UPRS Sodba III U 199/2022-14
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-11-05

državna pomoč - odprava posledic škode v kmetijstvu - bistvena kršitev določb postopka v upravnem postopku - nemogoč preizkus odločitve - obrazložitev odločbe - pomanjkljiva obrazložitev

Obrazložitev upravnega akta mora vsebovati navedbo dejanskega stanja s presojo dokazov, pravne predpise in razloge, ki so glede na ugotovljeno dejansko stanje narekovali odločitev navedeno v izreku. Če obrazložitev upravnega akta takšne vsebine nima, stranki ni dana možnost, da razloge izpodbija in ji tudi ni dana možnost za učinkovito pravno varstvo.

I. Tožbi se ugodi, odločba Agencije Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja 33006-920/2022/2 z dne 5. 4. 2022 se odpravi in zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti stroške postopka v višini 347,70 EUR v roku 15 dni od prejema te sodbe, po preteku tega roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti do plačila.

1. Z izpodbijano odločbo je Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja (v nadaljevanju prvostopenjski organ) tožniku dodelila pomoč za odpravo posledic škode zaradi pozebe v sadjarstvu in vinogradništvu v letu 2021, v višini 4.949,33 EUR (1. točka izreka). Odločila je tudi, da se sredstva v višini 4.949,33 EUR nakažejo na transakcijski račun tožnika (2. točka izreka), ter da posebni stroški niso nastali (3. točka izreka).

2. Prvostopenjski organ navaja, da je tožnik na podlagi tretjega odstavka 14. člena Zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 5. in 9. aprilom 2021 (v nadaljevanju ZUOPPKP21) upravičen do pomoči za odpravo posledic pozebe v letu 2021, če je bil 9. 4. 2021 vpisan v register kmetijskih gospodarstev v skladu z zakonom, ki ureja kmetijstvo. Pojasni, da je o višini sredstev pomoči za odpravo posledic pozebe v sadjarstvu in vinogradništvu odločal na podlagi elektronskih podatkov o oceni škode, ki jih je potrdila Državna komisija za ocenjevanje škode po naravnih in drugih nesrečah, imenovana na podlagi 97. člena Zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami (v nadaljevanju ZVNDN) ter na podlagi podatkov, ki jih je pridobil od URSZR. Navaja, da se skladno s 15. členom ZUOPPKP21 kot upravičen strošek pri pomoči za odpravo posledic pozebe v letu 2021 šteje izpad dohodka zaradi popolnega ali delnega uničenja primarne kmetijske proizvodnje v sadjarstvu in vinogradništvu primarne kmetijske proizvodnje v sadjarstvu in vinogradništvu zaradi pozebe. Prvostopenjski organ je ugotovil, da vloga tožnika izpolnjuje pogoje za dodelitev pomoči za odpravo posledic pozebe v letu 2021. Pojasnjuje, da na podlagi tretjega in četrtega odstavka 17. člena ZUOPPKP21 dodeljena pomoč znaša 30 % upravičenega izpada dohodka in se zmanjša za 50 %, če se dodeli upravičencu, ki ni sklenil zavarovanja kmetijske proizvodnje za pozebo, ki krije najmanj 50 % njegove letne kmetijske proizvodnje v sadjarstvu in vinogradništvu. Pri dodelitvi pomoči je upošteval pridobljene elektronske podatke s strani URSZR, podatke iz registra kmetijskih gospodarstev ter podatke o zavarovanju kmetijske proizvodnje, ki jih je imel na razpolago. Tožniku je zato odobril sredstva v višini 4.949,33 EUR.

