VDS sodba Psp 304/2001
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-02-14

Za priznanje pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji mora tožnica izpolnjevati vse pogoje iz 8. člena v zvezi z 2. odst. 7. člena ZPPPAI.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožničin zahtevek na razveljavitev zavrnilne odločbe toženca št. 191/06/97-5,4/19 z dne 4.11.1998 ter posledično na ugotovitev, da izpolnjuje pogoje za uveljavitev pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji na podlagi Zakona o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno. Hkrati je sklenilo, da trpi vsaka stranka svoje stroške postopka. Zaključilo je, da tožnici delovno razmerje ni prenehalo zaradi ukinitve azbestne proizvodnje oz. zaradi postopne nadomestitve z neazbestno proizvodnjo.

Sodbo izpodbija tožnica zaradi nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja in zmotno uporabljenega materialnega prava, s predlogom na spremembo v smeri stroškovne ugoditve zahtevku oz. podrejeno predlaga razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Vztraja na stališču, da je trajno presežna delavka postala zaradi ukinitve azbestne proizvodnje tako kot drugi sodelavci, ki jim je toženec že priznal pravico do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Sklicuje se na tisti del programa razreševanja trajno presežnih delavcev, kjer je kot razlog navedeno uvajanje ekoloških standardov v evropski skupnosti, ki vključujejo tudi opustitev proizvodnje azbesta. Prav iz tega razloga naj bi D. L. d.o.o. prišel v tak tržni položaj, da je bil primoran odpuščati delavce. Iz programa izrecno izhaja, da bo njen primer reševan po 2. odst. 7. člena Zakona o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno, hkrati pa se sklicuje na sklep o določitvi delovnih mest pri delu z azbestom v podjetju D. Medvode (Ur. l. RS, št. 20/91). Meni, da jo izpodbijana sodba postavlja v bistveno slabši položaj, kot so ga bili deležni sodelavci, ki jim je bila pravica priznana in pomeni kršitev ustavne pravice do enakega varstva pravic in zakonitega sojenja.

Zaradi pomanjkljivosti postopka je ostalo dejansko stanje nepopolno razčiščeno, zato ni mogoč preizkus pravilne uporabe materialnega prava. Pravna podlaga za razsojo zadeve je podana v Zakonu o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno (Ur. l. RS, št. 56/96; v nadaljevanju ZPPPAI; Ur. l. RS, št. 35/98 - ZPPPAI-A in Ur. l. RS, št. 86/2000 - ZPPPAI-B). Cit. zakon je sprejet z namenom, da se zagotovi takojšnja in enkratna ukinitev proizvodnje azbestno-cementnih izdelkov, uvede brezazbestna tehnologija ter postopna ukinitev oz. nadomeščanje azbestne proizvodnje z neazbestno (1. člen). Proizvodnja azbestno-cementnih izdelkov in njihov uvoz sta v Republiki Sloveniji od 20.12.1996 dalje prepovedana, promet z azbestno-cementnimi izdelki, ki so na zalogi pri proizvodnih in trgovinskih organizacijah pa dovoljen le do 30.6.1998. Z ZPPPAI je Republika Slovenija zavezana, da v proračunu zagotovi potrebna sredstva za prestrukturiranje in razreševanje kadrovsko-socialnih problemov zaradi zagotovitve pravice do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji. Po 1. odst. 7. člena ZPPPAI lahko namreč pravico do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji uveljavljajo delavke in delavci, če do 31.12.1999 (po noveli ZPPPAI-B do 31.12.2003) dosežejo predpisano starost, pokojninsko dobo in najmanj 10 let dela neposredno pri proizvodnji azbestnih izdelkov. Po 2. odst. istega člena ZPPPAI to pravico lahko uveljavijo tudi delavke in delavci, ki so do 31.12.1999 (do 31.12.2003 po noveli ZPPPAI-B) dopolnili starost 48 let ženske in 53 let moški ter pokojninsko dobo v dejanskem trajanju 35 let moški in 30 let ženske ter so do 21.12.1996 najmanj 20 let delali v podjetjih, ki so v proizvodnih procesih uporabljala azbest. Osebe, ki sicer izpolnjujejo pogoje iz 1. ali 2. odst. 7. člena ZPPPAI, pa lahko pravico do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji pridobijo le, če hkrati izpolnjuje še pogoje iz 8. člena zakona, torej, če jim je zaradi ukinitve delovnega mesta ali zaradi zmanjšanja števila delavcev zaradi prestrukturiranja proizvodnje ali drugih operativnih razlogov prenehalo delovno razmerje po predpisih o delovnih razmerjih, pa jim niti s prekvalifikacijo ni mogoče zagotoviti delovnim sposobnostim ustrezne druge zaposlitve v primerni oddaljenosti od kraja stalnega prebivališča v roku enega leta. Pravico je torej mogoče priznati le, če so izpolnjeni vsi, kumulativno predpisani pogoji iz 7. in 8. členan ZPPPAI, kar hkrati pomeni, da je potrebno zavrniti vse tiste zahtevke, ker le eden od predpisanih pogojih ni izpolnjen. Vendar mora biti tudi v tem primeru neizpolnitev pravnorelevantnega dejstva prepričljivo ugotovljena. Takšno dejansko stanje pa v obravnavani zadevi ni izkazano.

