VDS sodba Pdp 978/99
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2001-01-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Izbrani kandidat ima lahko v individualnem delovnem sporu, v katerem neizbrani kandidat izpodbija izbiro delodajalca med prijavljenimi kandidati, položaj stranskega intervenienta na strani tožene stranke.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani del sodbe sodišča prve stopnje se spremeni tako, da se 1. in 2. odst. glasita: "Razveljavi se sklep sveta A. št. 11367/98, z dne 2.12.1998, s katerim je bila B. M. Š. izbrana na delovno mesto direktorice A. in izvedeni postopek izbire, kot nezakonit. Prvotožena stranka nosi sama svoje stroške postopka."

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo zahtevek tožnice na razveljavitev sklepa sveta A. z dne 2.12.1998, s katerim je bila izbrana na delovno mesto direktorice A. B. M. Š. ter odločilo, da tožnica trpi svoje stroške postopka, dolžna pa je plačati prvotoženi stranki stroške postopka v znesku 66.766,04 SIT, skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 9.4.1999 dalje do dneva plačila, vse v roku 8 dni pod izvršbo. Zoper sodbo sodišča prve stopnje vlaga pritožbo tožeča stranka iz pritožbenega razloga zmotne uporabe materialnega prava in zmotne ugotovitve dejanskega stanja ter predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, sodbo sodišča prve stopnje tako spremeni, da tožbenemu zahtevku ugodi v celoti, toženi stranki pa naloži v plačilo stroške postopka tožeče stranke, oz. sodbo sodišča prve stopnje razveljavi in zadevo vrne v ponovno obravnavanje. Pritožba je utemeljena. Sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek tožnice na razveljavitev sklepa z dne 2.12.1998, s katerim je bila izbrana za direktorico sveta A. B. M. Š. zato, ker je ugotovilo, da tožnica nima ustrezne smeri socialnega varstva, ima pa zdravstveno smer, drugotožena stranka pa ima ustrezno smer, nima pa v celoti izpolnjenih 5 let delovnih izkušenj v socialnem varstvu. Kot izhaja iz razlogov sprejete odločitve, je sodišče prve stopnje že ugotovilo, da izbrana kandidatka ne izpolnjuje v celoti zahtevanih razpisnih pogojev, pa kljub tej ugotovitvi ni poseglo v sklep sveta tožene stranke o opravljeni izbiri, ampak je zahtevek tožnice kot neutemeljen zavrnilo. Ob preiskusu zakonitosti izpodbijane sodbe je pritožbeno sodišče prvenstveno ugotovilo, da je sodišče prve stopnje kršilo določbe zakona o pravdnem postopku s tem, ko je izbrano kandidatko opredelilo kot drugotoženo stranko. Po 84. členu zakona o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja ZTPDR - Ur.l. SFRJ št. 60/89 in 42/90, ki se uporablja kot predpis RS, kot tudi 36. čl ZZ) ima kandidat, ki se je prijavil na razpis, pa ni bil izbran, enake možnosti glede varstva svojih pravic kot delavci v organizaciji oz. pri delodajalcu, zato lahko izpodbija izbiro drugega kandidata. Zato ima izbrani kandidat v takem individualnem delovnem sporu pravno korist do tega, da v pravdi, ki teče med drugimi, zmaga ena od strank, zato se lahko tudi pridruži tej stranki, vendar le kot intervenient in ne kot drugotožena stranka. Stranski intervenient podpira eno izmed pravdnih strank bodisi tožnika ali toženca, ker ima pravno korist od tega, da zmaga tista stranka, ki jo podpira. V individualnih delovnih sporih, kjer neizbrani kandidat s tožbo zahteva razveljavitev odločitve delodajalca o opravljeni izbiri, ima izbrani kandidat nedvomno pravno korist, zato je v takem sporu izbrani kandidat lahko stranski intervenient na strani tožene stranke. Stranski intervenient ne nastopa kot stranka, ampak le pomaga glavni stranki. On ima interes na tem, da ta stranka sama zmaga, če bo res zmagala, bo s tem varovan tudi njegov interes. Če pa stranka, ki se ji je pridružil, ne zmaga, bo to kvarno vplivalo na pravno razmerje, ki obstoji med njim in glavno stranko. Kot izhaja iz tožbe, je tožeča stranka kot toženo stranko opredelila le A.. Ker pa je tožena stranka v dogovoru na tožbo, s katero je tožnica zahtevala razveljavitev sklepa o imenovanju direktorice B. M. Š. in postopka izbire direktorja ugovarjala nesklepčnost, zato, ker izbrana kandidatka ni tudi pravdna stranka, je sodišče prve stopnje zaradi vključitve izbrane kandidatke v ta delovni spor na pasivni strani tudi preložilo obravnavo in jo, po mnenju pritožbenega sodišča nepravilno, pozvalo naj zanesljivo pristopi na prihodnjo obravnavo, ker ima v konkretnem sporu položaj