UPRS Sodba I U 569/2022-102
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-04-22

postopek ureditve meje - evidentiranje meje - ureditev meje - stranke v postopku - stranski udeleženec - pravni interes

Postopek evidentiranja meje se ureja na podlagi geodetskega elaborata, ki ga izdela pooblaščeni geodet, pri čemer lastniki nepremičnin podajo soglasje ali ugovore. Lastnike nepremičnin se povabi na mejno obravnavo, postopek vključuje izmero na terenu in usklajevanje stališč glede poteka meje. Vendar zakon ne določa obveznosti, da bi morali biti na mejno obravnavo vabljeni tudi udeleženci, ki niso lastniki, temveč imajo obligacijske ali druge pravice na nepremičninah.

Tožnik kot preživljalec ni imel zakonske pravice sodelovati pri sami izdelavi elaborata in na mejni obravnavi, temveč le pravico do podaje ugovorov v postopku evidentiranja meje. Tožnik je imel od trenutka vstopa v postopek vse možnosti podajanja izjav, oporekanja, predlaganja dokazov, vlaganja rednih in izrednih pravnih sredstev, kar vse izhaja iz upravnega spisa. Stranski udeleženec ne more zahtevati, da naj se ponovi katerikoli del postopka ali cel postopek, ki je bil že izveden, preden je on vstopil, čeprav v prejšnjih fazah ni sodeloval.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. S sklepom in odločbo št. 02112-1998/2021-1 z dne 27. 10. 2021 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) je geodetska uprava Republike Slovenije, območna geodetska uprava Novo mesto (v nadaljevanju: prvostopenjski organ) uvodoma sklenila, da se v skupno obravnavo združita upravna zadeva št. 02112-1998/2021-1 (z zahtevo stranke z interesom A. A.: v nadaljevanju A. A.) za uvedbo postopka za evidentiranje izravnave dela meje v postopku ureditve dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2877, izravnave dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2873/8 in dotikajočim parcelam 3141/4 in 2873/9 ter izravnave dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2873/9 in dotikajoči parceli 2873/8 v katastrski občini ..., in upravna zadeva št. 02112-1999/2021-1 (z zahtevo stranke z interesom B. B.: v nadaljevanju: B. B.) za uvedbo postopka za evidentiranje ureditve dela meje parcele 2873/8 s sosednjo parcelo 3141/4 v katastrski občini ... (1. točka izreka).

2. Prvostopenjski organ je odločil, da se v katastrski občini ... evidentira: 1. izravnan del meje parcele 2883/4 s sosednjo parcelo 2877 (2. točka izreka); 2. izravnan del meje parcele 2883/4 s sosednjo parcelo 2873/9 (3. točka izreka); 3. izravnan del meje parcele 2883/4 s sosednjo parcelo 2873/8 (4. točka izreka). Prvostopenjski organ je še odločil, da se v katastrski občini ... kot urejen evidentira del meje parcele 2883/4 s sosednjo parcelo 3141/4 (5. točka izreka), da je grafični prikaz izravnanih delov meje in urejenega dela meje z označenimi zemljiškokatastrskimi točkami in vpisanimi parcelnimi številkami obvezna priloga temu aktu, izravnani deli meje in urejen del meje so v grafičnem prikazu označeni poudarjeno (6. točka izreka) in da stroškov postopka ni (7. točka izreka).

3. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da sta A. A. in B. B. vložila zahtevo za uvedbo postopka evidentiranja urejenih delov za v odločbi navedene parcele in izravnanih delov meje. Zahtevi je bil priložen elaborat, ki ga je po določbah Zakona o evidentiranju nepremičnin (v nadaljevanju: ZEN) in Pravilnika o evidentiranju podatkov v zemljiškem katastru (v nadaljevanju: Pravilnik) izdelalo geodetsko podjetje C., d. o. o. iz Novega mesta. Prvostopenjski organ je z vpogledom v elektronsko zemljiško knjigo preveril lastništvo parcel, katerih meje so se urejale in izravnavale, ter sosednjih parcel in lastnikom parcel zagotovil možnost udeležbe na obravnavi na terenu. Lastniki parcel in upravljavka javnega dobra parcele, katerih meje so se urejale in izravnale (stranke z interesom v tem postopku) so na mejni obravnavi v zapisniku mejne obravnave podpisali izjavo o strinjanju s potekom predlaganih mej in izravnavo. Prvostopenjski organ je zato zaključil, da so izpolnjeni pogoji za evidentiranje urejenih mej in izravnavo delov mej v zemljiškem katastru.

