UPRS Sodba I U 354/2025-6
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-05-09

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - finančni pogoj - periodični dohodek - denarno nadomestilo za čas brezposelnosti - napačna uporaba materialnega prava - nepopolno ugotovljeno dejansko stanje v postopku na prvi stopnji

Periodični dohodek je treba razumeti tudi kot izgubo periodičnega dohodka in njegovo nenadomestitev z drugim periodičnim dohodkom v enakih ali podobnih zneskih.

Dohodek se zmanjša za periodične dohodke, ki jih je oseba nehala prejemati, če oseba ni začela prejemati drugih periodičnih dohodkov v enakih ali podobnih zneskih.

I. Tožbi se ugodi, odločba Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani, št. Bpp 398/2024 z dne 30. 01. 2025 se odpravi in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti stroške tega postopka v znesku 347,70 EUR v roku 15 dni od vročitve te sodbe, od poteka tega roka dalje do plačila z zakonskimi zamudnimi obrestmi. Višja stroškovna zahteva tožeče stranke se zavrne.

1. Toženka je z izpodbijano odločbo zavrnila tožnikovo prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči (BPP) za vložitev tožbe, pravno svetovanje in zastopanje v individualnem delovnem sporu v zvezi z redno odpovedjo pogodbe o zaposlitvi zoper delodajalca A., d. o. o., ki se pri Delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani, Zunanjem oddelku v Brežicah, vodi pod opr. št. Pd 14/2024, ter kot oprostitev stroškov postopka.

2. Postopek odločanja je potekal drugič, saj je bila prvič prošnja tožnika zavrnjena z odločbo opr. št. Bpp 149/2024 z dne 4. 6. 2024. Zoper odločbo je tožnik sprožil upravni spor. Upravno sodišče RS je izpodbijano odločbo odpravilo in zadevo vrnilo sodišču v ponovno odločanje z odločbo opr. št. I U 1265/2024-7 z dne 29. 8. 2024. V svoji odločbi je Upravno sodišče zavzelo stališče, da se skladno s prvim odstavkom 21. člena Zakona o socialno varstvenih prejemkih (ZSVarPre) prosilcu, ki je ostal brez rednega periodičnega dohodka (plače, ki jo je prosilec prejel v zadnjih treh mesecih pred vložitvijo prošnje za brezplačno pravno pomoč), tega dohodka pri ugotavljanju lastnih dohodkov in s tem presoji izpolnjevanja materialno - finančnega pogoja za dodelitev brezplačne pravne pomoči, ne sme upoštevati.

3. V obrazložitvi izpodbijane odločbe se toženka sklicuje na določbe prvega odstavka 13. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP), 11., 20., 21. člena ter prvega odstavka 27. člena ZSVarPre ter na določbe 10., 13. in 18. člena Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (ZUPJS). Ugotavlja, da upoštevaje stališče Upravnega sodišča je tožnika s sklepom z dne 25. 9. 2024 pozvala k dopolnitvi prošnje za brezplačno pravno pomoč, in sicer tako, da predloži potrdilo Zavoda RS za zaposlovanje o vpisu v evidenco brezposelnih oseb, iz katerega bo razvidno, ali prosilec prejema denarno nadomestilo za brezposelnost. Tožnik je v odrejenem roku predložil potrdilo Zavoda RS za zaposlovanje z dne 27. 9. 2024, iz katerega izhaja, da se prosilec v evidenci brezposelnih oseb pri zavodu vodi od 29. 4. 2024 dalje, ter odločbo Zavoda RS za zaposlovanje z dne 20. 5. 2024, iz katere izhaja, da je prosilec prejemnik denarnega nadomestila za brezposelnost od 28. 4. 2024 do 27. 1. 2025 v višini 892,50 EUR.

