UPRS Sklep II U 11/2025-10
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-02-25

uporabno dovoljenje - upravni spor - stranka v postopku - aktivna legitimacija za vložitev tožbe - zavrženje tožbe

Ker tožeča stranka na podlagi devetega odstavka 80. člena GZ-1 nima pravice kot stranka sodelovati v postopku izdaje uporabnega dovoljenja, tudi nima aktivne legitimacije za vložitev tožbe v tem upravnem sporu.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Tožeča stranka s tožbo v upravnem sporu izpodbija uporabno dovoljenje izdano s strani Ministrstva za naravne vire in prostor z dne 25. 11. 2024 za gradnjo "Nadgradnja odseka železniške proge Maribor - Šentilj - d.m. od km 595+870 do km 599+600 glavne železniške proge št. 30 Zidani most - Šentilj - d.m.". V tožbi navaja, da je lastnica nepremičnine, ki meji na nepremičnine, na katerih se izvaja gradnja železniške proge, ter da ji nastaja večja škoda, sama gradnja pa povzroča tudi nevarnost za njeno nepremičnino. Poudarja, da ji v postopku izdaje uporabnega dovoljenja ni bilo omogočeno, da sodeluje, čeprav ji z izpodbijano odločbo posegajo v ustavno pravico do zasebne lastnine. Sodišču predlaga, da uporabno dovoljenje odpravi in zadevo vrne v ponovno odločanje.

2. Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da tožba ni dovoljena, saj je stranka v postopku izdaje uporabnega dovoljenja samo investitor. Sodišču predlaga, da tožbo zavrže.

4. Sodišče tožbo v upravnem sporu vsebinsko obravnava le, če so izpolnjene vse predpostavke, ki jih za to predpisuje zakon. Vsak, ki zahteva sodno varstvo s tožbo v upravnem sporu, mora tako ves čas postopka izpolnjevati pogoje, predpisane v prvem odstavku 36. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). Na te razloge mora, kot določa drugi odstavek 36. člena ZUS-1, sodišče paziti po uradni dolžnosti ves čas trajanja postopka. V skladu s 3. točko prvega odstavka 36. člena ZUS-1 sodišče tožbo zavrže, če ugotovi, da tožeča stranka v svoji tožbi ne uveljavlja kakšne svoje pravice ali pravne koristi oziroma če po tem zakonu ne more biti stranka.

5. Lastnost stranke v upravnem sporu v procesnem smislu ureja ZUS-1 v 16. do 19. členu. V skladu s prvim odstavkom 17. člena ZUS-1 je lahko tožeča stranka oseba, ki je bila stranka ali stranski udeleženec v postopku izdaje upravnega akta. Zakon o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) v 42. členu določa, da je lahko stranka v upravnem postopku vsaka fizična in pravna oseba zasebnega ali javnega prava, na katere zahtevo je začet postopek ali zoper katero teče postopek. Po 43. členu ZUP pa se ima pravico udeleževati postopka tudi oseba, ki izkaže pravni interes. Oseba, ki ni bila stranka ali stranski udeleženec v upravnem postopku, lahko v skladu z drugim odstavkom 17. člena ZUS-1 upravni spor sproži le, če najprej doseže, da ji upravni organ v postopku izdaje upravnega akta prizna položaj stranke, ali če ji upravni organ pravico do udeležbe v postopku izdaje upravnega akta zavrne. Status stranke v upravnem sporu je torej pogojen s položajem osebe v upravnem postopku.

6. V obravnavani zadevi tožeča stranka izpodbija uporabno dovoljenje. Gradbeni zakon (v nadaljevanju GZ-1) v devetem odstavku 80. člena določa, da je v postopku izdaje uporabnega dovoljenja stranka samo investitor oziroma vlagatelj zahteve za izdajo uporabnega dovoljenja. V obravnavanem primeru je to investitor Ministrstvo za infrastrukturo.

7. Iz upravnega spisa izhaja, da je tožeča stranka vložila vlogo za sodelovanje v postopku izdaje uporabnega dovoljenja in da ji je bilo le-to zavrnjeno s sklepom Ministrstva za naravne vire in prostor št. 35106-33/2024-2560-14 z dne 15. 1. 2025.

8. Sodišče še dodaja, da je tožeča stranka lahko svoje interese kot lastnica sosednje nepremičnine varovala v postopku izdaje gradbenega dovoljenja. Iz upravnega spisa izhaja, da ji je bilo gradbeno dovoljenje vročeno po določilih ZUP.

9. Ker tožeča stranka na podlagi devetega odstavka 80. člena GZ-1 nima pravice kot stranka sodelovati v postopku izdaje uporabnega dovoljenja, tudi nima aktivne legitimacije za vložitev tožbe v tem upravnem sporu, saj z izpodbijanim uporabnim dovoljenjem ni bilo odločeno o kakšni njeni pravici ali pravni koristi

, zato je sodišče tožbo na podlagi 3. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 zavrglo.

10. Če sodišče tožbo zavrže, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka (četrti odstavek 25. člena ZUS-1).

Predhodno priznan status stranke v upravnem postopku kot pogoj za vsebinsko obravnavanje tožbe izhaja tudi iz ustaljene upravnosodne prakse Vrhovnega sodišča (npr. sklepi I Up 106/2020 z dne 24. 2. 2021).

Tožeča stranka torej ni sodelovala v postopku izdaje uporabnega dovoljenja, saj ji takšne pravice ne daje sam GZ-1, ki določa, da je edina stranka v postopku izdaje uporabnega dovoljenja investitor oziroma oseba, ki poda zahtevo za njegovo izdajo, v obravnavanem primeru Ministrstvo za infrastrukturo.

Tako tudi sodna praksa Vrhovnega sodišča Republike Slovenije I Up 165/2020 z dne 26. 8. 2020, I Up 21/2024 z dne 5. 6. 2014, I Up 475/2021 z dne 6. 2. 2002 in Upravnega sodišča Republike Slovenije I U 661/2020-32 z dne 31. 3. 2022, I U 1091/2020-43 z dne 11. 2. 2021.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 17, 17/1, 36, 36/1, 36/1-3

Gradbeni zakon (2017) - GZ  - člen 80, 80/9

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

UPRS sklep III U 225/2015, enako tudi III U 70/2016