UPRS Sklep IV U 133/2023-30
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2025-02-25

INFORMACIJE JAVNEGA ZNAČAJA - UPRAVNI SPOR

dostop do informacij javnega značaja - poslovna skrivnost - sprememba tožbe - pravni interes - nesklepčnost - stranka z interesom - stroški - ugotovitveni zahtevek - izvršena odločba - pavšalne navedbe

Izvršitev izpodbijane odločbe je okoliščina, nastala po vložitvi tožbe, tožnik pa iz iste dejanske podlage uveljavlja drug zahtevek. Srememba tožbe je zato dopustna in zanjo privolitev toženca ni potrebna.

Tožnik z odpravo odločbe, ki bi vodila v to, da bi sodišče zavrnilo pritožbo oz. zahtevek, da bi toženec moral še enkrat odločiti, nima pravnega interesa, saj se je stranka z interesom že seznanila z sporno dokumentacijo, ki ji jo je po elektronski pošti posredovalo Ministrstvo za naravne vire in prostor. Glede podrednega ugotovitvenega zahtevka pa je ugotoviti, da so navedbe tožnika, kljub opozorilu stranke z interesom na pomanjkanje pravnega interesa in nesklepčnost, ostale na pavšalni ravni. Tožnik je v tožbi pravzaprav izpodbijal očitne kršitve toženca oz. ugotovitve, da projekt ne predstavlja poslovne skrivnosti tožnika in opozarjal, da je revidiran rudarski projekt avtorsko delo, ter da se ne strinja s presojo toženca, da se revidiran rudarski projekt nanaša na porabo javnih sredstev in tudi ne na okoljske podatke, ki naj bi bili absolutno javni. Tožnik s temi navedbami vsekakor ni izkazal pravnega interesa za ugotovitveno tožbo. Pravni interes za izpodbojno tožbo in tožbo na ugotovitev nezakonitosti, pa se med seboj razlikujeta.

Stranka z interesom je uspela s svojim predlogom v odgovoru na tožbo in pri pripravljalni vlogi, da se tožba zavrže oz. zavrne kot neutemeljena, zato je bila upravičena do povrnitve plačila stroškov postopka. Ugotoviti je, da je stranka z interesom s svojimi navedbami prispevala k odločitvi sodišča, saj je sodišče obvestila o dejstvu izvršitve izpodbijane odločbe ter osporavala pravnemu interesu tožnika za tožbo.

I. Sprememba tožbe tožeče stranke, kot jo je ta podala v vlogi z dne 13. 12. 2023, se dopusti.

II. Zavrže se primarni tožbeni zahtevek, ki se glasi:

"1. Odločba Informacijskega pooblaščenca, št. 090-179/2023/4 z dne 4. 9. 2023 se v 1. točki izreka odpravi.

2. Pritožba prosilca z dne 9. 5. 2023 se v celoti zavrne.

3. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki plačati stroške tega postopka v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila."

III. Zavrže se podredni tožbeni zahtevek, ki se glasi:

"1. Odločba Informacijskega pooblaščenca, št. 090-179/2023/4 z dne 4. 9. 2023 se v 1. točki izreka odpravi in se zadeva vrne Informacijskemu pooblaščencu v ponovno odločanje.

2. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki plačati stroške tega postopka v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila."

IV. Zavrže se podredni tožbeni zahtevek, ki se glasi:

"1. Odločba Informacijskega pooblaščenca, št. 090-179/2023/4 z dne 4. 9. 2023 je v 1. točki izreka nezakonita.

2. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki plačati stroške tega postopka v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi od poteka paricijskega roka dalje do plačila."

V. Zahtevek tožeče stranke za povrnitev stroškov se zavrne.

VI. Tožeča stranka je dolžna povrniti stranskemu udeležencu A., d. o. o., stroške postopka v višini 783,97 EUR v 15 dneh od vročitve sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Z izpodbijano odločbo je Ministrstvo za naravne vire in prostor (v nadaljevanju organ) v celoti ugodilo prošnji prosilca B., d. o. o. (sedaj A., d. o. o., v nadaljevanju stranka z interesom) za posredovanje informacij javnega značaja, in sicer: vloge za pridobitev rudarske pravice za pridobivalni prostor Kamnolom C. - širitev, pozivov upravnega organa k dopolnitvi zgornje vloge, dopolnitev vloge s strani bodočega koncesionarja, odločbe o izbiri nosilca rudarske pravice, podpisane koncesijske pogodbe za izkoriščanje mineralne surovine v Kamnolomu C. - širitev, št. 0141-10/2019-45 z dne 2. 11. 2021 tako, da se prosilcu dokumenti pošljejo po elektronski pošti. Nadalje pa je prošnjo prosilca zavrnilo v delu, ki se nanaša na posredovanje kopije revidiranega Rudarskega projekta za pridobitev rudarske pravice za pridobivalni prostor Kamnolom C. - širitev z vsemi mnenji, odločbami in sklepi. Zavrnitev je utemeljilo na dejstvu, da je revidiran Rudarski projekt z vsemi mnenji, odločbami in sklepi avtorsko delo in poslovna skrivnost v skladu z zakonom, ki ureja gospodarske družbe.