4. Na podlagi predhodnih ugotovitev toženka ugotavlja, da prosilec v relevantnem obdobju ni ostal brez rednega prihodka. Čeprav je prosilec prenehal prejemati plačo (prenehanje delovnega razmerja s 27. 4. 2024), je od 28. 4. 2024 dalje prejemal nadomestilo za brezposelnost v višini 892,50 EUR, to je v višini, ki je primerljiva njegovi plači (povprečna plača prosilca v trimesečnem relevantnem obdobju je znašala 1.149,69 EUR neto). To nadomestilo predstavlja periodičen mesečni prihodek. Ker je torej prosilec v relevantnem trimesečnem obdobju prejemal redni dohodek (plačo), kot tudi še v mesecu vložitve vloge, nato pa je od 28. 4. 2024, to je po mesecu vložitve vloge, prenehal prejemati plačo in nemudoma začel prejemati nov redni mesečni prihodek v približno enakem znesku (nadomestilo za brezposelnost), prosilec ni ostal brez rednega dohodka. Dohodek iz naslova plače v relevantnem trimesečnem obdobju se zato upošteva pri ugotavljanju lastnega dohodka prosilca. Toženka ni upoštevala preživninske obveznosti tožnika do njegove hčerke, ker tožnik ni dokazal, da je preživninsko obveznost v obdobju zadnjih treh mesecev pred vložitvijo prošnje tudi dejansko plačal. V dokaz je predložil izpis prometa na računu za obdobje od 13. 1. 2023 do 31. 3. 2024, na katerem je plačila preživnine barvno označil, zadnjega z dne 13. 10. 2023. V relevantnem trimesečnem obdobju pa ni označil nobenega odliva in tudi iz transakcij knjiženih v breme transakcijskega računa prosilca po višini ali namenu plačila ni razvidno, da bi bila preživninska obveznost v obdobju od decembra 2023 do februarja 2024 tudi dejansko plačana. Toženka tako ugotavlja, da tožnik ne izpolnjuje finančno-materialnega kriterija za odobritev BPP, saj je njegov lastni dohodek presegal višino dvakratnika osnovnega zneska minimalnega dohodka (969,76 EUR). Tega kriterija ne bi izpolnjeval tudi v primeru, če bi bila upoštevana preživninska obveznost v višini 150,00 EUR, ki je bila običajno izplačana. Skladno s 13. členom Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP) je toženka tožnikovo prošnjo zato zavrnila.

5. Opisanim odločitvam tožnik oporeka in vlaga tožbo. V tožbi navaja, da je toženka pri svoji odločitvi upoštevala, da je tožnik prejemal nadomestilo za brezposelnost v znesku 892,50 EUR, kar je bruto znesek in ne neto znesek. Po oceni tožnika je toženka napačno navedla, da predstavlja znesek denarnega nadomestila periodični dohodek (čeprav ga drugi odstavek 13. člena ZUPJS ne določa) ter, da je dohodek iz naslova denarnega nadomestila približno enak plači. Ob tem tožnik pojasni, da je njegova neto plače pred izgubo zaposlitve znašala povprečno 1.149,69 EUR neto mesečno, višina neto denarnega nadomestila za brezposelnost pa znaša 653,68 EUR do dne 30. 4. 2024 in od 1. 5. 2024 do 27. 1. 2025 624,28 EUR neto. Tožnik nasprotuje tudi neupoštevanju preživnine za njegovo mld. hčerko. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi, toženki pa naloži plačilo njegovih stroškov postopka.

6. Toženka je na tožbo odgovorila, poslala je upravni spis zadeve. V odgovoru navaja, da je pomotoma sicer upoštevala nadomestilo za brezposelnost v bruto višini, namesto neto. Vendar pa za odločitev v tej zadevi ni bistvena višina prihodkov iz naslova nadomestila za brezposelnost, saj se kot lastni prihodek v postopku preverjanja materialnega stanja prosilca upošteva vse tiste periodične prihodke, ki jih je prosilec prejel v relevantnem trimesečnem obdobju (tožnik v obdobju od decembra 2023 do februarja 2024). Nadomestilo za brezposelnost se tako ne všteje v lastni dohodek tožnika, saj ga je tožnik začel prejemati šele maja za april 2024, tj. po mesecu vložitve prošnje za brezplačno pravno pomoč. Bistveno je zgolj to, da tožnik, kljub izgubi zaposlitve, ni ostal brez rednega periodičnega dohodka niti v mesecu vložitve vloge za brezplačno pravno pomoč. Tožnik je namreč ves čas prejemal periodičen prihodek, najprej plačo in nato takoj nadomestilo za brezposelnost. Kar pomeni, da se periodične prihodke (plače), ki jih je prejel v relevantnem trimesečnem obdobju (december 2023 - februar 2024) upošteva kot lastni prihodek tožnika v postopku preverjanja materialnega stanja tožnika v postopku dodelitve brezplačne pravne pomoči. Ob tem toženka ugotovi, da je nadomestilo za brezposelnost znašalo 55 % povprečne plače tožnika iz relevantnega trimesečnega obdobja (upoštevaje neto zneske). Glede neupoštevanja preživninske obveznosti pa, da tožnik ni izkazal, da je preživninsko obveznost v relevantnem trimesečnem obdobju tudi dejansko plačal in v kakšni višini. Predlaga, da sodišče tožbo zavrne.

