UPRS Sodba I U 1770/2021-12
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-09-30

stalno prebivališče - ugotavljanje dejanskega stalnega prebivališča - središče življenjskih aktivnosti

Upravna enota je v postopku obširno izvajala dokazni postopek glede tega, kje tožnica živi. Ugotovila je, da dejansko biva na A. (kar kot povedano, tožnica že od vsega začetka postopka sama priznava). Ni pa ni ugotavljala in se tudi ni opredelila do tega, ali je na naslovu, na katerem tožnica živi, tudi središče njenih življenjskih interesov. Tako iz izpodbijane odločbe ni razbrati, da bi upravna enota kakorkoli presojala družinske, partnerske, delovne, ekonomske, socialne in druge vezi tožnice, ki kažejo, da med njo in naslovom, kjer najema stanovanje in kjer ima trenutno začasno prebivališče, obstajajo tesne in trajne povezave.

I. Tožbi se ugodi, odločba Upravne enote Radovljica št. 210-55/2020-51 z dne 19. 5. 2021 se odpravi.

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki v roku 15 dni od vročitve te sodbe povrniti stroške postopka v višini 347,70 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od poteka roka za izpolnitev dalje do plačila.

1. Upravna enota Radovljica (v nadaljevanju UE Radovljica) je 19. 5. 2021 izdala odločbo št. 210-55/2020-51 (v nadaljevanju izpodbijana odločba), s katero je odločila, da se z dokončnostjo te odločbe tožnici v register stalnega prebivalstva prijavi stalno prebivališče na naslovu Bled, A., stanovanje št. ...., kjer dejansko prebiva (točka 1. izreka). Z dokončnostjo te odločbe tožnici preneha začasno prebivališče na istem naslovu (točka 2. izreka). Ugotovila je še, da posebni stroški postopka niso bili zaznamovani (točka 3. izreka) in da posebni stroški postopka niso nastali (točka 4. izreka).

2. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je UE Radovljica 20. 7. 2020 prejela zapisnik o izpraznitvi nepremičnine (o deložaciji stranke iz nepremičnine dne 10. 7. 2020) in ga v skladu z določbo prvega odstavka 18. člena Zakona o prijavi prebivališča (v nadaljevanju ZPPreb-1) štela kot obvestilo organu. Tožnici je na naslov prijavljenega stalnega prebivališča na Bledu, B., 23. 7. 2020 poslala obvestilo, da si je skladno z določbami ZPPreb-1 dolžna urediti prijavo stalnega prebivališča na naslovu, kjer dejansko stalno prebiva. Tožnica je obvestilo 11. 8. 2020 prevzela na naslovu Bled, C. Tja si je namreč na Pošti Slovenije uredila prepošiljanje poštnih pošiljk z B.

3. Tožnica se je na obvestilo odzvala s pisno izjavo, v kateri je opisala svojo življenjsko situacijo. Pri tem ni predložila nobenega dokazila, s katerim bi dokazovala dejansko prebivanje na naslovu stalnega prebivališča v nepremičnini B. V pisanju pa je večkrat navedla, da je bila 10. 7. 2020 izvedena deložacija te nepremičnine, ki od leta 2019 ni več v njeni lasti. Kljub temu, da na naslovu prijavljenega stalnega prebivališča na Bledu, B. ne prebiva več, želi na njem ohraniti svoje stalno prebivališče. Pričakuje, da bo dom na B. dobila vrnjen nazaj v naravi, z vso odtujeno vsebino in osebno lastnino v njem. Navedla je še, da si je po deložaciji najela stanovanje na Bledu, na A., stanovanje št. ..., kjer je 27. 7. 2020 prijavila začasno prebivališče, s čimer naj bi po njenem izpolnila svojo prijavno obveznost.

