UPRS Sodba I U 827/2022-40
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-06-26

inšpekcijski postopek - ukrep občinskega inšpektorja - odstranitev objekta - ugotovitvena odločba - predhodno vprašanje - tožbene novote

Inšpekcijski organi v postopkih po ZCes-1 in ZIN nimajo procesne obveznosti izdajanja ločenih ugotovitvenih in izvršitvenih aktov. Inšpektor lahko z odločbo hkrati ugotovi kršitev in odredi njeno odpravo. Zakonska ureditev predvideva enotno odločbo, ki hkrati ugotavlja kršitev in odredi njeno odpravo.

Postavitev zapornic in postajnega poslopja na cestni svet javne ceste brez predpisanega soglasja upravljavca nedvoumno predstavlja kršitev določb ZCes-1, ki prepovedujejo posege v javno cesto, ki ovirajo varno uporabo ceste. Takšno ravnanje predstavlja kršitev prepovedi nameščanja predmetov, ki ovirajo promet, ki jo lahko inšpektor sankcionira.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Upravni organ je z izpodbijano odločbo št. 06100-399/2021-23 z dne 3. 2. 2022 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) odločil, da izvajalec rednega vzdrževanja ceste A. d. o. o. odstrani dve zapornici in postajno poslopje s cestnega sveta ter vzpostavi prejšnje stanje občinske ceste, kategorija LK2, odsek ... , B. ulica, parc. št. ... k. o. ..., v bližini naslova C. (1. točka izreka). V drugi točki izreka je odločil, da mora inšpekcijski zavezanec Č., d. o. o., poravnati stroške odstranitve dveh zapornic skupaj s postajnim poslopjem s cestnega sveta ter vzpostavitev prejšnjega stanja na cestišču občinske ceste v 10 dneh od izdaje računa izvajalca rednega vzdrževanja cest A. d. o. o. ., in sicer v višini izračuna stroškov izvedenih del ter na transakcijski račun, naveden na tem računu. Upravni organ je še odločil, da rok za izvršitev znaša 30 dni od vročitve odločbe (3. točka izreka), da pritožba zoper odločbo ne zadrži njene izvršitve (4. točka obrazložitve) in da bo o morebitnih stroških izdan poseben sklep (5. točka obrazložitve). Zoper odločitev je tožeča stranka vložila pritožbo.

2. Drugostopenjski organ je pritožbo zavrnil. Navedel je, da je bil postopek pravilno voden, da je odločba pravilna in zakonita, pritožba pa neutemeljena.

Povzetek bistvenih navedb strank v upravnem sporu

3. Opisanim odločitvam tožeča stranka ugovarja in vlaga tožbo iz razlogov iz 1., 2. in 3. točke 27. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju: ZUS-1). Navaja, da zemljišče parc. št. ... k. o. ... , ni javna površina niti občinska cesta, pač pa gre za površine zaledne gradbene jame in gradbišča ter za pripadajoče zemljišče k stavbama na naslovu C. cesta. Izpostavlja, da je pred pristojnim sodiščem v teku nepravdni postopek opr. št. III N 403/2021, ki je že evidentiran v uradni evidenci e-ZK, ter da ni izkazano, kje točno naj bi zapornici in postajno poslopje stali. Nadalje navaja, da zemljišče parc. št. ... k. o. ..., ni cestišče v funkciji in ni namenjeno prometu, pač pa gre za opuščeno površino območja zaledne gradbene jame, kjer je dostop do zasebnega zemljišča s tega vidika varovan.

4. Meni, da je potrebno upravni postopek prekiniti do pravnomočne sodne odločitve o obsegu pripadajočega zemljišča ter ugotoviti, kje so zapornice dejansko postavljene. Navaja, da zemljišče glede na evidenco GURS predstavlja neurejeno parcelo, kar pomeni, da meje parcele niso urejene in jasne ter lahko pride do znatnega odstopanja parcelnih mej glede na stanje v naravi. V nadaljevanju izpostavlja, da izpodbijana odločba nalaga odpravo nepravilnosti tretji osebi brez predhodno izdane ustrezne odločbe, kjer bi bile nepravilnosti sploh ugotovljene, ugotovljen njihov kršitelj in ji ni dana možnost, da sama odpravi nepravilnosti in vzpostavi prvotno stanje. Meni, da gre pri posegu v zemljišče parc. št. ... k. o. ..., za pridobljene pravice njenega pravnega prednika D. d. o. o. v stečaju, investitorja zalednega gradbišča. Predmetna vstopna kontrola služi varovanju največjega zalednega gradbišča v Ljubljani in omejevanju dostopa nepooblaščenim osebam. Kontrola je nadgradnja prej postavljenih gradbiščnih vrat, ki so bila na tem mestu postavljena za omejitev dostopa do gradbene jame skladno s pravnomočnim in veljavnim gradbenim dovoljenjem. Tožeča stranka kot primarno predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi in zadevo vrne toženi stranki v ponovno odločanje, podredno pa, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi. Priglaša stroške sodnega postopka.

