VDS sklep Pdp 386/2001
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 2001-05-25

Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore

zamudna sodba - vročitev tožbe - utemeljenost tožbenega zahtevka

1. Če naslovnik pisanja ne dvigne v 15 dneh od prejema obvestila, se glede na 2. odst. 141. člena ZPP šteje, da je bila vročitev opravljena na dan, ko je bilo na vratih oz. v poštnem nabiralniku puščeno obvestilo. 2. Ker iz tožbenih navedb (niti iz dokazov, ki jih je tožnik priložil k tožbi), ni razvidno, da je izpolnjena procesna predpostavka za vložitev tožbe, to je, da je tožeča stranka pred vložitvijo tožbe uveljavljala varstvo pravic pri delodajalcu, utemeljenost tožbenega zahtevka ne izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi in ni izpolnjen pogoj za izdajo zamudne sodbe iz 3. tč. 1. odst. 318. člena ZPP.

1. Pritožba zoper sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje se zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje. 2. Pritožbi zoper zamudno sodbo se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo predlog tožeče stranke z dne 20.11.2000 za vrnitev v prejšnje stanje zaradi zamude 30-dnevnega roka za odgovor na tožbo. Zavzelo je stališče, da je bila vročitev tožbe opravljena pravilno, to je v skladu z določbo 141. člena ZPP, zato ni pogojev za vrnitev v prejšnje stanje. Zoper navedeni sklep se pritožuje tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da tožena stranka živi na naslovu O. g. .., X., ločeno od ostalih družinskih članov. V gostišču na naslovu O. g. .., X., je v času od 6. do 20. ure več zaposlenih, katerim bi lahko vročevalec v skladu z določilom 142. člena v povezavi z 2. odstavkom 140. člena ZPP pisanje vročil, vendar šele potem, ko bi v skladu z določilom 3. odstavka 142. člena ZPP opravil poizvedbe, kdaj in na katerem mestu bi lahko naslovnika našel. V konkretnem primeru toženi stranki zaradi nepravilne vročitve ni bila dana možnost obravnavanja pred sodiščem, zato je potrebno izpodbijani sklep razveljaviti in zadevo vrniti v novo odločanje oz. ugoditi predlogu za vrnitev v prejšnje stanje. Pritožba ni utemeljena. Pritožbeno sodišče je preizkusilo sklep sodišča prve stopnje v mejah pritožbenih razlogov in v skladu s 350. in 366. členom ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb postopka in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje v postopku ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka in da je sprejelo pravilno odločitev o predlogu za vrnitev v prejšnje stanje. Pritožbeno sodišče soglaša z razlogi izpodbijanega sklepa, saj podatki v spisu (poštna pošiljka z izpolnjeno vročilnico - l. št. 11) potrjujejo ugotovitev, da je bila tožba toženi stranki vročena pravilno, to je v skladu s 142. oz. 141. členom ZPP. Sodišče prve stopnje je že v aprilu in maju 2000, kot izhaja iz vrnjenih sodnih pošiljk, tožniku vročalo drugopis tožbe z opozorilom na posledice, če odgovora na tožbo ne bo vložil v zakonskem roku, vendar vročanje ni bilo uspešno, ker so se sodna pisanja vračala. Ponovno je opravilo vročitev v septembru 2000, pri čemer je iz poštne pošiljke razvidno, da je bil naslovnik dvakrat obveščen o prispelem pismu in sicer dne 22.9.2000 in ponovno dne 23.9.2000, vendar poštne pošiljke ni dvignil v 15 dnevnem roku. Zato ni nikakršnih upravičenih vzrokov za zamudo roka za odgovor na tožbo. Pritožbeno sodišče se z odločitvijo sodišča prve stopnje, ki ni dovolilo vrnitve v prejšnje stanje oz. je predlog tožene stranke zavrnilo, strinja, saj je odločitev sodišča prve stopnje pravilna in skladna z določbo 1. odstavka 116. člena ZPP. Uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, prav tako pa niso podani razlogi, na katere mora pritožbeno sodišče pri odločanju o pritožbi paziti po uradni dolžnosti. Zato je pritožbeno sodišče pritožbo zoper sklep o zavrnitvi predloga za vrnitev v prejšnje stanje kot neutemeljeno zavrnilo in potrdilo izpodbijani sklep (2. točka 365. člena ZPP). 