VDS sklep Pdp 1410/2004
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2005-03-11

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Pri spremembi delodajalca po 1. odst. 73. člena ZDR preidejo

pogodbene in druge obveznosti, ki so jih imeli delavci iz

delovnega razmerja po samem zakonu na delodajalca

prevzemnika. Zato v zakonu ni predvideno sklepanje novih

pogodb o zaposlitvi ali aneksov k že veljavnim pogodbam o

Pri spremembi delodajalca ne gre za prenehanje delovnega

razmerja, zato mora delavec, če meni, da delodajalec krši

katero izmed njegovih pravic, pri delodajalcu zahtevati

pisno odpravo kršitve. Šele če delodajalec v roku 8 dni

kršitve ne odpravi, delavec lahko vloži tožbo na sodišče.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo tožečih strank z dne 17.2.2004 (1. odstavek izreka), ki sta zahtevali: - razveljavitev dodatka k pogodbi o zaposlitvi z dne 1.10.1991, ki sta ga sklenila prvotožnik Z.K. dne 19.1.2004, drugotožnik D.R. pa dne 20.1.2004 s prvotoženo stranko A. d.o.o. in drugotoženo stranko T. d.o.o., oz. podredno ugotovitev ničnosti dodatkov k pogodbi o zaposlitvi; - zaposlitev na delovnih mestih, ki sta jih opravljala pred podpisom dodatkov k pogodbi o zaposlitvi (to je vrnitev na delo k prvotoženi stranki) in v primeru izplačila nižje plače izplačilo morebitne razlike v plači. Zoper navedeni sklep se pritožujeta tožeči stranki iz vseh pritožbenih razlogov, s predlogom, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep spremeni in tožbenemu zahtevku ugodi oz. ga razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. V pritožbi navajata, da sodišče prve stopnje v izpodbijanem sklepu sploh ni odločalo o celotnem postavljenem zahtevku. Tožba je bila vložena zoper bivšega in sedanjega delodajalca, v odgovoru na tožbo pa je tožena stranka speljala predmetni spor zgolj na odnos do druge toženke, čemur je sodišče zmotno sledilo. Tožena stranka je zatrjevala, da prvotožena stranka sploh ni pasivno legitimirana. Tožeči stranki sta v tožbi zatrjevali fiktivnost ustanovitve družbe T. d.o.o., Podružnica A. Če je bila ustanovitev fiktivna, to pomeni, da je bil ta pravni posel neobstoječ oz. ničen. Kljub postavljenemu podrednemu zahtevku o ničnosti dodatka k pogodbi o zaposlitvi, zaobseženega v prvi točki tožbenega zahtevka, sodišče o tem zahtevku ni odločalo. V obravnavani zadevi so izpolnjeni pogoji za meritorno odločanje o stvari. Sodišče prve stopnje je v predmetni zadevi napravilo nevaren in nezakonit sodni precedens v RS, ki odstopa tudi od Direktive 2001/23/ES, poleg tega pa je odločalo zgolj s formalnega vidika. Če se družba vpiše v sodni register, to še ne pomeni, da izpolnjuje pogoje za obratovanje. Drugotožena stranka ni samostojna gospodarska celota, ampak le fiktivna družba. Odločitev prvostopnega sodišča daje izhodišče za poslovanje družb na ta način, da se zgolj fiktivno registrirajo družbe, brez podlage za dejansko proizvodno dejavnost. Tožeča stranka je predložila obširne dokaze o tem, da je bil tudi sam postopek prehoda delavcev med toženkama nezakonit, vendar se sodišče do vprašanja pravilnosti izvedbe postopka prehoda delavcev sploh ni opredelilo. Tožnika sta ugovarjala postopanju in odločitvam prvotožene stranke, med drugim tudi po E-pošti predloženemu dodatku k pogodbi o zaposlitvi dne 12.1.2004, s čemer sta zadostila tudi zahtevam zakona po izvedbi postopka po 204. členu ZDR. Tožnika sta bila prisiljena podpisati dodatek pogodbe o zaposlitvi, prvotožeča stranka pa je predloženi dodatek podpisala dne 19.1.2004 in pripisala, da pogodbo podpisuje pod prisilo in da bo ničnost dokazala pred sodiščem, drugi tožnik pa je pogodbo podpisal dne 20.1.2004 in pripisal, da jo je podpisal pod prisilo. Tudi s tem v zvezi je sodišče prve stopnje v celoti zaobšlo predlagane dokaze. Zmotna je ugotovitev, da tožnika nimata pravnega interesa za ugotovitveno tožbo, kakor tudi zaključek, da negotovosti glede pravnega položaja po veljavnem dodatku pogodbe o zaposlitvi ni - možno je namreč realno znižanje plač, oblikovanje plače pa je tožnikoma neznano in pripuščeno zgolj primerjavi s plačami v preteklem obdobju. