TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
VDS sklep Pdp 964/2001
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2002-11-29

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

izbris iz sodnega registra - prekinitev postopka

Ker je bila tožena stranka na podlagi določil ZFPPod izbrisana iz sodnega registra, je sodišče prve stopnje pravilno prekinilo postopek po določbi 3. tč. 1. odst. 205. člena ZPP. Pravilno je tudi poučilo tožnika, da lahko uveljavi svoo terjatev do družbenikov oz. delničarjev družbe v roku enega leta po objavi izbrisa iz sodnega registra v Uradnem listu RS, kot to določa 5. odst. 27. člena ZGD.

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom prekinilo postopek v tem individualnem delovnem sporu, ker je tožena stranka kot pravna oseba prenehala obstajati, za kar je imelo podlago v 3. tč. 1. odst. 205. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Ur. l. RS, št. 26/99). Zoper zgoraj navedeni sklep se v odprtem pritožbenem roku pritožil tožnik z laično pritožbo, v kateri opisuje dejansko stanje v zvezi s spornim razmerjem in vztraja pri tožbenem zahtevku. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v skladu z določbo 350. člena ZPP v zvezi s 366. členom ZPP. Na podlagi navedenega preizkusa je ugotovilo, da je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo določbe ZPP o prekinitvi postopka ter da v postopku ni zagrešilo absolutnih bistvenih kršitev pravil postopka, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Glede na dejstvo, da je bila tožena stranka na podlagi določil Zakona o finančnem poslovanju podjetij (Ur. l. RS, št. 54/99) izbrisana iz sodnega registra, je sodišče prve stopnje pravilno prekinilo postopek, kot mu to nalaga 3. tč. 1. odst. 205. člena ZPP. Pravilno je tudi podučilo tožnika, da lahko uveljavi svojo terjatev do družbenikov oz. delničarjev družbe v roku enega leta po objavi izbrisa iz sodnega registra v Uradnem listu RS, kot to določa 5. odst. 27. člena Zakona o finančnem poslovanju podjetij, v zvezi s 394. členom Zakona o gospodarskih družbah (ZGD - Ur. l. RS, št. 30/93 - 54/99). Glede na vse navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 205,  205/1,  205/1-3,  205,  205/1,  205/1-3.  ZFPPod člen 27,  27/5,  27,  27/5.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Pdp 1566/2002
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2002-12-12

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Pritožba je nedovoljena, če jo vloži oseba, ki nima pravnega interesa za pritožbo. Ker je bil zahtevek proti toženi stranki zavrnjen, tožena stranka nima pravnega interesa za vložitev pritožbe.

Sodišče prve stopnje je s sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke, da ji je tožena stranka dolžna vpisati delovno dobo v delovno knjižico za čas od 25.7.1996 do 22.1.2000 ter ji za ta čas plačati ustrezne prispevke in dajatve, ki bremenijo bruto plačo ter da ji je dolžna izplačati neto plačo v znesk u 2.466.884,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznih zneskov dalje do plačila in ji povrniti stroške postopka. Sklenilo je, da vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

Zoper zgoraj navedeno sodbo se v odprtem pritožbenem roku pritožuje tožena stranka z laično pritožbo, v kateri pravi, da se ne strinja, da mora tožeči stranki za čas od 22.1.1995 do 25.7.1996 plačati nadomestilo plače in prispevke in da je bila tožnica v času bolniškega staleža zalotena na gasilski veselici, ko je plesala. Zahteva zaslišanje priče F. K. in pregled posnetka na filmu, ker je bila veselica posneta s kamero. Želi, da ji sodišče pove, ali je kaznivo dejanje, če delavka pleše, ko je v bolniškem staležu.

Po določbi 3. odst. 343. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP - Ur. l. RS, št. 26/99, 96/2002) je pritožba nedovoljena, če jo vloži oseba, ki nima pravnega interesa za pritožbo. Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke, to pomeni, da tožeča stranka z njim ni uspela. Ker je bil zahtevek proti toženi stranki zavrnjen, tožena stranka nima pravnega interesa za vložitev predmetne pritožbe. Ker pritožbe v skladu z določbo 1. odst. 343. člena ZPP ni zavrgel že predsednik senata sodišča prve stopnje, je moralo to storiti pritožbeno sodišče, kot mu to nalaga določba 352. člena ZPP.