4. Prvostopenjski organ je tekom postopka priznal status stranskega udeleženca D. D. (v nadaljevanju: tožnik), ker izkazuje močno stvarno pravico. Z vpogledom v zemljiško knjigo je bilo ugotovljeno, da je zemljiškoknjižna lastnica parcel 2873/9 in 2877, obe k. o. ... (v nadaljevanju: sporni parceli) tretja stranka z interesom E. E. (v nadaljevanju: E. E.). Pri obeh je vpisana zaznamba prepovedi obremenitve in odtujitve na podlagi notarskega zapisa Izročilne pogodbe in Pogodbe o dosmrtnem preživljanju, opr. št. SV-118/20 (v nadaljevanju: Pogodbi) za tožnika. Iz Pogodb izhaja, da E. E. po svoji smrti parceli (in ostale navedene) prepušča v last in posest preživljavcu - tožniku, lastninska pravica pa se bo vknjižila po njeni smrti. Na podlagi navedenih dejstev in v skladu z 43. in 143. členom Zakona o upravnem postopku (v nadaljevanju: ZUP) je prvostopenjski organ ugotovil, da je tožnik v tem postopku stranski udeleženec. Imel je možnost sodelovanja v postopku, ki ga je, na podlagi zakonskih določil, moral sprejeti v takem stanju kot je bil v trenutku vstopa (četrti odstavek 142. člena ZUP). Prvostopenjski organ je dne 20. 10. 2021 zaradi razjasnitve nasprotujočih si dejstev, opravil ustno obravnavo, na katero je, povabil E. E. in F. F., kot pooblaščenca tožnika. Po preučitvi vseh nasprotujočih si dejstev je prvostopenjski organ odločil, kot izhaja iz izreka izpodbijane odločbe z obrazložitvijo, da imetnik pravice prepovedi odtujitve in obremenitve soglasja lastnice glede na določbe ZEN ne more pravno upoštevno preklicati. Obrazložil je, da se sporni parceli z obravnavano izravnavo meje ne odtujita - lastninsko stanje na njima se ne bo spremenilo. Prav tako se z obravnavano izravnavo meje sporni parceli ne obremenita. Izravnava je bila izvedena z namenom, da bi se dosegla boljša in lažja uporaba obeh parcel. Z izravnavo sta soglašala oba lastnika parcel, katerih dela mej sta se izravnala, sama izravnava pa je izvedena v okviru dopustnih zakonskih omejitev.

5. Ker je prvostopenjski organ v obrazložitvi izpodbijane odločbe napačno navedel številko postopka, v katerem je bil del meje parcele 2883/4 s sosednjimi parcelami 3141/4, 2873/8, 2873/9 in 2877 urejen v predhodnem postopku, je dne 17. 11. 2021 izdal sklep o popravi te pomote.

6. Tožnik je zoper izpodbijano odločbo vložil pritožbo. Ministrstvo za okolje in prostor (v nadaljevanju: drugostopenjski organ) je tožnikovo pritožbo zavrnil. V obrazložitvi drugostopenjski organ v bistvenem ponavlja razloge iz obrazložitve izpodbijane odločbe.

7. Opisanim odločitvam tožnik oporeka. Vlaga tožbo iz tožbenih razlogov iz 1., 2. in 3. točke prvega odstavka 27. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju: ZUS-1). Navaja, da se izpodbijanega upravnega akta ne da preizkusiti, saj se sklicuje na predhodne postopke, prav tako pa manjka ena od obveznih grafičnih prilog - grafičnih prikaz sprememb. Prvostopenjskemu organu očita postopkovno kršitev, navaja, da zahteve za uvedbo postopka ni podala upravičena oseba prav tako mu ni bila dana možnost udeležbe v upravnem postopku od uvedbe postopka. Oporeka izmeram, ki izhajajo iz elaborata, in sicer se parcela 2877 dejansko spremeni za 43 ㎡ in ne za 41 ㎡, parcela 2873/9 pa za 5,2 ㎡ in ne za 4,2 ㎡. Meni, da bi moral prvostopenjski organ postopek prekiniti do rešitve predhodnega vprašanja- odločitve Okrožnega državnega tožilstva v Novem mestu v zadevi nezakonitega premeščanja mejnih znamenj po naročilu A. A. v območje parcel v lasti E. E. Navaja, da je prvostopenjski organ napačno uporabil materialno pravo, in sicer Obligacijski zakonik (v nadaljevanju: OZ) ter Pravilnik o evidentiranju podatkov v zemljiškem katastru (v nadaljevanju: Pravilnik). Predlaga, da sodišče tožbi ugodi, izpodbijani akt odpravi in zadevo vrne prvostopenjskemu organu v ponovni postopek in odločanje.

8. Toženka in občina Straža (v nadaljevanju: Občina) na tožbo nista odgovorili. Toženka je poslala upravni spis v zadevi. A. A., E. E. in B. B. so na tožbo odgovorili.

9. A. A. primarno predlaga, da sodišče tožbo zavrže kot prepozno, saj jo je sprva vložil pooblaščenec tožnika, ki pa nima pravniškega državnega izpita. Tožnik je tožbo dejansko vložil 1. 6. 2022, kar je prepozno. Podredno prereka tožbene navedbe in se pri tem v celoti sklicuje na ugotovitve upravnih organov predlaga, naj sodišče tožbo zavrne, zahteva povračilo stroškov upravnega spora.

10. E. E. navaja, da je bila izravnava meje na parceli 2873/9 dogovorjena zaradi plazenja zemlje, o čemer je bil ves čas seznanjen tožnik in je s tem soglašal. Ker tožnik ni bil zainteresiran za košnjo brežine, se je meja izravnala tudi na parceli 2877. Predlaga zavrnitev tožbe.

11. B. B. pa, da je meja urejena tako, kot sta se z A. A. dogovorila.

12. Tožnik, E. E. in A. A. so v postopku vložil še tri vloge, E. E. dve in A. A. eno vlogo. Tožnik vztraja pri navedbah iz tožbe in vztraja, da sodišče tožbi ugodi, stranki z interesom pa navajata razloge, zaradi katerih menita, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, ter predlagata, da sodišče tožbo zavrne. Podrobneje so tožbeni razlogi in stališča strank z interesom predstavljeni v nadaljevanju obrazložitve oziroma presoji tožbenih razlogov.

