UPRS Sodba I U 507/2022-21
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-08-25

INŠPEKCIJSKO NADZORSTVO - UPRAVNI POSTOPEK

inšpekcijski postopek - ukrep gradbenega inšpektorja - kmetijsko zemljišče - raba kmetijskih zemljišč - prepoved uporabe kmetijskih zemljišč za drug namen - upravna izvršba - sklep o dovolitvi izvršbe - izvršba nedenarne obveznosti - izvršba s prisilitvijo

Tožnik v tožbi ne ugovarja izpodbijanemu sklepu, ampak vsebini inšpekcijske odločbe, zato tožbene navedbe skladno s prvim odstavkom 292. člena ZUP niso pravno relevantne za odločitev v zadevi.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijanim sklepom je organ prve stopnje dovolil izvršbo 1. točke odločbe kmetijske inšpekcije številka 0611-801/2019-8 z dne 24. 3. 2020, ki je bila tožniku vročena 22. 5. 2020 in je postala izvršljiva 1. 4. 2021 ter s katero mu je bilo prepovedano uporabljati kmetijsko zemljišče na parceli številka 39/2, k. o. ..., za nekmetijske namene ter se mu je odredilo, da z navedene parcele odstrani tovorna vozila in vse njihove priključke, kontejner, skladiščni šotor, ki je pritrjen v tla z železnimi klini ter sestavljen iz kovinskih elementov in valovite pločevine, vse ostale predmete, gramoz in beton s katerima je utrjena površina, na površino vrniti rodovitno zemljo in jo obdelati (1. točka izreka). Če tožnik do 15. 9. 2022 ne bo v celoti izvršil v navedeni 1. točki izreka odločbe odrejenih ukrepov, bo kot prisilno sredstvo uporabljena denarna kazen v znesku 800,00 EUR (2. točka izreka). O izvršitvi ukrepov mora tožnik takoj obvestiti inšpektorja (3. točka izreka). Pritožba zoper ta sklep ne zadrži izvršitve (4. točka izreka).

2. Organ prve stopnje ni prejel tožnikovega obvestila o izvršitvi odrejenih ukrepov. Zato je dne 22. 7. 2021 opravil inšpekcijski pregled na kraju samem. V zvezi z ugotovitvijo, da odločba z dne 24. 3. 2020 ni bila izvršena, je bil tožniku vročen poziv z dne 22. 7. 2021 skupaj z zapisnikom. Dne 29. 7. 2021 je organ prve stopnje prejel tožnikov odgovor, da ureja zadeve, da podjetja s 24 zaposlenimi in z velikim voznim parkom ni enostavno preseliti, da je stvar otežila epidemija in da se dogovarjajo za nakup zemljišča na Jesenicah. Iz s tem povezanih razlogov organa prve stopnje je razvidno, da se v obravnavanem inšpekcijskem postopku ne odloča o najugodnejši rešitvi za podjetje, ampak o povrnitvi kmetijskega zemljišča, ki je degradirano in se ne uporablja v skladu s svojim namenom, v prejšnje stanje oziroma za kmetijsko rabo primerno stanje.

3. Glede na to, da odrejene ukrepe lahko izvrši le tožnik, je organ prve stopnje določil opravo izvršbe s prisilitvijo po 298. členu Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP).

4. Organ druge stopnje je zavrnil tožnikovo pritožbo zoper sklep organa prve stopnje.

5. Iz uvodnih ugotovitev izhaja, da je organ prve stopnje tožniku z odločbo z dne 24. 3. 2020 odredil ukrepe z rokom za izvršitev do 31. 3. 2021. Zoper navedeno odločbo je tožnik vložil pritožbo, ki jo je organ druge stopnje zavrnil z odločbo z dne 15. 7. 2020. Ker je odločba z dne 24. 3. 2020 postala izvršljiva in tožnik na dan 22. 7. 2021 ni izpolnil v njej določene obveznosti, je organ prve stopnje z izpodbijanim sklepom dovolil izvršbo.

6. Iz navedenega tožnikovega odgovora z dne 29. 7. 2021 je po presoji organa druge stopnje razvidno tožnikovo priznanje, da ni izpolnil naloženih obveznosti. Pri tem niso pomembni vsebinski razlogi za neizvršitev obveznosti iz odločbe z dne 24. 3. 2020, saj ni sporna njena izvršljivost.