4. Ker se tožnica po deložaciji iz svojega stalnega prebivališča ni prijavila na naslovu, kjer dejansko prebiva, je upravna enota na podlagi tretjega odstavka 18. člena ZPPreb-1, po uradni dolžnosti uvedla postopek ugotavljanja stalnega prebivališča stranke. V tem postopku, katerega potek v izpodbijani odločbi podrobno povzame, je ugotovila, da tožnica ne prebiva na naslovu Bled, B., in da ta naslov ne predstavlja več njenega stalnega prebivališča. Tožnica dejansko biva na naslovu prijavljenega začasnega prebivališča Bled, A. Zato se ji v registru stalnega prebivalstva prijavi stalno prebivališče na ta naslov.

5. Tožnica se je zoper tako odločitev pritožila, toženka pa je z odločbo št. 210-162/2020/11 (132-04) z dne 18. 10. 2021 njeno pritožbo zavrnila.

6. Tožnica je zoper tako odločitev vložila tožbo po pooblaščenki, ki jo je nato pravočasno še osebno dopolnila.

7. V tožbi navaja, da mora organ v konkretnem postopku ugotoviti, kje posameznik dejansko biva in kje je center njegovih interesov. Če bi ji prvostopni organ po dokončnosti izpodbijane odločbe v register prijavil začasni naslov kot stalni, bi ravnal nezakonito. Za to nima soglasja lastnice nepremičnine, s tem bi nedopustno posegli v pravice tretjih in bi bila kršena ustavna pravica lastnice do zasebne lastnine.

8. Njeno stalno bivališče se lahko spremeni oz. odjavi na naslovu B., Bled le, če bi imela stalno bivališče drugje, pa ga nima. Upravni organ je zaslišal mnogo prič in zmotil jo je način vabljenja, njihovo število in tudi zaslišanja sama, saj so bila nepotrebna. S tem je bila storjena procesna kršitev. Dalje trdi, da je v roku prostovoljno prijavila začasno bivališče, zato ne gre za osebo, ki bivališča ne bi imela ali ga ne bi prijavila. Za začetek postopka tako ni bilo nobene potrebe. Izvršilni postopek I 121/2019 namreč še ni pravnomočno končan (o čemer bi se prvostopni organ lahko uradoma prepričal). Upravna enota Radovljica tudi ni začela postopka po uradni dolžnosti, temveč je prejela obvestilo s strani (nove) lastnice nepremičnine. Že iz tega razloga je treba izpodbijano odločbo razveljaviti, saj je ta nezakonita. Tožena stranka je tako zmotno uporabila materialno pravo, pa tudi nepravilno ugotovila dejansko stanje.

9. Tožnica v laični dopolnitvi tožbe navaja, da je deložirana lekarnarica in brezdomka. Nedopustno ji je bila omejena pravica do pritožbe in enake obravnave pred zakonom. Toženka je zavrgla njeno laično vloženo pritožbo, saj je od pristojnega organa za dodelitev Bpp prejela zavrženje njene vloge. Nedopustno ji zoper pritožbo ni dovoljena pritožba niti ni dovoljen upravni spor, zato bo sprožila ustavno presojo. Od junija 2016 je lahko vsem na očeh še žrtev policijskega nasilja. Z Odločbo Okrožnega sodišča v Kranju Bpp 217/2021 z dne 29. 11. 2021 ji je namreč pristojni organ zavrgel njeno vlogo za dodelitev izredne brezplačne pravne pomoči v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja za sestavo in vložitev tožbe zoper izpodbijano odločbo. Pri "ugotavljanju njenega stalnega prebivališča" z domačega kavča in vodenju nedopustnega postopka, ki se je zaključil z izdajo prerekane odločbe, je vodja oddelka nedopustno omejil vse njene osebnostne pravice in svoboščine, ki jih poseduje kot ženska, Slovenka in Evropejka. Nedopustno so ji bile omejene pravice iz 14., 22., 25., 32., 33. in 36. člena Ustave in 8. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah. Tožnica v nadaljevanju poda očitke zoper bivšega moža, policijo, Okrajno sodišče v Radovljici, ...

10. Sodišču predlaga, da postopek prekine, dokler ne bodo končani njeni postopki v zvezi z nedopustno deložacijo njenega doma oz., da sodišče tožbi ugodi in izpodbijano odločbo odpravi. Zahteva tudi povrnitev stroškov postopka, vse z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka roka za njihovo prostovoljno plačilo.