Tožničina zahteva je bila namreč v predsodnem postopku z odločbo št. 191/06/97-54/9 z dne 4.11.1998 zavrnjena le z utemeljitvijo, da ni delala neposredno v proizvodnji, kjer se je uporabljal azbest. Iz obrazložitve navedene odločbe se da sklepati, da je toženec izhajal iz 1. odst. 7. člena ZPPPAI (ne pa 2. odst. istega člena) in da pogojev iz 8. člena ZPPPAI sploh ni ugotavljal. Prav na slednji pravni podlagi pa je izdana izpodbijana zavrnilna sodba potem, ko sodišče kot nesporno ugotovlja, da je podjetje D. L. d.o.o. v proizvodnji uporabljalo azbest; da je tožnica pred prenehanjem delovnega razmerja opravljala delo finančne operative v podjetju, ki je imelo v programu tudi azbestne izdelke; na podlagi programa razreševanja trajno presežnih delavcev pa zaključuje, da ji delovno razmerje ni prenehalo zaradi prestrukturiranja azbestne v neazbestno proizvodnjo, pač pa iz nujnih operativnih razlogov (ekonomskih zaradi težkega tržnega položaja, tehnoloških in organizacijih, saj se je podjetje soočalo s težkimi razmerami na trgu). Do takšnega zaključka je očitno prišlo le na podlagi dokazne ocene "programa razreševanja trajno presežnih delavcev" brez datuma (priloga A 9 v sodnem spisu), ki pa je preuranjena in hkrati v nasprotju sočasno ugotovitvijo, da je D. L. d.o.o. v procesu proizvodnje uporabljal azbest (in pred organizacijskimi oz. statusnimi spremembami očitno tudi družbeno podjetje D. Medvode; - Sklep o določitvi delovnih mest pri delu z azbestom v podjetju D. Medvode - Ur. l. RS, št. 20/91). Razpoložljiva listinska dokumentacija namreč kaže na to, da bi bilo zahtevo mogoče obravnavati po 2. odst. 7. člena ZPPPAI, po katerem je bistveno, da je delavec določeno obdobje delal v podjetju, ki je v proizvodnem procesu uporabljajo azbest in hkrati dodatno razčistiti še dejanski razlog prenehanja delovnega razmerja, v smeri, ali je tudi tožničino delo trajno nepotrebno postalo v povezati s prepovedano uporabo azbestnih izdelkov. Torej ali je program razreševanja trajno presežnih delavcev, ki sicer izrecno našteva ekonomske, tehnološke in organizacijske razloge, bil dejansko pogojen tudi z opustitvijo uporabe azbesta v proizvodnem procesu, kot zatrjuje pritožnica in na kar indirektno kažejo ugoditvene odločbe toženca o pravici do pokojnine pod ugodnejšimi pogoji njenim bivšim sodelavcem (priloge B 7 - B 11).

Da bo lahko sodišče prve stopnje odpravilo ugotovljene pomanjkljivosti, je bilo potrebno pritožbi ugoditi in izpodbijano zavrnilno sodbo na podlagi 355. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, s poznejšimi spremembami), kot preuranjeno razveljaviti. V ponovljenem sojenju bo dopolnilo postopek v nakazani smeri, zlasti pa z gospodarsko družbo D. L. d.o.o. razčistilo dejanski razlog razreševanja trajno presežnih delavcev koncem leta 1996 oz. v prvi polovici 1997. Če bi se izkazalo, da je tožnica trajno presežna delavka postala tudi v zvezi s prepovedjo uporabe azbesta v procesu proizvodnje oz. prestrukturiranja azbestne v neazbestno proizvodnjo, bo preizkusilo, ali eventuelno izpolnjuje še vse ostale pogoje iz 8. in 2. odst. 7. člena ZPPPAI. Ob morebitni ugotovitvi, da izpolnjuje kumulativno predpisane pogoje iz obeh cit. določb, bo njeni zahtevi ugodilo, v nasprotnem primeru pa zahtevek ponovno kot neutemeljen zavrnilo.

ZPPPAI člen 6,  7,  7/2,  8,  6,  7,  7/2,  8.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.