VDS Sodba Psp 229/95
Sodna praksa Višjega delovnega in socialnega sodišča, 1996-06-13

Prvostopno sodišče, ki je ugotovilo, da pri tožniku od 12.9.1995 dalje obstaja II. kategorija invalidnosti (pred tem pa III.), bi mu muralo pravico do zaposlitve s skrajšanim delovnim časom priznati na drugem ustreznem delu, saj je tudi ugotovilo, da dela na drugem ustreznem delu kot invalid III. kategorije invalidnosti. Moralo bi odločiti tudi o ostalih pravicah, ki gredo zavarovancu na temelju II.

kategorije invalidnosti, to je o pravicah do nadomestila plače, pri tem pa upoštevati, da če nastanejo v stanju invalidnosti in preostale delovne zmožnosti spremembe, zaradi katerih določena pravica preneha ali se spremeni, ta pravica preneha ali se spremeni s prvim dnem naslednjega meseca po nastanku spremembe.

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se glasi: 1. Zahtevek tožnika, da se mu priznajo pravice iz invalidskega zvarovanja na temelju II. kategorije invalidnosti za čas pred 1.10.1995, se zavrne.

2. Tožnik se razvrsti v II. kategorijo invalidnosti zaradi posledic bolezni in se mu prizna pravica do razporeditve na drugo ustrezno delo "skladiščni manipulant", ob doslednem upoštevanju antiepileptičnih kavtel s skrajšanim delovnim časom, po 4 ure dnevno, od 1.10.1995 dalje.

3. O pravici in višini nadomestila plače za čas čakanja na razporeditev na drugo ustrezno delo in zaradi manjše plače na drugem ustreznem delu ter nadomestila plače zaradi dela s skrajšanim delovnim časom bo odločil toženec s posebnimi odločbami.

Prvostopno sodišče je z izpodbijano sodbo tožniku, invalidu II.

kategorije invalidnosti zaradi posledic bolezni, od 12.9.1995 priznalo pravico do zaposlitve na delovnem mestu "skladiščni manipulant", ker za nobeno pridobitno delo v organiziranem delovnem procesu ni zmožen s polnim delovnim časom. Hkrati je odločilo, da bo o pravici do nadomestila zaradi manjše plače na drugem ustreznem delu, ki ga bo opravljal v skrajšanem delovnem času, torej le po 4 ure dnevno, s posebno odločbo odločil toženec in da vsaka stranka trpi svoje stroške postopka. Odločbo toženca z dne 15.4.1994 pa je razveljavilo.

Zoper sodbo se pritožuje toženec, smiselno zaradi zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da pri priznanju pravice do zaposlitve na delovnem mestu "skladiščni manipulant" ni ugotovljeno, ali gre za svoje ali za drugo ustrezno delo, prav tako ni odločeno ali ima tožnik pravico do zaposlitve s skrajšanim, polovičnim ali s polnim delovnim časom. Sodišče pri priznanju pravic iz naslova II.

kategorije invalidnosti tudi ni upoštevalo, da je bil tožnik pred tem že delovni invalid III. kategorije invalidnosti in bi mu morala biti priznana pravica skladno s 186. členom Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju od prvega dne naslednjega meseca po nastanku spremembe. Tudi ni odločilo o pravici do nadomestila za čas čakanja na razporeditev oz. zaposlitev in nadomestila plače zaradi dela s skrajšanim delovnim časom. Predlaga, da se izpodbijana sodba razveljavi in zadeva vrne prvostopnemu sodišču v ponovno odločanje.

V odgovoru na pritožbo tožnik navaja, da je po njegovem mnenju sodba povsem jasna glede odločitve, da ima pravico do zaposlitve na delovnem mestu skladiščnika-manipulanta pri sedanjem delodajalcu. Na to delovno mesto je bil prerazporejen kot invalid III. kategorije in sicer s svojega delovnega mesta skladiščnika. To delo bo torej opravljal v 4 urnem delovnem času s pravico do nadomestila plače zaradi dela s skrajšanim delovnim časom. Morebitne nejasnosti ali dvoumnosti v sodbenem izreku pa lahko po potrebi nadomesti pritožbeno sodišče s spremembo izreka sodbe, ne da bi bila zato potrebna razveljavitev prvostopne sodbe, kot to predlaga pritožnik. Poudarja, da je pritožba neutemeljena in pomeni le podaljševanje njegove negotovosti.

Ob preizkusu zadeve, v mejah pritožbenih razlogov, pritožbeno sodišče ugotavlja, da je prvostopno sodišče razčistilo vsa dejstva, pomembna za odločitev, ni pa povsem pravilno uporabilo materialnega prava.

