VDS Sodba Pdp 1688/99
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2001-07-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Ob izkazani dalj časa trajajoči praksi, da je tožnica hodila na poziv iz kuhinje nekaj minut pred odmorom za malico v kuhinjo oz. jedilnico pomagat razdeljevat malico, zapustitev delovnega mesta iz tega razloga ne pomeni disciplinske kršitve.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje ugodilo tožničinemu zahtevku in razveljavilo disciplinska sklepa tožene stranke z dne 30.6.1997 in 1.9.1997 o izreku disciplinskega ukrepa javni opomin ter toženi stranki naložilo, da tožnici povrne 52.440,00 SIT stroškov postopka. Pri tem je ugotovilo, da tožnica za očitana ravnanja iz aprila 1996, to je za predčasno zapustitev delovnega mesta pred začetkom odmora za malico in za nedokončanje prepisa pravilnika ter vnosa opravljenih ur v skupno evidenco ob koncu meseca aprila, ni disciplinsko odgovorna. Zoper gornjo sodbo se pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga njeno razveljavitev ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje, podredno pa predlaga njeno spremembo v smeri zavrnitve zahtevka. Pri tem graja zaključke prvostopnega sodišča, ki je na eni strani ugotovilo, da je tožnica dejansko predčasno zapustila delovno mesto, istočasno pa zanika njeno disciplinsko odgovornost, glede postavljenih rokov za opravo očitanih ravnanj pa poudarja, da so bili ti roki določno ugotovljeni že v disciplinskem postopku, tako da nedoločna izpovedba priče, ki se za več let nazaj vseh dejstev ni mogla spomniti, ni mogla biti odločilna. Pritožba ni utemeljena. Prvostopno sodišče je na podlagi izvedenih dokazov v tem primeru dejansko stanje dovolj popolno in pravilno ugotovilo, na ugotovljeno dejansko stanje pa je materialno pravo pravilno uporabilo, pri tem pa tudi ni zagrešilo pritožbeno očitanih in drugih absolutno bistvenih kršitev določb ZPP, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Ob izkazani dalj časa trajajoči praksi, da je hodila tožnica na poziv iz kuhinje nekaj minut pred odmorom za malico v kuhinjo oz. jedilnico pomagati razdeljevati malico, je prvostopno sodišče pravilno zaključilo, da zaposlitev delovnega mesta iz tega razloga ne pomeni disciplinske kršitve. Takšen zaključek je še tem bolj utemeljen, ker je tudi takratni tožničin nadrejeni pred sodiščem zaslišan kot priča smiselno izpovedal, da tudi sam ne bi nasprotoval takšnemu zapuščanju delovnega mesta, če bi vedel za razlog in zatečeno prakso. Glede drugo očitane disciplinske kršitve tudi v disciplinskem postopku ni bilo ugotovljeno, da bi imela tožnica določno opredeljen rok za prepis pravilnika, podatke o opravljenih urah pa bi morala vnesti v evidenco do 5. v naslednjem mesecu. Ob dejstvu, da je odšla tožnica pred koncem meseca aprila 1996 v bolniški stalež, s katerim v naprej ni mogla računati, se dejstvo, da je pustila nedokončana nekatera dela, za dokončanje katerih rok do nastopa bolniškega staleža še ni potekel, ne more šteti za disciplinsko kršitev. Do takih zaključkov bi morali priti že disciplinski organi tožene stranke, če bi v zvezi s tožnici očitanimi ravnanji dejansko stanje preverjali tudi iz gornjih vidikov. Glede na povedano v tem primeru pritožbeni razlogi niso bili podani. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno zavrnilo ter kot pravilno in zakonito potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.