13. Ob tem sodišče opozarja, da je tožba samostojna vloga, s katero se začne upravni spor in mora sama jasno vsebovati vse predpisane sestavne dele in vsebinske utemeljitve, ki jih tožnik naslavlja na sodišče.

Zato se sodišču do navedb, ki se sklicujejo na vloge oziroma navedbe, ki so predmet drugih postopkih, ni treba opredeliti. Pri tem še pripominja, da tožnik v tožbi uveljavlja ugovore predkazenskega in inšpekcijskega postopka (postopek pred Okrožnim tožilstvom v Novem mestu, premik mejnika, nelegalna gradnja, ipd), oba z E. E. pa v vlogah problematizirata izvrševanje pogodbe o dosmrtnem preživljanju. Sodišče se do teh navedb na podlagi predhodnih ugotovitev ni opredelilo.

Sojenje brez glavne obravnave in dokazni postopek

14. Sodišče je na dan 27. 3. 2025 razpisalo narok za glavno obravnavo, po prejemu vabil so stranke sodišče obvestile, da se strinjajo, da se glavna obravnava ne opravi, zato je sodišče v skladu s peto alinejo drugega odstavka 59. člena ZUS-1 odločilo brez oprave glavne obravnave.

15. Procesno izhodišče za obravnavanje dejanskega stanja v upravnem sporu je določeno v tretjem odstavku 20. člena ZUS-1, ki določa, da stranke v upravnem sporu ne smejo navajati dejstev in predlagati dokazov, če so imele možnost navajati ta dejstva in predlagati te dokaze v postopku pred izdajo akta.

16. Način in natančnejši pogoji za uveljavljanje tožbenih novot so določeni v 52. členu ZUS-1. Ta določa, da lahko tožnik v tožbi navaja nova dejstva in nove dokaze, vendar pa mora obrazložiti, zakaj jih ni navedel že v postopku izdaje upravnega akta. Nova dejstva in novi dokazi se lahko upoštevajo kot tožbeni razlogi le, če so obstajali v času odločanja na prvi stopnji postopka izdaje upravnega akta in če jih stranka upravičeno ni mogla predložiti oziroma navesti v postopku izdaje upravnega akta.

17. Sodišče je v dokaznem postopku vpogledalo v listine v upravnem spisu zlasti v: Skupni elaborat ureditve in izravnave meje z dne 5. 7. 2021, Skupni zapisnik mejne obravnave in izravnave meje z dne 1. 6. 2021, Zapisnik ustne obravnave z dne 20. 10. 2021 s prilogami, Sklep o popravi pomote z dne 17. 11. 2021, pritožbo tožnika, z dne 19. 11. 2021 ter listine v sodnem spisu in sicer predložene listinske dokaze strank, v priloge tožnika A2-A6 in priloge A. A. C2-C4.

18. Sodišče ni vpogledalo v predložene listinske dokaze strank, in sicer prilog tožnika A8 - A10, A12, A15, A19 - A20, A23, A26 - A27 in A. A. C6 - C7. Sodišče je ugotovilo, da sta tožnik in A. A. navedene listinske dokaze predlagala v dokazne namene šele v pripravljalnih vlogah v upravnem sporu. Ob tem v upravnem sporu nista podala opravičljivih razlogov, zakaj jih (upravičeno) nista mogla predlagati oziroma navesti v tožbi oziroma v postopku izdaje upravnega akta, zato teh dokaznih predlogov sodišče skladno skladno s tretjim odstavkom 20. člena ZUS-1 v zvezi z 52. členom ZUS-1 v upravnem sporu ne sme upoštevati in je vpogled v njih zavrnilo.

19. Ostali priložene listine so del sodnega (A7, A11, A13, A22) oziroma upravnega spisa (A14, A16 - A18, A21, A24-A25, A28, C5).

21. A. A. je primarno predlagal, da sodišče tožbo kot nepravočasno zavrže. Sodišče na predmetno pojasnjuje, da je v fazi preizkusa popolnosti in razumljivosti tožbe sodišče ugotovilo, da tožbi, ki je bila vložena po pooblaščencu F. F., ni bilo predloženo potrdilo o opravljenem pravniškem državnem izpitu za pooblaščenca. Po določbi tretjega odstavka 87. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju: ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 je v postopku pred višjim sodiščem pooblaščenec lahko samo odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit.

22. Sodišče je tako v skladu s prvim odstavkom 31. člena ZUS-1

tožnika pozvalo, da v roku osmih dni pomanjkljivost odpravi na način, da predloži potrdilo o opravljenem pravniškem državnem izpitu za pooblaščenca ter dodalo, da v kolikor se bo zastopal sam, naj predloži ustrezno število izvodov tožbe z lastnoročnim podpisom. Slednje je tožnik storil.

23. V ustavnopravnem smislu vsebina 31. člena ZUS-1 pomeni zakonsko ureditev načina uresničevanja pravice do sodnega varstva iz 23. člena Ustave Republike Slovenije (v nadaljevanju: Ustava) v upravnem sporu (drugi odstavek 15. člena Ustave). Glede na to razlaga drugega odstavka 31. člena ZUS-1

ob upoštevanju tretjega odstavka 120. člena Ustave ne bi smela biti restriktivna (da predpisovanje načina izvrševanja pravice ne bi prerasla v omejevanje pravice), ampak strankam naklonjena.