Pritožba ne oporeka zaključku prvostopnega sodišča, da pri tožniku od 12.9.1995 dalje obstaja II. kategorija invalidnosti zaradi posledic bolezni. Takšen zaključek je prvostopno sodišče sprejelo na podlagi dopolnilnega mnenja izvedenskega organa toženca, podanega tekom postopka pri sodišču. IK II. stopnje je 12.9.1995 na podlagi tožnikovega osebnega pregleda in proučitve vse razpoložljive medicinske dokumentacije, tudi novejše, menila, da zavarovanec od 12.9.1995 dalje za nobeno organizirano pridobitno delo s polnim delovnim časom ni zmožen, je pa v skrajšanem delovnem času po 4 ure dnevno in brez nevarnosti za poslabšanje invalidnosti zmožen opravljati delo, ki ga že opravlja, to je delo "skladiščni manipulant", ob doslednem upoštevanju epi kavtel. Po oceni pritožbenega sodišča je prvostopno sodišče svoj zaključek utemeljeno oprlo na podano izvedensko mnenje, ki je strokovno sprejemljivo obrazloženo, in pri podaji katerega so tudi sodelovali zdravniki ustrezne specialnosti.

Prav ima pritožba, da je bil tožnik že pred 12.9.1995 spoznan za delovnega invalida III. kategorije invalidnosti in sicer z odločbo št. I-839.289 z dne 24.6.1992, s katero mu je bila tudi priznana pravica do razporeditve oz. zaposlitve na drugo ustrezno delo "skladiščnik rezervnih delov" z omejitvijo del na višini, s polnim delovnim časom od 1.4.1992 dalje. Iz odločbe toženca z dne 5.2.1993 je nadalje razvidno, da je bila tožniku, kot delovnem invalidu III.

kategorije invalidnosti, priznana pravica do nadomestila zaradi manjše plače na drugem ustreznem delu od 1.4.1992 dalje. Zato bi moralo prvostopno sodišče, kot utemeljeno opozarja pritožba, tožniku priznati pravico do zaposlitve s skrajšanim delovnim časom na drugem ustreznem delu, saj je na podlagi izvedenih dokazov ugotovilo, da dela na drugem ustreznem delu, kot to izhaja ne le iz same obrazložitve sodbe, temveč tudi iz 2. odstavka izreka sodbe. Prav tako pritožba utemeljeno opozarja, da prvostopno sodišče ni, po oceni pritožbenega sodišča povsem jasno odločilo, ali ima tožnik pravico do zaposlitve s skrajšanim, polovičnim ali polnim delovnim časom. Da gre za delo le v skrajšanem delovnem času, torej le po 4 ure dnevo, je razvidno tako iz obrazložitve sodbe, kot tudi iz 2. odstavka izreka sodbe, kjer je sodišče odločilo o pravici do nadomestila zaradi manjše plače na drugem ustreznem delu.

Pravilno pritožba tudi opozarja, da sodišče sploh ni odločilo o pravici do nadomestila za čas čakanja na razporeditev oz. zaposlitev in nadomestila plače zaradi dela s skrajšanim delovnim časom. Po določbi 93. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Ur. list RS, št. 12/92 s sprememba- mi), ki velja od 1.4.1992 dalje, pridobi zavarovanec s preostalo delovno zmožnostjo - invalid II. ali III. kategorije invalidnosti, pravico do dela s skrajšanim delovnim časom, pravico do razporeditve oz. do zaposlitve na drugem ustreznem delu, pravico do poklicne rehabilitacije ter pravico do denarnega nadomestila, če izpolnjuje s tem zakonom določene pogoje. Po določbi 122. člena v zvezi z določbo 94. člena zakona ima delovni invalid, ki mu je bila priznana pravica do razporeditve na drugo ustrezno delo oz. do zaposlitve na drugem ustreznem delu ali pravica do dela s skrajšanim delovnim časom, pravico do nadomestila plače: za čas čakanja na razporeditev oz. zaposlitev na drugem ustreznem delu; zaradi dela s skrajšanim delovnim časom in zaradi manjše plače na drugem ustreznem delu.

Ker prvostopno sodišče ni odločilo o vseh pravicah delovnega invalida II. kategorije invalidnosti, zlasti glede denarnih nadomestil, je pritožbeno sodišče, upoštevajoč določbe 93., 94. in 122. člena citiranega zakona, v skladu s 4. točko 373. člena ZPP izpodbijano sodbo spremenilo. Pri tem je upoštevalo tudi določbo 186. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, na katero pritožba prav tako utemeljeno opozarja. Drugi odstavek tega člena namreč določa, da če nastanejo v stanju invalidnosti in preostale delovne zmožnosti spremembe, zaradi katerih določena pravica preneha ali se spremeni, ta pravica preneha ali se spremeni s prvim dnem naslednjega meseca po nastanku spremembe.

Glede na obrazloženo je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in izpodbijano sodbo spremenilo tako, kot je razvidno iz izreka.

ZPIZ člen 93,  94,  122,  186,  93,  94,  122,  186.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.