VDS Sodba Psp 80/2000
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2000-05-18

Anamnestični podatki v "obvestilu zdravniku" niso objektivni dokaz o zatrjevanih zdravstvenih težavah, zato pritožbeno sklicevanje nanje ob popolno in pravilno ugotovljenem dejanskem stanju, da pri tožnici ni invalidnosti iz 27. čl. ZPIZ, ne more biti odločilno.

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Sodišče prve stopnje je ocenilo, da sta izpodbijani odločbi tožene stranke opr. št. 4072818 z dne 20.11.1998 in 6.5.1999 zakoniti, zato je zahtevek na njuno razveljavitev, razvrstitev tožnice v I.

kategorijo invalidnosti od 26.3.1998 dalje ter priznanje pravic iz zdravstvenega (pravilno: pokojninskega) in invalidskega zavarovanja stroškovno zavrnilo.

Zoper citirano sodbo se pritožuje tožnica iz vseh pritožbenih razlogov, s predlogom na razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje. Vztraja pri navedbah, da bi glede na zdravstveno stanje morala biti razvrščena v I. kategorijo invalidnosti in da v predsodnem postopku, niti pred sodiščem ni bil ustrezno upoštevan izvid in mnenje doc. dr. V. B. z dne 16.9.1998, niti ni jasno, ali je toženec pri izdaji izpodbijanih odločb razpolagal s pravilnimi in verodostojnimi podatki iz opisa delovnega mesta. Njene zdravstvene težave naj bi bile posledica poklicne bolezni zaradi okužbe z odpadnim materialom, ki ga je doživela na delovnem mestu, zato bi v sodnem postopku bilo zagotovo potrebno angažirati izvedenca za infekcijske bolezni in vročinska stanja.

Tožena stranka v pisnem odgovoru prereka pritožbene navedbe in predlaga zavrnitev pritožbe.

Sodišče prve stopnje je v skladnih izvedeniških mnenjih invalidske komisije I. stopnje z dne 28.10.1998 in invalidske komisije II.

stopnje z dne 12.4.1999 imelo dovolj prepričljivo strokovno medicinsko podlago za zaključek, da pri tožnici invalidnost iz 27. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Ur. l. RS, št. 12/92, s poznejšimi spremembami; v nadaljevanju ZPIZ) ni podana in zato ne izpolnjuje pogojev za priznanje pravic iz invalidskega zavarovanja, zaradi česar je posledično tožbeni zahtevek na razveljavitev pravilnih in zakonitih odločb tožene stranke utemeljeno zavrnilo. Tudi pritožbeno sodišče na podlagi razpoložljive medicinske dokumentacije v upravnem in sodnem spisu ocenjuje, da pri njej ob izkazani lumbalgiji brez nevroloških izpadov, prebolelem hepatitisu brez znakov manifestne bolezni jeter ter depresivni naravnanosti, objektivno ni takšnih sprememb zdravstvenega stanja, zaradi katerih svojega dela "bolniške strežnice II", na katero se v skladu s 36. členom ZPIZ ocenjuje invalidnost in je razvidno iz opisa na obrazcu ZPIZ-a z 22.6.1998 ter nanj tožnica niti njen pooblaščenec po predložitvi na vpogled na glavni obravnavi 3.2.2000 očitno nista imela nobenih pripomb, ne bi bila zmožna opravljati v polnem delovnem času in brez neposredne nevarnosti za zdravstveno stanje.

Že tožena stranka v predsodnem postopku in enako sodišče prve stopnje sta pri ocenjevanju tožničinega dejanskega zdravstvenega stanja in zatrjevane invalidnosti razpolagalo z izvidom specialista dr.

Brinovca z dne 16.9.1998 in ga pravilno dokazno ocenila, zaradi česar drugačno stališče tožnice ni utemeljeno, niti njen predlog o izvedenstvu s specialistom za vročinska stanja in infekcijske bolezni. Prav iz tega izvida oz. "obvestila zdravniku", objektivno ne izhaja ničesar takega, kar bi izkazovalo takšne trajne spremembe njenega zdravstvenega stanja, da bi jo invalidiziralo oz. popolnoma onesposabljalo za vsakršno pridobitno delo. Zapis v 1. odst.

omenjenga "obvestila zdravniku", ki ga pritožba v celoti povzema o tem, da se je od zadnje kontrole pred petimi leti stanje zelo poslabšalo, da je vseskozi težje pokretna itd., predstavlja tako imenovane anamnestične podatke, torej podatke o tožničinih lastnih navedbah ob kontrolnem pregledu pri omenjenem specialistu. Hkrati so bile ob tem kontrolnem pregledu odrejene dodatne preiskave. Iz izvida tedaj odrejenih preiskav, torej iz "obvestila zdravniku" Klinike za infekcijske bolezni in vročinska stanja z dne 29.9.1998, pa izhaja, da so laboratorijski jetrni testi normalni in je prav zato doc. dr.

V. B. predpisal le simptomatsko terapijo ter hkrati priporočil pregled pri revmatologu in ortopedu ob sočasnem mnenju, da se je glede delazmožnosti potrebno ravnati po mnenju teh dveh specialistov.

Glede na obrazloženo in ker pritožba ne navaja nobenih novih dejstev, niti ne ponuja novih dokazov v smislu 1. odst. 352. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. SFRJ, št. 4/77 - 27/90; v nadaljevanju ZPP), da bi nastal kakršen koli dvom v pravilnost in zakonitost izpodbijane zavrnilne sodbe, je bilo potrebno odločiti, kot je razvidno iz izreka te sodne odločbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.