11. Toženka v odgovoru na tožbo vztraja pri razlogih izpodbijane odločbe. Meni, da je odločba pravilna in zakonita, tožba pa neutemeljena. Sodišču predlaga, da jo zavrne.

13. V skladu s 3. točko 2. člena ZPPreb-1

je stalno prebivališče definirano kot naslov v Republiki Sloveniji, na katerem posameznik stalno prebiva in kjer je središče njegovih življenjskih interesov. To se po isti zakonski določbi presoja na podlagi posameznikovih družinskih, partnerskih, delovnih, ekonomskih, socialnih in drugih vezi, ki kažejo, da med posameznikom in naslovom, kjer živi, obstajajo tesne in trajne povezave. Po določbi 5. točke 2. člena ZPPreb-1 je začasno prebivališče naslov v Republiki Sloveniji, na katerem posameznik začasno prebiva zaradi dela, šolanja, prestajanja kazni ali drugih razlogov. Po določbi drugega odstavka 12. člena ZPPreb-1 ima lahko posameznik začasno prebivališče, če ima prijavljeno stalno prebivališče v Republiki Sloveniji ali stalni naslov v tujini.

14. Med strankama ni sporno, da je tožnica zaradi deložacije najela stanovanje na Bledu, na A., stanovanje št. ..., kjer je 27. 7. 2020 tudi prijavila začasno prebivališče. Ni niti sporno, da se lastnica stanovanja, pri kateri tožnica najema stanovanje, ne strinja, da bi tožnica imela tam prijavljeno stalno prebivališče (le začasno). Kot še izhaja iz obrazložitve izpodbijane odločbe, je lastnica stanovanja, ki ga tožnica najema, povedala, da tožnica na tem naslovu nima poštnega nabiralnika, najemno pogodbo pa je sklenila za dobo enega leta.

15. Uvodoma sodišče pojasnjuje, da ni utemeljen očitek tožnice o tem, da upravna enota ne bi smela začeti postopka ugotavljanja stalnega prebivališča po uradni dolžnosti. ZPPreb-1 v 18. členu, ki nosi naslov "Prijava stalnega prebivališča", v prvem odstavku določa, da če upravna enota dvomi, da posameznik stalno prebiva na naslovu, kjer je prijavil stalno prebivališče ali je obveščena, da posameznik ni izpolnil prijavne obveznosti iz prvega, drugega, tretjega ali petega odstavka 5. člena tega zakona

, posameznika obvesti o obveznosti prijave in ga opozori na posledice, če prijavne obveznosti ne izpolni. Po določbi drugega odstavka 18. člena ZPPreb-1 posameznik v osmih dneh po prejemu obvestila iz prejšnjega odstavka izpolni prijavno obveznost ali da izjavo, da na naslovu prijavljenega stalnega prebivališča stalno prebiva.

16. Kot tožnica sama navaja v tožbi, je bila upravna enota obveščena o njeni deložaciji s strani nove lastnice nepremičnine na naslovu Bled, B. (ni sporno, da je upravna enota prejela zapisnik o izpraznitvi nepremičnine, ki se je zgodila 10. 7. 2020). To pa je bila tudi po oceni sodišča zadostna podlaga za dvom upravne enote glede tega, ali tožnica na tem naslovu še stalno prebiva. Zato ji je tudi upravičeno poslala poziv, skladno s citiranim določilom prvega odstavka 18. člena ZPPreb-1. Ker je tožnica podala izjavo, da na naslovu prijavljenega stalnega prebivališča več dejansko ne prebiva, pač pa na začasnem prebivališču (drugi odstavek 18. člena ZPPreb-1) in je prijavila (le) začasno prebivališče, je upravna enota postopek pravilno nadaljevala po določbi tretjega odstavka istega člena. Ta namreč pravi, da upravna enota po uradni dolžnosti uvede postopek ugotavljanja stalnega prebivališča, če posameznik ne izpolni obveznosti iz prejšnjega odstavka ali če dvomi, da posameznik kljub njegovi izjavi na naslovu prijavljenega stalnega prebivališča stalno prebiva. Odločba iz tega razloga zato ni nezakonita.

