VDS sodba Pdp 342/2007
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2007-10-26

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga

Ker je celoten postopek izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi potekal v času, ko je tožniku delovno razmerje pri toženi stranki že prenehalo zaradi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, je takšna izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi že iz tega razloga nezakonita. Pogodba o zaposlitvi se lahko odpove le v času njene veljavnosti.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je v prvem odstavku izpodbijane sodbe ugotovilo, da je izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi, ki jo je tožena stranka podala tožniku dne 12.7.2006, nezakonita in jo je razveljavilo. V drugem odstavku izreka izpodbijane sodbe je naložilo toženi stranki, da je dolžna tožniku povrniti njegove pravdne stroške v znesku 776,25 EUR skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 23.1.2007 do plačila, v 8 dneh in pod izvršbo.

Zoper navedeno sodbo se iz pritožbenih razlogov zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter nepravilne uporabe materialnega prava pritožuje tožena stranka in predlaga pritožbenemu sodišču, da njeni pritožbi ugodi, izpodbijano sodbo razveljavi ter zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje. V pritožbi navaja, da je sodišče prve stopnje kršilo predpise o delovnih razmerjih ter obligacijskega zakonika, ko je izpodbijano izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi razveljavilo iz formalnih razlogov. Med strankama je nesporno, da je v teku tudi pravda o odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov. Sodišče prve stopnje je v omenjenem postopku zahtevku tožnika ugodilo in odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov razveljavilo. O pritožbi tožene stranke zoper navedeno odločitev prvostopenjskega sodišča še ni bilo odločeno, tako da o odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga še ni pravnomočno odločeno. Ker o tej odpovedi še ni bilo pravnomočno odločeno, tožnik pa je v odpovednem roku zagrešil nove kršitve pogodbe, je tožena stranka upravičeno izvedla postopek izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi. Po stališču tožene stranke bi moralo sodišče prve stopnje z odločanjem v tem individualnem delovnem sporu počakati do odločitve o pritožbi v zvezi z redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadalj.) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 8., 11., 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje bistvenih kršitev določb postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, ni storilo in da je na popolno in pravilno ugotovljeno dejansko stanje pravilno uporabilo tudi materialno pravo.

Iz spisovnih podatkov je razvidno, da je tožniku, ki je bil zaposlen pri toženi stranki, tožena stranka dne 12.7.2006 podala izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi (A4, B3), zato ker naj bi v času odsotnosti z dela zaradi bolezni ali poškodbe ne spoštoval navodil pristojnega zdravnika oziroma pristojne zdravniške komisije oziroma, ker naj bi v tem času opravljal pridobitno delo ali brez odobritve pristojnega zdravnika oziroma pristojne zdravniške komisije odpotoval iz kraja svojega bivanja. Pred podajo citirane izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi je tožena stranka dne 3.7.2006 tožnika obvestila o nameravani izredni odpovedi pogodbe o zaposlitvi (A2) in ga za dan 12.7.2006 vabila na zagovor. Tožnik se vabilu na zagovor ni odzval, je pa dne 10.7.2006 v odgovoru (A3) navedel, da od 18.5.2006 do 3.6.2006 ni kršil navodil pristojnega zdravnika oziroma pristojne zdravniške komisije.

V dokaznem postopku je sodišče prve stopnje nadalje ugotovilo, da je tožniku delovno razmerje pri toženi stranki prenehalo že 28.6.2006 in sicer na podlagi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Na naroku za glavno obravnavo dne 7.11.2006 je bilo med strankama kot nesporno ugotovljeno, da je tožena stranka tožniku delovno knjižico zaključila z 28.6.2006. Z oziroma na to je pravilen zaključek prvostopenjskega sodišča, da je tožniku delovno razmerje pri toženi stranki prenehalo že na podlagi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. To redno odpoved pogodbe o zaposlitvi je tožnik izpodbijal v individualnem delovnem sporu, ki se je pri Delovnem sodišču v Mariboru, Oddelek v Murski Soboti vodil pod opr. št. Pd 132/2006 in v katerem je bil tožnik v postopku pred prvostopenjskim sodiščem uspešen (nesporna ugotovitev obeh strank, podana na naroku za glavno obravnavo dne 23.1.2007). Ker je v dokaznem postopku sodišče prve stopnje ugotovilo, da je tožena stranka pričela postopek izpodbijane izredne odpovedi zoper tožnika dne 3.7.2006, izredna odpoved pa je bila podana dne 12.7.2006, je utemeljeno odločilo, da je izpodbijana izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita, saj je celoten postopek izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi potekal v času, ko je tožniku delovno razmerje pri toženi stranki že prenehalo. Odpoved pogodbe o zaposlitvi je enostranska izjava volje ene od pogodbenih strank, ki ima za posledico prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi. Že na podlagi navedenega je potrebno ugotoviti, da se pogodba o zaposlitvi lahko odpove le v času njene veljavnosti. Ker je bila izpodbijana izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi s strani tožene stranke podana tožniku po tem, ko mu je bila pogodba o zaposlitvi že odpovedana iz poslovnih razlogov in ko mu je delovno razmerje pri toženi stranki zaradi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi že prenehalo, je ta izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita. Glede na to je sodišče prve stopnje tožbenemu zahtevku tožnika povsem utemeljeno ugodilo in toženi stranki posledično naložilo v plačilo tudi pravdne stroške tožnika.

Neutemeljena je pritožbena navedba tožene stranke, da naj bi sodišče prve stopnje kršilo predpise o delovnih razmerjih oziroma obligacijskopravne predpise, ko je izpodbijano izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi razveljavilo iz formalnih razlogov. Kolikor sodišče po izvedenem dokaznem postopku ugotovi, da je delavec delodajalcu podal izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz razlogov, ki niso zakonsko utemeljeni oziroma na način in po postopku, ki ni v skladu z določbami Zakona o delovnih razmerjih (ZDR, Ur. l. RS, št. 42/2002), je takšna izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita. Če sodišče ugotovi, da je delodajalec v takšni meri kršil določbe ZDR, ki opredeljujejo podajanje izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, da je že iz tega razloga izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita, se sodišču ni potrebno spuščati še v presojo vsebinske utemeljenosti izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi oziroma v obstoj razlogov, ki so očitane delavcu in ki predstavljajo podlago za izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Neutemeljena je nadalje pritožbena navedba tožene stranke, da bi moralo sodišče prve stopnje pred odločitvijo o utemeljenosti tožnikovega tožbenega zahtevka, ki ga je uveljavljal v tem individualnem delovnem sporu, počakati na pravnomočno sodno odločitev v individualnem delovnem sporu opr. št. Pd 132/2006, v katerem je sodišče presojalo zakonitost redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov, ki jo je tožena stranka podala tožniku. Oba postopka sta samostojna in med seboj neodvisna, tako da odločitev o tožbenem zahtevku v postopku z opr. št. Pd 132/2006 ne predstavlja predhodnega vprašanja za odločitev o utemeljenosti tožnikovega tožbenega zahtevka v tem individualnem delovnem sporu, kot to smiselno zatrjuje tožena stranka v pritožbi.

Ker niso bili podani niti s pritožbo uveljavljani razlogi in ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti, je bilo potrebno pritožbo tožene stranke zavrniti kot neutemeljeno in potrditi izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

Pritožbeno sodišče o pritožbenih stroških tožene stranke ni odločalo, ker jih ta ni priglasila.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.