Pritožbeno sodišče pritožnici le še pojasnjuje, da je bilo o zakonitosti prenehanja delovnega razmerja in nadomestilu plače za čas od 22.1.1995 do 25.7.1996 že pravnomočno razsojeno in so bili pritožbeni razlogi tožene stranke, ki jih ponavlja v predmetni pritožbi že obravnavani in se tako nanašajo na že pravnomočno razsojeno stvar.

ZPP člen 343,  343/1,  352,  343,  343/1,  352.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Psp 9/2003
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-05-09

Četudi stranka ni seznanjena z vsebino sodne pošiljke, ker je ni dvignila v skladu z obvestilom vročevalca, se po 2. odst. 141. člena ZPP šteje, da je bila vročitev opravljena. Če ima v takšnem primeru odsotnost stranke z glavne obravnave za posledico ponovni nastanek pogojev za mirovanje postopka, se šteje tožba za umaknjeno.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je potem, ko je ugotovilo, da so ponovno izpolnjeni pogoji za mirovanje postopka, štelo tožnikovo tožbo za umaknjeno in postopek ustavilo.

Zoper sklep je vložil tožnik pravočasno pritožbo. V njej navaja le, da na obravnavo 4.12.2002 ni prišel, ker ni dobil vabila, zato prosi za razumevanje in predlaga nadaljevanje postopka.

Tožnik ne navaja ničesar takega, kar bi lahko vplivalo na pravilnost in zakonitost izpodbijanega sklepa, ki ga je sodišče prve stopnje izdalo ob dovolj razčiščenem procesnem stanju in pravilno uporabljenem pravu. Nobenega dvoma ni, da je v zadevi prvič do mirovanja postopka prišlo 2.7.2002 (list. št. 45 v sodnem spisu) in da so takšni razlogi ponovno nastopili 4.12.2002, ko se nobena od pravilno vabljenih strank ni udeležila razpisane glavne obravnave. Mirovanje postopka je namreč zastoj v sporu, do katerega vedno pride po volji strank, izraženo bodisi izrecno ali s konkludentnimi dejanji, torej tudi tedaj, kadar se vabljeni strani ne odzivata na poziv sodišča.

Pritožnik namreč ne more uspešno uveljavljati opravičene odsotnosti z naroka 4.12.2002, čeprav z vabilom ni bil seznanjen, ker je do tega prišlo izključno iz razlogov na njegovi strani. Podano je namreč dejansko stanje iz 2. odst. 141. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99; v nadaljevanju ZPP), po katerem se šteje, da mu je bilo vabilo vročeno na dan, ko je bilo v njegovem poštnem nabiralniku puščeno obvestilo vročevalca, kje in kdaj lahko pošiljko dvigne, pa v 15-ih dneh tega ni storil. Gre za t.i. fikcijo, ko se vročitev po zakonu šteje za opravljeno, čeprav naslovnik z vsebino pošiljke ni seznanjen, ker ne postopa v skladu z obvestilom vročevalca o kraju in roku dviga, kljub opozorilu na pravne posledice, da se bo štela vročitev za opravljeno (list. št. 26 v sodnem spisu).

Glede na navedeno in ko je torej v predmetni zadevi podano procesno stanje iz 4. odst. 209. člena cit. ZPP, kot pravilno zaključuje prvostopenjsko sodišče, je bilo potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in odločiti, kot je razvidno iz izreka tega sklepa.

ZPP člen 141,  141/2,  209,  209/4,  141,  141/2,  209,  209/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Psp 70/2003
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-05-09

nepopolna vloga - poprava vloge - zavrženje

Tožba oz. vloga, ki nima vseh sestavin iz 2. odst. 105. člen ZPP, in v njej ni niti navedena odločba, ki se izpodbija, stranka pa je v odrejenem roku ne popravi, je na podlagi 4. odst. 108. člena ZPP zakonito zavržena.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo, ki jo je tožnica poimenovala kot pritožbo, ker je ugotovilo, da je v odrejenem roku ni popravila ali dopolnila tako, da bi bila sposobna za obravnavanje.

Sklep izpodbija tožnica. V laični vlogi navaja le, da je bila na Republiškem zavodu za zaposlovanje od 31.10.2001, s 1.1.2002 pa se je samozaposlila in odprla podjetje T. Š. & Co. d.n.o.. Poudarja, da ne bi odprla podjetja in delala poslovnega načrta, če ji ne bi bilo obljubljeno, da bo prvo leto povrnjenih 100 %, drugo leto 50 % in nato 25 % prispevka. Prosi za razumevanje in rešitev zadeve.

