UPRS Sodba in sklep I U 1089/2023-22
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-12-17

dohodnina - davek od dobička iz kapitala - odsvojitev nepremičnine - pogodba o dosmrtnem preživljanju - davčna osnova - vrednost kapitala ob pridobitvi - nabavna vrednost kapitala - čas pridobitve kapitala - stroški preživljanja - nepravilno oziroma zmotno ugotovljeno dejansko stanje

V zvezi s vprašanjem obdavčitve dobička od odsvojitve kapitala v primeru, ko je bil ta kapital pridobljen na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, je treba uporabiti splošno pravilo prvega odstavka 101. člena ZDoh-2 in šteti, da je kapital (nepremičnina) pridobljen s sklenitvijo zavezovalnega pravna posla, pogodbe o dosmrtnem preživljanju.

Ko gre za obdavčitev dobička od odsvojitve kapitala, ki ga davčni zavezanec pridobi na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, je treba vrednost kapitala ob pridobitvi določiti s cenitvijo. Ta mora - poleg vrednosti premoženja - kapitala, glede katerega se lahko izhaja tudi iz njegove tržne cene - vključevati tudi stroške, ki jih je imel davčni zavezanec kot preživljanec za skrb in nego preživljanca. Višina teh stroškov je vsaj ocenljiva. Izkazati jih mora davčni zavezanec.

I. Sprememba tožbe z dne 3. 11. 2025 se dovoli.

II. Tožbi se ugodi. Odločba Finančne uprave Republike Slovenije DT 42152-7346/2022-14 z dne 2. 9. 2022 se odpravi in se zadeva vrne temu organu v ponoven postopek.

III. Tožnik se z zahtevkom za povrnitev škode napoti na pravdo.

IV. Tožena stranka je dolžna tožniku povrniti stroške postopka v znesku 25 EUR v roku 15 dni od prejema sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila.

1. V zadevi je sporna obdavčitev dobička, ki ga je tožnik dosegel z odsvojitvijo nepremičnine, kmetijskega zemljišča, ki ga je pridobil na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, in sicer vprašanje določitve davčne osnove oziroma v tem okviru vrednosti kapitala ob pridobitvi.

Dejanske okoliščine zadeve in dosedanji potek postopka

2. Tožnik je na podlagi 326. člena Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2) Finančni upravi Republike Slovenije (v nadaljevanju davčni organ) predložil napoved za odmero dohodnine od dobička, ki ga je dosegel z odsvojitvijo kapitala - nepremičnine, in sicer kmetijskega zemljišča na Bledu.

3. Davčni organ je z izpodbijano odločbo tožniku odmeril dohodnino od davčne osnove 155.166,35 EUR po 15 % davčni stopnji, v znesku 23.274,95 EUR (1. točka izreka), ki ga mora tožnik plačati v roku 30 dni od prejema odločbe na ustrezen podračun, po preteku roka z zamudnimi obrestmi in pod davčno izvršbo (2. in 3. točki izreka). Odločeno je bilo tudi o stroških postopka in nesuspenzivnosti pritožbe (4. in 5. točki izreka).

4. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je davčni organ pri obdavčitvi upošteval, da je tožnik kmetijsko zemljišče, ki ga je prodal 2. 3. 2022 (čas odsvojitve) za ceno 280.400,00 EUR (vrednost kapitala ob odsvojitvi), pridobil na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, ki je bila med njim kot preživljalcem in njegovim stricem, A. A., kot preživljancem sklenjena 26. 11. 1996. Tožnik je kapital pridobil 3. 10. 2010, na dan smrti preživljanca. Vrednost kapitala v času pridobitve je davčni organ določil z upoštevanjem tržnih cen treh primerljivih kmetijskih zemljišč na Bledu in odločil da je to vrednost 8,25 EUR na kvadratni meter oziroma skupno 115.665,00 EUR. Davčni organ se je v tej zvezi oprl na tretji stavek drugega odstavka 98. člena Zakona o dohodnini (v nadaljevanju ZDoh-2) in navedel, da davek na dediščine in darila tožniku ni bil odmerjen. Tožnik cenitve, iz katere bi izhaja drugačna vrednost nepremičnine, davčnemu organu ni predložil.