5. Tožena stranka navedbam tožeče stranke ugovarja in v odgovoru na tožbo vztraja pri zakonitosti odločbe. Predlaga zavrženje oziroma zavrnitev tožbe, saj meni, da je tožba prepozna, ker je bila odločba župana vročena 18. 5. 2022, rok za tožbo je tako potekel 17. 6. 2022, tožba pa je bila vložena šele 21. 6. 2022. Ob tem navaja, da tožeča stranka nima pravnega interesa za predmetno tožbo, ker je že pred vložitvijo tožbe sama odstranila sporni zapornici in postajno poslopje.

6. Glede vsebinskih razlogov za zavrnitev tožbe navaja, da parcela ... k. o. ..., predstavlja kategorizirano občinsko javno cesto z zaznambo javnega dobra od leta 2006, pri čemer tožeča stranka sama priznava, da gre za "opuščeni krak javne ceste". Ni mogoče sklepati, da bi šlo za pripadajoče zemljišče, ker tek postopka po ZVEtL-1 ne dokazuje upravičenosti zahtevka, sam tek postopka pa v ničemer ne vpliva na dejstvo, da predmetna nepremičnina predstavlja kategorizirano občinsko javno cesto, pri kateri je v zemljiški knjigi zaznamovano javno dobro z učinkom več let pred zaznambo postopka, na katerega se sklicuje tožeča stranka. Ugovori o neurejenih mejah so prepozni in pavšalni, saj jih tožeča stranka ni podala v upravnem postopku. Meni, da je bilo v upravnem postopku dejansko stanje pravilno ugotovljeno na podlagi zanesljivih podatkov prostorskega informacijskega sistema. Kljub večkratni prostovoljni odstranitvi je tožeča stranka odklonila sodelovanje, zato je bila izvršitev zakonito naložena koncesionarju A. d.o.o. Sklicevanje na pridobljene pravice predstavlja tožbeno novoto (na njih se je tožeča stranka sklicevala šele v pritožbi), dovoljenje pa se je nanašalo le na začasno zaščito gradbene jame in ne na zapornice. D. d.o.o. tudi ni pravni prednik tožeče stranke.

7. Tožeča stranka v pripravljalni vlogi v bistvenem ponavlja tožbene ugovore in še dodaja, da je tožbo pravočasno vložila 17. 6. 2022, kar dokazuje s kopijo iz poštne knjige pooblaščenke. Navaja, da ima pravni interes za sodno varstvo, saj izpodbijana odločba posega v njeno pravico do zasebne lastnine. Pojasnjuje, da je zmotno stališče tožene stranke o izgubi pravnega interesa, saj je eno zapornico odstranila le v izogib nastanku večje premoženjske škode, ena zapornica pa je na lokaciji še vedno prisotna.

8. Podrobneje so tožbeni razlogi in stališča tožene stranke predstavljeni v nadaljevanju obrazložitve oziroma pri presoji tožbenih razlogov.

9. Obe stranki sta se pisno odpovedali glavni obravnavi (279.a člen Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP, v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1), zato je sodišče v zadevi odločilo na podlagi njunih pisnih vlog in dokazov.

11. Tožena stranka je v svojem odgovoru ugovarjala pravočasnosti tožbe, češ, da je bila odločba župana vročena 18. 5. 2022, rok za tožbo je (tako) potekel 17. 6. 2022, tožba pa naj bi bila vložena šele 21. 6. 2022.

12. ZPP v drugem odstavku 112. člena določa: "Če se pošlje vloga po pošti priporočeno ali brzojavno, se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena." Ta določba se v upravnem sporu uporablja na podlagi prvega odstavka 22. člena ZUS-1, ki določa: "V upravnem sporu se uporabljajo določbe zakona, ki ureja pravdni postopek, kolikor ta zakon ne določa drugače."

13. Z datuma sprejemnega žiga na tožbi in s poštne nalepke na ovojnici, v kateri je bila poslana tožba, je razvidno, da je tožeča stranka tožbo vložila 17. 6. 2022, saj jo je tega dne poslala sodišču s priporočeno pošiljko, ki je bila oddana na pošti v ... . Tožeča stranka je v pripravljalni vlogi predložila kopijo iz poštne knjige pooblaščenke, iz katere nedvoumno izhaja, da je bila tožba priporočeno oddana na pošto 17. 6. 2022. Čeprav je tožena stranka trdila, da je bila tožba vložena 21. 6. 2022, iz objektivnih dokazil (poštna knjiga, poštna nalepka na ovojnici in vstopna štampiljka sodišča) nedvoumno izhaja, da je bila tožba dejansko oddana na pošto že 17. 6. 2022, torej zadnji dan 30-dnevnega roka. V skladu z drugim odstavkom 112. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču. Ker je bil 30-dnevni rok za vložitev tožbe izpolnjen zadnji dan (17. 6. 2022), je bila tožba vložena pravočasno.

