TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VDS sklep Pdp 812/95
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1997-02-20

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

civilno procesno pravo - socialno varstvo

pasivna legitimacija - vabilo na glavno obravnavo

Ob spremembi označbe tožene stranke v smislu določb 18. člena ZDSS mora sodišče poskrbeti, da je na obravnavo vabljena v spremembi označbe opredeljena tožena stranka, sicer je podana absolutna bistvena kršitev postopka iz 7. točke 2. odstavka 254. člena ZPP.

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje dosodilo tožniku plačilo zneska 196.513,10 SIT iz naslova zakonitih zamudnih obresti od zneska z zamudo plačane odpravnine, od tega zneska pa je tožniku dosodilo tudi (procesne) zamudne obresti od vložitve tožbe dalje ter toženi stranki naložilo, da tožniku povrne 24.100,00 SIT stroškov postopka.

Zoper gornjo sodbo se pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razogov in predlaga njeno spremembo v smeri zavrnitve zahtevka, podredno pa predlaga njeno razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Pri tem zlasti opozarja, da tožena stranka vse do izida sodbe ni bila seznanjena s to zadevo, saj ji tožba ni bila vročena, prav tako pa ni bila vabljena na obravnavo pred sodiščem.

V tej zadevi je bilo najprej toženo Podjetje C. K.. Ko je tako označena tožena stranka ugovarjala pasivno legitimacijo, je tožnikov zastopnik v pripravljalni vlogi z dne 10. 4. 1995 popravil naziv tožene stranke v: C., T. K., d.o.o. K.. Sodišče prve stopnje je pravilno štelo, da gre za spremembo označbe tožene stranke v smislu določb 18. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS - Ur. l. RS št. 19/94), pri tem pa o tem popravku na novo označene tožene stranke ni obvestilo, temveč je o zadevi razsodilo po dne 19. 4. 1995 opravljeni obravnavi, na katero je bila vabljena le prvotno tožena stranka, t.j. P. C. K., ki pa se obravnave niti ni udeležila. Tako je prvostopno sodišče dejansko storilo absolutno bistveno kršitev postopka iz 7. točke 2. odstavka 345. člena ZPP, ker toženi stranki z opustitvijo vročitve drugopisa vloge, s katero je tožnik popravil opredelitev tožene stranke in opustitvijo vabljenja na obravnavo ni bila dana možnost obravnavanja pred sodiščem. Zato je pritožbeno sodišče v skladu z določili člena 369/1 ZPP izpodbijano sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek, v katerem bo sodišče lahko odpravilo ugotovljene kršitve.

ZPP (1977) člen 254,  254/2-7,  254,  254/2-7.  ZDSS člen 18,  18/1,  18/2,  18,  18/1,  18/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 654/99
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-05-13

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Odločba sodišča o odmeri sodne takse po 27. členu Zakona o sodnih taksah ni sklep o stroških postopka po 3. odstavku Tarifne številke 2 Taksne tarife, zato se za tak sklep ne plača takse.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep sodišča prve stopnje odpravi.

Z izpodbijanim sklepom je Delovno sodišče v A., Oddelek v B. sklenilo, da je tožnik dolžan plačati sodno takso v višini 4.050,00 SIT za izdani sklep sodišča prve stopnje z dne 21.1.1999. Zoper navedeni sklep se pritožuje tožeča stranka zaradi napačne uporabe materialnega prava v zvezi z obstojem in višino taksne obveznosti.

Pritožba pravilno uveljavlja, da je sodišče prve stopnje napačno uporabilo določbo 3. odst. Tarifne številke 2 Taksne tarife v zvezi s 27. členom Zakona o sodnih taksah, ko je zaključilo, da je tožeča stranka podala zahtevo za izdajo sklepa o stroških postopka, to je odločbe o odmeri takse. Pritožbeno sodišče se strinja, da odločba sodišča o odmeri takse ni sklep o stroških postopka. Takse izterja po uradni dolžnosti sodišče prve stopnje. 27. člen Zakona o sodnih taksah se nahaja v poglavju IV. o izterjavi neplačane takse.

Izpodbijani sklep sodišča prve stopnje oziroma odločbe o odmeri takse ni sklep o stroških postopka. Po I. odst. 151. člena ZPP so pravdni stroški opredeljeni kot izdatki, ki nastanejo med postopkom ali zaradi postopka. Odločba o izterjavi sodne takse ni sklep o takem izdatku.

Zaradi napačne uporabe navedenih določb ZPP. Zakona o sodnih taksah in Taksne tarife je bilo treba pritožbi tožnika ugoditi in izpodbijani sklep sodišča prve stopnje odpraviti kot nezakonit.