5. Nadalje, davčni organ ni sledil tožnikovim navedbam, da se morajo pri določitvi vrednosti kapitala ob pridobitvi upoštevati tudi stroški oskrbe preživljanca. Po oceni davčnega organa namreč stroški oskrbe ne predstavljajo davčno priznanih stroškov. To so namreč lahko le stroški, ki so izrecno navedeni v sedmem odstavku 98. člena ZDoh-2, torej stroški investicij in vzdrževanja, ki povečujejo uporabno vrednost predmetne nepremičnine, znesek davka na dediščine in darila oziroma davka na promet nepremičnin ter (v omejeni višini tudi) stroški cenitve ob pridobitvi kapitala.

6. Davčni organ je zaključil, da mora tožnik, glede na to, da je kapital v letu 2010 pridobil za vrednost 115.685,00 EUR ter ga v letu 2022 odsvojil za 280.400,00 EUR, ob upoštevanju stroškov ob odsvojitvi in normiranih stroškov (5.608,00 EUR in 3.960,65 EUR), plačati dohodnino od dobička od davčne osnove 155.166,35 EUR, v višini 23.274,95 EUR. Glede na čas imetništva kapitala (od 10 do 15 let), je davčni organ tožniku dohodnino odmeril po 15% davčni stopnji (132. člen ZDoh-2).

7. Ministrstvo za finance (v nadaljevanju toženka) je z odločbo, št. DT-499-05-191/2022-3 z dne 16. 6. 2023 tožnikovo pritožbo kot neutemeljeno zavrnilo.

8. Tožnik tudi v tožbi nasprotuje odločitvi davčnega organa in primarno predlaga odpravo izpodbijane odločbe. V bistvenem ponavlja svoje navedbe, ki jih je podal že v postopku pred toženo stranko. Tako ugovarja upoštevani vrednosti kapitala v času pridobitve, saj bi moral davčni organ pri svoji odločitvi upoštevati tudi, da je bil na kmetijskem zemljišču tudi ekstenzivni sadovnjak, delno pa je to tudi stavbno zemljišče. Dodaja, da je bila nepremičnina že ob pridobitvi vredna več, saj meji na stavbna zemljišča, ki so v Občinskem prostorskem planu na pomembni lokaciji ..., na katerih so po strategiji razvoja Bleda do 2030 predvidene tudi stanovanjske gradnje. S tega vidika te nepremičnine ni mogoče primerjati z nepremičninami, ki jih je davčni organ navedel v izpodbijani odločbi, saj gre pri tistih zemljiščih za travnike. Tožnik v tožbi poudarja, da je že v davčnem postopku vztrajal, da se vrednost nepremičnine določi na podlagi podatkov Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije (v nadaljevanju Sklad) oziroma njegovega Pravilnika o prometu z nepremičninami za leto 2010. Davčni organ tudi ni pojasnil, zakaj je za primerjavo vzel le zemljišča na Bledu, ne pa tudi drugod po Sloveniji. Tožnik tudi v tožbi vztraja pri tem, da bi moral davčni organ upoštevati, da je nepremičnino, ki jo je odsvojil, pridobil na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, kar pomeni da bi se moralo pri obdavčitvi upoštevati stroške, ki jih je imel z oskrbo preživljanca. V tej zvezi je sodišču na glavni obravnavi dodatno pojasnil, da je bil preživljanec vrsto let nepokreten, stroške njegove oskrbe (v domu za starostnike) pa je nosil tožnik - k temu se je namreč zavezal v pogodbi iz leta 1996. Trdi, da je takšno tudi stališče Vrhovnega sodišča v sodbi v zadevi X Ips 17/2021 z dne 8. 9. 2021. V dopolnitvi tožbe je tožnik svoje navedbe o tem, kako bi se morala določiti vrednost kapitala ob pridobitvi, razširil z navedbami, da bi moral davčni organ tudi sicer upoštevati, da je nepremičnino pridobil že v letu 1996, s sklenitvijo pogodbe o dosmrtnem preživljanju (ko je bila v zemljiško knjigo v njegovo korist vpisana prepoved odsvojitve in obremenitve). Z dopolnitvijo tožbe, ki jo je pri sodišču vložil 3. 11. 2025, tožnik zahteva še, da sodišče odloči, da mu je tožena stranka dolžna plačati odškodnino za premoženjsko škodo, ki mu je nastala v posledici nezakonite odmere davka, in sicer v višini 7.380,00 EUR. Navaja, da je bil v posledici napačne odmera davka družinski dohodek "umetno povečan", kar se je odrazilo v izgubi pravic do socialnih prejemkov. Tožnik s tožbo zahteva tudi povrnitev stroškov upravnega spora.

