UPRS Sodba III U 235/2022-15
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2026-03-31

presoja vpliva na okolje - okoljevarstveno soglasje - javni razpis - naprava

Neznana lokacija delovanja naprave ne predstavlja pravno dopustnega razloga za izognitev obvezni presoji vplivov na okolje. Nasprotno, ker je lokacija ključen element presoje, se obveznosti presoje vplivov na okolje ne more obiti z nedoločenostjo lokacije, temveč to pomeni, da se postopek ne more uspešno zaključiti in izdati okoljevarstvenega soglasja ali sklepa, v predhodnem postopku, da okoljevarstveno soglasje ni potrebno. Posledično tožnik ne more izpolniti pogojev določenih z Javnim razpisom in tudi ne more pridobiti nepovratnih sredstev za sofinanciranje. Poskus, da se obvezni presoji vplivov na okolje izogne z nedoločenostjo lokacije je namreč v nasprotju z namenom instituta zagotoviti pravočasno presojo konkretnih vplivov in načelom učinkovitosti okoljskega prava.

1. Z izpodbijano odločbo je Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja (v nadaljevanju Agencija) zavrnila vlogo tožnika na javni razpis (točka 1. izreka). Odločila je še, da pritožba ne zadrži njene izvršitve (točka 2. izreka) ter, da posebni stroški niso nastali (točka 3. izreka).

2. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je tožnik 17. 12. 2021 vložil vlogo za dodelitev nepovratnih sredstev za sofinanciranje, ki so bila razpisana z 2. javnim razpisom za podukrep 6.4 - Podpora za naložbe v vzpostavitev in razvoj nekmetijskih dejavnosti (v nadaljevanju Javni razpis). Tožnik je kot upravičene stroške uveljavljal strošek drobilca Rubble Master RM 70 GO 2.0 po ponudbi št. 1-2100001013 z dne 8. 11. 2021 podjetja A., d.o.o. v vrednosti 291.446,00 EUR brez DDV. Po uradnih podatkih ponudnika drobilca ima stroj zmogljivost glede na gradbeni material do 150t/h in se tako uvršča med drobilce gradbenega materiala s kapaciteto več kot 100t/dan v klasifikacijsko številko E.1.7.3 Priloge 1 Uredbe o posegih v okolje, za katere je treba izvesti presojo vplivov na okolje (v nadaljevanju Uredba PVO). Tožnika je Agencija pozvala, da predloži dokument o presoji vplivov na okolje, saj bi po prepričanju Agencije za drobilec bilo potrebno izvesti presojo vplivov na okolje. Tožnik je podal izjavo, da bo drobilec deloval v Republiki Sloveniji na lokacijah, ki niso znane vnaprej, predvidene količine zmletega materiala pa bodo dosegale 60-70 ton dnevno, zato po mnenju tožnika ni potrebna presoja vplivov na okolje.

zaprosila za mnenje Ministrstvo za okolje in prostor, ki je potrdilo, da je za premično napravo drobilec Rubble Master RM 70 GO 2.0 kapacitete do 150t/h obvezna presoja vplivov na okolje za vsako vnaprej poznano lokacijo, pri čemer je navedba lokacije obratovanja naprave obvezna sestavina tako vloge predhodnega postopka kot vloge za izdajo okoljevarstvenega soglasja. Glede na navedeno je Agencija ugotovila, da bi tožnik pred izdajo oddajo vloge na Javni razpis moral začeti postopek presoje vplivov na okolje za vsako vnaprej znano lokacijo obratovanja naprave, s čimer bi izpolnil obveznost po sedmem odstavku 100. člena Uredbe o izvajanju ukrepa naložbe v osnovna sredstva ter podukrepa podpora za naložbe v gozdarske tehnologije ter predelavo, mobilizacijo in trženje gozdarskih proizvodov iz Programa razvoja podeželja Republike Slovenije za obdobje 2014-2020 (v nadaljevanju Uredba) upoštevajoč določbe Uredbe PVO. O ugotovitvah je Agencija seznanila tožnika, ki je potrdil, da presoje vplivov na okolje nima, ker gre za premično napravo za predelavo gradbenih odpadkov, ki bo delovala na raznih vnaprej neznanih gradbiščih v Republiki Sloveniji, pa po prepričanju tožnika tudi ni treba pridobiti okoljevarstvenega soglasja in ne sklepa v predhodnem postopku, da okoljevarstveno soglasje ni potrebno.