3. Pritožbeni organ je zavrnil pritožbo tožnika. V obrazložitvi je navedel, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, pritožbene navedbe pa neutemeljene. Sklicuje se na tretji in četrti odstavek 17. člena ZUOPPKP21 po katerem se pomoč upravičencem za sadje in grozdje lahko dodeli do višine 30 % upravičenih stroškov iz prvega odstavka 15. člena ZUOPPKP21 tega zakona in da se pomoč zmanjša za 50 %, razen če se dodeli upravičencu, ki je sklenil zavarovanje kmetijske proizvodnje za pozebo, ki krije najmanj 50 % njegove letne kmetijske proizvodnje v sadjarstvu in vinogradništvu. Pritožbeni organ na podlagi vpogleda v vlogo - ocena škode in v evidenco AJDA ugotavlja, da je tožnik v vlogi navedel GERK-e, pri katerih končna ocena škode dosega najmanj 60 % običajne letne kmetijske proizvodnje. Na obrazcu je navedena stopnja zmanjšanja pridelka v višini 100 % za vse navedene GERK-e. Toženka je tožnikove ugovore, da v letu 2021 nobena v Sloveniji registrirana zavarovalnica ni imela v ponudbi zavarovalne pogodbe proti pozebi za koščičarje, tožnikove ugovore zavrne kot pavšalne in neizkazane. Toženka pojasni, da iz podatkov, dostopnih na spletu, produkte kmetijskih zavarovanj za primer naravne nesreče ponujata zavarovalnici A. in B. Toženka zaključi, da je prvostopenjski organ ravnal pravilno, ko je odločil na podlagi podatka o poškodovanosti, kot je bil povzet v AJDI ter pri tem upošteval določila 17. člena ZOUPPKP21. Pritožbeni organ pojasni, da je z dopisom z dne 11. 7. 2022 tožnika seznanil z ugotovljenimi dejstvi ter ga pozval, da poda izjavo. Toženka pojasni, da je tožnik v odgovoru navedel, da v letu 2022 za sadne vrste češnja, marelica in kaki z nobeno zavarovalnico v Republiki Sloveniji ni bilo mogoče skleniti zavarovanja izključno za spomladansko pozebo. Tožena stranka ugotavlja, da tožnik ponavlja pritožbene navedbe iz pritožbe, ter da ne predloži nobenega drugega dokaza. Navaja tudi, da pogoje, da je bilo potrebno skleniti zavarovanje izključno za spomladansko pozebo, ne izhaja iz izpodbijane odločbe, niti iz določb ZUOPPKP21. Toženka tudi pojasni, da zakonska dikcija, da mora biti pridelek zavarovan za pozebo pomeni, da je zavarovan pod pogoji in s paketom, kot jih ponujajo zavarovalnice.

4. Tožnik se z izpodbijano odločbo ne strinja in vlaga tožbo iz vseh tožbenih razlogov, v kateri navaja, da je spomladanska pozeba v letu 2021 uničila cvetni nastavek vseh sadnih vrst. Poškodbe na drevesih kakija pa so bile vidne šele v letu 2022 z uničenjem velikega dela ogrodnih vej. Tožnik pojasnjuje, da pogoja iz ZUOPPKP21 v zvezi z zavarovanjem proti pozebi ni bilo mogoče izpolniti in je bil dejansko neizvedljiv, saj proti pozebi tožnik dejansko ni mogel skleniti nobenega zavarovanja za koščičarje. Tožnik se sklicuje na načelo materialne resnice, v skladu s katerim bi moral upravni organ pridobiti podatke, ki se relevantni za vsako posamezno zadevo. Drugostopenjski organ tako navaja v odločbi, da ne razpolaga s podatki, da bi v letu 2021 zavarovalnice odklanjale sklepanja novih pogodb za zavarovanje pozebe. Iz javnih podatkov je mogoče razbrati, da razen Zavarovalnice A., zavarovanje proti pozebi ni bilo mogoče. Iz Zavarovalnice A. so tožniku v preteklosti ustno pojasnili, da zavarujejo proti pozebi le izjemoma in še to le svojim komitentom pod določenimi pogoji. Tožnik je šele 13. 9. 2022 prejel pisni odgovor Zavarovalnice A., iz katerega izhaja, da so že v letu 2021 zavzeli stališče, da v primerih, ko ni vzpostavljene preventivne zaščite, novih zavarovanj ne bodo sklepali ter, da so o navedenem obvestili tudi toženo stranko. Ker tožnik tega pogoja ni mogel uresničiti, ga toženka ne bi smela upoštevati pri zmanjšanju odškodnine, zaradi česar bi moral tožnik dobiti izplačano odškodnino v celoti. Sodišču predlaga, da odpravi izpodbijano odločbo, ter da v zadevi odloči po vsebini oziroma podrejeno, da izpodbijano odločbo odpravi ter vrne zadevo v ponovni postopek prvostopenjskemu organu. V vsakem primeru zahteva povrnitev stroškov postopka.

5. Tožena stranka v odgovoru prereka vse tožbene navedbe ter predlaga zavrnitev tožbe in stroškovnega zahtevka.

6. Tožnik v pripravljalni vlogi poudarja, da objektivno ni mogel izpolniti pogoja zavarovanja iz ZUOPPKP21, zaradi česar se ta pogoj ne bi smel upoštevati. Sodišču predlaga opravo glavne obravnave, na kateri naj se ga zasliši.