tožene stranke po samem zakonu. Na glavni obravnavi dne 9.4.1999 pa je sodišče prve stopnje tudi s sklepom izbrani kandidatki v tem delovnem sporu dodelilo položaj tožene stranke, kar pa je povsem nepravilno. Ker gre v konkretnem primeru lahko zgolj za stransko intervencijo na strani pasivne stranke, bi moral izjavo o vstopu v pravdo podati intervenient na naroku ali s pismeno vlogo, lahko pa bi to storilo tudi sodišče prve stopnje po uradni dolžnosti saj je dolžno prvostopno sodišče ugotoviti, ali so podane predpostavke intervencije, zlasti ali je podan intervencijski interes. Ker navedena kršitev pravil postopka ne vpliva na zakonitost odločitve sodišča prve stopnje, pritožbeno sodišče ni poseglo v sodbo sodišča prve stopnje glede položaja izbrane kandidatke je sodišče prve stopnje ob popolno ugotovljenem dejanskem stanju zmotno uporabilo materialno pravo. Po 36. členu zakona o zavodih (ZZ - Ur.l. RS št. 12/91) mora organ, ki je pristojen za imenovanje, v roku določenem v razpisu, obvestiti vsakega prijavljenega kandidata o izbiri in ga poučiti, da ima pravico pregledati razpisno gradivo in v 15 dneh po prejemu obvestila zahtevati sodno varstvo pri pristojnem sodišču, če misli, da je bil kršen z izvedbo razpisa določen postopek in da je ta kršitev lahko bistveno vplivala na odločitev o izbiri kandidata, ali da izbrani kandidat ne izpolnjuje v razpisu določenih pogojev. Po 32. členu citiranega zakona direktorja zavoda imenuje in razrešuje ustanovitelj, če ni z zakonom o aktu o ustanovitvi za to pooblaščen svet zavoda, kadar pa je za imenovanje in razrešitev direktorja javnega zavoda pooblaščen svet zavoda, daje k imenovanju o razrešitvi soglasje ustanovitelj, če z zakonom ni drugače določeno. Navedene splošne določbe ZZ urejajo postopek imenovanja kot razrešitev direktorja javnega zavoda. Pri imenovanju direktorja javnih zadodov s posameznih področij pa je potrebno upoštevati tudi specialno ureditev. V konkretnem primeru je treba izhajati tudi zakona o socialnem varstvu (ZSV - Ur.l. RS št. 54/92). Na podlagi 1. odst. 46. člena ZZ je svet A. sprejel svoj statut in v njem (35. člen) določil pogoje, ki jih mora poleg splošnih in z zakonom določenih pogojev izpolnjevati, direktor A. kot javnega zavoda. Kot izhaja iz dejanskih ugotovitev sodišča prve stopnje izbrana kandidatka ne izpolnjuje v celoti razpisnih pogojev in sicer 5 let delovnih izkušenj v socialnem varstvu. Ker izbrana kandidatka ne izpolnjuje vseh razpisanih pogojev pritožbeno sodišče ugotavlja, da je zahtevek tožnice po razveljavitvi sklepa o izbiri utemeljen. Zato je sodišče druge stopnje sklep sveta tožene stranke o opravljeni izbiri razveljavilo. Sodišče pa ne more nadomestiti izbire in ugotoviti, da mora organizacija oz. delodajalec s kandidatom, ki je uspel v konkretnem individualnem delovnem sporu skleniti delovno razmerje. Ker je razveljavilo le opravljeno izbiro, saj pri izvedbi razpisnega postopka sodišče ni zasledilo kršitev, pa tudi sicer, če bi šlo za kakšno kršitev, bi morala biti taka, da bi lahko bistveno vplivala na odločitev o izbiri kandidata, bo morala tožena stranka izbiro ponoviti, saj je je sodna odločba posegla le v postopek zgolj glede izbire. Ker je sodišče prve stopnje ob popolno ugotovljenem dejanskem stanju zmotno uporabilo materialno pravo, bistvena kršitev, ki jo je sodišče prve stopnje zagrešilo s tem, da je izbranega kandidata opredelilo kot drugotoženo stranko in ne za stranskega intervenienta, pa ni vplivala na samo odločitev, je pritožbeno sodišče na podlagi 4. odst. 373. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP/77 - Ur.l. SFRJ št. 4/77 - 27/90) pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo spremenilo tako, da je ugodilo tožbenemu zahtevku in razveljavilo odločbo tožene stranke o izbiri direktorice A.. Tožena stranka nosi sama svoje stroške postopka, saj je v individualnem delovnem sporu povsem propadla. Odločitev o stroških postopka temelji na določbi 154. člena ZPP. Pritožbeno sodišče je na podlagi 1. odst. 498. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99) uporabilo določbe ZPP-77, ki se je pred uveljavitvijo novega ZPP-99 smiselno uporabljal kot predpis Republike Slovenije v skladu z določbo 1. odst. 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur.l. RS, št. 1/91-I in 45/I/94).

ZZ člen 32,  36.  ZPP (1977) člen 154,  373,  373-4,  154,  373,  373-4.  ZTPDR člen 84,  84.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.