odst. 273. člena ZIZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.