2. Toženec je zavrgel pritožbo stranke z interesom v 2. točki izreka, ki se nanaša na dostop do Elaborata geodetske izmere. Nadalje je pritožbi stranke z interesom delno ugodil in odločbo organa v 2. točki izreka delno odpravil ter odločil, da je organ dolžan v roku enaintridesetih (31) dni od vročitve te odločbe posredovati prosilcu v obliki fotokopij revidiran Rudarski projekt za pridobitev koncesije za širitev pridobivalnega prostora v Kamnolomu C..., na način, da v posameznih dokumentih prekrije varovane osebne podatke. V preostalem delu je pritožbo prosilca zavrnil ter odločil, da v postopku reševanja te pritožbe niso nastali posebni stroški.

3. V obrazložitvi glede izpodbijanega dela odločbe pojasnjuje, da je stranka z interesom od organa zahtevala javno dokumentacijo iz postopka pridobitve rudarske pravice za izkoriščanje mineralne surovine tehnični kamen - dolomit v pridobivalnem prostoru C. - širitev v Občini ..., ki je bila osnova za sklenitev Koncesijske pogodbe za izkoriščanje mineralne surovine št. 0141-10/2019-45 z dne 2. 11. 2021 s koncesionarjem D., s. p., ki je nastopal kot stranski udeleženec v postopku.

4. Svojo odločitev o razkritju podatkov je utemeljil s tem, da revidiran Rudarski projekt ne predstavlja poslovne skrivnosti tožnika. Glede dokumentov državnih organov, organov lokalne skupnosti ter javnih zavodov in agencij, podatkov iz javno dostopnih evidenc, seznamov uporabljenih predpisov, literature in prilog je ugotovil, da ti že sami po sebi ne morejo predstavljati poslovne skrivnosti. Prav tako naj dokument "Naročilo del za pridobitev projektnih pogojev, soglasij, izdelavo rudarskega projekta za pridobitev koncesije za širitev pridobivalnega prostora C., ..." z dne 19. 4. 2019 ne ustrezajo poslovni skrivnosti skladno s prvim in drugim odstavkom 39. člena Zakona o gospodarskih družbah (v nadaljevanju ZGD-1) niti preostala dokumentacija revidiranega Rudarskega projekta ne predstavlja poslovne skrivnosti po določbi 2. člena Zakona o poslovni skrivnosti (v nadaljevanju ZPosS). Nadalje je pojasnil, da gre v konkretnem primeru za podatke o porabi javnih sredstev (prva alineja tretjega odstavka 6. člena Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, v nadaljevanju ZDIJZ) in hkrati za podatke, ki se nanašajo na okolje (druga alineja tretjega odstavka 6. člena ZDIJZ), zato gre za t.i. absolutno javne podatke. Ker gre za okoljske podatke, je nadalje presodil, da sklicevanje na avtorskopravno zaščito ne pomeni niti omejitve v zvezi z načinom seznanitve (na vpogled), temveč so mogoči tudi preostali načini, kot jih predpisuje prvi odstavek 25. člena ZDIJZ, zato je prvostopenjskemu organu tudi naložil posredovanje revidiranega Rudarskega projekta v obliki fotokopij.

Povzetek bistvenih navedb strank v upravnem sporu

5. Tožnik v tožbi izpodbija izdano odločbo zaradi zmotne uporabe materialnega prava, bistvene kršitve določb postopka in nepravilno oz. nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja. Ne strinja se z zaključkom, da revidiran Rudarski projekt ne predstavlja poslovne skrivnosti tožnika. Izpostavlja, da je že v dopisu družbe E., d. o. o. z dne 9. 3. 2023 bilo zatrjevano, da je bil že z avtorsko pogodbo št. 2019/017 z dne 19. 4. 2019 revidiran Rudarski projekt označen kot poslovna skrivnost tožnika (kot naročnika oziroma koncesionarja). Kljub navedenemu pa se toženec o tej pisni označitvi projekta kot poslovne skrivnosti sploh ni opredelil, temveč napačno ugotovil dejansko stanje, da zahtevana dokumentacija ni bila pisno označena kot poslovna skrivnost in posledično napačno zaključil, da subjektivni kriterij po prvem odstavku 39. člena ZGD-1 ni podan. Tožnik je že v dopisu z dne 20. 7. 2023 navedel, da bi mu razkritje zahtevanih informacij povzročilo škodo, saj zahtevane informacije predstavljajo strokovno znanje, izkušnje in tehnološke informacije, ki imajo tržno vrednost in gre torej za t. i. poslovno občutljive informacije. Pri tem je tudi poudaril, da je prosilec neposredni konkurent v opravljanju dejavnosti kamnoloma in pridobivanja mineralnih surovin, zato bi razkritje zahtevanih podatkov za prosilca predstavljalo konkurenčno prednost, za stranskega udeleženca - sedaj tožnika, pa nedvomno veliko poslovno škodo.