4. Agencija je ugotovila, da tožnik ni priložil okoljevarstvenega soglasja in tudi ne sklepa v predhodnem postopku, da okoljevarstveno soglasje za naveden drobilec ni potrebno, in zaključila, da ne izpolnjuje vseh pogojev, določenih v Uredbi in Javnem razpisu in stroška drobilca ni priznala ter vlogo tožnika zavrnila.

5. Zoper izpodbijano odločbo je tožnik vložil pritožbo, ki jo je ministrstvo kot neutemeljeno zavrnilo. Drugostopni organ pritrjuje stališču prvostopnega organa, da bi moral tožnik glede na običajne standarde poslovanja z vidika učinkovitosti in organizacije dela kot tudi v okviru oblikovanja vloge oziroma investicije preučiti stanje na trgu ter predvideti tudi dejanske lokacije delovanja drobilca. Skladno z določili Uredbe se lahko naložba izvaja le na podeželju oziroma v naseljih z manj kot 5.00 prebivalci (11. točka prvega odstavka 90d. člena Uredbe), s tem pa je že sama lokacija naložbe delno opredeljena. Tožnik je kot delujoče podjetje že vključen v proizvodni proces, poslovni načrt izkazuje, da že poseduje določene stroje, s katerimi je udeležen na trgu. Neekonomično bi bilo kandidirati na javnem razpisu ter načrtovati investicijo v nakup stroja, kot je drobilnik Rubble Master RM70GO, ne da bi predvidel tudi dejansko uporabo. Tudi po mnenju drugostopnega organa bi moral tožnik vsaj začeti postopek presoje vplivov na okolje pri pristojnem organu, s čimer bi izpolnil obveznosti po sedmem odstavku 100. člena Uredbe glede na pogoje Uredbe PVO.

6. Po prepričanju ministrstva je prvostopni organ materialni pogoj, določbo razpisa, pravilno razlagal, ko je ugotovil, da tožnik pogojev razpisa ne izpolnjuje. Sam namen uredbe, ki predpisuje, da mora upravičenec v skladu s predpisom, ki ureja posege v okolje, za katere je treba izvesti presojo vplivov na okolje, pridobiti okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben, je določen z namenom, da se že v trenutku odločanja o vlogi odpravijo vse morebitne ovire, ki bi lahko preprečile dejansko realizacijo naložbe in učinkovito črpanje sredstev namenjenih za razvoj nekmetijskih dejavnosti na podeželju. Vlagatelj mora namreč izkazati upravičenje za izvedbo naložbe v celoti, to pa stori s predložitvijo ustreznih dokazil, kot so ponudbe, soglasja, pogodbe, itd. To je materialni pogoj, ki mora biti izpolnjen ob oddaji vloge na javni razpis, brez katerega izvedba investicije ni mogoča. Pri postopkih na podlagi javnih razpisov gre za posebno vrsto upravnega postopka, pri katerem je treba upoštevati načelo enakih možnosti vlagateljev, preglednost in hitrost postopka. Zaradi takšne narave postopka morajo vlagatelji izpolnjevanje pogojev izkazovati že ob vložitvi vloge in to z dokazili, ki so eksplicitno navedena v Javnem razpisu ali Uredbi. Uredba zavezuje, da mora prijavitelj ustrezno okoljevarstveno soglasje predložiti ob oddaji vloge oziroma najpozneje v roku treh mesecev po zaprtju javnega razpisa.