Sojenje brez glavne obravnave in dokazni postopek

7. Sodišče je odločilo brez glavne obravnave, ker je bilo že na podlagi tožbe, izpodbijanega akta ter upravnih spisov očitno, da je treba tožbi ugoditi in upravni akt odpraviti na podlagi prvega odstavka 64. člena ZUS-1, v upravnem sporu pa ni sodeloval tudi stranski udeleženec z nasprotnim interesom (prva alineja drugega odstavka 59. člena ZUS-1).

8. Sodišče je v dokaznem postopku vpogledalo v listine v upravnem spisu zlasti v odločbo toženke Bpp 149/2024 z dne 4. 6. 2024, Potrdilo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje z dne 29. 9. 2024 in Odločbo Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje z dne 20. 5. 2024 in v priloge sodnega spisa in sicer v priloge tožnika A2.

10. V zadevi je spor glede pravilnosti in zakonitosti izpodbijane odločbe. Toženka kot razlog za zavrnitev prošnje navaja tožnikovo neizpolnjevanje finančno-materialnega pogoja (cenzusa) za dodelitev BPP.

11. ZBPP v 13. členu določa, da je do BPP upravičena oseba, ki glede na svoj materialni položaj in glede na materialni položaj svoje družine brez škode za svoje socialno stanje in socialno stanje svoje družine ne bi zmogla stroškov sodnega postopka oziroma stroškov nudenja pravne pomoči (prvi odstavek). Šteje se, da je socialno stanje prosilca in njegove družine zaradi stroškov sodnega postopka oziroma stroškov nudenja pravne pomoči ogroženo, če mesečni dohodek prosilca (lastni dohodek) oziroma mesečni povprečni dohodek na člana družine (lastni dohodek družine) ne presega višine dveh osnovnih zneskov minimalnega dohodka, določenega z zakonom, ki ureja socialnovarstvene prejemke (drugi odstavek). V 14. členu ZBPP določa, da se materialni položaj prosilca in njegove družine ugotavlja glede na dohodke in premoženje prosilca ter dohodke in premoženje oseb, ki se, za namen ugotavljanja materialnega položaja pri uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, poleg vlagatelja upoštevajo po zakonu, ki ureja uveljavljanje pravic iz javnih sredstev (prvi odstavek). Za ugotavljanje materialnega položaja prosilca in njegove družine iz prejšnjega odstavka se uporabljajo določbe zakona, ki ureja socialnovarstvene prejemke, o načinu ugotavljanja materialnega položaja oseb pri uveljavljanju pravice do denarne socialne pomoči (drugi odstavek).

12. ZSVarPre v prvem odstavku 20. člena določa, da se kot lastni dohodek samske osebe, ki je podlaga za določitev višine denarne socialne pomoči, upoštevajo povprečni mesečni dohodki in prejemki, ugotovljeni za samsko osebo, v obdobju treh koledarskih mesecev pred mesecem vložitve vloge. Vendar pa isti zakon v prvem odstavku 21. člena določa tudi, da se v primeru, kadar je iz ugotovljenega dejanskega stanja razvidno, da je upravičenec ostal brez rednega periodičnega dohodka, ta pri ugotavljanju lastnega dohodka ne upošteva. Skladno s tretjim odstavkom 21. člena ZSVarPre so periodični dohodki po tem zakonu plače, pokojnine, preživnine, rente in drugi dohodki, ki jih upravičenec prejema v enakih ali podobnih zneskih v enakih ali podobnih časovnih obdobjih.