6. Ob tem tožnik poudarja, da je vnaprej takšno škodo nemogoče oceniti, saj je obseg škode, ki bi mu vsled razkritja informacij nastala, odvisna tudi od tega, na kakšne načine vse bi prosilec prejete informacije izkoristil. Opozarja, da bi moral drugostopenjski organ v skladu z objektivnim kriterijem izvesti t.i. škodni test, ki pa ga v konkretnem primeru ni izvedel. Revidirano Rudarsko poročilo oziroma zahtevane informacije predstavljajo strokovno znanje, izkušnje in tehnološke informacije, ki imajo tržno vrednost (gre za t.i. poslovno občutljive informacije). Opozarja, da se toženec do trditev tožnika v zvezi z neposredno konkurenco med tožnikom in prosilcem sploh ne opredeli in tako izpodbijana odločba nima razlogov o odločilnih dejstvih. Prav tako je že skladno z dejstvom, da je tožnik na podlagi revidiranega Rudarskega projekta pridobil koncesijo, logično, da ima projekt tržno vrednost oziroma, da tam vsebovane informacije predstavljajo strokovno znanje, izkušnje in tehnološke informacije, ki imajo tržno vrednost. Skladno z navedenim torej toženec pri izdaji izpodbijane odločbe ni pravilno uporabil določb več zakonov, in sicer tako ZGD-1 kot ZPosS, in tako napačno ugotovil, da izjema po prvem odstavku 6. člena ZDIJZ ni podana. Prav tako niso podane izjeme iz prve in druge alineje tretjega odstavka 6. člena ZDIJZ, saj ne gre za podatke, ki bi izkazovali neposredno izplačilo iz javnih sredstev.

7. Nadalje se ne strinja s stališčem, da gre v konkretnem primeru za okoljske podatke, ki so po drugi alineji tretjega odstavka 6. člena ZDIJZ absolutno javni. Tožnik še meni, da ni na mestu uporaba 25. člena ZDIJZ, po katerem se lahko kljub dejstvu, da gre v zvezi z zahtevano dokumentacijo za avtorsko delo, dostop zagotovi v obliki prepisa, fotokopije ali elektronskega zapisa. Predlaga odpravo 1. točke izpodbijane odločbe in zavrnitev pritožbe prosilca, podredno pa odpravo odločbe in vrnitev zadeve tožencu v ponovno odločanje.

8. Tožnik je naknadno vložil tudi predlog za izdajo začasne odredbe, ki ji je sodišče ugodilo s sklepom z dne 30. 10. 2023.

9. Toženec je v odgovoru na tožbo nasprotoval izdani začasni odredbi. Sicer pa je navajal, da vztraja pri izdani odločbi ter je zavračal navedbe tožnika, in sicer da tožnik občutne škode v obravnavanem primeru ni dokazal oziroma ni zadostil kriterijem. Posebej je poudaril, da gre za projekt, ki ga je tožnik pristojnemu ministrstvu priložil po izdaji Uredbe o rudarski pravici za izkoriščanje mineralne surovine tehnični kamen - dolomit v pridelovalnem prostoru C. - širitev v občini ..., s katero je bila tožniku že podeljena rudarska pravica za izkoriščanje mineralne surovine. Prav tako ni bilo javnega razpisa, da je zadevni projekt pripravljen samo za kamnolom C. in da je bila koncesija podeljena za 23 let. Izpostavil je, da noben konkurent ne more predložiti ob novem razpisu ali izdaji uredbe za izkoriščanje mineralne surovine v tem ali drugem kamnolomu tega Rudarskega projekta. Poudaril je tudi, da avtorska pogodba, ki jo je tožnik sklenil s strokovnjakom za pripravo zadevnega projekta, ne vpliva na dejstva, ki so bistvena za presojo poslovne skrivnosti posameznih dokumentov, glede na določbe ZDIJZ. Prav tako zavrača, da bi bile v konkretnem primeru upoštevane Smernice o uporabi Pogodbe o delovanju Evropske unije za sporazume o horizontalnem sodelovanju. Opozarja, da je že zakonodajalec ocenil, da ima javni interes za razkritje večjo težo, kot interes posameznih poslovnih subjektov, da varujejo podatke kot svojo poslovno skrivnost. Nadalje še opozarja, da revidiran Rudarski projekt predstavlja enega od pogojev za pridobitev zadevne koncesije, katerega vsebina je predpisana, poleg tega pa ga mora tožnik upoštevati pri izvajanju rudarske pravice.

