VDS sklep Pdp 1742/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-04-15

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Sodišče mora ves čas postopka paziti, ali ne teče morda med istima strankama pravda o istem zahtevku, ki se nanaša na plačilo razlike plače. Sodišče mora zavreči tako tožbo, ki jo je tožnik vložil kasneje .

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje tožbo, ki jo je tožnik vložil dne 15.6.1993, zavrglo. Ugotovilo je, da o istem tožbenem zahtevku glede plačila nadomestila plače med strankama že teče spor pri istem sodišču pod opr. št. I Pd .../94 in sicer na podlagi tožbe, vložene dne 24.4.1991. Nadalje je v zvezi z zahtevkom za uvedbo disciplinskega postopka proti odgovorni osebi tožene stranke ugotovilo, da odločanje o tem zahtevku ne spada v sodno pristojnost.

Tožnik se je pritožil zoper takšen sklep iz razlogov bistvene kršitve določb postopka in zmotne ugotovitve dejanskega stanja po določilih 1. in 2. tč. 1. odst. 353. čl., v zvezi s 381. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur.l. SFRJ št. 4/77-27/90, ki se v RS uporablja kot republiški predpis). Sklicuje se na odločbo Vrhovnega sodišča RS, ki je v upravnem sporu odpravilo odločbo o razrešitvi tožnika z delovnega mesta direktorja in imenovanju novega direktorja tožene stranke. Meni, da če ne bi uspel v pravdi, ki že teče pred delovnim sodiščem, da bi bil v spornem obdobju prikrajšan pri plači. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče razveljavi izpodbijani sklep in ugodi zahtevku.

Sodišče prve stopnje je z vpogledom v zadevo opr. št. I Pd .../94, v kateri sicer teče spor pri istem sodišču in med istima strankama zaradi prenehanja delovnega razmerja, ugotovilo, da teče tudi spor zaradi plačila nadomestila plače, ki bi šla tožniku kot direktorju od dne 12.9.1990 dalje, to je o istem zahtevku, kot v tej zadevi, v kateri je bila vložena tožba kasneje in sicer dne 15.6.1993. Zato je sodišče pravilno odločilo, ko je na podlagi z določila 3. odst. 194. čl. ZPP ugotovilo, da se o istem zahtevku med istima strankama ne more začeti nova pravda, zaradi česar je v tem delu tožbo zavrglo. Po zaključku pritožbenega sodišča mora sodišče skladno z določilom 4. odst. 194. čl. ZPP med postopkom ves čas paziti, ali ne teče morda med istima strankama drug postopek o istem zahtevku. Takšnega zahtevka ni mogoče istočasno uveljavljati v dveh postopkih niti tedaj, če vsak postopek temelji na drugi dejanski podlagi. Iz razloga prej vložene tožbe ni dopustna nova tožba. Ker je bila tako o istem zahtevku vložena tožba že dne 24.4.1991, se v tej zadevi vložena tožba zavrže. Zato pritožba tožnika, da bi moralo sodišče v izpodbijani zadevi obravnavati zahtevek, ni utemeljena.

Ker uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, kot tudi ne razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti (2. odst. 365. čl. ZPP v zvezi s 381. čl. ZPP), je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. tč. 380. čl. ZPP).

ZPP (1977) člen 194,  194/3,  194/4,  353,  353/1,  353/1-1,  353/1-2,  365,  365/2,  380,  380-2,  381,  194,  194/3,  194/4,  353,  353/1,  353/1-1,  353/1-2,  365,  365/2,  380,  380-2,  381.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.