UPRS Sklep I U 156/2024-7
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2024-05-22

upravni spor - tožnik v tujini - pooblaščenec za sprejem pisanj - zavrženje tožbe

Sodišče je tožeči stranki (med drugim) naložilo, da imenuje svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji in o tem pisno seznani sodišče, ter da predloži slovenski prevod tožbe. Rok za odpravo pomanjkljivosti tožbe se je iztekel v ponedeljek 29. 4. 2024, tožeča stranka pa do tega dne, niti kasneje do izdaje tega sklepa, ni odpravila pomanjkljivosti tožbe, kot ji je to naložilo sodišče. Sodišče je zato tožbo zavrglo.

1. Tožeča stranka je pri naslovnem sodišču vložila tožbo v zadevi dolgotrajne oskrbe. Tožba je vložena v tujem jeziku, poleg tega po podatkih tožbe živi tožeča stranka v tujini, to je v Bosni in Hercegovini, v Republiki Sloveniji pa nima pooblaščenca za ta sodni postopek.

2. Na podlagi prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) se v upravnem sporu uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, kolikor ZUS-1 ne določa drugače.

3. Po prvem odstavku 146. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) mora tožeča stranka, ki je v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, ob vložitvi tožbe imenovati pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Če tega ob vložitvi tožbe ne stori, imenuje sodišče na njene stroške začasnega zastopnika, upravičenega za sprejemanje pisanj ter po njem naloži tožeči stranki, da v določenem roku imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Če tožeča stranka v danem roku tega ne stori, sodišče tožbo zavrže. Sklep o tem se tožeči stranki vroči po imenovanem začasnem zastopniku.

4. V skladu z 11. členom Ustave RS v zvezi s prvim odstavkom 104. člena ZPP mora stranka tožbo in tudi druge vloge pri sodišču vložiti v slovenskem jeziku. Če navedenega ne stori, ravna sodišče po 108. členu ZPP, ki velja za vlogo, ki je nerazumljiva ali ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala. Specialna določba za upravni spor pa v prvem odstavku 31. člena ZUS-1 določa, da v primeru, če je tožba nepopolna ali nerazumljiva, mora sodišče od tožeče stranke zahtevati, naj v določenem roku odpravi pomanjkljivosti in jo pouči, kako naj to napravi ter tožečo stranko opozori na posledice, če tega ne stori.

5. Zato je sodišče tožeči stranki s sklepom št. I U 156/2024-4 z dne 25. 3. 2024 postavilo začasnega zastopnika, upravičenega za sprejemanje pisanj, z nalogo, da tožeči stranki pošlje navedeni sklep, s katerim je sodišče tožeči stranki (med drugim) naložilo, da v roku 30 dni od vročitve navedenega sklepa začasnemu zastopniku, imenuje svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji in o tem pisno seznani sodišče, ter da predloži slovenski prevod tožbe. Sodišče je tožečo stranko opozorilo, da bo tožbo zavrglo, če v danem 30 - dnevnem roku ne bo odpravila pomanjkljivosti tožbe v skladu z izrekom navedenega sklepa.

6. Začasnemu zastopniku, upravičenemu za sprejemanje pisanj, je bil sklep sodišča št. 156/2024-4 z dne 25. 3. 2024, vročen dne 28. 3. 2024, ko je začel tudi teči rok za odpravo pomanjkljivosti tožbe, o čemer je bila tožeča stranka obveščena. Začasni zastopnik, upravičen za sprejemanje pisanj, je navedeni sklep poslal tožeči stranki, skupaj z dopisom z dne 28. 3. 2024. V dopisu je tožeči stranki pojasnil, koga lahko imenuje za pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, jo opozoril na začetek teka roka za odpravo pomanjkljivosti ter na pravne posledice nepravočasne odprave pomanjkljivosti tožbe v skladu z izrekom sklepa. Iz povratnice v spisu je razvidno, da je tožeča stranka navedeni sklep prejela dne 5. 4. 2024.

7. Zadnji dan roka za odpravo pomanjkljivosti tožbe, upoštevajoč 30 - dnevni rok, je bil v zadevnem primeru sobota 27. 4. 2024, zato se je v skladu s četrtim odstavkom 111. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, rok za odpravo pomanjkljivosti tožbe iztekel s pretekom prvega prihodnjega delavnika, to je v ponedeljek 29. 4. 2024, tožeča stranka pa do tega dne, niti kasneje do izdaje tega sklepa, ni odpravila pomanjkljivosti tožbe, kot ji je to naložilo sodišče v sklepu št. 156/2024-4 z dne 25. 3. 2024. Sodišče je zato tožbo zavrglo na podlagi prvega odstavka 146. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, oziroma na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 ter četrtega odstavka 108. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 146, 146/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.