ZST člen 27, 27. ZPP (1977) člen 151, 151.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 111/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-01-28

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Brez dokaznega sklepa, iz katerega bi izhajalo, kdo je predlagal zaslišanje priče in v zvezi s katerimi navedbami naj bi bila priča zaslišana oz. zakaj je ta dokaz pomemben za odločitev, če se je sodišče za izvedbo tega dokaza odločilo brez predloga strank, pritožbeno sodišče ne more preveriti, ali je bilo zaslišanje sporne priče utemeljeno, posledično pa tudi ne more preveriti utemeljenosti izpodbijanega sklepa o izreku denarne kazni, ki je bila priči izrečena zaradi tega, ker se ni odzvala vabilu na zaslišanje.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep o izrečeni kazni priči razveljavi.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče kaznovalo pričo A.B. s kaznijo 25.000,00 SIT, ker se priča ni odzvala vabilu na zaslišanje, oz. prihod na obravnavo izrecno odklonila.

Zoper gornji sklep se pritožuje prizadeta priča, češ da sklep o izreku kazni ni utemeljen, da je v zvezi s tožnikovim sporom vse povedal že v pismenem pojasnilu in predlaga njegovo razveljavitev.

Iz spisa ni razvidno, da bi zaslišanje priče A.B. predlagala katera od pravdnih strank. Sodišče sicer sme izvesti dokaze, ki jih stranke niso predlagale, če so ti dokazi pomembni za odločitev (3. odst. 7. člena ZPP). Ko se je sodišče odločalo za zaslišanje priče A.B., ni oblikovalo ustreznega dokaznega sklepa, iz katerega bi bilo razvidno, v zvezi s katerimi navedbami naj bi bila ta priča zaslišana, kdo jo je predlagal oz. zakaj je ta dokaz pomemben za odločitev, če se je sodišče odločilo za zaslišanje brez predloga strank. Brez takšnega dokaznega sklepa pritožbeno sodišče ne more preveriti, ali je bilo zaslišanje sporne priče utemeljeno, posledično pa tudi ni mogoče preveriti utemeljenosti izpodbijanega sklepa o izreku kazni. Zato ga je bilo potrebno razveljaviti.

ZPP (1977) člen 7,  7/3,  248,  248/1,  7,  7/3,  248,  248/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 1198/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-03-11

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

umik tožbe - vročitev umika tožbe pooblaščencu tožene stranke

Z opustitvijo vročitve drugopisa umika tožbe pooblaščencu tožene stranke je prvostopno sodišče storilo bistveno kršitev postopka po 1. odstavku 354. člena ZPP, ker je zahtevek za povračilo stroškov vezan na rok, ki teče od prejema sporočila o umiku.

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožbeni stroški so nadaljnji stroški postopka.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopno sodišče ugotovilo, da je tožnica dne 17.9.1996 umaknila tožbo v tej zadevi. Ker tožena stranka v 15-dnevnem roku o umiku ni nasprotovala, je vzelo umik tožbe na znaje in postopek ustavilo.

Zoper gornji sklep se pritožuje pooblaščenec tožene stranke formalno iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga njegovo razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Pri tem zatrjuje, da ni bil obveščen o tožničinem umiku tožbe in zato tudi ni mogel pravočasno uveljavljati povrnitve stroškov postopka. Pri pritožbi je pooblaščenec vztrajal tudi potem, ko se je tožnica v odgovoru na pritožbo sklicevala na predhodno vročitev umika toženi stranki.

Kadar ima stranka v postopku pred sodiščem pooblaščenca, se vročajo pisanja njemu (1. odst. 138. člena ZPP). Ker se je tožena stranka po vložitvi tožbe v tem primeru že spustila v pravdo, je bil tožničin umik tožbe pogojen s soglasjem tožene stranke po predhodni seznanitvi le-te z umikom (2. odst. 193. člena ZPP). Ker v tem primeru prvostopno sodišče drugopisa umika tožbe ni vročilo pooblaščencu toženke, se šteje, da le-ta o umiku ni bila pravilno obveščena. Ker je v skladu z določbo 7. odst. 194. člena ZPP zahtevek za povračilo stroškov vezan na rok, ki teče od prejema sporočila o umiku, je z opustitvijo vročitve drugopisa umika pooblaščencu tožene stranke prvostopno sodišče storilo bistveno kršitev postopka iz 1. odst. 354. člena ZPP.

Glede na navedeno je bilo potrebno na pritožbo tožene stranke v skladu z določili 1. odst. 369. člena ZPP izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti sodišču prve stopnje, da bo v ponovljenem postopku odpravilo navedeno napako. Ob zaključku postopka bo sodišče odločalo tudi o s strani tožene stranke priglašenih pritožbenih stroških.