8. V obravnavani zadevi je med strankama sporno ali je prvostopenjski organ z izpodbijano odločbo pravilno in zakonito tožniku na podlagi četrtega odstavka 17. člena ZUOPPKP21 dodeljeno pomoč za odpravo posledic škode zaradi pozebe v sadjarstvu in vinogradništvu v letu 2021 znižal za 50 %, ker ni sklenil zavarovanja kmetijske proizvodnje za pozebo, ki bi krila najmanj 50 % njegove letne kmetijske proizvodnje v sadjarstvu in vinogradništvu, kljub temu, da je tožnik v upravnem postopku in tožbi zatrjeval, da zavarovanja za pozebo za leto 2021 ni mogel skleniti.

9. Pravna podlaga za dodelitev sredstev izhaja iz določil ZUOPPKP21, ki določa pogoje za dodelitev sredstev za odpravo posledic pozebe v sadjarstvu in vinogradništvu v letu 2021. Skladno s prvim odstavkom 4. člena ZUOPPKP21 je podlaga za ukrepe za odpravo posledic pozebe končna ocena škode, ki jo pripravi državna komisija za ocenjevanje škode v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo pred naravnimi nesrečami in jo potrdi Vlada Republike Slovenije. V skladu s prvim odstavkom 11. člena ZUOPPKP21 Vlada odloči o uporabi sredstev za odpravo posledic pozebe v sadjarstvu in vinogradništvu na podlagi končne ocene škode in predloga za odpravo posledic pozebe, ki ji ga v obravnavo predloži ministrstvo, pristojno za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami. V skladu s tretjim odstavkom 17. člena ZUOPPKP21 se pomoč upravičencem za sadje in grozdje lahko dodeli do višine 30 % upravičenih stroškov iz prvega odstavka 15. člena tega zakona, pri čemer se v skladu s četrtim odstavkom 17. člena ZUOPPKP21 pomoč zmanjša za 50 %, razen če se dodeli upravičencu, ki je sklenil zavarovanje kmetijske proizvodnje za pozebo, ki krije najmanj 50 % njegove letne kmetijske proizvodnje v sadjarstvu in vinogradništvu.

10. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je prvostopenjski organ prejel podatke o vlogi za dodelitev pomoči za odpravo posledic pozebe v letu 2021 iz elektronske zbirke podatkov AJDA. Prvostopenjski organ je ugotovil, da vloga tožnika izpolnjuje pogoje za dodelitev pomoči za odpravo posledic pozebe za leto 2021 ter je tožniku dodelil pomoč v višini 4.949,33 EUR. Iz obrazložitve odločbe pritožbenega organa je razvidno, da je pritožbeni organ dopolnil postopek ter pred odločitvijo o pritožbi tožnika seznanil z ugotovljenimi dejstvi ter ga pozval k podaji izjave. Tožnik se je odzval z dopisom, v katerem je pojasnil, da za spomladansko pozebo v letu 2021 ni bilo mogoče skleniti zavarovanja, zaradi česar pomoč ne bi smela biti znižana. Toženka se v odločbi sklicuje na podatke, dostopne iz spletnih strani zavarovalnic ter navaja, da bi moral imeti tožnik sklenjeno zavarovanje za pozebo, in sicer pod pogoji in s paketom, kot to ponujajo zavarovalnice.

11. Sodišče ugotavlja, da v obravnavanem primeru obrazložitve izpodbijane odločbe, tudi v zvezi z dopolnitvijo obrazložitve, kot jo je podal pritožbeni organ, ni mogoče preizkusiti. V konkretnem primeru je namreč pritožbeni organ dopolnil postopek, saj prvostopenjski organ o ugotovitvah pred izdajo izpodbijane odločbe ni seznanil tožnika, zato je slednje storil pritožbeni organ, ki se je pri tem oprl tudi na podatke iz spleta v zvezi z možnostjo sklenitve zavarovanja, ki vključuje pozebo. Drugostopenjski organ pa je v obrazložitvi odločbe le pavšalno navedel, da bi tožnik lahko sklenil zavarovanje v paketu in pod pogoji, kot so to omogočale zavarovalnice, pri čemer pa ni konkretno navedel, katero zavarovanje bi tožnik v letu 2021 lahko sploh sklenil oziroma katera zavarovalnica bi kmetijsko proizvodnjo, kot jo opravlja tožnik, sploh zavarovala. Pritožbeni organ se je pri tem skliceval na podatke iz spleta, pri čemer pa ni navedel ali gre za podatke, ki se nanašajo na leto 2021. Po sodni presoji bi moral upravni organ zaradi navedb tožnika, da v letu 2021 sklenitev tovrstnega zavarovanja za koščičarje ni bila mogoča, ugotoviti, ali bi zavarovalnice kmetijsko proizvodnjo, kot jo opravlja tožnik, sploh zavarovale ter ali so sploh omogočale sklepanje novih zavarovanj, ki vključujejo tudi pozebo. Prav tako je iz obrazložitve odločbe druge stopnje razvidno, da je tožnik odgovoru na poziv pritožbenega organa priložil dokaze, do katerih pa se upravni organ ni opredelil, zaradi česar obrazložitve izpodbijanega akta v zvezi z obrazložitvijo drugostopenjske odločbe ni mogoče preizkusiti.