14. Tožena stranka je nadalje ugovarjala, da tožeča stranka nima pravnega interesa, ker je že pred vložitvijo tožbe sama odstranila sporni zapornici in postajno poslopje.

15. Po določbi 6. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 sodišče tožbo zavrže s sklepom, če ugotovi, da upravni akt, ki se izpodbija s tožbo, očitno ne posega v tožnikovo pravico ali v njegovo neposredno, na zakon oprto osebno korist. V skladu z ustaljeno upravnosodno prakso Vrhovnega sodišča je pravni interes za upravni spor podan, če bi morebitni uspeh s tožbo pomenil za tožnika določeno pravno korist na način, da lahko privede do izboljšanja njegovega pravnega položaja.

16. Obstoj pravnega interesa za sodno varstvo je treba presojati v vsakem konkretnem primeru. V procesnem smislu pa je bistveno, da tožnik lahko ob uspehu s tožbo doseže odpravo izpodbijane odločbe ali sklepa, ki je zanj neugoden, saj že to pomeni, da si je izboljšal svoj pravni položaj v primerjavi s situacijo, ko bi taka odločitev nadalje ostala v veljavi. V takem primeru je torej tudi nadaljevanje postopka pred pristojnim upravnim organom na podlagi sodbe, s katero je bilo ugodeno tožbi na odpravo izpodbijanega akta, korist, ki utemeljuje vsebinsko obravnavo tožbe. Od navedenega je treba ločevati vprašanje možnosti uresničevanja nadaljnje koristi v ponovljenem postopku pred upravnim organom, torej uspeha s samim zahtevkom, saj je to v pristojnosti upravnega organa in za presojo pravnega interesa za tožbo v upravnem sporu na podlagi navedene določbe 36. člena ZUS-1 ni bistveno (sodba VS RS I Up 253/2024 z dne 14. 2. 2025).

17. Kot izhaja iz Zapisnika št. 06100-399/ 2021-38 z dne 5. 4. 2022

in Obvestila o uvedbi inšpekcijskega postopka in poziva za izjavo o dejstvih okoliščinah predmeta nadzora z dne 7. 4. 2022

, oboje Inšpektorata občine, v obravnavani zadevi tožeča stranka ni v celoti izpolnila obveznosti iz izpodbijane inšpekcijske odločbe (ki nalaga odstranitev dveh zapornic in postajnega poslopja), saj je odstranila le eno zapornico, ena pa je na lokaciji še vedno prisotna. Glede na to, da obveznosti iz izpodbijane odločbe niso v celoti izpolnjene, ima tožeča stranka nedvomno pravni interes za njeno izpodbijanje.

- O nepotrebnosti predhodne ugotovitvene odločbe

18. Tožeča stranka ugovarja, da ni bila izdana ugotovitvena odločba pred izvršitveno odločbo, češ da izpodbijana odločba nalaga odpravo nepravilnosti po tretji osebi, brez predhodno izdane ustrezne odločbe, kjer bi bile nepravilnosti sploh ugotovljene, ugotovljen kršitelj in mu dana možnost, da sam odpravi nepravilnosti in vzpostavi prvotno stanje.

19. Zakon o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju: ZUP) v 144. členu določa, da lahko organ po skrajšanem postopku takoj odloči o stvari, "če gre za nujne ukrepe v javnem interesu, ki jih ni mogoče odlagati, pa so dejstva, na katera se mora opirati odločba, ugotovljena ali vsaj verjetno izkazana." Drugi odstavek istega člena opredeljuje, da so "nujni ukrepi podani, če obstaja nevarnost za življenje in zdravje ljudi, za javni red in mir, za javno varnost ali če bi lahko nastala nepopravljiva škoda za gospodarstvo." Na tej podlagi se lahko v inšpekcijskih postopkih odločba izda v skrajšanem postopku brez zaslišanja strank, kadar so izpolnjeni navedeni pogoji. Gre za nujne ukrepe v javnem interesu, kjer obstaja nevarnost za življenje, zdravje ali javno varnost.

20. Zakon o inšpekcijskem nadzoru (v nadaljevanju: ZIN) v 32. členu določa, da "če inšpektor pri opravljanju nalog inšpekcijskega nadzora ugotovi, da je kršen zakon ali drug predpis oziroma drug akt, katerega izvajanje nadzoruje, ima pravico in dolžnost: odrediti ukrepe v skladu s tem zakonom ali drugim zakonom, katerega izvajanje nadzoruje inšpektor, za odpravo nepravilnosti in pomanjkljivosti, v roku, ki ga sam določi." Nadalje določba 34. člena ZIN omogoča, da "če zavezanec v roku, ki ga z odločbo določi inšpektor, ne odpravi ugotovljenih nepravilnosti in pomanjkljivosti, lahko inšpektor z odločbo, če je to potrebno, do odprave nepravilnosti oziroma, dokler je to potrebno, prepove opravljanje dejavnosti oziroma zaseže predmete ali dokumentacijo." Zakon določa posebne ukrepe, ki jih lahko inšpektor sprejme, kadar zavezanec ne odpravi ugotovljenih nepravilnosti.