9. Tožena stranka v odgovoru na tožbo kratko navaja, da prereka tožnikove tožbene navedbe in vztraja pri razlogih iz obrazložitev izpodbijane odločbe. Sodišču predlaga, naj tožbo zavrne.

10. Sodišče je v zadevi opravilo glavno obravnavo, na kateri je s strankama razpravljalo tudi o materialnopravnih vidikih zadeve. Stranki sta vztrajali vsaka pri svojih stališčih. Tožena stranka je dodatno poudarila, da za to, da bi se lahko pri obdavčitvi dobička iz kapitala upoštevali stroški oskrbe preživljanca v ZDoh-2 ni podlage. Ti stroški se lahko upoštevajo le pri odmeri davka na dediščine in darila, ki pa tožniku niti ni bil odmerjen. Čas pridobitve kapitala je čas smrti preživljanca, saj je to trenutek, ko pri pogodbi o dosmrtnem preživljanju po civilnopravnih predpisih preide lastninska pravica.

11. Poleg v izpodbijano odločbo in v odločbo tožene stranke v prilogah A1 in A2 sodnega spisa, je sodišče v dokaznem postopku na glavni obravnavi vpogledalo in v soglasju s strankama štelo za prebrane naslednje listine: pritožba zoper odmerno odločbo v prilogi A3, izsek iz občinskega prostorskega načrta Občine Bled v prilogi A5, izpis o komunalni infrastrukturi območja ... v prilogi A6, Pravilnik o prometu z nepremičninami Sklada za leto 2010 v prilogi A7, arhiv objavljenih programov prodaje zemljišč v prilogi A8, program prodaje nepremičnin za leto 2010 v prilogi A9, posestni list v prilogi A10, podatki o sadovnjaku v prilogi A11, pogodba o dosmrtnem preživljanju v prilogi A12, sodba Vrhovnega sodišča v prilogi A13 in izpis iz zemljiške knjige v prilogi A14. Sodišče je pogledalo tudi v fotografije v prilogi A4.

12. Dokazne predloge za vpogled v odločbe CSD Koroška v prilogah A15, A16 in A17, in za vpogled v pritožbo zoper odločbo CSD Koroška v prilogi A18 je sodišče zavrnilo, ker so, kot bo pojasnjeno v nadaljevanju, za odločitev sodišča brezpredmetni. Sodišče namreč utemeljenosti tožnikovega zahtevka, da se mu povrne škoda, na utemeljenost katerega se nanašajo ti dokazni predlogi, ni odločalo. V tem delu je sodišče tožnika napotilo na pot pravde (III. točka izreka).

13. Sodišče je na podlagi 52. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo tudi predlagano izvedbo dokazov z zaslišanjem tožnika in njegove mame, B. B., saj je tožnik izvedbo teh dokazov neupravičeno prvič predlagal šele v tožbi.

15. Tožnik je s pravočasno vloženo tožbo zahteval odpravo izpodbijanega akta (prva alineja prvega odstavka 33. člena ZUS-1), z vlogo, vloženo po poteku roka za vložitev tožbe, in sicer 3. 11. 2025, naslovljeno kot dopolnitev tožbe, pa je tožnik dodatno zahteval, da sodišče odloči, da mu mora toženka povrniti premoženjsko škodo, ki mu je nastala z neupravičeno odmero davka. Po njegovih izračunih je to škoda v višini 7.380,00 EUR.

16. Dopolnjen tožbeni zahtevek pomeni objektivno spremembo tožbe v smislu drugega odstavka 184. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), uveljavljanje drugega zahtevka poleg obstoječega. Sodišče je spremembo dovolilo, saj je v skladu s prvim odstavkom 41. člena ZUS-1 takšna sprememba tožbe v upravnem sporu dopustna do konca glavne obravnave (oziroma do odločitve na seji). Toženka je bila s spremembo seznanjena pred glavno obravnavo in ji ni nasprotovala - na glavni obravnavi se je spustila v njeno obravnavo (drugi odstavek 41. člena ZUS-1).