Tožbo pred socialnim sodiščem je v skladu z 31. v zvezi s 30. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (ZDSS - Ur. l. RS, št. 19/94, s poznejšimi spremembami; v nadaljevanju ZDSS) dopustno vložiti v 30-ih dneh od prejema dokončne upravne odločbe pristojnega nosilca zavarovanja. Za vsebino tožbe v teh sporih se glede na 34. člen ZDSS smiselno uporablja tudi določba 23. člena zakona, kar pomeni, da zavarovanec, ki izpodbija dokončno odločbo pristojnega nosilca, ni dolžan postaviti določenega zahtevka, če pa ga že postavi, sodišče nanj ni vezano. Vendar pa mora v skladu z 2. odst. cit. 23. člena ZDSS tožba vsebovati navedbo odločbe, zoper katero je uveljavljano sodno varstvo in kot vsaka vloga vse ostale sestavine iz 2. odst. 105. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, s poznejšimi spremembami; v nadaljevanju ZPP), da je razumljiva in da jo je sploh mogoče obravnavati. Tožba mora torej poleg navedbe odločbe, ki se izpodbija, vsebovati tudi ime in sedež nasprotne stranke ter podpis vlagatelja.

Teh minimalnih sestavin pa tožničina vloga, imenovana pritožba, z dne 25.11.2002, ne vsebuje. Ker v njej ni naziva z naslovom tožene stranke, št. in datuma izpodbijane odločbe, niti ni podpisana, je z njo sodišče prve stopnje pravilno postopalo po 1. odst. 108. člena cit. ZPP, odredilo odpravo pomanjkljivosti v 15-ih dneh in opozorilo na pravne posledice, če v odrejenem roku ne bo popravljena in dopolnjena vrnjena sodišču. Ker tožnica ni postopala po sklepu z dne 9.12.2002, je tožba (čeprav bi se pravilno glasilo vloga) z izpodbijanim sklepom na podlagi 4. odst. 108. člena ZPP zakonito zavržena. Pritožbene navedbe o obljubi vračila prispevka v določenem začetnem obdobju samozaposlitve niso upoštevne, saj zadeve sploh ni dopustno obravnavati po vsebini.

Zaradi obrazloženega je bilo potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

ZDSS člen 23,  23/2,  34,  23,  23/2,  34.  ZPP člen 105,  108,  108/4,  105,  108,  108/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sklep Psp 377/2002
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-04-11

Tožbo, ki ni bila prevedena v slovenski jezik v odrejenem 30-dnevnem roku, je sodišče na podlagi 4. odst. 108. člena ZPP zakonito zavrglo. V pritožbenem postopku predloženi dokaz o pravočasni naslovitvi prevoda tožbe na ZPIZ ni odločilen, ker glede na 1. in 2. odst. 112. člena ZPP velja vloga za pravočasno le, če je izročeno sodišču, preden rok izteče, oz. je vsaj zadnji dan izteka roka priporočeno oddana na pošto.

Pritožba se zavrne in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je zavrglo tožbo tožnika, napisano v tujem jeziku, ker je v odrejenem 30-dnevnem roku ni vrnil prevedene v slovenski jezik.

Zoper sklep je tožnik vložil pravočasno pritožbo. Navaja, da je pritožbo (verjetno misli tožbo) vložil 12.7.2002. Ker je bolan in nima denarja za priporočeno pošiljko, jo je izročil prijatelju - pooblaščencu, ki jo je naslovil na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Naproša, da sodišče vloženo tožbo zaradi neukosti pooblaščenca upošteva.

Za pritožbeno rešitev zadeve je bistveno le, da je bil sklep o popravi tožbe zaradi prevoda v slovenski jezik in pravilnim opozorilom na pravne posledice, če tožba sodišču ne bo vrnjena v 30-ih dneh, tožniku vročen 22.6.2002. Tridesetdnevni rok, do izteka katerega bi morala biti v slovenski jezik prevedena tožba izročena sodišču, se je tako iztekel 22.7.2002. Ker do tega dne sodišče prevedene tožbe ni prejelo oz. navedenega dne pošiljka ni bila oddana priporočeno na pošto, jo je na podlagi 4. odst. 108. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99, s poznejšimi spremembami; v nadaljevanju ZPP) z izpodbijanim sklepom zakonito zavrglo. Po cit. 4. odst. v zvezi s 3. odst. 108. člena sodišče vlogo, ki je vložnik v roku ne popravi ali dopolni tako, da bi bila primerna za obravnavo, zavrže.