21. Kot je že pravilno ugotovil drugostopenjski organ, je iz upravnega spisa razvidno, da je bila tožeča stranka trikrat pozvana k prostovoljni odstranitvi objektov (9. 6. 2021, 29. 7. 2021, 14. 9. 2021). Na vse pozive je tožeča stranka podala pisne odgovore, iz katerih je razvidno, da zapornic in postajnega poslopja ne namerava odstraniti prostovoljno. Glede na opisan potek postopka in korespondenco med pritožnico (tožečo stranko v tem postopku) in organom prve stopnje je organ prve stopnje izpodbijano odločbo pravilno in zakonito oprl na določbe 1., 7. in 8. točke prvega odstavka 118. člena Zakona o cestah (v nadaljevanju: ZCes-1) v povezavi s prvim odstavkom 5. člena ZCes-1, ki dajejo pravno podlago za odreditev odprave nepravilnosti, odstranitev ovir s cestnega sveta in vzpostavitev prejšnjega stanja po tretji osebi, na stroške povzročitelja.

22. Kot je še pravilno ugotovil drugostopenjski organ, za izdajo ugotovitvene odločbe, v kateri bi zgolj ugotavljal kršitev in povzročitelja, organ prve stopnje nima pravne podlage niti v določbah ZCes-1 niti v ZIN. Inšpekcijski ukrep je bil v obravnavani zadevi izdan na podlagi 1., 7. in 8. točke prvega odstavka 118. člena ZCes-1 v povezavi s prvim odstavkom 5. člena ZCes-1, ki prepoveduje posege v javno cesto, ki ogrožajo, ovirajo ali zmanjšujejo varnost prometa na javni cesti. Organi prve stopnje (inšpekcijski organi) v postopkih po ZCes-1 in ZIN nimajo procesne obveznosti izdajanja ločenih ugotovitvenih in izvršitvenih aktov. V skladu s 34. členom ZIN lahko inšpektor z odločbo hkrati ugotovi kršitev in odredi njeno odpravo. Zakonska ureditev predvideva enotno odločbo, ki hkrati ugotavlja kršitev in odredi njeno odpravo. To še posebej velja v postopkih, ki so opredeljeni kot nujni ukrepi v javnem interesu, kjer je dopusten skrajšani ugotovitveni postopek.

- O predhodnem vprašanje pripadajočega zemljišča

23. Tožeča stranka ugovarja, da bi upravni organ moral prekiniti postopek do razrešitve vprašanja pripadajočega zemljišča pred pristojnim sodiščem, ker naj bi šlo za dve predhodni vprašanji (vprašanje statusa zemljišča kot pripadajočega in vprašanje urejenosti obravnavanega zemljišča), glede katerih bi upravni organ moral ali sam odločiti ali pa postopek prekiniti.

24. Prvi odstavek 147. člena ZUP določa: "Če mora organ v upravni zadevi odločiti tudi o vprašanju, ki spada v pristojnost drugega organa (predhodno vprašanje), lahko to vprašanje sam obravnava in o njem odloči, kolikor je to potrebno za rešitev upravne zadeve, ali pa postopek prekine, dokler pristojni organ ne reši tega vprašanja." Izbira med možnostma je diskrecijska pravica upravnega organa, ki pa mora biti utemeljena na razumnih razlogih in okoliščinah konkretnega primera.

25. Kot je že pravilno ugotovil drugostopenjski organ, je organ prve stopnje na podlagi 147. in naslednjih členov ZUP odločil, da bo predhodno vprašanje, ali gre za pripadajoče zemljišče izključno k navedenima dvema stavbama ali za javno cesto v smislu ZCes-1, z učinkom za predmetni postopek reševal sam, o čemer je obvestil pritožnico (tožečo stranko v tem postopku) z dopisom z dne 14. 9. 2021 in ji omogočil, da se o tem izjavi. Drugostopenjski organ je pravilno ugotovil, da v Zakonu o vzpostavitvi etažne lastnine na določenih stavbah in o ugotavljanju pripadajočega zemljišča (v nadaljevanju: ZVEtL-1) ali drugem zakonu ni določb, ki bi upravnemu organu, ki naleti na vprašanje ugotavljanja pripadajočega zemljišča, nalagala obvezno prekinitev upravnega postopka. Upravni organ je pravilno presodil, da lahko predhodno vprašanje reši sam v skladu s 150. členom ZUP. Pri tem je upošteval, da nepremičnina predstavlja kategorizirano občinsko javno cesto z zaznambo javnega dobra od leta 2006, medtem ko je postopek ugotovitve pripadajočega zemljišča zaznamovan šele po uvedbi inšpekcijskega postopka (11. junij 2021 vs. 6. maj 2021). Kot je prav tako pravilno ugotovil drugostopenjski organ, časovni vidik jasno kaže, da je bila kategorizacija ceste kot javnega dobra urejena že leta 2006, postopek po ZVEtL-1 pa predstavlja le naknadno poskušanje izpodbijanja že uveljavljenega pravnega stanja. Sam potek postopka po ZVEtL-1 ne dokazuje upravičenosti zahtevka in ne more vplivati na dejstvo kategorizirane javne ceste. Organ je imel torej dovolj podlag za samostojno odločitev o predhodnem vprašanju.