18. Sodišče mora presoditi pravilnost in zakonitost odločitve tožene stranke o obdavčitvi dobička, ki ga je tožnik dosegel z odsvojitvijo kapitala - nepremičnine, to je kmetijskega zemljišča, ki ga je pridobil na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju. V tem okviru tožnik v tožbi oporeka določeni davčni osnovi, in sicer določeni vrednosti kapitala ob pridobitvi. Trdi, da bi se moralo upoštevati, da je kapital na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju pridobil že v letu 1996 (ne 2010), nadalje, da je bil takrat na kmetijskem zemljišču tudi sadovnjak (vir dohodka kmetije), zemljišče v enem delu predstavlja tudi stavbno zemljišče in končno, da je imel s preživljanjem preživljanca po pogodbi o dosmrtnem preživljanju tudi stroške. Nepremičnine ni dobil kot darilo.

19. Po presoji sodišča ima tožnik prav, da je tožena stranka pri izračunu davčne osnove izhajala iz več zmotnih materialnopravnih stališč. To se je nadalje odrazilo v zmotni oziroma nepopolni ugotovitvi dejanskih okoliščin.

20. Določba 98. člena ZDoh-2, ki v povezavi s 97. členom ZDoh-2 (davčna osnova) in 101. členom ZDoh-2 (čas pridobitve kapitala) predpisuje, kako se v zvezi z odmero davka na dobiček določi vrednost kapitala ob pridobitvi, v prvem odstavku najprej določa, da se v vrednost kapitala ob pridobitvi všteva

in stroški, ki so določeni s tem členom. V zvezi s prvim delom, nabavno vrednostjo kapitala, drugi odstavek 98. člena ZDoh-2 določa naslednje: "Za nabavno vrednost kapitala iz prvega odstavka tega člena se šteje v prodajni ali drugi pogodbi navedena vrednost kapitala

. Če kapital ni pridobljen na podlagi pogodbe ali če vrednost kapitala v času pridobitve ni razvidna iz pogodbe, se za nabavno vrednost kapitala šteje vrednost kapitala v času pridobitve, ki jo zavezanec dokazuje z ustreznimi dokazili. Če je bil kapital pridobljen po 1. točki 95. člena tega zakona ali na podlagi darilne pogodbe, se za nabavno vrednost kapitala v času pridobitve šteje vrednost, od katere je bil odmerjen davek na dediščine in darila, če davek ni bil odmerjen, pa primerljiva tržna cena kapitala v času pridobitve, ki jo zavezanec dokazuje z ustreznimi dokazili." Glede drugega dela, stroškov, relevantnih za določitev vrednosti kapitala, pa sedmi odstavek 98. člena ZDoh-2 v relevantnem delu določa, da so to (prvič) vrednost na nepremičnini opravljenih investicij in stroškov vzdrževanja, ki povečuje uporabno vrednost nepremičnine, če jih je plačal zavezanec, (drugič) znesek davka na dediščine in darila in davka na promet nepremičnin, ki ga je plačal zavezanec ob pridobitvi kapitala in (tretjič) stroški, ki jih je plačal zavezanec v zvezi s cenitvijo pridobljene nepremičnine, ki jo je opravil pooblaščeni cenilec v skladu z obstoječo metodologijo, kadar je cenitev potrebna, ker se vrednost nepremičnine ne da ugotoviti na drug način; stroški cenitve se priznajo v višini dejanskih stroškov, vendar ne več kot 188 EUR.

21. Tožnik je nepremičnino (kapital), ki ga je odsvojil v letu 2022, nesporno pridobil na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, ki jo je s svojim stricem kot preživljancem sklenil v letu 1996. Preživljanec je umrl v letu 2010.

22. S pogodbo o dosmrtnem preživljanju se pogodbenik (preživljalec) zaveže, da bo preživljal drugega pogodbenika ali koga drugega (preživljanca), drugi pogodbenik pa izjavi, da mu zapušča vse premoženje ali del premoženja, ki obsega nepremičnine in premičnine, ki so namenjene za rabo in uživanje nepremičnin, s tem da je njihova izročitev odložena do preživljančeve smrti (prvi odstavek 557. člena Obligacijskega zakonika).