24. Na podlagi gornjih ugotovitev sodišče sodi, da okoliščina, da prvotni pooblaščenec tožnika ni imel opravljenega pravniškega državnega izpita, na pravočasnost tožbe ne vpliva, saj je bila pomanjkljivost v zastopanju odpravljena v skladu z določbami zakona, tako je tožba pravočasna in jo je sodišče vsebinsko obravnavalo.

25. Bistven očitek tožnika je moč strniti v navedbe, da je bil postopek začet na predlog osebe, ki ni bila upravičena do vložitve takega predloga, kar smiselno pomeni, da tožnik uveljavlja, da obravnavanega postopka sploh ne bi smelo biti in zato tudi kakršnegakoli posega v skupno mejo oziroma njenega evidentiranja ne, ter v očitek, da se z izravnavo meje parcele 2883/4 k. o. ... s parcelama na katerima ima stvarno pravico, ne strinja.

26. Sodišče uvodoma ugotavlja, da med strankami ni sporno, da je bil na zahtevo A. A. kot lastnika parcele 2883/4 k. o. ... uveden postopek izravnave meje med drugim z parcelo 2883/4 k. o. ... proti parcelama 2877 (postopek ureditve dela meje) in 2873/9 (izravnava dela meje parcele), obe k. o. ... Med strankami prav tako ni sporno, da je zemljiškoknjižna lastnica spornih parcel E. E. Sporno tudi ni, da je pri obeh spornih parcelah vpisana zaznamba prepovedi obremenitve in odtujitve na podlagi notarskega zapisa Pogodb za tožnika. Sporno tudi ni, da je bila tožniku v upravnem postopku priznana udeležba v postopku.

27. Upravni organ je tožniku v postopku priznal status stranskega udeleženca. Oseba, kateri je priznan položaj stranskega udeleženca v upravnem postopku, ima v tem postopku enake pravice in dolžnosti kot stranka, če zakon ne določa drugače (43. člen ZUP). Tako je stranski udeleženec samo tisti, ki varuje kakšno svojo pravico ali pravni interes (korist) v upravni zadevi, ki je predmet upravnega postopka in kolikor jo v tem upravnem postopku sploh lahko varuje. Pravni interes stranskega udeleženca je v tem, da s končno meritorno odločitvijo o zadevi, s katero se bo spremenil pravni položaj stranke, ne bo poseženo v kakšno njegovo javnopravno materialno pravico.

28. Za urejanje evidentiranja nepremičnin se je v času odločanja kot materialni predpis, ki vsebuje tudi specialne procesne določbe, uporabljal ZEN, ki je med drugim v prvem odstavku 11. člena določal, da so stranke v postopkih za izdelavo elaboratov, ki jih izdelujejo geodetska podjetja, ter v upravnih in drugih postopkih, ki jih vodi geodetska uprava na podlagi ZEN lastniki oz. lastnice nepremičnin, ki so vpisani v zemljiški knjigi, razen če zakon ne določa drugače.

29. Postopek Urejanje in evidentiranje meje je bil urejen v III. poglavju ZEN. 26. člen ZEN je določal, da se meja na podlagi tega zakona ureja po postopku ureditve meje (v nadaljnjem besedilu: postopek urejanja meje), ki ga izvaja geodetsko podjetje kot geodetsko storitev, in na podlagi upravnega postopka evidentira v zemljiškem katastru (v nadaljnjem besedilu: postopek evidentiranja urejene meje). V skladu z drugim odstavkom 28. člena ZEN je stranka v postopku urejanja meje in evidentiranja urejene meje lastnik parcele, ki je predmet postopka in lastnik sosednje parcele.

30. Postopek spreminjanja meje zemljiških parcel je ZEN urejal v IV. Poglavju. Izravnava meje je bila urejena v 60. členu, ki je določal, da gre za izravnavo meje, kadar se potek urejenega dela meje, evidentiranega v zemljiškem katastru, spremeni, če se lastnika sosednjih parcel sporazumeta o izravnavi dela meje in se pri tem površina manjše parcele, ki se dotika dela meje, ki se izravnava, ne spremeni za več kakor pet odstotkov površine manjše izmed parcel, med katerima se opravi izravnava meje, vendar ne več kakor za petsto kvadratnih metrov. Postopek evidentiranja urejene meje se lahko izvede hkrati z upravnim postopkom evidentiranja izravnanega dela meje (sedmi odstavek 61. člena ZEN). V tem primeru mora biti zahtevi za uvedbo upravnega postopka evidentiranja izravnanega dela meje priložen enoten elaborat izravnave dela meje, ki mora vsebovati sestavine elaborata ureditve meje in elaborata izravnave dela meje. Šteje se, da je izpolnjen pogoj o sporazumu o izravnavi dela meje, če je dana izjava o soglasju k izravnanemu delu meje v zapisniku mejne obravnave in če so zapisnik podpisali vsi lastniki sosednjih parcel, katerih del meje se je izravnal (šesti odstavek 61. člena ZEN).

31. Posebnih določil za primere, kot je obravnavani (obremenitev lastninske pravice s prepovedjo odtujitve in obremenitve), ZEN ni predpisoval.