26. Tožeča stranka navaja, da za tek inšpekcijskega postopka ni vedela do prejema obvestila dne 28. 6. 2021, torej po uvedbi nepravdnega postopka, ter da je postopek po ZVEtL-1 uveden 10. 6. 2021 z učinkom zaznambe 11. 6. 2021. Kot je pravilno ugotovil drugostopenjski organ, namen, zaradi katerega je pritožnica (tožeča stranka v tem postopku) vložila predlog za ugotovitev pripadajočega zemljišča na parc. št. ... k. o. ... , za odločitev v predmetni zadevi niti ni bistven.

27. Tožeča stranka ugovarja, da so parcelne meje neurejene in da to vpliva na zakonitost izdane odločbe, ker naj bi bilo zemljišče parc. št. ... k. o. ... , po uradni evidenci GURS neurejena parcela, katerih meje niso urejene in jasne, kar pomeni, da lahko pride do znatnega odstopanja parcelnih mej glede na stanje v naravi.

28. Drugi odstavek 52. člena ZUS-1 določa, da "tožnik v tožbi lahko navaja le tiste razloge in dejstva, ki jih je navedel že v upravnem postopku ali jih takrat ni mogel navesti." Ta določba predstavlja posebno ureditev prekluzije v upravnem sporu, ki se nanaša na odnos med upravnim in sodnim postopkom. Prekluzija velja tudi za upravni postopek sam, saj prvi odstavek 238. člena ZUP določa, da "pritožnik lahko v pritožbi navaja le tiste razloge in dejstva, ki jih je navedel že v postopku pred organom prve stopnje, ali pa jih takrat ni mogel navesti."

29. Ugovor o neurejenih parcelnih mejah predstavlja nedovoljeno tožbeno novoto v smislu 52. člena ZUS-1. Sodišče ugotavlja, da je prekluzija utemeljena iz naslednjih razlogov: 1.) tožeča stranka tega ugovora ni uveljavljala v upravnem postopku, čeprav bi to nedvomno lahko storila; 2.) tožeča stranka niti v postopku na prvi stopnji niti v pritožbenem postopku ni navedla, na kateri drugi parceli, če ne na parceli št. ... k. o. ... , naj bi zapornici in postajno poslopje stali; 3.) tožeča stranka prav tako ne trdi, da naj bi zapornici in postajno poslopje stali na območju parcelne meje. Po oceni sodišča tožeča stranka ni navedla nobenih objektivnih razlogov, ki bi ji preprečevali uveljavljanje tega ugovora že v upravnem postopku. Prekluzija po 238. členu ZUP se tako dopolnjuje s prekluzijo po 52. členu ZUS-1. V skladu s tema določbama sodišče navedenega ugovora ne more upoštevati.

30. Ob tem sodišče (le) dodaja, da je iz fotografij in geodetskih podatkov, pridobljenih v upravnem postopku, nedvoumno razvidno, da objekti prečkajo cestni svet kategorizirane javne ceste, zato morebitna odstopanja parcelnih mej ne bi vplivala na pravno presojo kršitev cestne zakonodaje. Kot je pravilno ugotovil drugostopenjski organ, je iz vpogleda v javne podatke portala prostorskih enot razvidno, da parcela št. ... k. o. ..., sovpada s cestnim svetom odseka LK ... , da zapornici in postajno poslopje stojijo približno na polovici navedene parcele in da prečkajo praktično celotno površino cestnega sveta. V luči navedenega postopek ureditve meje na ugotovitev lokacije zapornic in postajnega poslopja ne bi v ničemer vplival.

- O statusu zemljišča in konfliktnosti interesov

31. Tožeča stranka ugovarja, da predmetno zemljišče naj ne bi predstavljalo javne ceste, temveč naj bi šlo za "opuščeni krak ceste" oziroma pripadajoče zemljišče k stavbama na naslovih Č. . Tožeča stranka tudi navaja, da naj bi bila tožena stranka v konfliktu interesov, ker je sama formalna lastnica zemljišča, kjer tožeča stranka zatrjuje pripadajoče zemljišče in hkrati oblastven organ, ki naj bi odločal o statusu obravnavanega zemljišča.