23. Sodišče ocenjuje, da je glede na besedilo drugega odstavka 98. člena ZDoh-2, za to, da se lahko določi vrednost kapitala ob pridobitvi, treba najprej (pravilno) presoditi, kdaj se šteje, da je davčni zavezanec pridobil kapital

). Iz izpodbijane odločbe izhaja, da je tožena stranka za to štela dan smrti preživljanca, 3. 10. 2010. Pravne podlage za to v izpodbijani odločbi sicer ni navedla, je pa sodišču na glavni obravnavi pojasnila, da je pri tem izhajala iz pravil civilnega prava, da pri pogodbi o dosmrtnem preživljanju lastninska pravica na preživljalca preide s trenutkom smrti preživljanca.

24. Sodišče navedenemu ne more slediti, saj ugotavlja, da za to v ZDoh-2, ki je edini relevanten v zvezi z odmero davka od dobička iz kapitala, ni videti pravne podlage. Pri določitvi časa pridobitve kapitala je treba izhajati iz 101. člena, ki v prvem odstavku kot splošno pravilo določa, da

se za čas pridobitve kapitala šteje datum sklenitve pogodbe ali drugega pravnega posla oziroma datum pravnomočnosti sodne odločbe ali dokončnosti odločbe upravnega organa, na podlagi katerih je fizična oseba pridobila kapital. V drugih primerih pridobitve se za čas pridobitve kapitala šteje datum, ki je razviden iz drugih dokazil.

Sodišče glede na navedeno ugotavlja, da čas oziroma datum pridobitve kapitala v zvezi z obdavčitvijo dobička od odsvojitve kapitala niti po splošnih pravilih ni nujno enak datumu pridobitve lastninske pravice po civilnopravnih predpisih.

V naslednjih odstavkih 101. člena ZDoh-2 je sicer določeno, kdaj se šteje, da bil kapital pridobljen v nekaterih posebnih situacijah (gradnja, razdelitev solastnine itd.), vendar obravnavana tudi v teh določbah ni izrecno drugače urejena.

25. Po presoji sodišča to pomeni, da je treba tudi v zvezi s vprašanjem obdavčitve dobička od odsvojitve kapitala v primeru, ko je bil ta kapital pridobljen na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju,

uporabiti splošno pravilo prvega odstavka 101. člena ZDoh-2 in šteti, da je kapital (nepremičnina) pridobljen s sklenitvijo zavezovalnega pravna posla, pogodbe o dosmrtnem preživljanju. V notarskem zapisu te pogodbe preživljanec poda dovoljenje za vpis lastninske pravice preživljalca na nepremičninah v zemljiško knjigo s preživljančevo smrtjo (razpolagalni pravni posel). Preživljalec po smrti preživljanca (le še) vloži predlog za vpis svoje lastninske pravice na nepremičnini - predlogu mora predložiti overjen odpravek notarskega zapisa pogodbe, ki je bil sestavljen za vpis pravic v zemljiško knjigo, ter potrdilo pristojnega matičnega organa o vpisu smrti preživljance v matično knjigo (četrti in prvi odstavek 43. člena Zakona o zemljiški knjigi). Enako torej kot če bi bila nepremičnina pridobljena na podlagi katerekoli druge pogodbe civilnega prava, je tudi v primeru, ko je podlaga za to pogodba o dosmrtnem preživljanju - z vidika obdavčitve dobička doseženega z odsvojitvijo tega kapitala - kot čas pridobitve kapitala treba šteti čas sklenitve zavezovalnega pravnega posla.

26. Sodišče dodaja, da tudi ne vidi razloga za to, da bi se lahko v tej zvezi uporabila pravila Zakona o davku na dediščine in darila, ki v četrtem odstavku 6. člena (izrecno) določa, da pri pogodbah o dosmrtnem preživljanju in pri darilnih pogodbah za primer smrti davčna obveznost nastane na dan smrti preživljanca oziroma na dan smrti darovalca. Ne le, da to velja le za vprašanje odmere tega davka, davka na dediščine in darila, pač pa tudi kaže na to, da bi, če bi to prepoznal, zakonodajalec enako določil v ZDoh-2, glede davka od dobička iz kapitala. Tako kot je to nenazadnje določil v zvezi z drugimi načini pridobitve v drugem in naslednjih odstavkih 101. člena ZDoh-2.