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je pazilo na bistvene kršitve določb postopka, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti v skladu z določbo 2. odstavka 350. člena v zvezi s 366. členom Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99, 2/2004) ter na pravilno uporabo materialnega prava. V postopku pred sodiščem prve stopnje ni bilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka iz 2. odstavka 339. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da v obravnavanem individualnem delovnem sporu ne gre za prenehanje pogodbe o zaposlitvi, ampak za prehod pravic in obveznosti iz delovnega razmerja od delodajalca prenosnika na delodajalca prevzemnika zaradi spremembe delodajalca na podlagi 73. člena Zakona o delovnih razmerjih (Ur. l. RS št. 42/2002). V skladu s 1. odstavkom 73. člena ZDR v primeru, če pride zaradi pravnega prenosa podjetja ali dela podjetja, izvedenega na podlagi zakona, drugega predpisa, pravnega posla oz. pravnomočne sodne odločbe ali zaradi združitve ali delitve do spremembe delodajalca, preidejo pogodbene in druge pravice in obveznosti iz delovnih razmerij, ki so jih imeli delavci na dan prenosa pri delodajalcu prenosniku, na delodajalca prevzemnika. Prehod pogodbenih in drugih pravic in obveznosti iz delovnih razmerij na delodajalca prevzemnika nastane po samem zakonu. Zato ni predvideno sklepanje nove pogodbe o zaposlitvi med delavcem in delodajalcem prevzemnikom niti sklepanje dodatkov k pogodbi o zaposlitvi v takšni obliki, kot je bilo to izvedeno v obravnavanem primeru. Delodajalec prevzemnik vstopi v pogodbo o zaposlitvi, kakršna je obstajala med delodajalcem prenosnikom in delavcem na dan prenosa, pri čemer delodajalec prevzemnik njene vsebine ne more spreminjati, kot je pravilno ugotovilo prvostopenjsko sodišče. S sklenitvijo dodatkov k pogodbi o zaposlitvi je bilo v obravnavanem primeru ugotovljeno le, da je prišlo do spremembe delodajalca, prvotni pogodbi o zaposlitvi pa nista bili v ničemer spremenjeni. Sklenitev dodatkov k pogodbi o zaposlitvi sama po sebi nima nobenih pravnih posledic za oba tožnika. Njun pravni položaj se zaradi podpisa dodatkov k pogodbi o zaposlitvi z vsebino, kot je navedena zgoraj, ni v ničemer spremenil, saj so pogodbene in druge pravice in obveznosti iz delovnih razmerij ex lege prešle na drugotoženo stranko. Tožnika sta ohranila vse pogodbene in druge pravice in obveznosti iz delovnega razmerja. Njun položaj bi bil enak tudi v primeru, če dodatki k pogodbi o zaposlitvi sploh ne bi bili sklenjeni. Zato je stališče prvostopenjskega sodišča, da tožnika nimata pravnega interesa za ugotovitveno tožbo v delu, v katerem zahtevata ugotovitev, da sta dodatka k pogodbi o zaposlitvi, ki sta ju podpisala (pod prisilo, kot zatrjujeta), nezakonita oz. nična, pravilno. Pritožbeno sodišče v celoti soglaša tudi s stališčem prvostopenjskega sodišča, da v obravnavanem primeru glede ostalih zahtevkov, ki jih tožnika s tožbo uveljavljata, niso podane procesne predpostavke za sodno varstvo iz 204. člena ZDR. Ker pri