17. Utemeljen tudi ni predlog tožnice, da bi UE Radovljica morala prekiniti postopek do odločitve o končanju postopkov v zvezi z nedopustno deložacijo njenega doma. Tožnica ni izkazala, da bi izvršilni postopek I 121/2019 še tekel oz. tekel v obsegu, ko bi lahko kakorkoli vplival na vprašanje njenega stalnega prebivališča na naslovu Bled, B. (trditveno in dokazno breme je na njej). Sodišče tega predloga zato ni moglo niti preizkusiti.

18. Tožnica pa v tožbi utemeljeno podaja očitek, da bi upravna enota morala poleg tega, kje tožnica dejansko biva, ugotavljati tudi, kje je center njenih življenjskih interesov. Gre namreč za pogoja, ki morata biti izpolnjena kumulativno, da bi lahko govorili o stalnem prebivališču, kot ga ureja ZPPreb-1.

19. Sodišče ugotavlja, da je upravna enota v postopku obširno izvajala dokazni postopek glede tega, kje tožnica živi. Ugotovila je, da dejansko biva na A. (kar kot povedano, tožnica že od vsega začetka postopka sama priznava). Ni pa ni ugotavljala in se tudi ni opredelila do tega, ali je na naslovu, na katerem tožnica živi, tudi središče njenih življenjskih interesov. Tako iz izpodbijane odločbe ni razbrati, da bi upravna enota kakorkoli presojala družinske, partnerske, delovne, ekonomske

, socialne in druge vezi tožnice, ki kažejo, da med njo in naslovom, kjer najema stanovanje in kjer ima trenutno začasno prebivališče, obstajajo tesne in trajne povezave (kot to določa 3. točka 2. člena ZPPreb-1). Zato sodišče tudi ne more preizkusiti izpodbijanega zaključka, da je stalno prebivališče tožnice na Bledu, na A. (in posledično, da tam ni njeno začasno bivališče).

20. Nasprotno. Iz razlogov, ki jih v izpodbijani odločbi navaja upravna enota, izhajajo kvečjemu razlogi, ki potrjujejo začasno prebivališče tožnice na tem naslovu. Ni sporno, da tožnica na tem naslovu živi zato, ker je izgubila dom. Kot je sodišče že opozorilo zgoraj, je "začasno prebivališče" naslov v Republiki Sloveniji, na katerem posameznik začasno prebiva zaradi dela, šolanja, prestajanja kazni

. Poleg tega ima najemno pogodbo le za eno leto, lastnica stanovanja (najemodajalka) pa je izrecno izjavila, da ne soglaša s prijavo stalnega bivališča tožnice na tem naslovu in da tožnica na tem naslovu nima poštnega nabiralnika. Zakaj bi ob takem stanju stvari lahko sprejeli odločitev, da tožnico na naslov A. vežejo družinske, partnerske, delovne, ekonomske, socialne in druge vezi, ki kažejo, da med tožnico in naslovom, kjer najema stanovanje, obstajajo tesne in

povezave, kot povedano, odločba razlogov nima.

21. Zgoraj opisane vrzeli ni zapolnila niti toženka v postopku odločanja s pritožbo. Na strani 4 odločbe št. 210-162/2020/11 (132-04) z dne 18. 10. 2021 je sicer zapisala, da tožnica z naslovom, na katerem ima prijavljeno stalno prebivališče (Bled, B.) in ki je sedaj v lasti druge osebe, nima več trajnih in tesnih vezi. Zato ne izpolnjuje pogojev za ohranitev prijave stalnega prebivališča. Vendar ti razlogi ne odgovarjajo na vprašanje, kje je novo stalno prebivališče tožnice oz. ne pomenijo avtomatizma v smislu, da je zgolj zaradi bivanja tožnice na A., tam tudi njeno novo stalno prebivališče. Tudi pritožbena odločba razlogov o tem nima. Tako umanjkajo bistveni razlogi za odločitev.