13. Po 2. točki prvega odstavka 13. člena ZUPJS se pri ugotavljanju upravičenosti do posamezne pravice iz javnih sredstev dohodek zmanjša za periodične dohodke, ki jih je oseba nehala prejemati, in ni začela prejemati drugih periodičnih dohodkov. Drugi odstavek 13. člena ZUPJS našteva, kateri so periodični dohodki iz 2. točke prvega odstavka 13. člena ZUPJS in sicer plače, pokojnine, preživnine, rente in drugi dohodki, ki jih oseba prejema v enakih ali podobnih zneskih v enakih ali podobnih časovnih obdobjih.

14. V zadevi je nesporno, da je tožniku delovno razmerje pri družbi A., d. o. o. prenehalo. Nesporno je tudi, da je tožnik prejemal nadomestilo za brezposelnost. Tožnik je sprva prejemal plačo v povprečni višini 1.149,69 EUR neto mesečno, višina neto denarnega nadomestila za brezposelnost je do dne 30. 4. 2024 znašala 653,68 EUR in od 1. 5. 2024 do 27. 1. 2025 624,28 EUR neto. To pomeni, da je tožnik prenehal prejemati plačo kot periodični dohodek in začel prejemati denarno nadomestilo za brezposelnost kot drug dohodek.

15. V obravnavani zadevi je osrednje pravno vprašanje, ali tožnikovo denarno nadomestilo za brezposelnost predstavlja "drug periodični dohodek" v smislu 2. točke prvega odstavka 13. člena ZUPJS, ter ali je pri presoji te določbe pomembna tudi višina denarnega nadomestila v primerjavi s prejšnjo plačo.

16. Toženka je v izpodbijani odločbi ugotovila, da "tožnik v relevantnem obdobju ni ostal brez rednega prihodka". Svojo ugotovitev je utemeljila s tem, da je tožnik sicer "prenehal prejemati plačo (prenehanje delovnega razmerja s 27. 4 .2024)", vendar je "od 28. 4. 2024 dalje prejemal denarno nadomestilo za brezposelnost v višini 892,50 EUR", kar naj bi bila višina, "ki je primerljiva njegovi plači (povprečna plača prosilca v trimesečnem relevantnem obdobju je znašala 1.149,69 EUR neto)". Toženka je zaključila, da denarno nadomestilo za brezposelnost predstavlja "periodičen mesečni prihodek", in ker je tožnik "nemudoma začel prejemati nov redni mesečni prihodek v približno enakem znesku (denarno nadomestilo za brezposelnost)", po presoji toženke "ni ostal brez rednega dohodka".

17. Takšna ugotovitev dejanskega stanja je po oceni sodišča pomanjkljiva iz dveh bistvenih razlogov. Prvič, toženka je pri primerjavi zneskov napačno primerjala bruto znesek nadomestila za brezposelnost (892,50 EUR) s tožnikovo neto plačo (1.149,69 EUR). Pravilna primerjava bi morala temeljiti na primerljivih kategorijah - bodisi obeh zneskih v bruto bodisi obeh v neto vrednosti. Iz podatkov v spisu izhaja, da je dejanski neto znesek nadomestila znašal le 653,68 EUR (do 30. 4. 2024) oziroma 624,28 EUR (od 1. 5. 2024 do 27. 1. 2025), kar po oceni sodišča predstavlja le 54-57% prejšnje neto plače. Takšna razlika v višini dohodka nikakor ne ustreza opredelitvi "približno enak znesek", kot je to napačno zaključila toženka.

18. Drugič, toženka je zavzela napačno pravno stališče, da je za odločitev v zadevi pomembno zgolj dejstvo, da tožnik prejema reden periodični dohodek, ne glede na njegovo višino. Takšno stališče ni skladno s pravilno razlago določb 13. člena ZUPJS.