7. Tožnik se z odločitvijo ne strinja in vlaga tožbo v upravnem sporu iz razloga zmotne uporabe materialnega prava, bistvene kršitve pravil upravnega postopka in zmotne ter nepopolne ugotovitve dejanskega stanja. Kot navaja, že iz mnenja Ministrstva za okolje in prostor kot tudi Uredbe PVO jasno izhaja, da je predpogoj za izvedbo postopka presoje vplivov na okolje kot predhodnega postopka poznavanje same lokacije posega v okolje. Šele upoštevajoč značilnosti nameravanega posega in same lokacije posega v okolje je moč ugotoviti in oceniti dolgoročne, kratkoročne, posredne ali neposredne vplive nameravanega posega v okolje na človeka, tla, vodo, zrak, biotsko raznovrstnost in naravne vrednote, podnebje in krajino, pa tudi na človekovo nepremično premoženje in kulturno dediščino, ter njihova medsebojna razmerja (drugi odstavek 88. člena Zakona o varstvu okolja - ZVO-2). Kot navaja, je organ napačno interpretiral odgovor Ministrstva za okolje in prostor z dne 27. 4. 2022. Kolikor lokacija obratovanja premične ni znana in bo le-ta gradbene odpadke predelovala na območju vnaprej neznanih gradbišč v Republiki Sloveniji, potem ni izpolnjen pogoj za izvedbo tako postopka presoje vplivov na okolje, kot ne predhodnega postopka, saj je lokacija obratovanja naprave obvezna sestavina tako vloge za začetek predhodnega postopka, kot vloge za izdajo okoljevarstvenega soglasja in se vloga za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja ne presoja skladno z določbami Uredbe PVO v tem delu. Glede na navedeno v obravnavanem primeru tako ne gre za poseg pod točko E.l.7.3 Priloge 1 Uredbe PVO, zato za tak poseg v okolje ni potrebno izvesti postopka presoje vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstvenega soglasja, niti ne izvesti predhodnega postopka. Meni, da je organ nepopolno ugotovil dejansko stanje, da drobilec Rubble Master RM 70 GO 2.0 v obravnavanem primeru predstavlja primer stroja, ki nedvoumno zahteva izvedbo presoje vplivov na okolje, saj predstavlja primer premične naprave, ki pomeni takšen poseg v okolje, za katerega je potrebno pridobiti okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben. V posledici tega je bilo napačno uporabljeno materialno pravo v delu, ki se nanaša na obveznost izvedbe presoje vplivov na okolje in v delu, ki se nanaša na izpolnjevanje pogoja določenega s sedmim odstavkom 100. člena Uredbe, ki predstavlja regulatorno podlago za izvedbo predmetnega javnega razpisa.

8. Nadalje poudari, da ne more in tudi ni dolžan predložiti okoljevarstvenega soglasja za pridobitev sredstev na predmetnem Javnem razpisu. Prav tako ne more pridobiti sklepa Ministrstva za okolje in prostor, da okoljevarstveno soglasje ni potrebno, saj lokacija obratovanja naprave (kot obvezna sestavine vloge za tako vrsto soglasja) še ni znana in se zato ne presoja po določbah Uredbe PVO v tem delu. Nadalje navaja, da je organ kršil načelo materialne resnice, prav tako pa je obrazložitev toženke pavšalna in ni podprta z ustreznimi argumenti. Sodišču predlaga, da tožbi ugodi, izpodbijano odločbo pa razveljavi.

9. Toženka je sodišču posredovala upravni spis, v odgovoru na tožbo pa izpostavi, da je pri postopkih na podlagi javnih razpisov treba upoštevati načelo enakih možnosti vlagateljev, preglednosti in hitrosti postopka. Zaradi takšne narave morajo vlagatelji izpolnjevanje pogojev izkazati že ob vložitvi vloge in to z dokazili, ki so eksplicitno navedena v javnem razpisu ali uredbi. Zaradi hitrosti postopka je v sedmem odstavku 100. člena Uredbe predpisano, da mora vlagatelj tudi v primeru, če postopek presoje vplivov na okolje ni potreben (kar je nosilni argument tožnika) to organu dokazati s posebnim sklepom, kar pomeni, da je normodajalec odločanja o tem vprašanju razbremenil organ, ki odloča o vlogah na Javni razpis in je vlagatelje napotil, da tak sklep pridobijo pri pristojnem organu, v ta namen pa jim je dal daljši rok kot sicer za večino splošnih pogojev iz 100. člena Uredbe (tj. ob oddaji vloge na Javni razpis). Izpostavi, da tudi kolikor bi držalo, da tožnik za sporni stroj ne bi mogel pridobiti sklepa, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben, bi to pomenilo, da je tak stroj izključen iz sofinanciranja na podlagi Javnega razpisa. Sodišču predlaga, da tožbo tožnika zavrne.