32. Prvi odstavek 3. člena ZCes-1 določa, da so javne ceste prometne površine, ki so splošnega pomena za promet in jih lahko vsak prosto uporablja na način in pod pogoji, določenimi s tem zakonom. Drugi odstavek 3. člena ZCes-1 določa, da so "javne ceste javno dobro in so izven pravnega prometa. Na njih ni mogoče pridobiti lastninske pravice s priposestvovanjem ali drugih stvarnih pravic." Prvi odstavek 43. člena ZCes-1 določa, da "državne ceste kategorizira vlada. S kategorizacijo ceste določi, kateri vrsti prometa je namenjena posamezna cesta." Za občinske ceste velja smiselno enako načelo kategorizacije s strani pristojnega občinskega organa. Prvi odstavek 44. člena ZCes-1 določa, da "državna cesta ali njen del se lahko opusti, če se zgradi nova cesta ali del ceste, ki nadomesti prejšnjo," pri čemer mora o opustitvi odločiti pristojni organ z ustreznim aktom.

33. Nepremičnina parc. št. ... k. o. ... , je z veljavnim občinskim odlokom kategorizirana kot občinska javna cesta, pri čemer je v zemljiški knjigi vpisana zaznamba javnega dobra od 13. 2. 2006. Enostranska sprememba kategorizacije s strani posameznika ni pravno možna.

34. V Odloku o kategorizaciji občinskih cest (OKOC) je v 6. členu pod zaporedno številko ... opredeljen odsek mestne ceste ali krajevne ceste (LK) št. ... , ... ulica od ... ceste do hišne ... , ki se začne pri odseku ... in konča pri odseku ... , v dolžini 83 m, z namenom uporabe V - javna cesta za vsa vozila.

35. Dejstvo, da promet na delu ceste ne poteka, je posledica nedovoljeno postavljenih ovir in ne naravne ali pravne narave zemljišča ali pomanjkanja prometne funkcije. Status javne ceste se ne more spremeniti zaradi dejanske preprečitve prometa s strani posameznika, temveč le z ustreznim upravnim aktom pristojnega organa.

36. Glede uporabe termina "opuščeni krak ceste" s strani tožeče stranke sodišče ugotavlja, da ta termin sam po sebi ne spreminja pravnega statusa kategorizirane ceste. Kot je pravilno ugotovil drugostopenjski organ na podlagi veljavnih predpisov, podatkov iz javno dostopnih baz (e-Prostor GURS, eZK) in ob upoštevanju navedb pritožnice (tožeče stranke v tem postopku), ni podlage za ugotovitev, da gre za pripadajoče zemljišče, ter da sta zadevna odseka občinske ceste v naravi ostala cesti, po katerih pa je promet fizično preprečen z nedovoljeno postavljenimi objekti.

37. Glede navedenega konflikta interesov sodišče ugotavlja, da gre za neutemeljen ugovor. Občina ima kot lastnica javnega dobra in upravljavka javnih cest zakonsko pristojnost in dolžnost varovati javne ceste pred nezakonitimi posegi. To ni konflikt interesov, temveč izvajanje javnih pristojnosti v skladu z zakonom.

38. Tožeča stranka izpodbija zakonitost odrejenega inšpekcijskega ukrepa odstranitve objektov s cestnega sveta.

39. Drugi odstavek 4. člena ZCes-1 določa, da je "uporaba javne ceste, s katero se zasede cestišče z namenom oviranja ali preprečevanja prometa na njej, prepovedana." Prvi odstavek 4. člena ZCes-1 določa, da "javne ceste se lahko uporabljajo le za cestni promet, za druge namene pa samo v primerih ter na način in pod pogoji, določenimi s tem zakonom." XII. Poglavje ZCes-1 določa pristojnosti inšpekcijskih organov in njihova pooblastila za odreditev ukrepov za odpravo ugotovljenih kršitev.

40. Postavitev zapornic in postajnega poslopja na cestni svet javne ceste brez predpisanega soglasja upravljavca nedvoumno predstavlja kršitev določb ZCes-1, ki prepovedujejo posege v javno cesto, ki ovirajo varno uporabo ceste. Takšno ravnanje predstavlja kršitev prvega odstavka 5. člena ZCes-1 (prepoved nameščanja predmetov, ki ovirajo promet), ki jo lahko inšpektor sankcionira v skladu s sedmim in osmim odstavkom 5. člena ter 121. členom ZCes-1.

41. Po oceni sodišča je inšpekcijski ukrep, odrejen na podlagi pristojnosti iz ZCes-1 in ZIN, sorazmeren in potreben za vzpostavitev zakonitega stanja na javni cesti ter zagotovitev njene nemotene uporabe skladno z javnim namenom. V skladu z načelom sorazmernosti iz 7. člena ZIN je bil izbran najmilejši možni ukrep - odrejena je bila le odstranitev objektov, ne pa tudi izrek globe ali drugih strožjih ukrepov, ki jih zakon omogoča.

42. Iz upravnega spisa je razvidno, da je organ prve stopnje pri oddelku občine preveril, ali je bilo za postavitev zapornic pridobljeno soglasje upravljavca javne ceste. Ugotovljeno je bilo, da tožeča stranka za soglasje ni zaprosila, kar tudi po oceni sodišča predstavlja dodatno kršitev predpisov, ki urejajo posege v javne ceste.

