UPRS Sklep IV U 182/2025-3
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-12-09

predlog za vrnitev v prejšnje stanje - pravočasnost tožbe - prepozna tožba - zavrženje tožbe

Za vrnitev v prejšnje stanje morajo biti kumulativno izpolnjeni vsi zakonski pogoji, ki izhajajo iz določb 24. člena ZUS-1, po katerem je pravočasna vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje pogojena tudi s subjektivnim osemdnevnim rokom.

I. Predlog za vrnitev v prejšnje stanje se zavrže.

III. Vsaka stranka krije svoje stroške postopka.

1. Tožnica je 17. 11. 2025 vložila tožbo zoper odločbo Centra za socialno delo Celje št. 1410-9/2025-31976/6 z dne 5. 3. 2025 (v nadaljevanju izpodbijana odločba), s katero je Center za socialno delo Celje odločil, da tožnica nima pravice do osebne asistence.

2. Tožnica je hkrati s tožbo vložila predlog za vrnitev v prejšnje stanje, v katerem pojasnjuje, da je tožničina hčerka 3. 11. 2025 poklicala pooblaščenko in povedala, da se tožnica ne more oglasiti v pisarni iz zdravstvenega razloga. Pri odvetnici se je oglasila 11. 11. 2025 in s seboj prinesla zdravniško potrdilo, iz katerega izhaja, da je tožnica približno en teden pred tem bolehala za akutno boleznijo dihal s pozitivnim testom na covid. Rok za vložitev tožbe se je iztekel 3. 11. 2025, zato tožnica vlaga predlog za vrnitev v prejšnje stanje, pri čemer pojasnjuje, da zaradi zdravstvenih težav ni mogla pravočasno obiskati pooblaščenke. Tudi sicer ni bilo veliko časa, saj je tožnica šele 28. 10. 2025 prejela odločbo o dodelitvi brezplačen pravne pomoči, pooblaščenka pa (istega dne) napotnico. Glede na navedeno tožnica šteje, da je vzrok za zamudo prenehal 10. 11. 2025.

3. Po prejemu tožbe in predloga za vrnitev v prejšnje stanje je sodišče v okviru predhodnega preizkusa, v katerem po uradni dolžnosti preveri pravočasnost tožbe, iz upravnega spisa pridobilo potrdilo o vročitvi odločbe Ministrstva delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti št. 14109-43/2025-2611-6 z dne 24. 9. 2025 (v nadaljevanju drugostopenjska odločba), iz katerega izhaja, da je bila drugostopenjska odločba tožnici vročena 3. 10. 2025 in da se je rok za vložitev tožbe iztekel 3. 11. 2025, kot je v predlogu navedla tudi tožnica.

4. Ker je pravočasnost tožbe (kot procesna predpostavka za njeno vsebinsko obravnavo) odvisna od utemeljenosti predloga za vrnitev v prejšnje stanje, je sodišče najprej odločalo o tem predlogu.

5. Predlog za vrnitev v prejšnje stanje je prepozen.

6. V 24. členu Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) je določeno, da lahko stranka predlaga vrnitev v prejšnje stanje, če iz opravičenega vzroka zamudi zakoniti rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti (prvi odstavek), da je predlog treba vložiti v osmih dneh od dneva, ko je prenehal vzrok, zaradi katerega je stranka zamudila rok; če je stranka šele pozneje zvedela za zamudo, pa od dneva, ko je za to zvedela (drugi odstavek) in da je treba okoliščine za utemeljitev predloga verjetno izkazati ob vložitvi predloga; v roku za vložitev predloga je treba opraviti tudi zamujeno dejanje (tretji odstavek).

7. Za vrnitev v prejšnje stanje morajo biti kumulativno izpolnjeni vsi zakonski pogoji, ki izhajajo iz določb povzetega 24. člena ZUS-1, po katerem je pravočasna vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje pogojena tudi s subjektivnim osemdnevnim rokom.

8. Tožnica v predlogu sama navaja, da je bila bolna kakšen teden dni pred 11. 11. 2025, ko se je oglasila pri odvetnici. To pomeni, da je vzrok za zamudo (bolezen) prenehal okrog 5. 11. 2025 in ne 10. 11. 2025, kot navaja tožnica, ki niti ne pojasni, zakaj glede na svoje siceršnje navedbe o trajanju bolezni šteje, da je vzrok prenehal šele 10. 11. 2025. Tožnica namreč ne trdi, da je po prenehanju bolezni obstajala še kakšna okoliščina, ki bi ji preprečevala vložitev tožbe in na podlagi katere bi bilo treba šteti, da je vzrok za zamudo prenehal šele 10. 11. 2025.

9. Iz podatkov na pisemski ovojnici je razvidno, da je bil predmetni predlog za vrnitev v prejšnje stanje na pošti oddan 17. 11. 2022. Da bi bil predlog pravočasen, bi morala tožnica izkazati, da je vzrok za zamudo prenehal po 9. 11. 2025, kar pa iz tožničinih trditev o trajanju bolezni ne izhaja. Obravnavani predlog je bil glede na prekluzivni osemdnevni rok vložen očitno prepozno.

10. V takšnih okoliščinah se sodišče ni posebej opredelilo še do vsebinskih navedb, s katerimi tožnica utemeljuje svoj predlog za vrnitev v prejšnje stanje, temveč je glede na navedeno predlog za vrnitev v prejšnje stanje na podlagi drugega odstavka 24. člena ZUS-1 zavrglo.

12. Skladno z določbo prvega odstavka 28. člena ZUS-1 je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil postopek končan. Rok za tožbo je prekluziven in ga ni mogoče podaljšati. To pomeni, da tožbe po poteku roka ni več mogoče vložiti in da zamuda roka narekuje zavrženje tožbe (2. točka prvega odstavka 36. člena ZUS-1). Sodišče je zavezano opraviti predhodni preizkus tožbe in s tem tudi preizkus njene pravočasnosti po uradni dolžnosti in paziti nanjo ves čas postopka (drugi odstavek 36. člena ZUS-1).

13. Kot že pojasnjeno, je bila drugostopenjska odločba, s katero je bil postopek končan, tožnici osebno vročena 3. 10. 2025, rok za vložitev tožbe pa se je iztekel 3. 11. 2025, ko je bil ponedeljek.

14. Iz podatkov na pisemski ovojnici je razvidno, da je bila tožba vložena 17. 11. 2025, ko je bila sodišču poslana s priporočeno pošiljko.

15. Sodišče je tožbo je s sklepom kot prepozno zavrglo na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

16. Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbo zavrže, vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 24, 36, 36/1, 36/1-2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.