10. Stranka z interesom A., d. o. o. (prej B., d. o. o.) je v odgovoru na tožbo izpostavila, da je po prejemu odločitve toženca 17. 10. 2023 s strani uradne osebe za posredovanje informacij javnega značaja na Ministrstvu za naravne vire in prostor A. A., prejela zahtevane informacije, in sicer revidiran Rudarski projekt za pridobitev koncesije za širitev pridobivalnega prostora v kamnolomu C... s prekritimi varovanimi osebnimi podatki. Meni, da je tožba neutemeljena in da tožnik za predmetno tožbo nima pravnega interesa, saj je stranka z interesom prejela zahtevano dokumentacijo in tako je v celoti in absolutno odpadel pravni interes tožnika za tožbo, saj odločitev v upravnem sporu v konkretnem primeru na pravni položaj tožnika ne more vplivati. Vrnitev v stanje pred izdajo izpodbijane odločbe namreč v primeru razkritja oziroma posredovanja informacij ni več mogoča. Predlaga zavržbo tožbe. Opredeljuje se tudi do drugih navedb in meni, da so neutemeljene ter primarno predlaga zavržbo tožbe, podredno pa zavrnitev kot neutemeljeno ter priglaša stroške postopka.

11. Tožnik je v pripravljalni vlogi izpostavil, da je bilo stranki z interesom oziroma prosilcu za pridobivalni prostor F. na parcelah 592/13 in 592/14 k.o. ... podeljena služnost za namen pridobitve rudarske pravice po izpolnitvi predpogojev, da občina sprejme ustrezen občinski podrobni prostorski načrt (v nadaljevanju OPPN) in pod odložnim pogojem pridobitve koncesije za izkoriščanje mineralne surovine. Vse to je razvidno iz elektronskega sporočila z dne 17. 3. 2020, ki je priložen predlogu. Navedeno po mnenju tožnika kaže, da želi stranka z interesom pridobiti Rudarski projekt z namenom, da ga uporabi za potrebe izdelave svojega projekta za pridobitev nove koncesije in rudarske pravice za sosednji kamnolom F. Revidiran Rudarski projekt, kot že navedeno, vsebuje namreč številne tehnične podatke, zlasti geomehanične podatke, ki so podatke pridobili z izvedbo zahtevnih in dragih tehnoloških postopkov. Kamnolom F. se namreč nahaja neposredno ob kamnolomu C. Ker sta prosilec, se pravi stranka z interesom in tožnik, neposredna konkurenta in bi zato tožniku za izkoriščanje mineralne surovine, če ne bi pridobil koncesije za izkoriščanje mineralne surovine v pridelovalnem prostoru F., nastala škoda, saj te koncesije ne bi mogel pridobiti, in sicer v obliki dobička iz naslova izkoriščanja mineralne surovine, kar pomeni približno 1.000.000,00 EUR bruto letno. Izpostavlja, da je s številnimi tehničnimi podatki iz revidiranega Rudarskega projekta uporabil za 400 m oddaljen kamnolom F. Razlog, da želi stranka z interesom vpogledat v revidiran projekt je, da ga uporabi za lastne potrebe v zvezi s kamnolomom F. in ima ta rudarski projekt nedvomno tržno vrednost, na podlagi katere bo stranka z interesom pridobila koncesijo.

12. V zvezi z navedbo, da je bila kljub izdani začasni odredbi IV U 133/2023 dne 30. 10. 2023, na podlagi katere je bila zadržana izvršitev I. točke izreka izpodbijane odločbe in ob dejstvu, da prosilec oziroma stranka z interesom pravi, da ji je bila dokumentacija poslana, pa tožnik postavlja še podredni ugotovitveni zahtevek, in sicer na ugotovitev nezakonitosti izpodbijane odločbe, saj bo imel na podlagi odločitve o tem zahtevku na voljo druge ustrezne zahtevke. Pravni interes za predmetno tožbo tako nedvomno ni odpadel ter izpostavlja, da ni odveč omeniti, da dejansko stranka z interesom sploh nima pravnega interesa za vpogled oziroma pridobitev zaprošenega revidiranega Rudarskega projekta. Stranka z interesom je bil namreč od začetka leta 2013 do 17. 11. 2022 edini podizvajalec rudarskih del kamnoloma C., zato ji je bil ob sklenitvi pogodbe s tožnikom leta 2013 dan tedaj veljavni rudarski projekt, katerega ima še danes v posesti. Prav tako navaja, da je po izdelavi spornega Rudarskega projekta po pridobitvi odločbe pristojnega ministrstva dne 2. 11. 2021 in podaljšanju koncesije do leta 2044 prosilec - stranka z interesom oziroma po njej njegov direktor B. B., pri tožniku trikrat vpogledal ta projekt širitve, vsakokrat si je po več ur v navzočnosti tožnika ogledoval projekt, kjer je s tem projektom že seznanjen na podlagi večkratnega vpogleda pri tožniku, saj je bil na podlagi pogodbe s tožnikom prosilec podizvajalec del kamnoloma, tako stranka z interesom nima več nobenega pravnega interesa za seznanitev s tem projektom. O navedenem pa bo vedel izpovedati tudi tožnik. Glede na navedeno, tožnik izpostavlja iz previdnosti dodatni podredni tožbeni zahtevek za ugotovitev nezakonitosti izpodbijane odločbe, in sicer iz vseh razlogov, navedenih v tožbi.