ZPP (1977) člen 138,  138/1,  193,  193/2,  194,  194/7,  354,  354/1,  369,  369/1,  138,  138/1,  193,  193/2,  194,  194/7,  354,  354/1,  369,  369/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 954/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-03-18

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

prekinitev in nadaljevanje prekinjenega postopka

Sodišče s sklepom o nadaljevanju postopka, ki je bil prekinjen zaradi začetka stečajnega postopka nad toženo stranko, omogoči zgolj nadaljevanje prekinjenega postopka, zato se v tem sklepu ne spušča v vprašanja glede pravočasnosti samega predloga tožnika za nadaljevanje postopka in ali je tožnik svoj zahtevek ustrezno spremenil v ugotovitvenega.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožena stranka trpi sama svoje pritožbene stroške.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje na predlog tožnika odločilo, da se postopek v tej zadevi, ki je bil prekinjen zaradi začetka stečajnega postopka nad toženo stranko, po priglasitvi tožnikove terjatve v stečajnem postopku in prerekanju le te s strani stečajnega upravitevlja, nadaljuje.

Zoper gornji sklep se pritožuje tožena stranka in predlaga njegovo razveljavitev, češ da ni prejela predloga za nadaljevanje postopka in ne more preveriti, ali je tožnik nadaljevanje postopka pravočasno predlagal in ali je svoj zahtevek ustrezno spremenil v ugotovitvenega.

S prerekanjem v stečajnem postopku priglašene terjatve, ki je predmet tega spora, so se stekli pogoji za nadaljevanje postopka v tej zadevi v smislu določb 1. in 3. odst. 215. člena ZPP. Pritožba zgrešeno poimuje, da bi moralo sodišče že pred izdajo sklepa o nadaljevanju postopka preveriti pravočasnost predloga in ustreznost zahtevka. Po prekinitvi postopka je sklep o nadaljevanju postopka prvi akt, ki sploh omogoča sodišču nadaljevanje dela na zadevi. Zato bo tožena stranke šele po pravnomočnosti izpodbijanega sklepa v postopku lahko načela vprašanja, ki jih poskuša načenjati v pritožbi zoper izpodbijani sklep, seveda kolikor bo štela, da so ta vprašanja sploh še odprta in relevantna.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep. Ker je bila pritožba neutemeljena, tožena stranka sama trpi stroške, ki jo ji v zvezi s to pritožbo nastali (1. odst. 166. člena ZPP).

ZPP (1977) člen 214,  214/2,  215,  214,  214/2,  215.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 1118/97
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-03-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Odločitev o višini stroškov postopka je odvisna od uspeha tožnika v sporu, ki ga predstavlja količnik (izražen v odstotkih) med prisojenim in prvotno vtoževanim zneskom.

Pritožbi se delno ugodi in se odločba o stroških v 2. tč. izreka sodbe delno spremeni tako, da se znesek 47.115,00 SIT zniža na znesek 10.657,00 SIT.

V preostalem pa se pritožba zavrne kot neutemeljena.

Sodišče prve stopnje je razsodilo, da je tožena stranka dolžna tožnici plačati razliko v nadomestilu plače v višini 18.486,60 SIT (1. tč. izreka) in stroške postopka v višini 47.115,00 SIT (2. tč.

izreka), oboje z ustreznimi zakonitimi zamudnimi obrestmi in v 8 dneh.

Tožena stranka se je pritožila zoper odločitev o stroških postopka iz vseh pritožbenih razlogov po določilu 1. odst. 353. čl., v zvezi z določilom 381. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. SFRJ, št.

4/77-27/90, ki se v RS uporablja kot republiški predpis). Navaja, da je tožnica od prvotno postavljenega zahtevka v višini 87.306,94 SIT (pravilno: 82.381,44 SIT) v sporu le delno uspela, saj ji je sodišče prisodilo razliko v nadomestilu plače v višini 18.486,60 SIT, kar predstavlja 21,17 % uspeh. Zato je tožnica upravičena do plačila stroškov postopka v znesku 9.964,82 SIT. Predlaga, da pritožbeno sodišče odločitev o stroških postopka spremeni tako, da te zniža na že navedeni znesek.