10. Tožnik v pripravljalni vlogi izpostavi, da je toženka pogoje javnega razpisa podredila hitrosti postopka, pri tem pa kršila načelo enakih možnosti vlagateljev, saj v predmetni zadevi tožnik v danem roku ni mogel predložiti zahtevanih dokazil zaradi daljšega trajanja upravnega postopka drugega ministrstva, zaradi česar je bil iz postopka pridobitve sofinanciranja neupravičeno in brez enakih možnosti sodelovanja izključen.

12. Za odločitev relevantna dejstva med strankama niso sporna. Tožnik je dne 17. 12. 2021 vložil vlogo za dodelitev nepovratnih sredstev, ki so bila razpisana z Javnim razpisom. Z vlogo je uveljavljal strošek drobilca Rubble Master RM 70 GO 2.0 po ponudbi št. 1-2100001013 z dne 8. 11. 2021 podjetja A., d.o.o. v vrednosti 291.446,00 EUR brez DDV. Drobilec ima zmogljivost glede na gradbeni material do 150t/h. Sporno tudi ni, da tožnik ni začel postopka presoje vplivov na okolje in svoji vlogi v roku določenem s sedmim odstavkom 100. člena Uredbe ni priložil okoljevarstvenega soglasja in tudi ne sklepa v predhodnem postopku, da okoljevarstveno soglasje ni potrebno.

13. Sporno pa je, ali bi tožnik, da bi izpolnil vsebinski pogoj Javnega razpisa moral za napravo (drobilec) izvesti presojo vplivov na okolje in pridobiti okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben.

14. Sredstva za dodelitev nepovratnih sredstev za sofinanciranje se dodelijo na podlagi Uredbe ter Javnega razpisa. Slednji je v 4. poglavju določal, da mora upravičenec ob vložitvi vloge na javni razpis izpolnjevati pogoje iz 100. člena Uredbe, razen pogojev iz 2., 6., 17. in 19. točke prvega odstavka 100. člena Uredbe, ter pogojev iz tretjega, četrtega, petega in šestega odstavka 100. člena Uredbe.

15. Uredba v 100. členu ureja splošne pogoje za vlagatelje ob oddaji vloge na javni razpis. V sedmem odstavku pa določa, da kolikor se naložba ne nanaša na vzdrževanje ali ureditev zahtevnih, manj zahtevnih ali nezahtevnih objektov v skladu s predpisi, ki urejajo graditev objektov, mora upravičenec v skladu s predpisom, ki ureja posege v okolje, za katere je treba izvesti presojo vplivov na okolje (tj. Uredbo PVO), pridobiti okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben. Šteje se, da je pogoj iz te točke izpolnjen, če je upravičencu najpozneje v treh mesecih po datumu zaprtja javnega razpisa izdano okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben.

16. Vlogo tožnika je Agencija zavrnila, ker ta ni izpolnjevala vseh pogojev, ki so določeni v Uredbi in Javnem razpisu, saj tožnik ni izpolnil obveznosti iz sedmega odstavka 100. člena Uredbe.

17. Presoja vplivov na okolje je zelo pomemben institut varovanja okolja in narave. Namen presoje vplivov na okolje je ugotovitev in ocena dolgoročnih, kratkoročnih, posrednih ali neposrednih vplivov nameravanega posega v okolje na človeka, tla, vodo, zrak, biotsko raznovrstnost in naravne vrednote, podnebje in krajino, pa tudi na človekovo nepremično premoženje in kulturno dediščino ter njihova medsebojna razmerja. Predmet presoje v postopku presoje vplivov na okolje je vsakokratni konkretni nameravani poseg v okolje. Za določene vrste posegov v okolje je presoja vplivov na okolje obvezna, za nekatere pa je predvidena izvedba predhodnega postopka.