2. Z izpodbijano zamudno sodbo je sodišče prve stopnje razsodilo, da se ugotovi obstoj delovnega razmerja tožnice A.A. pri toženi stranki B.B., O. g. .., X., za čas od 21.1.1998 do 1.9.1999 (1. točka izreka). Toženi stranki je naložilo, da je dolžna tožnici priznati vse pravice iz delovnega razmerja za navedeno obdobje oz. skleniti za ta čas pogodbo o zaposlitvi z vsemi določbami, kot to določa zakon, sicer jo bo nadomestila zamudna sodba (2. točka izreka), plačati za tožečo stranko davke in prispevke iz delovnega razmerja za čas od 21.1.1998 do 1.9.1999 ter ji vpisati delovno dobo v delovno knjižico (3. točka izreka) ter plačati stroške postopka v višini 49.266,00 SIT z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 7.11.2000 dalje do plačila, vse v 8 dneh pod izvršbo (4. točka izreka). Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožena stranka, ki je vložila zahtevo za vrnitev v prejšnje stanje in podrejeno pritožbo zoper zamudno sodbo zaradi bistvene kršitve določb pravdnega postopka po 8. in 14. točki 2. odstavka 339. člena ZPP in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. Navaja, da toženi stranki nikoli ni bila vročena tožba na ugotovitev obstoja delovnega razmerja in da nikoli ni prejela obvestila v skladu s 141. členom ZPP. Obrazložitev sodbe je pomanjkljiva oz. nerazumljiva, saj je iz nje razvidno, da naj bi bilo toženi stranki puščeno obvestilo o došli pošiljki dne 12.09.2000 in 12.9.2000. Navedena sta torej dva ista datuma, sodišče pa je ugotovio, da je bila vročitev opravljena 8.10.2000, to je šestindvajseti dan po obvestilu. Če se kot dan vročitve šteje 8.10.2000 (nedelja), se šteje, da je rok za vložitev odgovora na tožbo potekel 8.11.2000 (ker se v skladu z določilom 111. člena ZPP začne šteti rok za vložitev odgovora na tožbo 10.10.2000). Sodišče prve stopnje je izdalo izpodbijano sodbo 7.11.2000, torej preden je potekel 30-dnevni rok za vložitev odgovora na tožbo. Pritožba je utemeljena. Obrazložitev izpodbijane zamudne sodbe je sicer res pomanjkljiva, vendar gre pri navedbi datumov obvestil o prispelem pismu za očitno pisno pomoto. Zato po oceni pritožbenega sodišča ni podana absolutna bistvena kršitev določb postopka iz 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, ki jo uveljavlja pritožba. Iz podatkov v spisu je namreč razvidno, da je pošta toženi stranki pustila obvestili o prispelem pismu dne 22.9.2000 in nato ponovno dne 23.9.2000. Naslovnik, to je tožena stanka, pisanja ni dvignil v 15 dneh, zato se glede na 2. odstavek 141. člena ZPP šteje, da je bila vročitev opravljena na dan, ko je bilo na vratih oziroma v poštnem nabiralniku puščeno obvestilo. Zmotna je torej ugotovitev sodišča prve stopnje, da je bila vročitev opravljena 8. oktobra 2000. Tega dne, oz. 9.10.2000 (v ponedeljek, ker je bila 8.10.2000 nedelja) se je le iztekel 15-dnevni rok za prevzem poštne pošiljke na pošti. Ker se šteje, da je bila vročitev opravljena dne 23.9.2000, sodišče prve stopnje, ki je zamudno sodbo izdalo