Pritožbeno sodišče je ugotovilo, da sodišče prve stopnje pri odločitvi o stroških postopka ni upoštevalo tožničin delni uspeh v sporu, saj ji je sodišče od prvotno postavljenega zahtevka razlike nadomestila plače v višini 82.381,44 SIT (pritožba zmotno navaja znesek 87.306,94 SIT) prisodilo znesek 18.486,60 SIT. To pa predstavlja 22,92 % uspeh. Sodišče prve stopnje je tako zmotno uporabilo materialno pravo, ko je tožnici v celoti priznalo predlagane stroške postopka, čeprav bi pri tem moralo upoštevalo njen delni uspeh v že navedenem odstotku.

Zato je pritožbeno sodišče na podlagi določila 3. tč. 380. čl. ZPP odločitev o stroških postopka v 2. tč. izreka sodbe spremenilo tako, da je znesek 47.115,00 SIT znižalo na znesek 10.657,00 SIT in tako delno ugodilo pritožbi, ki je navajala manjši tožničin uspeh v sporu (21,17 %) in nižji znesek stroškov postopka. Pritožbeno sodišče o pritožbenih stroških ni odločilo, ker jih tožena stranka ni priglasila.

ZPP (1977) člen 353,  353/1,  380,  380-3,  381,  353,  353/1,  380,  380-3,  381.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 236/99
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-04-16

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

stroški postopka - sodna taksa - nastanek obveznosti

Tožnik je zaprosil za oprostitev plačila sodne takse za tožbo šele z vlogo, s katero je tožbo umaknil. Ker sklep o oprostitvi plačila sodnih taks učinkuje šele od dneva, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev in velja za vse vloge in dejanja, za katera je po 4. in 5. členu ZST ( Ur. list RS, št.1/90 - 20/98 ) nastala taksna obveznost tega dne ali kasneje, ga sodišče ni moglo oprostiti plačila sodnih taks.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožnika za oprostitev plačila sodne takse za tožbo.

Zoper sklep se pritožuje tožnik, ki navaja, da je sodišče prve stopnje zmotno ugotovilo, da ni predlagal taksne oprostitve, saj je tak predlog podal že v tožbi, res pa je, da ga ni obrazložil. To pomeni, da je bila njegova vloga v tem delu nepopolna in bi ga moralo sodišče po določbah Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur.l. SFRJ št.

4/77-27/90, ki se v R Sloveniji uporablja kot republiški predpis) pozvati, da jo dopolni. Je brez zaposlitve in ima dva mladoletna otroka. Plačilo takse bi otežilo preživljanje njegove družine, tožbo pa je umaknil le iz razloga, ker ni stečajne mase za poplačilo.

Tožnik se v pritožbi neutemeljeno sklicuje na to, da je predlagal oprostitev plačila sodnih taks že v tožbi, ki jo je vložil dne 5.7.1995. Iz tožbe to ne izhaja, torej gre za dejansko protispisen podatek. Tožnik je prvič zaprosil za oprostitev plačila sodnih taks oz. takse za tožbo šele z nepopolno vlogo z dne 24.11.1998, s katero je umaknil tudi tožbo. Tudi v primeru, če sodišče izda sklep o oprostitvi plačila taks, ta sklep učinkuje šele od dneva, ko je pri sodišču vložen predlog za oprostitev, in velja za vse vloge in dejanja, za katera je po 4. in 5. členu Zakona o sodnih taksah (ZST, Ur.l. RS št. 1/90-20/98) nastala taksna obveznost tega dne ali pozneje (1. odst. 14. člena ZST). Po 1. točki 2. odst.

4. člena ZST nastane taksna obveznost za tožbo takrat, ko se izroči sodišču. Zato ni bilo nobene podlage, da se tožnika oprosti plačila takse za tožbo, kar je prvič predlagal šele 24.11.1998, kasneje še enkrat 25.12.1998. Obe vlogi sta sicer tudi nepopolni, brez dokumentacije, kot jo zahteva 3. odst.

Glede na navedeno in v skladu z določbo 1. točke 380. člena ZPP je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sklep sodišča prve stopnje.

ZST člen 4,  5,  14/1,  4,  5,  14/1.  ZPP (1977) člen 380,  380-1,  380,  380-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 961/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-04-08

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Umik tožbe v pritožbenem postopku ni več dopusten.

Tožnik nosi sam svoje stroške odgovora na pritožbo.

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožnikovemu zahtevku tako, da je toženo stranko zavezalo k plačilu 145.398,20 SIT iz naslova premalo izplačanih plač v obdobju od 1.4.1991 do 31.12.1992 z zakonitimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti vsakokratnega mesečnega zneska v plačilo do plačila (1. tč. izreka) ter k povračilu 33.930,00 SIT stroškov postopka z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje prvostopenjske sodbe dalje do plačila (2. tč. izreka).