Pritožbi priložen dokaz o vročitvi prevoda tožbe tožencu 12.7.2002 (A 1 sodnega spisa), kar je sicer v okviru 30-dnevnega sodnega roka, ne more biti odločilen. Po 1. odst. 112. člena cit. ZPP šteje namreč vloga, ki je vezana na rok, za pravočasno le, če je izročena sodišču preden rok izteče oz. glede na 2. odst. istega člena, če je vsaj zadnji dan izteka roka priporočeno ali brzojavno oddana na pošto. Ob takšni pravni ureditvi se ni mogoče uspešno sklicevati na vložitev v slovenski jezik prevedene tožbe pri tožencu, ne na neukost prijatelja, ki je ni pravilno naslovil na sodišče, niti na zdravstveno ali težko materialno stanje, zato je bilo potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in potrditi sklep sodišča prve stopnje.

ZPP člen 108,  108/3,  108/4,  112,  112/1,  112/2,  108,  108/3,  108/4,  112,  112/1,  112/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
VDS sodba Psp 141/2002
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2003-06-20

Ker je Center za socialno delo s pravnomočno odločbo odločil, da je toženec dolžan neupravičeno prejeti denarni dodatek vrniti centru po pravnomočnosti te odločbe, je že zato do vrnitve navedenega zneska s strani toženca upravičen. Toženec tožniku ni sporočil sprememb stanja, konkretno zaposlitve v obdobju prejemanja denarnega dodatka, kar bi bil dolžan storiti po določbah 2. odst. 40. člena zakona, zato je dolžna plačati tudi zakonite zamudne obresti.

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Prvostopenjsko sodišče je razsodilo: "Tožena stranka je dolžna plačati tožeči stranki znesek 36.580,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od zneska 18.290,00 SIT od dne 12.6.1997 do plačila in od zneska 18.290,00 SIT od dne 11.7.1997 do plačila, vse v 15-ih dneh pod izvršbo. Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.".

Zoper sodbo se pritožuje toženec ter v njej opisuje socialne razloge, zaradi katerih ne more vrniti vtoževanega zneska z zakonitimi zamudnimi obrestmi.

Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je prvostopenjsko sodišče razčistilo bistvena dejstva za odločitev v zadevi, ki med strankama, kar kažejo tudi pritožbena izvajanja, očitno niso sporna ter na podlagi pravilno uporabljenega materialnega prava pravilno odločilo. Pri tem ni kršilo postopkovnih določb, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Sodbo je tudi ustrezno obrazložilo z dejanskimi in s pravnimi razlogi. Pritožbeno sodišče se z njimi strinja. V izogib ponavljanju jih ne navaja znova. Glede na pritožbena izvajanja pa povdarja naslednje.

Pravna podlaga za odločitev v zadevi je v 40. členu Zakona o socialnem varstvu (Ur. l. RS, št. 54/92, s spremembami), katerega določbe je citiralo in pravilno uporabilo prvostopenjsko sodišče.

Ker je v obravnavani zadevi pristojni upravni organ - Center za socialno delo Brežice, v izreku pod tč. 2 očitno pravnomočne odločbe z dne 11.11.1997 odločil, da je toženec dolžan neupravičeno prejeti denarni dodatek za mesec junij in julij 1997 v skupnem znesku 36.580,00 SIT vrniti centru po pravnomočnosti te odločbe, je že zato, ker je organ o spremembi pravice - denarnega dodatka za mesec junij in julij 1997 - odločil z očitno pravnomočno odločbo, do vrnitve navedenega zneska s strani toženca upravičen. Poleg tega pa pritožba tudi ne oporeka ugotovitvam prvostopenjskega sodišča, da toženec tožniku ni sporočil sprememb stanja, konkretno zaposlitve v obdobju prejemanja denarnega dodatka, kar bi bil dolžan storiti po določbah 2. odst. 40. člena zakona, zaradi česar je prvostopenjsko sodišče pravilno ugodilo tudi zahtevku za zakonite zamudne obresti.

Zaradi vsega obrazloženega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno ter s to dodatno obrazložitvijo potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.