- O dopustnosti postopka, ničnosti izpodbijane odločbe in o možnosti sodelovanja v postopku

32. V postopku je bilo preverjeno zemljiškoknjižno lastništvo parcel, ki so bile predmet postopka. Tožnik ni vpisan kot zemljiškoknjižni lastnik spornih parcel. Stranke v upravnem postopku evidentiranja urejene meje (izravnave meje) so zemljiškoknjižni lastniki parcele, katere meja se izravnava (oseba, ki je vložila zahtevo za evidentiranje urejene meje in izravnave) ter zemljiškoknjižni lastniki sosednjih parcel.

33. Sodišče se strinja s stališčem toženke, da je treba v skladu z izrecno določbo prvega odstavka 11. člena ZEN kot stranke v postopkih, ki jih Geodetska uprava vodi na podlagi ZEN, šteti lastnike nepremičnin, ki so vpisani v zemljiški knjigi, razen če zakon ne določa drugače. Pri tem zakonskem besedilu gre za specialno določbo, ki (izključno) v postopkih, ki jih geodetska uprava vodi na podlagi ZEN, vzpostavlja pravno fikcijo, da je lastnik nepremičnine izključno oseba, ki je kot taka vpisana v zemljiško knjigo. To izhaja tudi iz 12. člena istega zakona, ki posebej za take postopke ureja pravni položaj pridobitelja, ki je oseba, ki je pridobila pravico, da se kot lastnik nepremičnine vpiše v zemljiško knjigo in je bil že začet postopek vpisa lastništva nepremičnine v zemljiško knjigo (prvi odstavek 12. člena ZEN

. Le za tako osebo se (poleg zemljiškoknjižnega lastnika) uporabljajo določbe tega zakona, ki se nanašajo na lastnika (drugi odstavek 12. člena ZEN). Drugih izjem v položaju, kot je obravnavani, ZEN ne predvideva, zato sodišče že zgolj na podlagi določb tega zakona ugotavlja, da je toženka ravnala pravilno in v skladu z zakonom, ko je uvedla postopek izravnave in evidentiranja meje na zahtevo osebe, ki je bila v času vložitve zahteve vpisana v zemljiško knjigo kot lastnik predmetnega zemljišča.

34. Nobene podlage za drugačno ugotovitev ne predstavlja niti dejstvo, da je bila pri spornih parcelah v zemljiški knjigi vpisana zaznamba prepovedi obremenitve in odtujitve za tožnika, kajti omenjeno dejstvo še ne pomeni, da je postal lastnik parcel, kot tudi ne predstavlja temelja za ugotovitev o tem, da bi imel status pridobitelja po 12. členu ZEN.

35. Tako sta lastnika parcel 2883/4 - A. A. in 2873/8 - B. B. v skladu z določili 28. in 61. člena ZEN upravičeno vložila zahtevi za uvedbo postopka za evidentiranje izravnave dela meje in postopka za evidentiranja ureditve dela meje. Kot stranke postopka so upravičeno sodelovali (tudi) zemljiškoknjižni lastniki sosednjih parcel, s katerimi se meja ureja oziroma izravnava (lastnica spornih parcel 2873/9 in 2877 E. E. in parcele 3141/4 Občina).

36. Na podlagi zgornjih ugotovitev tožnik ni upravičen predlagatelj postopka po ZEN za sporni parceli, kot to zmotno navaja. Tako sodišče sodi, da izpodbijana odločba ni nična na podlagi 4. točke prvega odstavka 279. člena ZUP.

Tožnik ima na spornih parcelah vpisano prepoved odtujitve in obremenitve. Vendar pa tak vpis v zemljiško knjigo sam po sebi še ne pomeni prenosa lastninske pravice. Pravno poslovna prepoved odtujitve in obremenitve je v osnovi obligacijsko - pravno razmerje. Tožnik torej stališča, da se postopek ne bi smel uvesti, ker sam ni nikoli podal zahteve za njegovo uvedbo, ne more opreti niti na trditev, da je bila zahteva za uvedbo postopka vložena po tem, ko je z lastnico spornih parcel sklenil Pogodbo o dosmrtnem preživljanju.

37. Iz upravnega spisa izhaja, da je bil postopek urejanja in evidentiranja in izravnave delov mej izveden na podlagi ZEN, ter da postopek temelji na elaboratu, ki ga je izdelalo geodetsko podjetje. Sestavni del elaborata ureditve meje je zapisnik mejne obravnave, št. 2-2/2021-028 z dne 1. 6. 2021, ki vsebuje soglasje upravljavca javnega dobra Občine in vseh lastnikov parcel, katerih deli mej so se urejali in izravnali o strinjanju s potekom predlagane meje. Kot je razvidno iz dokumentacije zadeve se je predmetni postopek izvedel v okviru podanih zahtev za evidentiranja urejenih mej in izravnave delov mej, in da je bilo odločeno o ureditvi mej (delov mej) in izravnave delov mej v takem obsegu, kot je bilo v predmetni zahtevi zahtevano. Iz upravnega spisa nedvoumno izhaja, da so bile zahteve podane in da so jih podale upravičene osebe. Povedano drugače: sodišče ugotavlja, da sta zahtevo za uvedbo postopka evidentiranja urejenih delov meje in izravnanih delov meje vložila A. A. in B. B., ki sta kot lastnika sosednjih parcel upravičena predlagatelja v skladu z določbami ZEN. Lastnica spornih parcel, E. E., je na mejni obravnavi v zapisniku mejne obravnave podpisala izjavo o strinjanju s potekom predlaganih mej in izravnavo, s čimer je izkazala soglasje, ki je potrebno za izvedbo izravnave meje.