Zoper citirano sodbo je vložila pravočasno pritožbo tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov, s predlog za spremembo v smeri zavrnitve zahtevka oz. podrejeno na razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. S pisno vlogo z dne 29.3.1999, ki jo je pritožbeno sodišče prejelo 2.4.1999, je že vloženo pritožbo umaknila z obrazložitvijo, da je med tem prišlo do izvensodne poravnave, ki je že izvršena.

V pisnem odgovoru na pritožbo je tožnica prerekala pritožbene navedbe, predlaga zavnitev pritožbe in priglasila stroške odgovora na pritožbo, v vlogi z dne 2.4.1999, ki jo je pritožbeno sodišče prejelo 7.4.1999, pa izrecno izjavila, da umika tožbo, zaradi izvensodne razrešitve razmerja.

Po 2. odst. 349. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. SFRJ, št. 4/77 - 27/90, v nadaljevanju ZPP, ki se uporablja kot republiški predpis) lahko stranka umakne že vloženo pritožbo vse dotlej, dokler sodišče druge stopnje o njej ne izda odločbe.

Glede na citirano zakonsko podlago in dejstvo, da pritožbeno sodišče do prejema toženčeve vloge, o zadevi še ni odločilo, je bilo potrebno umik pritožbe vzeti na znanje in odločiti, kakor je razvidno iz 1. odst. izreka tega sklepa.

Hkrati je glede priglašenih stroškov odgovora na pritožbo sodišče odločilo, da jih trpi tožnik sam. Vloge o umiku tožbe pritožbeno sodišče ni moglo obravnavati, saj je po 2. odst. 193. člena ZPP tožbo dovoljeno umakniti najpozneje do konca glavne obravnave pred prvostopenjskim sodiščem.

ZPP (1977) člen 193,  193/2,  349,  349/2,  193,  193/2,  349,  349/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 1328/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-04-08

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

obnova postopka - revizija zoper sklep - dopustnost revizije

Dopustna je revizija zoper sklep pritožbenega sodišča, s katerim je bil potrjen sklep sodišča prve stopnje o zavrnitvi predloga za obnovo postopka. Omejena je zgolj na vprašanje, ali je drugostopenjsko sodišče pravilno uporabilo določbe 421. člena ZPP, to je, ali je pravilno odločilo o tem, ali so razlogi za obnovo postopka podani ali ne.

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani sklep razveljavi.

Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje zavrglo tožnikovo revizijo, vloženo zoper sklep tukajšnjega sodišča Pdp .../97, z dne 21.5.1998, v zvezi s sklepom prvostopenjskega sodišča opr.št.S ../93, z dne ....1997, s katerim je bil zavrnjen tožnikov predlog za obnovo postopka, pravnomočno končanega v zadevi, ki jo je prvostopno sodišče vodilo pod opr.št. S ../93. Takšno odločitev je sodišče utemeljevalo z ugotovitvijo, da zoper drugostopni sklep o zavrnitvi predloga za obnovo postopka revizija ni dopustna, češ, da ne gre za sklep, s katerim bi bil v smislu 400. člena ZPP postopek pravnomočno končan.

Zoper gornji sklep se pritožuje tožnik in očita sodišču bistveno kršitev postopka oz. zmotno uporabo določb ZPP glede dovoljenosti revizije.

Revizija v obnovitvenem postopku ni povsem izključena, kot to ugotavlja prvostopno sodišče, temveč je le omejena zgolj na vprašanje, ali je drugostopno sodišče pravilno uporabilo določbe 421. člena ZPP, to je, ali je pravilno odločilo o tem, ali so razlogi za obnovo postopka podani, ali ne. Glede tega vprašanja je šteti postopek po predlogu tožnika za obnovo z dne 11.11.1996 za postopek, ki se je ob ugotovitvi, da razlogi za predlagano obnovo postopka niso podani, pravnomočno končal s sklepom tukajšnjega sodišča Pdp .../97, z dne ....1998. V gornjem obsegu je zato prvostopno sodišče zmotno štelo, da v smislu 2. odst. 380. člena, v zvezi s 1. odst. 400. člena ZPP tožnikova revizija ni dopustna. Zato je bilo potrebno izpodbijani sklep razveljaviti, da bo prvostopno sodišče lahko pripravilo spis za predložitev revizijskemu sodišču.

V skladu s 6. odst. 164. člena ZPP bo sodišče o priglašenih stroških v zvezi s to pritožbo odločalo v nadaljnjem postopku.

ZPP (1977) člen 164,  164/6,  380,  389,  389/2,  400,  400/1,  427,  427/1,  164,  164/6,  380,  389,  389/2,  400,  400/1,  427,  427/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.