13. Stranka z interesom v prvi pripravljalni vlogi ponavlja razloge, in sicer vztraja pri ugovoru pomanjkanja pravnega interesa zoper predmetno tožbo. Hkrati pa meni, da je zadeva neutemeljena in jo je potrebno zavrniti. Nadalje izpostavlja, da se nov podredni zahtevek niti ne more nanašati na sedanjega toženca in da je nesklepčen in da zanj tožnik nima pravnega interesa.

14. Tožnik je tekom postopka poleg primarnega in podrednega zahtevka vložil še drugi podredni zahtevek z vlogo z dne 13. 12. 2023, in sicer po tem, ko je stranka z interesom sodišču v odgovoru na tožbo sporočila, da je kljub izdani začasni odredbi bila prosilcu dokumentacija poslana, in sicer da je odločba v 1. točki nezakonita, saj bo imel na podlagi odločitve v tem zahtevku na voljo druge, ustrezne zahtevke.

15. Stranka z interesom je navajala, da po prejemu odločitve toženca 17. 10. 2023 s strani uradne osebe za posredovanje informacij javnega značaja na Ministrstvu za naravne vire in prostor A. A., prejela zahtevane informacije, in sicer revidiran Rudarski projekt za pridobitev koncesije za širitev pridobivalnega prostora v kamnolomu C... s prekritimi varovanimi osebnimi podatki. Tožnik navedenega ni prerekal oz. je to dopuščal, iz listine v prilogi C2 pa navedeno tudi izhaja. Navedeno pomeni, da je bila izpodbijana odločba že izvršena. Ustavno sodišče je v odločbi št. U-I-181/09, Up-860/09, Up-222/10 z dne 10. 11. 2011 zavzelo stališče, da bi pobudniku v primeru, ki se je nanašal na primerljivo dejansko stanje, učinkovito sodno varstvo predstavljala možnost vložitve tožbe, s katero bi lahko zahteval ugotovitev, da je bilo poseženo v njegove pravice in pravne koristi z nezakonitim upravnim aktom.

16. V skladu s to odločbo je bil Zakon o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) spremenjen tako, da sedaj druga alineja prvega odstavka 33. člena ZUS-1 omogoča, da tožnik v tožbi zahteva ugotovitev nezakonitosti upravnega akta, s katerim je bilo poseženo v tožnikove pravice ali pravne koristi. Gre za pomemben del učinkovitega sodnega varstva v upravnem sporu, saj je mogoče odločiti o zakonitosti izpodbijanega akta tudi v primeru, ko tožnik za odpravo akta sicer ne bi imel več pravnega interesa.

17. V upravnem sporu se glede na določbo 22. člena ZUS-1 glede spremembe tožbe uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Tožnik lahko do konca glavne obravnave spremeni tožbo (prvi odstavek 184. člena ZPP). Sprememba tožbe je sprememba istovetnosti zahtevka, povečanje obstoječega zahtevka ali uveljavljanje drugega zahtevka poleg obstoječega (drugi odstavek 184. člena ZPP). Ko je tožba vročena tožencu, je za spremembo potrebna njegova privolitev; vendar lahko sodišče dovoli spremembo, čeprav se toženec temu upira, če misli, da bi bilo to smotrno za dokončno ureditev razmerja med strankama (prvi odstavek 185. člena ZPP). Privolitev toženca ni potrebna, če tožnik spremeni tožbo tako, da zahteva zaradi okoliščin, ki so nastale po vložitvi tožbe, iz iste dejanske podlage drug predmet ali denarni znesek, ali če uveljavlja vmesni ugotovitveni zahtevek po tretjem odstavku 181. člena tega zakona (186. člen ZPP).

18. Ker je izvršitev izpodbijane odločbe okoliščina, ki je nedvomno nastala po vložitvi tožbe, tožnik pa iz iste dejanske podlage uveljavlja drug zahtevek, sodišče sodi, da je sprememba tožbe glede na citirano določbo ZPP dopustna in zanjo privolitev toženca ni potrebna. Sodišče zato obravnava tožbo z zahtevkom, kot je ta postavljen v pripravljalni vlogi tožnika z dne 13. 12. 2023.

19. Sodišče je v zadevi razpisalo narok za glavno obravnavo, ki se ga je udeležil samo pooblaščenec tožnika, ostale stranke se naroka niso udeležile in sodišče ga je opravilo v njihovi odsotnosti.