38. Glede ugovora, da tožniku ni bila dana možnost sodelovanja v postopku sodišče poudarja, da postopek evidentiranja meje ureja na podlagi geodetskega elaborata, ki ga izdela pooblaščeni geodet, pri čemer lastniki nepremičnin podajo soglasje ali ugovore. Lastnike nepremičnin se povabi na mejno obravnavo

, postopek vključuje izmero na terenu in usklajevanje stališč glede poteka meje

. Vendar zakon ne določa obveznosti, da bi morali biti na mejno obravnavo vabljeni tudi udeleženci, ki niso lastniki, temveč imajo obligacijske ali druge pravice na nepremičninah. V konkretnem primeru je bila lastnica spornih parcel vabljena in je podala soglasje, kar je bilo zadostno za zakonitost postopka. Tudi kar zadeva pripravo elaborata, ZEN ne določa dolžnosti, da bi moral pri tem sodelovati kdo drug kot pooblaščeni geodet in lastniki nepremičnin. To pomeni, da tožnik kot preživljalec ni imel zakonske pravice sodelovati pri sami izdelavi elaborata in na mejni obravnavi, temveč le pravico do podaje ugovorov v postopku evidentiranja meje. Ob tem sodišče sodi, da je imel tožnik od trenutka vstopa v postopek vse možnosti podajanja izjav, oporekanja, predlaganja dokazov, vlaganja rednih in izrednih pravnih sredstev, kar vse izhaja iz upravnega spisa. Stranski udeleženec ne more zahtevati, da naj se ponovi katerikoli del postopka ali cel postopek, ki je bil že izveden, preden je on vstopil, čeprav v prejšnjih fazah ni sodeloval (četrti odstavek 142. člena ZUP)

. Z navedenim ravnanjem prvostopenjski organ ni kršil pravil postopka.

- O nestrinjanju tožnika z izravnavo meje

39. Po ZEN je ključno, da se pri postopku izravnave meje lastnika sosednjih parcel sporazumeta o izravnavi dela meje. Iz upravnega spisa zadeve izhaja, da je lastnica spornih parcel soglašala s spremembo meje, kar pomeni, da je bil izpolnjen temeljni pogoj za zakonitost postopka evidentiranja meje. Ker je tožnik le nosilec obligacijske pravice in ne stvarnopravne pravice, njegov pravni interes v predmetnem postopku ne more prevladati nad interesom lastnika zemljišča, ki je izrazil voljo, da se meja evidentira na podlagi elaborata.

- O ugovoru da se izpodbijane odločbe ne da preizkusiti, kršitvi nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja, odločanju o predhodnem vprašanju in neuporabi materialnega prava

40. Sodišče uvodoma ugotavlja, da tako prvostopenjska kot drugostopenjska odločba navajata obsežene, smiselne in prepričljive razloge, ki se izrecno nanašajo tako na posamezne elemente dejanskega stanja, kot tudi na vsako pravno stališče, ki ga je zavzela toženka, posebej. Po drugi strani tožbene navedbe, ki se nanašajo na zatrjevano neobrazloženost teh odločb, ostajajo povsem pavšalne oziroma nekonkretizirane, zato sodišče nima podlage, da bi se do njih opredelilo drugače oziroma podrobneje kot z navedeno splošno ugotovitvijo.

41. V izpodbijani odločbi je prvostopenjski organ v obrazložitvi povzel predhodne postopke, kjer je bil že predhodno urejen del določene meje. Napako, ki jo je prvostopenjski organ naredil z napačno navedbo številke, je popravil s sklepom. Tožbena ugovori, ki se nanašajo na predhodni postopek IDSOP 7114 so za obravnavano zadevo brezpredmetni, saj je postopek pravnomočno zaključen.

42. Glede ugovora pomanjkljivosti grafičnega prikaza sodišče pojasnjuje, da je na podlagi drugega odstavka 40. člena ZEN obvezna priloga odločbe o evidentiranju urejene meje grafični prikaz evidentirane meje, torej končnega stanja. Na grafičnem prikazu evidentirane meje meja praviloma prikaže z neposredno uporabo koordinat zemljiškokatastrskih točk in le izjemoma, ko je to potrebno zaradi nazornosti in preglednosti, kot zemljiškokatastrski prikaz. Povedano drugače: grafični prikaz je zgolj vizualni pripomoček pri odločbi; je zgolj optični prikaz tistega, kar je bilo odločeno v odločbi in je le posnetek tistega, o čemer je bilo odločeno v naravi. Namen grafičnega prikaza je, da se stranke postopka seznanijo s predmetom odločanja. Tako grafični prikaz sprememb ni obvezna sestavina odločbe in tožnik z ugovorom pomanjkljivega grafičnega prikaza ne more uspeti. Sodišče ugotavlja, da iz upravnih spisov izhaja, da je izpodbijani odločbi priložen grafični prikaz izravnanih delov meje in urejenega dela meje z označenimi zemljiškokatastrskimi točkami in vpisanimi parcelnimi številkami, kar je navedeno tudi v 6. točki izreka prvostopenjske odločbe.