19. Drugi odstavek 13. člena ZUPJS namreč opredeljuje periodične dohodke kot "plače, pokojnine, preživnine, rente in druge dohodke, ki jih oseba prejema v enakih ali podobnih zneskih v enakih ali podobnih časovnih obdobjih". Ta opredelitev se smiselno nanaša tudi na 2. točko prvega odstavka istega člena, po kateri se dohodek zmanjša za periodične dohodke, ki jih je oseba nehala prejemati, in ni začela prejemati drugih periodičnih dohodkov. Besedilo "prejema v enakih ali podobnih zneskih" pomeni opredelitev, da je dohodek periodični, če ga oseba prejema v nekem časovnem obdobju v približno podobnih zneskih. Zakon torej v drugem odstavku 13. člena ZUPJS opredeljuje periodični dohodek, ki ga je treba aplicirati na 2. točko prvega odstavka 13.člena ZUPJS in razumeti tudi kot izgubo periodičnega dohodka in njegovo nenadomestitev z drugim periodičnim dohodkom v enakih ali podobnih zneskih.

20. Povedano drugače: pravilna razlaga navedenih določb je, da se dohodek zmanjša za periodične dohodke, ki jih je oseba nehala prejemati, če oseba ni začela prejemati drugih periodičnih dohodkov v enakih ali podobnih zneskih. Namen teh določb je namreč upoštevati dejanski materialni položaj prosilca v času odločanja o pravici iz javnih sredstev.

21. V primeru tožnika je prišlo do občutnega znižanja dohodka (za približno 45%), zaradi česar ni mogoče šteti, da je začel prejemati drug periodični dohodek v enakem ali podobnem znesku.

22. Po povedanem sodišče sodi, da je toženka nepopolno ugotovila dejansko stanje, ko je napačno primerjala bruto znesek nadomestila z neto zneskom plače, in napačno uporabila materialno pravo, ko je zaključila, da tožnik ni ostal brez rednega dohodka, ker je začel prejemati denarno nadomestilo za brezposelnost v približno enakem znesku. Pri ponovnem odločanju bo morala toženka pravilno ugotoviti in primerjati višine dohodkov ter pravilno razlagati določbe 13. člena ZUPJS v skladu z njihovim namenom. Sodišče je zato tožbi ugodilo, izpodbijano odločbo na podlagi 2. in 4. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) odpravilo ter zadevo vrnilo toženki v ponovni postopek. V ponovnem postopku je upravni organ vezan na pravno mnenje sodišča glede uporabe materialnega prava ter njegova stališča, ki se tičejo postopka (četrti in peti odstavek 64. člena ZUS-1).

23. Ker je sodišče tožbi ugodilo že iz predstavljenih razlogov, se ni opredeljevalo do ostalih tožbenih razlogov, ki za odločitev niso relevantni.

24. Tožnik je zahteval povrnitev stroškov postopka.

25. Izrek o stroških temelji na tretjem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbi ugodi in v upravnem sporu izpodbijani upravni akt odpravi, tožniku glede na opravljena procesna dejanja in način obravnave zadeve v upravnem sporu prisodi pavšalni znesek povračila stroškov v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik).

26. Zadeva je bila rešena brez glavne obravnave, tožnika pa je v postopku zastopal pooblaščenec, ki je odvetnik, zato se mu v skladu z drugim odstavkom 3. člena v zvezi s prvim odstavkom 2. člena Pravilnika priznajo stroški v višini 285,00 EUR, povečano za 22 % DDV (odvetnik je zavezanec za DDV), skupaj tako v višini 347,70 EUR. Višjo stroškovno zahtevo tožnika je sodišče zavrnilo, saj za njeno priznanje podlage v veljavnih predpisih ni najti.

27. Priznane stroške je toženka dolžna tožniku povrniti v roku 15 dni od vročitve te sodbe. Zakonske zamudne obresti od stroškov postopka tečejo od poteka roka za njihovo prostovoljno plačilo (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika). Plačana sodna taksa za postopek bo vrnjena po uradni dolžnosti (opomba 6.1/c Taksne tarife Zakona o sodnih taksah).

28. Plačana sodna taksa za postopek bo vrnjena po uradni dolžnosti (opomba 6.1/c Taksne tarife Zakona o sodnih taksah).

Kot izhaja iz Sodbe VSRS VIII Ips 130/2016, z dne 25. 10. 2016, točka 12.

Zakon o brezplačni pravni pomoči (2001) - ZBPP  - člen 13, 13/11

Zakon o socialno varstvenih prejemkih (2010) - ZSVarPre  - člen 10, 13, 18

Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (2010) - ZUPJS  - člen 18

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.