20. Sodišče je v dokaznem postopku v dokazne namene vpogledalo in prebralo listine upravnega spisa ter priloge tožnika od A1 do A16, priloge stranke z interesom od C1 do C5 ter priloge B3 in B4, ki jih je sodišče prebralo kot stališče sodne prakse. Sodišče je zavrnilo dokazni predlog z zaslišanjem tožnika ter priče C. C., saj naj bi navedena vedela povedati o vsebini revidiranega Rudarskega projekta, tam vsebovanem strokovnem znanju, izkušnjah in tehnoloških informacijah, kar pa v zadevi ob dejstvu zavržbe primarnega in prvega podrednega zahtevka ni bilo relevantno, prav tako ob dejstvu ugotovitve nesklepčnosti ugotovitvenega zahtevka.

Primarni in prvi podredni zahtevek na odpravo odločbe

21. Primarni in prvi podredni zahtevek nista dovoljena.

22. V obravnavani zadevi je tožnik najprej s tožbo zahteval odpravo akta (odločbe) Informacijskega pooblaščenca v 1. točki ter da se pritožba prosilca z dne 9. 5. 2023 zavrne. Podredno je zahteval samo odpravo 1. točke izreka izpodbijane odločbe ter vrnitev zadeve v ponovno odločanje.

23. Ugotoviti je, da je tožnik svojo primarno in prvo podredno tožbo oblikoval kot izpodbojno in predlaga odpravo izpodbijane odločbe ter vrnitev zadeve v ponoven postopek.

24. Pravni interes kot procesna predpostavka za vložitev tožbe mora biti podan ves čas trajanja upravnega spora. Ta se kaže v tem, da bi morebitni uspeh s pravnim sredstvom pomenil določeno pravno korist za stranko oziroma izboljšanje njenega pravnega položaja.

25. Tožnik je dopuščal možnost, da je stranka z interesom po prejemu odločitve toženca 17. 10. 2023 s strani uradne osebe za posredovanje informacij javnega značaja na Ministrstvu za naravne vire in prostor A. A., prejela zahtevane informacije, in sicer revidiran Rudarski projekt za pridobitev koncesije za širitev pridobivalnega prostora v kamnolomu C... s prekritimi varovanimi osebnimi podatki. Navedeno dejstvo pa nedvomno izhaja iz dopisa v prilogi C2, na kar se je stranka z interesom sklicevala, tožnik pa verodostojnosti listine ni oporekal. Navedeno pomeni, da je bila izpodbijana odločba že izvršena. V konkretni zadevi je stranka z interesom sporočila, da se je že seznanila z dokumentacijo, saj je izpodbijana odločba postala izvršljiva 31. dan od odprave, torej 9. 10. 2023, tožnik pa je vložil predlog za izdajo začasne odredbe šele kasneje, in ta je bila izdana 30. 10. 2023.

26. Navedeno pomeni, da tožnik z odpravo odločbe, ki bi vodila v to, da bi sodišče zavrnilo pritožbo oz. zahtevek, da bi toženec moral še enkrat odločiti, nima pravnega interesa, saj se je stranka z interesom že seznanila z sporno dokumentacijo, ki ji ga je po elektronski pošti posredovalo Ministrstvo za naravne vire in prostor.

27. V takem primeru si tožnik v upravnem sporu z izpodbojno tožbo, v kateri je predlagana odprava upravnega akta (prva alineja prvega odstavka 33. člena ZUS-1), ne more več izboljšati svojega pravnega položaja. Odprava namreč pomeni vzpostavitev stanja pred izdajo upravnega akta in možnost ponovitve upravnega postopka oziroma ponovnega odločanja pred pristojnim organom (tretji odstavek 64. člena ZUS-1), kar pa ob dejstvu, da se je stranka z interesom že seznanila s sporno dokumentacijo, ni mogoče.

28. Sodišče je zato v skladu s šesto alinejo prvega odstavka 36. člena ZUS-1 primarni in prvi podredni zahtevek tožnika tako zavrglo, kot je razvidno iz izreka te odločbe pod točko II. in III.. Tožnik v obravnavani zadevi, kot obrazloženo zgoraj, z izpodbojno tožbo svojega pravnega položaja v nobenem primeru ne more izboljšati, zato nima pravnega interesa za to tožbo.

29. Tožnik je v pripravljalni vlogi z dne 13. 12. 2023 podal podredni ugotovitveni zahtevek, in sicer da je odločba v 1. točki nezakonita. Pri tem je argumentiral, da je njegov pravni interes za takšno tožbo v tem, ker bo imel na podlagi odločitve o zahtevku za ugotovitev nezakonitosti na voljo druge, ustrezne zahtevke.

30. V primeru izvršitve upravne odločbe je za uresničitev pravice do sodnega varstva zoper odločbe upravnih organov predvidena možnost vložitve ugotovitvene tožbe, s katero tožnik zahteva ugotovitev nezakonitosti upravnega akta, s katerim je bilo poseženo v njegove pravice ali pravne koristi (druga alineja prvega odstavka 33. člena ZUS-1).