43. Podobno velja tudi za druge zatrjevane kršitve nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja. Nobene podlage ni za navedbo, da naj bi iz zapisnika mejne obravnave št. 2-2/2021-028, z dne 1. 6. 2021, sledilo, da se ne ureja meja s spornima parcelama. Nasprotno iz elaborata št. 2-2/2021-028 je razvidno, da je naročnik geodetske storitve A. A., vložil zahtevo za uvedbo postopka za evidentiranje izravnave dela meje v postopku ureditve dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2877, izravnave dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2873/8 in dotikališčem s parcelam 3141/4 in 2873/98 ter izravnave dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2873/9 in dotikajoči parceli 2873/8. B. B. pa je vložila zahtevo za uvedbo postopka za evidentiranje ureditve dela meje parcele 2873/8 s sosednjo 3141/4. Postopka sta bila združena. Vsaka ureditev meje oz. izravnava meje zajema meje parcel, kjer se morajo obvezno vključiti parcele, katerih meje se urejajo tako so navedbe tožnika v delu da ni bilo zahteve za ureditev dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2877 in izravnave dela meje parcele 2883/4 proti parceli 2873/9, neutemeljene.

44. Povsem splošne in nesubstancirane in dokazno nepodprte so tudi navedbe, da se parcela številka 287 dejansko spremeni za 43 ㎡ in ne za 41 ㎡, kot je zapisano v elaboratu in in da se parcela številka 2873/9 spremeni za 5,2 ㎡ in ne za 4 ㎡, kot je to zapisano v elaboratu. Sodišče ugotavlja da je elaborat izdelalo pooblaščeno geodetsko podjetje C., d.o.o. iz Novega mesta, skladno z določbami ZEN in Pravilnika. Prvostopenjski organ je elaborat preveril in ugotovil, da izpolnjuje vse zakonske pogoje. Tožnik sicer oporeka izmeram, vendar svojih trditev ne podkrepi z ustreznimi dokazi, ki bi izkazovali drugačno dejansko stanje.

45. Ob tem sodišče dodaja, da je bil tožnik seznanjen s pravno relevantnimi dejstvi, na katerih temelji izpodbijana odločba. Do izdaje izpodbijane odločbe je tožnik imel možnost izpodbijanja ugotovljenih dejstev v zvezi z izmerami, in v zvezi s tem tudi predlagati dokaze, vendar, kot je razvidno iz upravnega spisa na ustni obravnavi dne 20. 10. 2021 v tej smeri ni ugovarjal. Povedano drugače: ker je bil tožnik z ugotovitvami in naziranji prvostopenjskega organa v postopku seznanjen, je imel možnost tudi, da še pred izdajo izpodbijane odločbe navaja dejstva in predlaga dokaze, s katerimi bi utemeljeval, da so ugotovitve in naziranja prvostopenjskega organa pomanjkljiva ali napačna. Še pred izdajo izpodbijane odločbe bi tako lahko uveljavljal in dokazoval tudi, da dejansko stanje v zvezi izmerami ne drži oziroma da je drugačno. Ker s tem povezanih dejstev v postopku pred izdajo izpodbijane odločbe tožnik ni navajal, tega pa tudi z ničemer ni obrazložil ali upravičil v skladu z določbo tretjega odstavka 238. člena ZUP takšnih, novih dejstev kot pritožbenih razlogov v postopku pred toženko ni bilo mogoče upoštevati. V skladu z določbo 52. člena ZUS-1 pa jih ne more upoštevati niti sodišče. Ob tem sodišče dodaja še, da je bila trditev tožnika o tem, da je v konkretni zadevi napačno ugotovljeno dejansko stanje v zvezi z izmerami v pritožbi tudi sicer podana povsem pavšalno in brez podkrepitve s kakršnim koli dokazom, na enak način pa je bil podan tudi s tem povezan tožbeni očitek.

46. Tožnik ne navaja, zakaj oziroma v čem naj bi te kršitve lahko vplivale ali so vplivale na pravilnost postopka, torej zakaj bi bilo treba te kršitve šteti za bistvene. Nobene od teh kršitev namreč ni mogoče že same po sebi šteti med absolutne bistvene kršitve pravil upravnega postopka iz drugega odstavka 237. člena ZUP.

47. Neutemeljen je tudi tožnikov ugovor, da bi moral prvostopenjski organ postopek prekiniti do rešitve predhodnega vprašanja - odločitve Okrožnega državnega tožilstva v Novem mestu v zadevi nezakonitega premeščanja mejnih znamenj. Postopek evidentiranja urejenih delov meje in izravnanih delov meje je samostojen upravni postopek, v katerem se ugotavlja dejstva, pomembna za odločitev v konkretni upravni zadevi. Morebitna kazniva dejanja v zvezi z mejnimi znamenji ne predstavljajo predhodnega vprašanja v smislu 150. člena ZUP, ki bi zahtevalo prekinitev upravnega postopka.

