VDS sodba Pdp 982/2004
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2004-11-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

razporeditev k drugemu delodajalcu - trajanje

Čas začasne razporeditve sicer lahko presega 6 mesecev (dokler ni

končano delo, zaradi katerega je delavec začasno razporejen), ne more

pa trajati 15 let. Zaradi nerazumno dolgega roka je začasna

razporeditev že od začetka nezakonita, ne pa šele po preteku 6

Pritožba se zavrne in potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je Delovno in socialno sodišče v Ljubljani

razsodilo, da se razveljavita sklepa tožene stranke o začasni

razporeditvi v drugo organizacijo št. 013100-2039/11/nd z dne

3.12.2001 in sklep komisije za pritožbe o zavrnitvi zahteve za

varstvo pravic z dne 14.1.2002. Sodišče je tudi ugotovilo, da

tožeči stranki delovno razmerje pri toženi stranki ni prenehalo z

dnem dokončnosti sklepa o začasni razporeditvi, to je z dne

14.1.2002, temveč ji traja z vsemi pravicami in obveznostmi iz

delovnega razmerja za nedoločen čas. Tožena stranka je dolžna

tožnika pozvati nazaj na delo v 8-ih dneh pod izvršbo in je

dolžna tožeči stranki po obračunu in plačilu zakonskih davkov in

prispevkov izplačati neto razliko med zneski plač, ki jih je

tožeča stranka prejela pri družbi S. d.o.o. in ki bi jih

prejela pri toženi stranki, če bi delala, skupaj z zakonitimi

zamudnimi obrestmi od neto zneskov, ki tečejo od 18. v mesecu za

znesek iz preteklega meseca do plačila in se izračunajo ob bruto

zneskov za mesec in sicer od 1.1.2002 17.005,69 SIT ter v

nadaljnjih posameznih zaporednih mesecih do vključno marca 2004

od zadnjega zneska 31.614,55 SIT, kot izhaja iz izreka

izpodbijane sodbe. Sodišče je tudi odločilo, da je tožena stranka

dolžna tožniku povrniti njegove stroške postopka v višini

257.400,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje

sodbe sodišča prve stopnje do plačila, ter 19.450,00 SIT sodnih

Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožena stranka iz vseh zakonitih

Sodišče prve stopnje je popolno ugotovilo odločilna dejstva, ni

storilo bistvenih kršitev določb postopka in niti take, na katere

sodišče pazi po uradni dolžnosti. Pravilno je uporabilo materialno

pravo. Zato pritožbeno sodišče ne ponavlja razlogov izpodbijane

sodbe. Tožena stranka v pritožbi navaja, da sodišče ni odločilo

pravilno, ker opira svojo odločitev na domnevo, da je bil tožnik

razporejen v družbo S. d.o.o. za nedoločen čas. Za to ni nobene

podlage, saj je jasno zapisano, da gre zgolj za začasno razporeditev,

ki je vezana na čas, ko bo družba prevzemnik za toženko izvajala

prehranske storitve. Trajanje te pogodbe ni bilo dogovorjeno za

nedoločen čas, pač pa za določen čas 15 let, s tem da pogodba lahko

kadarkoli prej zaradi eventualne možne odpovedi ene ali druge stranke

preneha. Določila, na katera sta tožena stranka in delodajalec

prevzemnik oprla obravnavanje prevzema, izrecno dopuščajo

razporeditev za čas, dokler ni delo končano. Sodišče ne utemelji,

zakaj bi bilo potrebno zakonsko določbo razlagati ozko, saj je to

ravno v nasprotju z razvojem tovrstnega delovnopravnega instituta.

Tudi ni jasno, zakaj ob sklicevanju na 6-mesečno obdobje, za katero

bi bilo razporeditev dopustna, ni vzdržalo v veljavi razporeditev

vsaj za to obdobje. Nepravilno je sodišče odločilo tudi o tožnikovem

denarnem zahtevku, saj je tožnik pri družbi prevzemniku upravičen do

enake osnovne plač. Pri tem je zmotno razlogovanje sodišča, da v

osnovno plačo sodi tudi posebej obračunana in mesečno določena

Pritožbeno sodišče je ocenilo izvedene dokaze, upoštevalo pritožbene

navedbe in zaključuje, da le-te niso utemeljene. Sodišče prve stopnje

je pravilno obrazložilo, da glede na 20. člen Zakona o temeljnih

pravicah iz delovnega razmerja (ZTPDR - Ur. l. SFRJ, št. 60/89 -

42/90), ki se je v času spornega razmerja uporabljal kot republiški

predpis in ni nasprotoval pravnemu redu Slovenije, začasna

razporeditev možna najdlje za 6 mesecev oziroma dokler delo ni

končano, zaradi katerega je bil začasno razporejen. Glede na tako

zakonsko ureditev, ki v bistvu določa začasno razporeditev za kratek

rok, ne more rok, v katerem delo ni dokončano, biti nerazumno dolg,

glede na zakonsko omejitev 6 mesecev. Lahko sicer presega 6 mesecev,

ni pa razumno, da bi čas začasne razporeditve lahko trajal 15 let. Že

zaradi nerazumno dolgega roka je sodišče prve stopnje pravilno

zahtevku ugodilo in razveljavilo izpodbijani sklep o začasni

razporeditvi v drugo organizacijo oziroma družbo. Iz navedenega

razloga je bila začasna razporeditev že od spočetka nezakonita, ne pa

Sodišče prve stopnje je tudi pravilno obrazložilo razliko v plači,

saj ima delavec pravico v primeru nezakonite razporeditve k drugemu

delodajalcu, prejeti razliko plače do plače, ki bi jo prejel, če bi

Zaradi navedenega je bilo treba pritožbo zavrniti kot neutemeljeno in

potrditi izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.