22. Ustava v 25. členu zagotavlja pravico do pravnega varstva. To jamstvo pa je lahko učinkovito le, če je odločba v vsaki bistveni točki obrazložena na tako konkreten način, da je mogoča presoja njene pravne pravilnosti.

Konkretizacijo te ustavne določbe ureja Zakon o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) v 214. členu. Tako mora obrazložitev odločbe vsebovati: 1. razložitev zahtevkov strank in njihove navedbe o dejstvih; 2. ugotovljeno dejansko stanje in dokaze, na katere je le-to oprto; 3. razloge, odločilne za presojo posameznih dokazov; 4. navedbo določb predpisov, na katere se opira odločba; 5. razloge, ki glede na ugotovljeno dejansko stanje narekujejo takšno odločbo, in razloge, zaradi katerih ni bilo ugodeno kakšnemu zahtevku strank.

23. Odločbe, ki nima bistvenih razlogov za odločitev, ni mogoče preizkusiti. Po določbi tretjega odstavka 27. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je bistvena kršitev določb postopka vselej podana, ko gre za absolutno bistveno kršitev pravil postopka, ki jo določa ZUP ali drug zakon, ki ureja postopek izdaje upravnega akta. V skladu s 7. točko drugega odstavka 237. člena ZUP je bistvena kršitev pravil upravnega postopka vselej podana, če se odločbe ne da preizkusiti. Ta je podlaga za odpravo odločbe na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1.

24. Že navedena bistvena kršitev pravil upravnega postopka je sodišču tako narekovala, da je izpodbijano odločbo odpravilo in zadevo vrnilo v ponoven postopek (3. točka prvega odstavka 64. člena ZUS-1 in četrti odstavek 64. člena ZUS-1). Zato se do ostalih tožbenih navedb ni opredeljevalo. Na kaj mora upravna enota paziti v ponovljenem postopku, je razvidno iz gornje obrazložitve.

25. Sodišče je v zadevi odločilo brez glavne obravnave. Že na podlagi tožbe, izpodbijanega akta ter upravnih spisov je bilo očitno, da je treba tožbi ugoditi in upravni akt odpraviti na podlagi prvega odstavka 64. člena ZUS-1, v upravnem sporu pa ni sodeloval stranski udeleženec z nasprotnim interesom.

26. Ker je sodišče tožbi tožnice ugodilo in izpodbijani upravni akt odpravilo, ji je toženka po določbi tretjega odstavka 25. člena ZUS-1 dolžna povrniti stroške postopka v pavšalnem znesku, vse v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik).

27. Zadeva je bila rešena brez glavne obravnave, tožnico pa je v postopku zastopala odvetnica, zato se ji v skladu z drugim odstavkom 3. člena v zvezi s prvim odstavkom 2. člena Pravilnika priznajo stroški v višini 285,00 EUR, povečano za 22 % DDV (odvetnica je zavezanka za DDV), skupaj tako v višini 347,70 EUR.

28. Toženka mora stroške tožnici povrniti v roku 15 dni od vročitve te sodbe (313. člen Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1), od poteka roka za izpolnitev dalje pa tudi zakonske zamudne obresti (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika).

Določbe prvega, drugega, tretjega ali petega odstavka 5. člena ZPPreb-1 govorijo o prijavni dolžnosti stalnega prebivališča.

Da je tožnica prejemnica denarne socialne pomoči in ima s strani pristojnega centra za socialno delo odobreno subvencijo za plačilo najemnine na naslovu A., Bled ne more pomeniti ekonomske povezave v smislu stalnega bivališča.

Primerjaj Odl. US VII, 227, Up-118/95 z dne 11. 6. 1998.

Ustava Republike Slovenije (1991) - URS  - člen 25

Zakon o prijavi prebivališča (2016) - ZPPreb-1  - člen 2, 2-2, 2-5, 18, 18/1, 18/2, 18/3

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 27, 27/3, 64, 64/4

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 237, 237/2, 237/2-7

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.