VDSS sklep Pdp 454/99
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-05-06

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

napredovanje - razvrstitev v plačilni razred - ocena delavca

V 78. členu ZTPDR ni izrecno določeno, da pomanjkanje pravnega pouka glede uveljavljanja varstva pravic pri delodajalcu ne more biti v škodo delavcu, zato je tako stališče, upoštevajoč 2. odstavek 102.a člena ZDR, ki govori o dokončni odločbi delodajalca, sprejela sodna praksa.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje razveljavilo odločbo tožene stranke z dne 26.4.1996 in 1. odstavek odločbe z dne 21.7.1995 glede razporeditve tožnika v plačilni razred in razsodilo, da se tožnika razporedi v plačilni razred s količnikom 5,30, toženi stranki pa naložilo, da tožniku plača stroške postopka v znesku 30.525,00 SIT, z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 24.9.1996 dalje do plačila, vse v 8 dneh pod izvršbo.

Zoper sodbo se je pritožila tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov po določilu 1. odstavka 353. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. SFRJ, št. 4/77 - 27/90, ki se v RS uporablja kot republiški predpis). Navaja, da gre pri tožniku za napredovanje v plačilni razred po prehodnih in končnih določilih Pravilnika o napredovanju zaposlenih v državnih organih (Ur. l. RS, št. 41/94, 56/94 in 33/95 - v nadaljevanju: pravilnik), na podlagi katerih je napredovanje glede na število let dejanske delovne dobe korigirano s samostojno oceno pristojnega organa, v konkretnem primeru upravnika carinarnice. Sodišče prve stopnje je ravnalo v nasprotju z določilom 1. odstavka 34. člena pravilnika, ki izključuje dokazovanje izpolnjevanja pogojev s pismenimi dokazili. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo razveljavi in zahtevek tožnika v celoti zavrne.

Tožnik v odgovoru na pritožbo navaja, da Ustava RS daje vsakemu državljanu pravico, da v postopku varstva pravic dokazuje neresničnost in protipravnost v primeru, če so kršene njegove pravice. Zato mora biti pisna utemeljitev odločitve državnega organa resnična in preverljiva. Meni, da je sodišče prve stopnje pravilno razsodilo. Zato predlaga, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo kot neutemeljeno.

Pritožbeno sodišče je v sporu že drugič odločilo. Predhodno je ugodilo pritožbi tožene stranke in zahtevek tožnika v celoti zavrnilo. Vrhovno sodišče RS je nato v revizijskem postopku sodbo pritožbenega sodišča razveljavilo in zadevo vrnilo temu sodišču v novo odločanje.

Pritožbeno sodišče je v ponovljenem postopku ponovno preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah pritožbenih razlogov. Ugotovilo je, da je sodišče prve stopnje pri svoji odločitvi izhajalo samo iz pismenih dokazil, ki jih je glede svojega dela pri vodenju terminala predložil tožnik. Ni pa ugotovljenih dejstev preverilo tudi z zaslišanjem takratnega upravnika carinarnice, ki je na podlagi obrazca št. 2 ocenil posamezne pogoje napredovanja tožnika in v tej zvezi razloge tudi pisno utemeljil v skladu z določilom 2. odstavka 35. člena pravilnika. Po ugotovitvi pritožbenega sodišča veljajo enaki pogoji in merila za napredovanje na delovnem mestu tudi ob prvi razporeditvi ali razvrstitvi v plačilni razred. V tej zvezi je potrebno upoštevati dejanske okoliščine vsakega posameznega zaposlenega delavca, z zagotovljenim varstvom pravic, pri čemer je sodišče dolžno, da ugotovi, ali je tožena stranka dokazala, da je sprejeta ocena pravilna in razvrstitev v skladu s predpisi. V sporu tako dejansko stanje ni bilo popolno ugotovljeno, saj je od tega odvisna pravilnost uporabe materialnega prava. Zato je pritožbeno sodišče razveljavilo izpodbijano sodbo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (370. člen ZPP).

V ponovljenem postopku bo moralo sodišče prve stopnje z zaslišanjem upravnika carinarnice razčistiti ocenjevanje pogojev za napredovanje tožnika, pri čemer bo moralo na podlagi pismenih dokazil in po možnosti z ostalimi dokazi, za katere bo smatralo za potrebno, da jih izvede, ugotoviti ustreznost dosedanje tožnikove ocene. Če bo prišlo do zaključka, da tožena stranka ni dokazala ugotovljene ocene za izpolnjevanje pogojev napredovanja tožnika, bo odločitev tožene stranke razveljavilo in ji omogočilo, da oceno ponovno preveri oz. v primeru odločitve, da so odločilna dejstva dovolj razjasnjena, v sporu samo odločilo (24. člen Zakona o delovnih in socialnih sodiščih - ZDSS, Ur. l. RS, št. 19/94).

Sodišče prve stopnje bo moralo tudi paziti oz. ugotoviti, ali je tožena stranka, ki nima pravdne sposobnosti, pravilno zastopana po pooblaščencu (80. člen ZPP), saj po določilu 7. člena Zakona o državnem pravobranilstvu (Ur. l. RS, št. 20/97) zastopa državno pravobranilstvo pred sodišči državo, njene organe in upravne organizacije v sestavi, ki so pravne osebe. Ko bo sodišče prve stopnje dopolnilo postopek v nakazani smeri, bo lahko v zadevi ponovno odločilo.

ZPP (1977) člen 80, 353, 353/1, 370. Pravilnik o napredovanju zaposlenih v državni upravi člen 34, 34/1, 35, 35/2. ZDSS člen 24.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.