43. Pravna podlaga za izdani inšpekcijski ukrep izhaja iz 118. člena ZCes-1 v povezavi s prvim odstavkom 5. člena ZCes-1, ki pristojnemu inšpektorju omogoča, da z odločbo odredi odpravo ugotovljenih nepravilnosti v določenem roku (1. točka), odstranitev ovir s cestnega sveta, ki ovirajo varno uporabo ceste (7. točka), ter vzpostavitev prejšnjega stanja na stroške povzročitelja (8. točka). V skladu s 114. členom ZCes-1 inšpektor pri opravljanju inšpekcijskega nadzora nadzira, ali se javne ceste uporabljajo za namen ter na način in pod pogoji, kot jih določajo predpisi, ki urejajo ceste.

44. Tožeča stranka se sklicuje na gradbeno dovoljenje št. 3512725/2010-7 z dne 18. 03. 2011 in dovoljenje ... št. 3511-565/2010-3/JB z dne 29. 06. 2010 kot pravno podlago za postavitev objektov na cestnem svetu ter navaja, da gre za pridobljene pravice pravnega prednika in da predmetna vstopna kontrola služi varovanju največjega zalednega gradbišča v Ljubljani.

45. Kot že navedeno, drugi odstavek 52. člena ZUS-1 določa, da lahko tožnik navaja le tiste razloge in dejstva, ki jih je navedel že v upravnem postopku ali jih takrat ni mogel navesti. Ta določba predstavlja lex specialis za upravni spor glede uveljavljanja novih dejstev in dokazov ter dopolnjuje splošno ureditev prekluzije iz 238. člena ZUP za pritožbeni postopek.

46. Sklicevanje na gradbeno dovoljenje predstavlja nedovoljeno tožbeno novoto v smislu 52. člena ZUS-1. Sodišče ugotavlja, da je prekluzija utemeljena iz naslednjih razlogov: a.) tožeča stranka tega dejstva ni navedla v upravnem postopku; b.) tožeča stranka se sklicuje na dovoljenje ... št. 3511-565/2010-3/JB z dne 29. 6. 2010, vendar tega dokumenta ni predložila v upravnem postopku; c.) tožeča stranka ni izkazala razlogov, zakaj tega dovoljenja ni mogla predložiti že v postopku pred organom prve stopnje, v katerem je vložila več pisnih vlog; č.) tožeča stranka je predložila le prvo stran navedenega dokumenta, čeprav bi za presojo relevantnosti dovoljenja sodišče potrebovalo celoten dokument. Vendar že iz predložene prve strani ne izhaja dovoljenje za postavitev zapornic, temveč le začasna zaščita gradbene jame s sidri za obdobje 120 dni, ki je že izteklo. Prekluzija po 238. členu ZUP se tako dopolnjuje s prekluzijo po 52. členu ZUS-1. Tožeča stranka ni izkazala objektivnih razlogov, zaradi katerih tega dovoljenja ni mogla predložiti že v prvostopnem upravnem postopku. Skladno z 52. členom ZUS-1 sodišče navedene tožbene novote ne more upoštevati.

47. Neodvisno od procesnih pomanjkljivosti pa sodišče še dodaja, da je že iz predložene prve strani gradbenega dovoljenja jasno razvidno, da se le to nanaša izključno na začasno zaščito gradbene jame za časovno omejeno obdobje 120 dni od izdaje dovoljenja, nikakor pa ne na trajno omejevanje javnega prometa z zapornicami in postajnim poslopjem.

48. Za postavitev zapornic in postajnega poslopja na javni cesti bi bilo potrebno soglasje upravljavca ceste v skladu z naslednjimi določbami ZCes-1:Prvič, po prvem odstavku 5. člena ZCes-1 je prepovedano "nameščati kakršnekoli predmete, ki bi lahko ovirali ali onemogočali nemoteno in varno odvijanje cestnega prometa", kar neposredno pokriva postavitev zapornic in postajnega poslopja na cestni svet. Drugič, v skladu s 27. členom ZCes-1 je za "podiranje dreves, spravilo lesa, izkope, prekope, podkope, vrtanja in opravljanje drugih del na zemljiščih ali na objektih v območju javne ceste, ki bi lahko ovirala ali ogrožala promet, poškodovala cesto ali povečala stroške njenega vzdrževanja" potrebno soglasje upravljavca javne ceste. Ta določba se uporablja, če postavitev objektov vključuje dela na zemljiščih. Iz upravnega spisa je razvidno, da tožeča stranka takšnega soglasja ni pridobila.

49. Sodišče še dodaja, da dodatno velja, da bi bilo za posege v varovalni pas občinske ceste potrebno tudi soglasje v skladu s 97. členom ZCes-1, ki ureja varovalni pas ob občinski cesti. V skladu s to določbo so "posegi v prostor varovalnega pasu občinske ceste dovoljeni le s soglasjem upravljavca občinske ceste", pri čemer se kaznuje "posameznik, ki v varovalnem pasu občinske ceste brez soglasja ali v nasprotju s soglasjem upravljavca ceste [...] postavlja kakršnekoli druge objekte ali naprave".

