VDS sklep Pdp 1956/2000
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2001-01-05

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

zavrženje tožbe - absolutna bistvena kršitev določb postopka

Predsednik senata ne more izven glavne obravnave izdati sklepa, s katerim postopek ustavi zaradi pomanjkanja pravnega interesa, ker naj bi terjatev zastarala. Ugovor zastaranja je materialnopravni ugovor, o katerem lahko sodišče odloča le meritorno s sodbo.

Pritožbi se ugodi in se sklep sodišča prve stopnje razveljavi ter zadeva vrne v nov postopek.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom ugotovilo, da tožeča stranka nima več potrebe po sodnem varstvu v tem delovnem sporu, zato je postopek ustavilo. Zoper sklep sodišča prve stopnje je tožeča stranka vložila laično pritožbo, s katero smiselno uveljavlja vse tri pritožbene razloge ter predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi in izpodbijani sklep razveljavi. Pritožba je utemeljena. Sodišče druge stopnje je preizkusilo sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, ki so smiselno navedeni v pritožbi, pri tem pa pazilo po uradni dolžnosti na bistvene kršitve pravil pravdnega postopka po 2. odst. 350. člena zakona o pravdnem postopku (ZPP/99 - Ur.l. RS št. 26/99) in pri navedenem preizkusu ugotovilo, da je sodišče prve stopnje zagrešilo absolutno bistveno kršitev pravil postopka po 14. točki 2. odst. 339. člena ZPP/99, saj izrek sklepa nasprotuje razlogom sklepa. Predsednik senata je z izpodbijanim sklepom ustavil postopek, ker je ugotovil, da tožeča stranka nima več potrebe po sodnem varstvu v tem delovnem sporu, v obrazložitvi sklepa pa je tako odločitev obrazložil, da je tožničin zahtevek na izplačilo razlike bruto odpravnine ob upokojitvi zastaran. Sodišče prve stopnje je v konkretnem individualnem delovnem sporu postopek nepravilno zaključilo s procesnim sklepom. Po 270. členu ZPP/99 ima predsednik senata med pripravami naroka za glavno obravnavo do naroka za glavno obravnavo sicer pravico odločati o določenih procesnih (incedenčnih) vprašanjih, vendar pa v konkretnem primeru ni šlo za odločitev o zadevah procesnega vodstva. S spornim sklepom je sodišče nepravilno odločilo o utemeljenosti tožbenega zahtevka, o čemer odloča senat s sodbo. Po zakonu je sodba tista oblika sodnih odločb, s katero se odloča, ali je tožbeni zahtevek po materialnem pravu utemeljen. Le v primeru, če zahtevek po procesnem pravu ni dopusten, odloči sodišče o tem vselej s sklepom. Ugovor zastaranja terjatve, ki ga je podala tožena stranka v odgovoru na tožbo, je materialno - pravni ugovor, zato bi moralo sodišče o utemeljenosti zahtevka odločiti s sodbo (310. čl. ZPP/99). Ker je sodišče prve stopnje zagrešilo absolutno bistveno kršitev pravil postopka, saj je v zadevi, o kateri bi moralo odločiti s sodbo, ustavilo postopek s sklepom, ker je ugotovilo, da tožnica "nima več potrebe po sodnem varstvu", je sodišče druge stopnje pritožbi ugodilo in sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo v nov postopek (3. točka 365. člena ZPP/99). V novem postopku naj sodišče prve stopnje odloči tudi o stroških postopka, ki jih je tožena stranka v skladu s 7. odst. 163. člena ZPP/99 že priglasila in uveljavljala z vlogo dne 14.11.2000.

ZPP člen 163,  163/7,  270,  310,  339,  339/2,  339/2-14,  350,  350/2,  365,  365/3,  163,  163/7,  270,  310,  339,  339/2,  339/2-14,  350,  350/2,  365,  365/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.