7. V nadaljevanju organ druge stopnje ob sklicevanju na 292. člen ZUP pojasnjuje, da za obravnavano zadevo niso odločilne pritožbene navedbe, ki se nanašajo na vsebino odločbe z dne 24. 3. 2020, torej na namensko rabo navedene parcele, njeno stanje v naravi in na lokacijo spornega šotora. Tudi odločitev inšpekcije o kršitvah po 4. členu Zakona o kmetijskih zemljiščih (v nadaljevanju ZKZ) in njeno pristojnost za izrek ukrepov po 107. členu ZKZ bi moral tožnik uveljavljati v pritožbi zoper odločbo z dne 24. 3. 2020. Iz te določbe je namreč jasno razvidno, da so bile nepravilnosti ugotovljene na parceli 39/2, k. o. ..., ki je po občinskih prostorskih aktih kmetijsko zemljišče. Organ druge stopnje poudarja, da so predmet obravnavanega inšpekcijskega postopka le kmetijska zemljišča, ki so v tožnikovi uporabi in da parcela s številko 39/1, k. o. ..., ki jo tožnik omenja v pritožbi, ni predmet tega postopka.

8. Iz pojasnil organa druge stopnje je še razvidno, da so po ZKZ kmetijska zemljišča opredeljena z materialnim kriterijem - da so primerna za kmetijsko pridelavo, in formalnim kriterijem - da so kmetijska zemljišča le tista, ki so kot taka opredeljena v prostorskih aktih lokalnih skupnosti. To skladno s sodno prakso

pomeni, da je materialni kriterij pomemben v postopku sprejemanja prostorskih aktov, za presojo, ali gre za kmetijsko zemljišče v konkretnem inšpekcijskem postopku, pa je relevantno le, da je namenska raba tega zemljišča določena v prostorskem aktu kot kmetijsko zemljišče.

9. Zato v zvezi z navedeno parcelo ni pomembno tožnikovo sklicevanje na podatke GURS, saj namenske rabe zemljišča (razvidna je iz prostorskih aktov lokalne skupnosti) ni mogoče enačiti z njegovo dejansko rabo (razvidna je iz GURS). Parcela s številko 39/2, k. o. Nova vas, je bila kot kmetijsko zemljišče določena v prostorskih aktih lokalne skupnosti, čemur tožnik niti ne nasprotuje.

10. Zoper izpodbijani sklep je tožnik vložil tožbo. Predlaga odpravo izpodbijanega sklepa in zahteva povrnitev sodnih stroškov.

11. Tožnik trdi, da ni lastnik parcele s številko 39/2, k.o. ..., in da ni kršil 4. člena ZKZ. Iz podatkov GURS za navedeno parcelo je razvidno naslednje: poseljeno zemljišče 29 %, kmetijska raba brez trajnih nasadov 29,4 % in 41,6% poseljena zemljišča. Zato je le del te parcele kmetijsko zemljišče, za katero velja režim po 4. členu ZKZ. Ta del predstavlja zemljišče z 58 bonitetnimi točkami, kar pomeni, da tam nikdar ni bilo kakršnih koli nasadov ali trave, temveč pesek. Ob takih okoliščinah ni možna vzpostavitev prejšnjega stanja in ni prišlo do degradacije kmetijskega zemljišča.

12. Skladno s 107. členom ZKZ lahko inšpektor le prepove uporabo kmetijskega zemljišča in ne more naložiti ukrepov, kot je navedeno v izpodbijani odločbi pod točko 1. Zato je inšpektor prekoračil pooblastila in kršil materialno pravo.

13. Glede na namensko rabo zemljišča bi bilo treba ugotoviti, ali so bile sporne stvari sploh na kmetijskem zemljišču, saj je najmanj tretjina te parcele po namenski rabi stavbno zemljišče.