-O ugovoru glede varovalne funkcije objektov

50. Tožeča stranka navaja, da objekti služijo varovanju gradbišča in gradbene jame ter da s tem varuje ne zgolj zasebni, pač pa tudi javni interes.

51. Četudi bi bilo res, da objekti služijo varovalni funkciji, to ne upravičuje njihove postavitve na javni cesti brez predpisanih soglasij. Varovanje zasebnega objekta ali gradbišča se ne more izvajati na račun javnega dobra - javne ceste. Javni interes varovanja prometa na javnih cestah ima prednost pred zasebnimi interesi varovanja gradbišč. Če je potrebno zavarovati gradbišče, mora investitor to storiti na način, ki ne ovira javnega prometa ali pa pridobiti ustrezna soglasja upravnih organov v skladu z veljavnimi predpisi.

52. Kot je ugotovil že drugostopenjski organ, pritožnica (tožeča stranka v tem postopku) v inšpekcijskem postopku ne izpodbija ugotovitve, da za soglasje ni zaprosila. Status javne ceste ne more biti odvisen od privatnih varnostnih potreb posameznika, temveč mora biti zagotovljena njena uporaba v skladu z javnim namenom, za katerega je bila kategorizirana.

53. Tožeča stranka navaja, da je izpodbijana odločba arbitrarna in da upravni organ ni odločal na temelju zakona, pač pa na podlagi drugih kriterijev, ter da gre za kršitev ustavno zagotovljene pravice do enakosti pred zakonom iz 14. člena Ustave RS in pravice do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave RS.

54. Sodišče ugotavlja, da je upravni organ svojo odločitev oprl na jasno pravno podlago iz ZCes-1 in ustrezno obrazložil svojo odločitev z naslednjimi objektivnimi dejstvi: a.) nepremičnina je kategorizirana kot javna cesta od leta 2006; b.) objekti so postavljeni brez predpisanega soglasja upravljavca ceste; c.) objekti fizično preprečujejo promet po javni cesti; č.) tožeča stranka kljub trikratnim pozivom ni prostovoljno odstranila objektov.

55. Inšpekcijski ukrep je bil izdan zaradi ugotovljene kršitve določb o uporabi javnih cest, pri čemer je organ upošteval vse relevantne okoliščine zadeve in uporabil najmilejši možni ukrep. Tožeča stranka ni navedla konkretnih dejstev ali primerljivih primerov, ki bi kazala na arbitrarno odločanje ali kršitev ustavnih načel enakosti pred zakonom.

56. Vsi tožbeni razlogi so na podlagi gornjih ugotovitev sodišča neutemeljeni. Tožba je bila pravilno vložena v predpisanem roku, kar dokazuje poštna knjiga in vstopna štampiljka sodišča. Tožeča stranka ima pravni interes za izpodbijanje inšpekcijske odločbe, saj obveznosti iz odločbe niso v celoti izpolnjene. Upravni organ je pravilno presodil da ni bil dolžan prekiniti postopka, ker je imel dovolj podlag za samostojno odločitev o predhodnem vprašanju statusa zemljišča. Inšpekcijski ukrep je bil izdan na ustrezni pravni podlagi in je sorazmeren ter potreben za vzpostavitev zakonitega stanja. Upravni organ je pravilno ugotovil javno naravo zemljišča na podlagi veljavnih predpisov in zemljiškoknjižnih vpisov ter ustrezno varoval javni interes nemotenega prometa po občinskih cestah. Postavitev zapornic in postajnega poslopja na javni cesti brez predpisanega soglasja upravljavca ceste predstavlja nedovoljeno uporabo javne ceste.

57. Sodišče je na podlagi obrazloženega ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen, da je odločba pravilna in na zakonu utemeljena, zato je tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo.

58. Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

Enako določa peta alineja drugega odstavka 59. člena ZUS-1.

Pod točko I. UGOTOVITVE (obseg opravljenega nadzora) je zavedeno, "da je pri kontrolnem pregledu po uradni dolžnosti na kraju samem bilo ugotovljeno, da sta z občinske ceste, kategorije LK2, odseka 216123, ..., s par. št. 99/49, k. o. ..., nasproti vhoda v stavbo z naslovom C., odstranjena zapornica in postajno poslopje, namesto njiju pa postavljena dvokrilna vrata. ..."

V tretjem odstavku obvestila je navedeno, "da je bilo dne 5. 4. 2022 ob kontrolnem pregledu ugotovljeno, da sta zapornica in postajno poslopje z .. odstranjeni in namesto njiju postavljena dvokrilna vrata, na njih pa oglasno usmerjevalno sporočilo za parkirišče upravna enota....."

Zakon o inšpekcijskem nadzoru (2002) - ZIN  - člen 32, 34

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 144, 147, 147/1

Zakon o cestah (2010) - ZCes-1  - člen 3, 3/1, 3/5, 43, 43/1, 44, 44/1, 118, 118/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.