18. Vlada je z Uredbo PVO v Prilogi 1 predpisala vrste posegov, za katere je presoja vplivov na okolje obvezna, in posege, za katere se lahko obveznost presoje vplivov na okolje določi v predhodnem postopku. Po klasifikaciji Priloge 1 Uredbe PVO predstavlja takšen drobilec gradbenega materiala napravo

, klasificirano kot napravo za druge postopke odstranjevanja ali predelave odpadkov, pod šifro E.l.7.3 Priloge 1 Uredbe PVO (naprave, ko gre za nenevarne odpadke in zmogljivost znaša 100 t na dan ali več), kar pomeni, da bi skladno s prvim odstavkom 2. člena Uredbe PVO za to premično napravo moral obvezno biti izveden postopek presoje vplivov na okolje. Tožnik je mnenja, da to ni potrebno oz. je celo nemogoče, saj je lokacija naprave, kjer bo ta delovala, vnaprej neznana.

19. Sodišče glede na določila Uredbe PVO sodi, da med posege, za katere Uredba PVO vselej kot obvezno predpisuje izvedbo presoje vplivov na okolje (ne glede na lokacijo in ostale značilnosti posega), sodijo po izrecni določbi točke E.I.7.3 Priloge 1 Uredbe tudi naprave za druge postopke odstranjevanja ali predelave odpadkov (razen E.I.1 - E.I.6), ko gre za nenevarne odpadke in zmogljivost naprave znaša nad 100 ton na dan ali več.

Drobilna naprava za predelavo nenevarnih gradbenih odpadkov, v zvezi s katero je tožnik vložil vlogo za dodelitev nepovratnih sredstev, tako predstavlja glede na njeno zmogljivost tudi po presoji sodišča napravo iz točke E.I.7.3 Priloge 1 Uredbe, za katero je treba presojo vplivov na okolje izvesti v vsakem primeru.

20. Sodišče sicer pritrjuje tožniku v delu, kjer navaja, da je predpogoj za izvedbo postopka presoje vplivov na okolje kot predhodnega postopka poznavanje same lokacije posega v okolje. Če lokacija delovanja naprave vnaprej ni znana posledično presoja vplivov na okolje za napravo iz točke E.I.7.3 Priloge 1 Uredbe PVO ni izvedljiva, zakon namreč zahteva presojo dejanskih vplivov v prostor in ne hipotetičnih. Vendar kadar Uredba PVO določa, da je za določeno napravo presoja vplivov na okolje obvezna, to pomeni, da zakonodajalec že vnaprej predpostavlja, da gre za poseg z verjetno pomembnimi vplivi na okolje. Neznana lokacija delovanja naprave, po presoji sodišča ne predstavlja pravno dopustnega razloga za izognitev obvezni presoji vplivov na okolje. Nasprotno, ker je lokacija ključen element presoje, se obveznosti presoje vplivov na okolje ne more obiti z nedoločenostjo lokacije, temveč to pomeni, da se postopek ne more uspešno zaključiti in izdati okoljevarstvenega soglasja ali sklepa, v predhodnem postopku, da okoljevarstveno soglasje ni potrebno. Posledično tožnik ne more izpolniti pogojev določenih z Javnim razpisom in tudi ne more pridobiti nepovratnih sredstev za sofinanciranje. Poskus, da se obvezni presoji vplivov na okolje izogne z nedoločenostjo lokacije je namreč v nasprotju z namenom instituta zagotoviti pravočasno presojo konkretnih vplivov in načelom učinkovitosti okoljskega prava. Ker tožnik v obravnavani zadevi ni izpolnjeval vseh pogojev Javnega razpisa in Uredbe (tj. obveznosti iz sedmega dostavka 100. člena), saj mu v treh mescih po datumu zaprtja javnega razpisa ni bilo izdano okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben, je Agencija po presoji sodišča pravilno zavrnila njegovo vlogo.

21. Glede s strani tožnika v pripravljalni vlogi zatrjevane kršitve načela enakih možnosti vlagateljev, ker v danem roku ni mogel predložiti zahtevanih dokazil zaradi daljšega trajanja upravnega postopka drugega ministrstva (tj. Ministrstva za okolje in prostor), sodišče ugotavlja, da je navedeno tožnik prvič zatrjeval šele v pripravljalni vlogi. Tožnik ni izkazal in tudi ne zatrjuje, da je začel postopek presoje vplivov na okolje. Vrhovno sodišče je že poudarilo, da se ustavna pravica enakosti pred zakonom pri javnih razpisih odraža v enakopravnem obravnavanju vseh subjektov, ki se prijavijo na razpis, in pomeni torej enake pogoje in jasna merila za vse prijavljene, kar je bilo tudi v obravnavani zadevi spoštovano. To načelo se nadalje odrazi tudi v zahtevi, da se v javnih razpisih bistveno enaki položaji obravnavajo enako, če pa se v bistvenem enaki položaji obravnavajo različno, mora za to obstajati razumen razlog, stvarno povezan s predmetom urejanja.