dne 7.11.2000, ni izdalo sodbe pred iztekom 30-dnevnega roka za odgovor, kot zmotno meni pritožba. V tem delu torej pritožba ni utemeljena. Ne glede na navedeno pa je pritožbeno sodišče v okviru preizkusa zamudne sodbe po uradni dolžnosti (2. odstavek 350. člena ZPP) ugotovilo, da je podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odstavka 339. člena ZPP, saj je sodišče prve stopnje v nasprotju z določbami tega zakona izdalo zamudno sodbo. Prvostopenjsko sodišče namreč očitno ni preverjalo pogoja iz 3. točke 1. odstavka 318. člena ZPP, oziroma je zmotno štelo, da je ta pogoj izpolnjen in da utemeljenost tožbenega zahtevka izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi. Iz tožbe, vložene dne 15.2.2000, izhaja, da tožeča stranka zahteva ugotovitev obstoja delovnega razmerja pri toženi stranki za čas od 21.1.1998 do 1.9.1999 (ko naj bi z delom natakarice pri toženi stranki prenehala), vključno s plačilom prispevkov in davkov ter vpisom delovne dobe v delovno knjižico. Iz navedb v tožbi ne izhaja, da je tožeča stranka pred vložitvijo tožbe uveljavljala varstvo svojih pravic iz delovnega razmerja pri delodajalcu, čeprav je t.i. notranja pot procesna predpostavka za vložitev tožbe pred sodiščem. Po določbah 1. in 2. odstavka 80. člena Zakona o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja (Ur.l. SFRJ št. 60/89 - ZTPDR) ima delavec pravico vložiti zahtevo za uveljavljanje njegovih pravic iz delovnega razmerja ter pravico do ugovora zoper sklepe, ki jih ti organi sprejemajo o njegovih pravicah, obveznostih in odgovornostih v 15 dneh od dneva, ko mu je bila vročena odločba, s katero je bila kršena njegova pravica, oziroma od dneva, ko je zvedel za kršitev pravice. Če delavec z dokončno odločitvijo delodajalca ni zadovoljen, ali delodajalec ne odloči v 30 dneh od vložitve zahteve oziroma ugovora, ima delavec v nadaljnjih 15 dneh pravico zahtevati varstvo svojih pravic pri pristojnem sodišču. Delavec ne more zahtevati varstva pravic pri pristojnem sodišču, če se za to varstvo ni prej obrnil na pristojni organ v organizaciji (oz. pri delodajalcu), razen ko gre za pravico do denarne terjatve. Če delavec ni uveljavljal varstva pravic najprej pri delodajalcu, je to procesna ovira za vložitev tožbe in sodno varstvo ni dopustno. Zato se takšna tožba zavrže in je ni dopustno obravnavati po vsebini. V obravnavani zadevi niti iz navedb v tožbi niti iz dokazov, ki jih je tožnik priložil k tožbi, ni razvidno, da je izpolnjena procesna predpostavka za vložitev tožbe, to je, da je tožeča stranka pred vložitvijo tožbe uveljavljala varstvo pravic pri delodajalcu. To pa pomeni, da utemeljenost tožbenega zahtevka ne izhaja iz dejstev, ki so navedena v tožbi in da ni izpolnjen pogoj za izdajo zamudne sodbe iz 3. točke 1. odstavka 318. člena ZPP. Ker je sodšče v nasprotju z določbami tega zakona izdalo zamudno sodbo, je podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 7. točke 2. odstavka 339. člena ZPP. Zato je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo, razveljavilo izpodbijano zamudno sodbo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (354. člen ZPP).

ZTPDR člen 80,  80/1,  80/2,  80,  80/1,  80/2.  ZPP člen 116,  140,  140/2,  141,  141/2,  142,  142/3,  318,  318/1,  318/1-3,  339,  339/2,  339/2-7,  350,  350/2,  366,  116,  140,  140/2,  141,  141/2,  142,  142/3,  318,  318/1,  318/1-3,  339,  339/2,  339/2-7,  350,  350/2,  366.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.