27. V obravnavanem primeru navedeno pomeni, da je treba kot čas pridobitve kapitala šteti datum sklenitve pogodbe o dosmrtnem preživljanju v letu 1996.

28. Sodišče nadalje ocenjuje, da je tožena stranka v izpodbijani odločbi napačno izhajala iz stališča, da je treba vrednost kapitala ob pridobitvi določiti ob primerljivi tržne cene kapitala, ker tožniku ni bil odmerjen davek na dediščine in darila. Tako sicer izhaja iz tretjega stavka, zgoraj citiranega drugega odstavka 98. člena ZDoh-2,

ki se nanaša na način določitve davčne osnove v primerih, ko gre za pridobitev na podlagi dedovanja (v oblikah, opredeljenih v 1. točki 95. člena ZDoh-2) ali na podlagi darilne pogodbe. Vendar pa po stališču sodišča pridobitve kapitala na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju ni mogoče primerjati z načini, navedenimi v tej določbi, saj pri pogodbi o dosmrtnem preživljanju ne gre za to, da bi bil kapital pridobljen neodplačno. Nenazadnje tudi iz sistematike ZDoh-2 oziroma konkretneje njegove 1. in 2. točke 95. člena, izhaja, da navedene načine pridobitve oziroma odsvojitve kapitala loči.

29. Kot že ugotovljeno, se s pogodbo o dosmrtnem preživljanju preživljalec zaveže, da bo preživljal preživljanca, ta pa mu zapušča premoženje, s tem da je njegova izročitev odložena do preživljančeve smrti. Pogodba je aleatorna pogodba, saj stranki pogodbe ob njeni sklenitvi ne moreta vedeti, kaj vse bo vsestranska skrb za preživljanca (glede na njegovo fizično in psihično zdravje) sploh obsegala, niti kako dolgo bo skrb trajala (smrt je relativno negotovo dejstvo). Vendar pa ne pomeni, da je pogodba tudi neodplačna. Povedano drugače, preživljalec za kapital plača, vendar ne takoj in ne v denarju, pač pa zanj plačuje določen čas, s vsestransko skrbjo in nego preživljanca. Bistvo pogodbe o dosmrtnem preživljanju je dajatev obeh strani. Če temu ne bi bilo tako, bi imela pogodba naravo darilne pogodbe (ali dedovanja).

30. Po presoji sodišča je torej treba, ko gre za obdavčitev dobička od odsvojitve kapitala, ki ga davčni zavezanec pridobi na podlagi pogodbe o dosmrtnem preživljanju, vrednost kapitala ob pridobitvi določiti s cenitvijo. Ta mora - poleg vrednosti premoženja - kapitala, glede katerega se lahko izhaja tudi iz njegove tržne cene - vključevati tudi stroške, ki jih je imel davčni zavezanec (v obravnavanem primeru tožnik) kot preživljanec za skrb in nego preživljanca. Višina teh stroškov je vsaj ocenljiva. Izkazati jih mora davčni zavezanec.

31. Sodišče ocenjuje, da je mogoče le na takšen način zagotoviti cilj obdavčitve dohodka fizične osebe, davčnega zavezanca, ki je torej v obdavčitvi tistega pridobljenega povečanja (ekonomske moči), ki se izrazi v denarju in v realnem povečanju njegovega premoženja.

Če se (niti denarni) stroški preživljanja ne bi upoštevali, bi se to odrazilo v obdavčitvi, ki ne bi bila neskladna z načelom enakosti, načelom davčne pravičnosti in enakomerne porazdelitve davčnih bremen iz 14. člena Ustave Republike Slovenije. Prav tako pa bi bilo nedopustno poseženo v pravico takšnih davčnih zavezancev do zasebne lastnine iz 33. člena.