22. Nadalje je po presoji sodišča treba ločiti materialne pogoje, ki morajo biti izpolnjeni ob oddaji vloge na javni razpis, od formalnih pomanjkljivosti vloge. V primeru, ko gre za formalne pomanjkljivosti, npr. ker prijavitelj pomotoma neke listine ni priložil vlogi, je tako formalno pomanjkljivost mogoče dopolniti z naknadno predložitvijo. Vendar pa morajo biti tudi v tem primeru materialni pogoji, ki morajo biti izpolnjeni ob oddaji vloge na javni razpis, podani. V obravnavanem primeru se šteje, da je pogoj iz sedmega odstavka 100. člena Uredbe izpolnjen, če je upravičencu najpozneje v treh mesecih po datumu zaprtja javnega razpisa izdano okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben. Da mu je bilo izdano okoljevarstveno soglasje ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben, pa tožnik ne zatrjuje.

23. Sodišče pa zavrača tudi tožnikov (nekonkretiziran) ugovor, da je obrazložitev toženke pavšalna in ni podprta z ustreznimi argumenti, saj so v njej navedeni dejanski in pravni razlogi za odločitev, kar pomeni, da je tožniku s tem omogočena učinkovita uporaba pravnih sredstev, sodišču pa preizkus materialne zakonitosti odločbe.

24. Po obrazloženem je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo, saj je ugotovilo, da je izpodbijana odločba pravilna in na zakonu utemeljena (prvi odstavek 63. člena ZUS-1).

25. Sodišče je v zadevi odločilo na zgoraj navedeni materialnopravni podlagi, za uporabo katere relevantno dejansko stanje med strankama ni bilo sporno. Sodišče je v zadevi presojalo le pravilno uporabo materialnega prava, zato je na podlagi določbe prvega odstavka 59. člena ZUS-1 odločilo brez glavne obravnave.

Tj. ali je nakup drobilca, ki ima zmogljivost več kot 150t/h takšne vrste poseg v okolje, za katerega je potrebno izvesti presojo vplivov na okolje in je torej potreben postopek pridobitve okoljevarstvenega soglasja ali sklep, da postopek presoje vplivov na okolje ni potreben.

Med neupravičene stroške je Agencija uvrstila tudi strošek ureditve vodnega zbiralnika. Kot navaja, znaša najnižji znesek javne podpore 5.000 EUR na vlogo (drugi odstavek 90.h člena Uredbe). Kolikor bi se strošek vodnega zbiralnika odobril kot upravičen strošek, bi odobrena vrednost vloge znašala 3.027,70 EUR, kar je manj od predpisanih 5.000,00 EUR na vlogo.

Javni razpis je bil odprt do 17. decembra 2021.

Naprava je v 10. točki 3. člena Zakona o varstvu okolja (ZVO-2) opredeljena kot nepremična tehnična enota, za katero je določeno, da lahko povzroča obremenjevanje okolja, ker v njej poteka ena ali več določenih dejavnosti in na istem območju druge z njo neposredno tehnično povezane dejavnosti, brez katerih ne more obratovati in ki lahko povzročajo obremenjevanje okolja. Naprava je lahko tudi premična tehnična enota in z njo tehnično povezane dejavnosti, če je opredeljena s predpisi iz 18., 21. ali 24. člena ZVO-2.

Enako tudi UPRS sodba II U 146/2016 z dne 15.03.2017.

Tako tudi VSRS X Ips 26/2023 z dne 3. 4. 2024.

Uredba o izvajanju ukrepa naložbe v osnovna sredstva in podukrepa podpora za naložbe v gozdarske tehnologije ter predelavo, mobilizacijo in trženje gozdarskih proizvodov iz Programa razvoja podeželja Republike Slovenije za obdobje 2014-2020 (2015) - člen 100/7

Uredba o posegih v okolje, za katere je treba izvesti presojo vplivov na okolje (2014) - člen 1, 2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.