31. Iz zakonodajnega gradiva, ki se nanaša na spremembe ZUS-1, s katerimi je bila v upravni spor vnesena ugotovitvena tožba, izhaja, da se ravno z ugotovitveno tožbo, ki jo (zraven izpodbojne tožbe) vlaga tudi tožnik, zagotavlja sodno varstvo pravic in pravnih interesov posameznikov in s tem učinkovito uresničevanje ustavne pravice do sodnega varstva (23. člen Ustave Republike Slovenije, v nadaljevanju Ustava), med drugim tudi, kadar je upravni akt že izvršen in z njegovo odpravo vzpostavitve prejšnjega stanja oziroma drugačnega zakonitega stanja na podlagi ponovljenega odločanja ne bi bilo mogoče doseči, organ pa je s svojo odločitvijo vendarle neutemeljeno posegel v pravno varovan položaj posameznika.

Pri tem mora tožnik izkazati obstoj procesnih predpostavk iz 3. in 6. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1, to je, da je z izpodbijanim aktom prizadet v svojih pravicah in pravnih koristih. V skladu s 6. točko prvega odstavka 36. člena ZUS-1 tožba ni dovoljena, če upravni akt, ki se izpodbija s tožbo, očitno nima nobenih posledic za tožnika, ali pa so te posledice zanemarljive, razen če gre za rešitev pomembnega pravnega vprašanja. Tako mora vsakdo, ki zahteva sodno varstvo svojih pravic in pravnih interesov s tožbo v upravnem sporu, za to izkazati pravni interes. Ta se kaže v tem, da bi morebitna ugoditev tožbi zanj pomenila izboljšanje pravnega položaja, ki ga brez vložene tožbe ne bi mogel doseči, pri čemer mora pravni interes obstajati ves čas postopka, na njegov obstoj pa je sodišče dolžno paziti po uradni dolžnosti. Namen določbe 6. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 je, da se iz nadaljnjega vsebinskega obravnavanja izločijo zadeve, v katerih vsebinska izvedba postopka očitno ne bi privedla k spremembi pravnega položaja tožnika. Tudi če je pravni interes obstajal ob vložitvi tožbe in je kasneje odpadel, je treba tožbo prav tako zavreči.

Če namreč tožnik pravovarstvenega cilja s tožbo več ne more doseči, nima več pravnega interesa zanjo, saj morebitni uspeh v tem upravnem sporu ne more pripeljati do izboljšanja njegovega pravnega položaja.

32. Obstoj pravno varovanega interesa posameznika je treba ugotoviti v vsaki zadevi posebej z razlago pravnih norm. Ob odsotnosti izrecne zakonske določbe o obstoju pravice ali pravno varovane koristi določene osebe v javnopravnem razmerju, ta presoja izhaja iz namena posamezne norme, ki mora varovati (tudi) pravni interes določene osebe. Upravni spor namreč temelji na subjektivnem konceptu, to je na varstvu pravic in pravnega položaja posameznika.

33. V konkretni zadevi je ugotoviti, da tožnik, kljub opozorilu stranke z interesom na pomanjkanje pravnega interesa in nesklepčnost, v postopku ni podal nobenih dodatnih trditev o tem kakšne druge zahtevke bo v zadevi postavil, njegove navedbe so v tem delu ostale na pavšalni ravni. Prav tako je navajal, da če je bil revidiran Rudarski projekt prosilcu res posredovan, uveljavlja nezakonitost izpodbijane odločbe, in sicer iz vseh razlogov, navedenih v tožbi.

34. Tožnik pa je v tožbi pravzaprav izpodbijal očitne kršitve toženca oz. ugotovitve, da projekt ne predstavlja poslovne skrivnosti tožnika, opozarja, da je revidiran rudarski projekt avtorsko delo, da se ne strinja s presojo toženca, da se revidiran rudarski projekt nanaša na porabo javnih sredstev in tudi ne na okoljske podatke, ki naj bi bili absolutno javni. Tožnik s temi navedbami vsekakor ni izkazal pravnega interesa za ugotovitveno tožbo, saj bi moral jasno in določno opredeliti, katere zahtevke bo lahko uveljavljal v primeru uspeha z ugotovitveno tožbo v postopku. Sodišče glede na dejstvo, da je na pomanjkljivost pravnega interesa tožnika opozorila že stranka z interesom, tožnika v tej smeri ni posebej pozivalo, navedb v smeri pravnega interesa pa tožnik ni podal niti na naroku. Sodišče še opozarja, da se pravni interes za izpodbojno tožbo in tožbo na ugotovitev nezakonitosti razlikuje. Ker tožnik svojega pravnega interesa za ugotovitveni del tožbe ni utemeljeval z obstojem kakšne druge pravno pomembne okoliščine, je sodišče presodilo, da ta ni podan.

35. Glede na navedeno sodišče ugotavlja, da tožnik ne izkazuje svojega pravnega interesa za meritorno obravnavo te tožbe v upravnem sporu. Zato je sodišče tožbo zavrglo na podlagi 6. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1. Ob ugotovitvi, da pravni interes tožnika ne obstaja, sodišče ni presojalo utemeljenosti tožbe, zato se do navedb strank v postopku ni posebej opredeljevalo.