32. Sodišče dodaja, da v tem smislu ne gre za to, kar v izpodbijani odločbi trdi tožena stranka, da bi se sedmi odstavek 98. člena ZDoh-2 tolmačil preko meja njegovega besedila. Gre za to, da se pravilno določi prva postavka vrednosti kapitala ob pridobitvi - nabavna vrednost kapitala (drugi odstavek 98. člena ZDoh-2). Toženka ima prav, da so davčno priznani stroški v sedmem odstavku 98. člena ZDoh-2 taksativno določeni; cenitev nabavne vrednosti kapitala njihovega upoštevanja ne izključuje.

33. Po pojasnjenem sodišče zaključuje, da je tožena stranka, ki je v izpodbijani odločbi izhajala iz zmotnih materialnopravnih stališč v zvezi s časom pridobitve kapitala in njegove vrednosti, zmotno in nepopolno ugotovila dejansko stanje, ki je relevantno za obdavčitev. Sodišče je zato tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo na podlagi 4. in 2. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1 odpravilo.

34. Ker je sodišče ocenilo, da je za tožnika pomembno, da na podlagi njegove napovedi o obdavčitvi odloči davčni organ sam, je zadevo temu organu vrnilo v ponoven postopek. Je pa davčni organ pri svoji odločitvi vezan na zgornja stališča sodišča (peti odstavek 64. člena ZUS-1).

35. Sodišče je tožnika z uveljavljanjem zahtevka za povračilo škode napotilo na pravdo, ker je ocenilo, da bi odločitev o tem zahtevku zahtevala ugotavljanje dejstev. To bi pomenilo bistveno podaljševanje postopka v predmetnem upravnem sporu (drugi odstavek 67. člena ZUS-1).

36. Tožnik je zahteval povrnitev stroškov upravnega spora. Izrek o stroških tožnika temelji na tretjem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbi ugodi in v upravnem sporu izpodbijani upravni akt odpravi, tožniku glede na opravljena procesna dejanja in način obravnave zadeve v upravnem sporu prisodi pavšalni znesek povračila stroškov v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik).

37. Zadeva je bila rešena na glavni obravnavi, tožnik ni imel odvetnika, zato se mu v skladu s tretjim odstavkom 3. člena v zvezi s prvim odstavkom 2. člena Pravilnika priznajo stroški v višini 25,00 EUR. Priznane stroške je toženka dolžna tožniku povrniti v roku 15 dni od vročitve te sodbe. Zakonske zamudne obresti od stroškov sodnega postopka tečejo od poteka roka za njihovo prostovoljno plačilo (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika).

4. točka sedmega odstavka 98. člena ZDoh-2 se nanaša na naknadna vplačila, ki jih je družbenik vplačal po ustanovitvi družbe v skladu z določili družbene pogodbe in mu pred odsvojitvijo niso bila vrnjena oziroma ni nastala obveznost njihovega vračila. Za obravnavano zadevo to ni relevantno.

Tako tudi Vrhovno sodišče v sodbi v zadevi X Ips 201/2013 z dne 20. 2. 2014. Enako tudi v X Ips 172/2014 z dne 16. 4. 2015.

Ko po nastopu pogodbeno dogovorjenega odložnega pogoja, smrti preživljanca, preživljavec le še predlaga vpis svoje lastninske pravice na nepremičnini v zemljiško knjigo (razpolagalni pravni posel.

To pomeni znižanje davčne stopnje (132. člen ZDoh-2) oziroma, glede na prehodno določbo 153. člena ZDoh-2, celo neobdavčljivost dobička. O tem mora odločiti tožena stranka.

Ta se glasi: "Če je bil kapital pridobljen po 1. točki 95. člena tega zakona ali na podlagi darilne pogodbe, se za nabavno vrednost kapitala v času pridobitve šteje vrednost, od katere je bil odmerjen davek na dediščine in darila, če davek ni bil odmerjen, pa primerljiva tržna cena kapitala v času pridobitve, ki jo zavezanec dokazuje z ustreznimi dokazili."

Navedena določba se sicer nanaša na vprašanje (ne)obdavčljivosti odsvojitve kapitala in v obravnavanem primeru ni neposredno uporabna.

Takšno je tudi večkrat poudarjeno stališče Vrhovnega sodišča, na primer tudi v sodbah v zadevi ah X Ips 59/2015 z dne 8. 9. 2016 in X Ips 91/2017 z dne 23. 3. 2022.

Zakon o dohodnini (2006) - ZDoh-2  - člen 98, 98/2, 101, 101/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.