14. Tožena stranka ponavlja razloge iz odločbe z dne 22. 3. 2022.

16. Po presoji sodišča je izpodbijani sklep pravilen in zakonit. Zato se sklicuje na njegove razloge (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1), v zvezi s tožbenimi navedbami, na katere je vezano glede preizkusa dejanskega stanja (prvi odstavek 20. člena ZUS-1), pa dodaja:

17. Predmet sodne presoje je sklep, s katerim je tožena stranka ugotovila, da je inšpekcijska odločba, ki tožniku nalaga več ukrepov na kmetijskem zemljišču s parcelno številko 39/2, k. o. ..., izvršljiva. Kljub temu tožnik ni izpolnil naloženih obveznosti, zato mu je organ prve stopnje določil rok do 15. 9. 2022 za njeno izvršitev, sicer bo v nasprotnem primeru kot prisilno sredstvo za izvršitev uporabljena denarna kazen.

18. Odločba, izdana v upravnem postopku, se izvrši, ko postane izvršljiva (prvi odstavek 282. člena ZUP). Če je izvršbo mogoče opraviti na več načinov in z raznimi sredstvi, se opravi izvršba na tak način in s takim sredstvom, ki sta za zavezanca najmilejša, pa se z njima vendarle doseže namen izvršbe (prvi odstavek 285. člena ZUP). Izvršba se opravi zoper tistega, ki je dolžan izpolniti obveznost, in sicer po uradni dolžnosti ali na predlog stranke (prvi in drugi odstavek 286. člena ZUP). Upravno izvršbo opravlja organ, ki je odločil o zadevi na prvi stopnji, če ni s posebnim predpisom za to določen kakšen drug organ (prvi odstavek 289. člena ZUP), ki s sklepom ugotovi, da je odločba, ki naj se izvrši, postala izvršljiva, kdaj je postala izvršljiva in določi način izvršbe (prvi odstavek 290. člena ZUP). Zoper sklepe v upravnem izvršilnem postopku je dovoljena pritožba, ki se nanaša na samo izvršbo; z njo ni mogoče izpodbijati pravilnosti odločbe, ki se izvršuje (prvi odstavek 292. člena ZUP).

19. Eden od načinov oprave izvršbe nedenarne obveznosti (torej tudi takih ukrepov, kot jih mora izvršiti tožnik) je izvršba s prisilitvijo (298. do 300. člen ZUP). Organ, ki opravlja izvršbo, prisili zavezanca k izpolnitvi obveznosti z denarno kaznijo (tudi) v primeru, če je dolžan ta kaj storiti, dopustiti ali kaj trpeti, pa ravna v nasprotju s to obveznostjo. Organ, ki opravlja izvršbo, zavezancu najprej zagrozi, da bo uporabil denarno kazen, če ne bo izpolnil svoje obveznosti v danem roku; če stori zavezanec med tem kaj takega, kar nasprotuje njegovi obveznosti, ali če dani rok preteče brez uspeha, se denarna kazen, s katero je organ zagrozil, takoj izterja, obenem pa mu organ določi nov rok za izpolnitev obveznosti in mu zagrozi z novo, višjo denarno kaznijo (drugi odstavek 298. člena ZUP).

20. Med strankama ni sporno, da je inšpekcijska odločba z dne 24. 3. 2020 izvršljiva in da tožnik ni izvršil z njo naloženih ukrepov.

21. Sodišče ugotavlja, da tožnik v tožbi (enako kot v pritožbi zoper izpodbijani sklep) ne ugovarja izpodbijanemu sklepu, ampak vsebini inšpekcijske odločbe (povzetek tožbenih navedb je razviden iz 11., 12. in 13. točke obrazložitve). Zato tožbene navedbe skladno s prvim odstavkom 292. člena ZUP niso pravno relevantne za odločitev v zadevi.

22. Ob upoštevanju navedenega je izpodbijani sklep pravilen in zakonit. Zato je sodišče tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo kot neutemeljeno.

23. Sodišče je odločilo na podlagi pisnih vlog in pisnih dokazov na seji, saj sta se stranki pisno odpovedali glavni obravnavi (279.a člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

24. Odločitev o stroških postopka temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po kateri vsaka stranka krije svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

Organ druge stopnje se sklicuje na sodbi X Ips 33/2018 z dne 22. 12. 2020 in I U 1195/2019-11 z dne 23. 3. 2021.

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 292, 292/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.