36. O stroških upravnega spora je odločilo na podlagi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po katerem trpi v primeru, če sodišče tožbo zavrže, vsaka stranka svoje stroške postopka. Ker je tožnik priglasil stroške postopka, jih trpi sam.

37. Ker ZUS-1 stroškov strank z interesom ne ureja, je sodišče stroškovni zahtevek stranke z interesom obravnavalo po določbah ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, in sicer ob upoštevanju ureditev stroškov stranskemu intervenientu.

Odločitev sodišča o stroških stranke z interesom temelji na prvem odstavku 154. člena ZPP, po katerem se o stroških določa po načelu uspeha, in 155. členu tega zakona, po katerem se priznavajo le potrebni stroški, ko o tem odloči sodišče po skrbni presoji vseh okoliščin.

Ker je stranka z interesom uspela s svojim predlogom v odgovoru na tožbo in pri pripravljalni vlogi, da se tožba zavrže oz. zavrne kot neutemeljena, bi načeloma lahko bila upravičena do povrnitve plačila stroškov postopka. Ugotoviti je, da je stranka z interesom s svojimi navedbami prispevala k odločitvi sodišča, saj je sodišče obvestila o dejstvu izvršitve izpodbijane odločbe ter osporavala pravni interes tožnika za tožbo.

38. Sodišče je glede na navedeno stranki z interesom A., d. o. o. priznalo stroške priznalo priglašene stroške v vlogah, in sicer ob upoštevanju Odvetniške tarife (v nadaljevanju OT) 500 točk za odgovor na tožbo (druga alineja 1. točke tar. št. 34) in 500 točk za prvo pripravljalno vlogo (prva alineja 2. točke tar. št. 34 OT), ter 50 točk za poročilo stranki (2. točka tar. št. 43 OT in ne priglašenih 2 x po 100 točk). Ob upoštevanju 2 % materialnih stroškov in 22 % DDV, znašajo skupno priznani stroški stranke z interesom 783,97 EUR. Za posvet s stranko in pregled listin se lahko stroški priznajo le, če se ta opravi kot samostojna storitev. Samostojna storitev je tista, ki ni vsebinsko vezana na opravljanje kakšne druge (posebej ovrednotene) storitve in ni odvisna od dogajanja v posamezni zadevi,

zato se navedena tarifna številka uporablja samo takrat, ko pride stranka izven postopka k odvetniku in ta zanjo opravi katero od v tej tarifi navedenih storitev. V obravnavani zadevi je že tekel postopek, v okviru katerega je bil opravljen posvet s stranko in pregled listin,

zato jih ni mogoče šteti za samostojno storitev, stranki tudi teh stroškov ni mogoče priznati.

39. Skupni priznani znesek tako znaša 783,97 EUR, kar je tožnik dolžan povrniti stranki z interesom v roku 15 dni od prejema tega sklepa (313. člen ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1), od poteka tako določenega paricijskega roka dalje tečejo tudi zakonske zamudne obresti (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika).

Tako Predlog Zakona o dopolnitvah Zakona o upravnem sporu, EVA 2012-2030-0012, in M. Dobravec Puklavec in drugi, Zakon o upravnem sporu s komentarjem, GV Založba, Ljubljana 2019, stran 229.

Več o tem dr. Lojze Ude, mag. Nina Betetto, dr. Aleš Galič, dr. Vesna Rijavec, dr. DraGICa Wedam Lukić in Jan Zobec, Pravdni postopek, Zakon s komentarjem, 2. knjiga, GV Založba, Ljubljana 2006, komentar k 181. členu.

Tako M. Dobravec Jalen, B. Domjan Pavlin, M. Faganel, P. Golob, E. Kerševan, A. Kmecl, R. Pirnat, N. Smrekar, T. Steinman, Z. Štucin in B. Žuber: Zakon o upravnem sporu s komentarjem, 1. knjiga, Lexpera, GV založba Ljubljana 2019, komentar k 36. členu, stran 243.

Sklepa Vrhovnega sodišča RS I Up 276/2013 z dne 21. 11. 2013 in I Up 191/2015 z dne 1. 10. 2015.

Objektivno potrebni stroški so tisti, ki se nanašajo na dejanje v postopku, s katerim je stranka uspešno zagotovila varstvo svojih pravic tudi z navajanjem relevantnih okoliščin, ki jih je sodišče upoštevalo pri svoji odločitvi (sklep Višjega sodišča v Ljubljani I Ip 657/2016 z dne 7. 4. 2016, sklep Višjega sodišča v Mariboru II Ip 261/2013 z dne 5. 9. 2013).

Sodba Upravnega sodišča RS I U 1157/2020-11 z dne 23. 11. 2021.

Špajzer, G.: O izvršilnih stroških, Pravosodni bilten (PB), št. 2/2019, str. 171.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 33, 33/1, 33/1-2, 36/1, 36/1-6

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 154, 184

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.