12. Obrazložitev upravnega akta mora v skladu z določbo 214. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) vsebovati navedbo dejanskega stanja s presojo dokazov, pravne predpise in razloge, ki so glede na ugotovljeno dejansko stanje narekovali odločitev navedeno v izreku. Če obrazložitev upravnega akta takšne vsebine nima, stranki ni dana možnost, da razloge izpodbija in ji tudi ni dana možnost za učinkovito pravno varstvo. Tudi sodišče v takem primeru ne more preizkusiti zakonitosti takšnega upravnega akta. Iz pravice do enakega varstva iz 22. člena Ustave RS izhaja, da morajo biti stranki v postopku zagotovljena procesna jamstva, ki obsegajo tudi pravico do enakega obravnavanja strank v postopku. Ta pa vključuje tudi pravico do obrazložitve upravnih aktov. Zahteva po obrazložitvi je del pravice do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave RS. Če je obrazložitev upravnega akta pomanjkljiva do takšne mere, da upravnega akta ni mogoče preizkusiti, gre po 7. točki drugega odstavka 237. člena ZUP za bistveno kršitev pravil postopka v zvezi z 2. točko prvega odstavka 27. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). V konkretni zadevi izpodbijana odločba po presoji sodišča takšne obrazložitve nima. Sodišče sodi, da je obrazložitev predmetne odločitve bistveno pomanjkljiva in ne vsebuje vseh zakonsko predpisanih sestavin, kot jih določa 214. člen ZUP ter tožniku, kakor tudi sodišču, ne omogoča preizkusa.

13. Tožnik je sicer primarno predlagal izdajo sodbe v sporu polne jurisdikcije oziroma, da sodišče v zadevi samo vsebinsko odloči, vendar sodišče na takšno tožnikovo zahtevo ni vezano.

Sodišče v zadevi ni odločalo meritorno na podlagi 65. člena ZUS-1, kot je to predlagal tožnik, saj za meritorno odločitev v obravnavani zadevi ni bilo podanih pogojev, ker podatki predmetnega postopka ne dajejo zanesljive podlage za tovrstno odločitev sodišča, marveč je potrebno relevantno dejansko stanje ugotoviti v upravnem postopku.

14. Po povedanem je izpodbijana odločba nepravilna in nezakonita. Ker so bila v predmetni zadevi pri odločanju bistveno kršena pravila postopka, je sodišče tožbi ugodilo na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1, izpodbijano odločbo odpravilo ter zadevo na podlagi četrtega odstavka 64. člena ZUS-1 vrnilo v ponovni postopek prvostopenjskemu organu. V ponovnem postopku je upravni organ vezan na pravno mnenje sodišča glede uporabe materialnega prava in na njegova stališča, ki se tičejo postopka. V ponovnem postopku, naj toženka v zadevi ponovno odloči in izda upravni akt, ki bo vseboval vse sestavine upravne odločbe, kot jih določa 214. člen ZUP, z obrazložitvijo, ki bo omogočala preizkus.

15. Sodišče je v zadevi odločilo brez glavne obravnave na podlagi prve alineje drugega odstavka 59. člena ZUS-1, saj je bilo že na podlagi tožbe in izpodbijane odločbe ter upravnih spisov očitno, da je potrebno tožbi ugoditi in izpodbijano odločbo odpraviti.

16. Ker je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo odpravilo, je v skladu s tretjim odstavkom 25. člena ZUS-1 toženka dolžna tožniku povrniti stroške postopka v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik). Ker je tožnika v tem postopku zastopala odvetnica, je po drugem odstavku 3. člena Pravilnika upravičen do povrnitve stroškov v višini 285,00 EUR, kar skupaj z 22,00 % DDV znaša 347,70 EUR. Zakonske zamudne obresti od stroškov sodnega postopka tečejo od poteka roka za njihovo prostovoljno plačilo (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika; OZ).

Prim. Dobravec Jalen, Mira, et al., Zakon o upravnem sporu s komentarjem, Lexpera, GV Založba, 2019, str. 269.

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 214, 237, 237/2, 237/2-7

Zakon o ukrepih za odpravo posledic pozebe v kmetijski proizvodnji med 5. in 9. aprilom 2021  (2021) - ZUOPPK21  - člen 17, 17/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.