48. Neutemeljene so tudi tožnikove navedbe o napačni uporabi materialnega prava. Prvostopenjski organ je pravilno uporabil določbe ZEN in Pravilnika pri odločanju o evidentiranju urejenih delov meje in izravnanih delov meje. Iz upravnih spisov izhaja, da so bili izpolnjeni vsi pogoji za izravnavo meje, ki jih določa 61. člen ZEN, in sicer: lastnika sosednjih parcel sta se sporazumela o izravnavi dela meje, površina manjše parcele se ni spremenila za več kot pet odstotkov svoje površine, vrednost zemljišča v menjalnem razmerju se ni spremenila za več kot 20 odstotkov in izravnana dela meje so se lahko evidentirala v zemljiškem katastru. Tožnik izpodbijani odločbe očita, da pri izdaji ni bil uporabljen OZ, ter da niso bile uporabljene določbe 10. in 12. člena Pravilnika, ker v grafičnem prikazu izpodbijanega upravnega akta niso vrisana zemljišča pod stavbo. Predmetnih trditev ne konkretizira. Razglabljanje tožnika o neuporabi zakona in Pravilnika je povsem splošno in teoretično, kar ne more nadomestiti določnih tožbenih argumentov. Sodišče jih zato lahko le zavrne.

49. Sodišče zato tudi v tem pogledu lahko ugotovi le, da do očitnih kršitev, ki bi bile spoznavne brez kakršnihkoli dodatnih navedb, ni prišlo.

50. V zvezi s tožnikovim stališčem, da izravnava meje predstavlja odtujitev ali obremenitev parcele, kar naj bi bilo v nasprotju z vknjiženo zaznambo prepovedi odtujitve in obremenitve v zemljiški knjigi, sodišče v zaključku dodaja, da je prvostopenjski organ pravilno presodil, da se s predmetno izravnavo meje sporni parceli nista odtujili, saj lastninsko stanje na njima ostaja nespremenjeno. Prav tako se parceli z izravnavo meje nista obremenili. Izravnava meje namreč predstavlja geodetski postopek, ki je namenjen doseganju preglednejšega poteka meje in boljši ter lažji uporabi parcel, ne predstavlja pa pravnega posla odtujitve ali obremenitve nepremičnine.

51. Postopek evidentiranja meje ne odloča o lastninski pravici, temveč zgolj o evidentiranju obstoječega stanja v katastru, zato tožnik v tem postopku ne more uveljavljati pravic, ki bi bile predmet obligacijskega razmerja med njim in lastnico nepremičnine. Njegove pravice iz pogodbe o dosmrtnem preživljanju se lahko uveljavljajo zgolj v civilnem postopku, pri čemer evidentiranje meje samo po sebi ne pomeni spremembe lastninske pravice ali drugega stvarnopravnega položaja, ki bi lahko vplival na pogodbeno razmerje med strankama.

52. Sodišče iz navedenih razlogov ugotavlja, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, zato je tožbo v skladu s prvim odstavkom 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo kot neutemeljeno.

53. Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

54. Ker ZUS-1 ne ureja povračila stroškov strank z interesom, je treba za odločitev o njihovih stroških na podlagi 22. člena ZUS-1 uporabiti Zakon o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Ta zakon po 155. členu ZPP sodišče pri odločanju o tem, kateri stroški naj se povrnejo stranki, upošteva samo stroške, ki so bili potrebni. A. A. v svojem odgovoru na tožbo po presoji sodišča ni navedla nobenih dejstev, dokazov ali pravnih stališč, ki bi lahko pomembno vplivali na odločitev v zadevi, zato stroškov, priglašenih v zvezi s tem odgovorom, ni mogoče šteti za potrebne in stranka ni upravičena do njihovega povračila.

Če je tožba nepopolna ali nerazumljiva, zahteva sodnik od tožnika, naj v določenem roku odpravi pomanjkljivosti. Obenem ga mora poučiti, kaj in kako naj napravi, in ga opozoriti na posledice, če tega ne stori.

Če tožnik v določenem roku ne odpravi pomanjkljivosti tožbe in sodišče zaradi tega zadeve ne more obravnavati, zavrže tožbo s sklepom, razen če spozna, da je izpodbijani upravni akt ničen.

Zakon o upravnem sporu s komentarjem, Mira Dobravec Jalen, Komentar k 31. členu ZUS-1.

Ta določa, da je pridobitelj oseba, ki je pridobila pravico, da se kot lastnik nepremičnine vpiše v zemljiško knjigo, in je bil že začet postopek vpisa lastništva nepremičnine v zemljiško knjigo, pri čemer se za pridobitelja uporabljajo določbe tega zakona, ki se nanašajo na lastnika.

Ta določa, da se za nično izreče odločba, ki jo je izdal organ brez zahteve stranke, pa stranka pozneje ni izrecno ali molče v to privolila.

Geodetsko podjetje mora vabiti na mejno obravnavo lastnika parcele, katere meja se ureja, in lastnike sosednjih parcel.(tretji odstavek 30. člena ZEN).

Na mejni obravnavi lastniki sosednjih parcel za svoja zemljišča geodetu pokažejo oziroma natančno opišejo potek meje v naravi. Lastniki parcel, ki se jih dotika meja, ki se ureja, lahko pokažejo oziroma opišejo samo točke, kjer se zaključi ta meja, ali samo izjavijo, da meja, ki se ureja, ne posega na njihovo zemljišče (prvi dostavek 31. člena ZEN).

Oseba, ki med postopkom vstopi vanj kot stranka, mora sprejeti postopek v tistem stanju, v katerem je ob njenem vstopu.

Zakon o evidentiranju nepremičnin (2006) - ZEN  - člen 11, 26, 60

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.