VDS sodba Pdp 390/98
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1999-02-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

Ocena tožničinega poskusnega dela ni mogla biti realna, ker je bila podana že po treh tednih tožničinega efektivnega dela, ko je tožnica imela zdravstvene težave, ki so jo prisilile v bolniški stalež, poskusno delo pa je bilo predvideno za 3 mesece.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Z izpodbijano sodbo je prvostopno sodišče delno ugodilo tožničinemu zahtevku in razveljavilo sklep direktorja tožene stranke z dne 16.1.1995 o prenehanju delovnega razmerja tožnice z dnevom izdaje tega sklepa zaradi neuspešno opravljenega poskusnega dela. Hkrati je ugotovilo, da tožnici v posledici tega sklepa delovno razmerje ni prenehalo ter ji priznalo pravice iz delovnega razmerja do 6.12.1995, ko bi tožnici sicer poteklo delovno razmerje, pri toženi stranki sklenjeno za določen čas enega leta. Zahtevek za priznanje pravic iz delovnega razmerja za čas od 7.12.1995 do 6.5.1997 je zato zavrnilo.

Zoper ugoditveni del gornje sodbe se pritožuje tožena stranka iz razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabne materialnega prava ter predlaga njeno spremembo v smeri popolne zavrnitve zahtevka, podredno pa predlaga njeno razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Pri tem povdarja, da je bila neuspešnost tožničinega dela v poskusni dobi dovolj prepričljivo ugotovljena.

V odgovoru na pritožbo tožnica predlaga zavrnitev pritožbe in opozarja, da je bila komisija za spremljanje poskusnega dela imenovana šele po tem, ko je sama zaradi bolniškega staleža že prenehala z delom. Ocena njenega dela pa ni mogla biti realna tudi glede na 3-tedensko delo in glede na njene v tem času prisotne bolezenske težave s hrbtenico.

Pritožbeno sodišče soglaša z vsebino in razlogi izpodbijane sodbe, ki jo je prvostopno sodišče sprejelo na podlagi dovolj popolno ugotovljenega dejanskega stanja in ob pravilni uporabi materialnega prava, pri tem pa pritožbeno sodišče v postopku na prvi stopnji tudi ni zasledilo absolutno bistvenih kršitev določb postopka, na katere mora ob obravnavi pritožbe paziti po uradni dolžnosti.

Glede na pritožbene zavedbe in navedbe v odgovoru na pritožbo pritožbeno sodišče povdarja, da ocena tožničinega poskusnega dela dejansko ni mogla biti realna tudi zato, ker je bila podana že po treh tednih tožničinega efektivnega dela, pri tem pa je bilo izkazano, da je imela tožnica v času dela tudi bolezenske težave, ki so jo prisilile v bolniški stalež. Slučajne bolezenske težave delavca ne morejo odločilno vplivati na oceno njegove delovne uspešnosti. Zato bi v tem primeru lahko tožena stranka objektivno ocenila tožničino delovno uspešnost šele ob poteku v naprej opredeljenega 3-mesečnega poskusnega dela, ko bi lahko objektivno preverila tožničino delo tudi v obdobjih, ko tožnica ni imela bolezenskih težav.

Ne glede na formalno vprašljivost ocene delovne uspešnosti s strani šele naknadno imenovane komisije tako negativna ocena delovne uspešnosti tožnice, ki se je nanašala le na krajše obdobje, v katerem je imela tožnica evidentne zdravstvene težave, ni mogla biti veljavna podlaga za izdajo spornega sklepa o prenehanju delovnega razmerja zaradi neuspešnega poskusnega dela. Ta sklep pa je bil nezakonit tudi v delu, ko določa prenehanje delovnega razmerja že z dnem izdaje sklepa, torej takojšnjo izvršljivost. V skladu s 1. odst. 106. člena ZDR ugovor delavca zoper sklep o njegovih pravicah, obveznostih in odgovornostih zadrži izvršitev sklepa do dokončne odločitve. Ker je v tem primeru tožnica zoper sklep o prenehanju delovnega razmerja z dne 16.1.1995 pravočasno ugovarjala, o njenem ugovoru pa tožena stranka sploh ni odločala, do dokončne odločitve o prenehanju delovnega razmerja tožnice sploh ni prišlo. Tudi zato na podlagi tega sklepa tožnici delovno razmerje ni moglo zakonito prenehati, kot je pravilno ugotovilo že prvostopno sodišče.

Glede na povedano je pritožbeno sodišče pritožbo tožene stranke kot neutemeljneo zavrnilo in v izpodbijanem delu kot pravilno in zakonito potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.

ZDR člen 16,  16/2,  100,  100/1,  100/1-4,  106,  106/1,  16,  16/2,  100,  100/1,  100/1-4,  106,  106/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.