spremembi delodajalca ne gre za prenehanje delovnega razmerja, mora delavec, če meni da delodajalec ne izpolnjuje obveznosti iz delovnega razmerja ali krši katero od njegovih pravic iz delovnega razmerja, pisno zahtevati, da delodajalec kršitev odpravi oz. da svoje obveznosti izpolni, če pa delodajalec v nadaljnjem roku osmih delovnih dni po vročeni pisni zahtevi delavca ne izpolni svoje obveznosti iz delovnega razmerja oz. ne odpravi kršitve, lahko delavec v roku 30 dni od poteka roka za izpolnitev obveznosti oz. odpravno kršitev s strani delodajalca zahteva sodno varstvo pred pristojnim delovnim sodiščem. Le denarne terjatve iz delovnega razmerja se lahko uveljavljajo neposredno pred delovnim sodiščem (1., 2. in 4. odstavek 204. člena ZDR). Pritožba sicer trdi, da naj bi tožnika predhodno uveljavljala pravice pri delodajalcu (to je pri obeh toženih strankah) tako, da sta po E-pošti nasprotovala vsem odločitvam obeh toženih strank v zvezi s prehodom delavcev, oz. da sta po E-pošti ugovarjala predloženemu dodatku dne 12.1.2004. Pritožbenih navedb s tem v zvezi ni mogoče upoštevati, saj je iz zapisnika o poravnalnem naroku oz. prvem naroku za glavno obravnavo z dne 2.7.2004 (l. št. 31) razvidno, da je bilo med strankama kot nesporno ugotovljeno dejstvo, da tožnika nista uveljavljala predhodnega postopka v zvezi z izpolnjevanjem obveznosti iz delovnega razmerja oz. kršitvijo njunih pravic iz delovnega razmerja po 1. in 2. odstavku 204. člena ZDR, ampak sta uveljavljala neposredno sodno varstvo po 3. odstavku 204. člena ZDR. Pripomb in ugovorov na navedeni zapisnik s strani tožnikov ni bilo, zato ni nobenega dvoma o tem, da je zapis v zapisniku točen. Ob tem pritožbeno sodišče še pripominja, da ZDR v 73. členu ne daje podlage za presojo zakonitosti pravnega prenosa podjetja ali dela podjetja, katerega posledica je sprememba delodajalca, v okviru individualnega delovnega spora. Namen te določbe je zagotavljanje varstva zaposlitve delavca oz. varstvo delavca v tem smislu, da mu zaradi v 1. odst. 73. člena ZDR določenih statusnih sprememb delodajalca, pri katerem je zaposlen, ni mogoče odpovedati pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov. Poleg tega pa navedena določba daje podlago za ohranitev pridobljenih pravic delavcev (ki so jih pridobili pri delodajalcu prenosniku) v primeru spremembe delodajalca v okvirih, ki jih določata 2. in 3. odstavek tega člena. Niti v 73. členu ZDR niti v drugih določbah tega zakona pa ni pravne podlage za uveljavljanje zahtevka za vrnitev na delo k prvemu delodajalcu, to je k delodajalcu prenosniku, če je delavec prešel na delo k delodajalcu prevzemniku. Le v primeru, če delavec prehod in dejansko opravljanje dela pri delodajalcu prevzemniku odkloni, ostane v delovnem razmerju pri delodajalcu prenosniku, ki pa mu lahko izredno odpove pogodbo do zaposlitvi (5. odstavek 73. člena ZDR). Ker je bila tožba pravilno zavržena zaradi pomanjkanja procesne predpostavke oz. zaradi pomanjkanja pravnega interesa za ugotovitveno tožbo, ni bilo pogojev za meritorno odločanje o tožbenem zahtevku tožečih strank. Zato so neutemeljeni tudi pritožbeni ugovori, da sodišče ni presojalo zakonitosti postopka prevzema delavcev oz. se opredeljevalo trditev tožnikov o tem, da naj bi bila ustanovitev družbe T. d.o.o., Podružnica A. fiktivna, prehod delavcev pa neobstoječ oz. ničen. Ker niso podani niti uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (1. točka 365. člena ZPP).

ZDR člen 73, 73/1, 204, 204/1, 204/2, 204/4, 73, 73/1, 204, 204/1, 204/2, 204/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.