UPRS Sodba in sklep II U 228/2018-25
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2022-08-23

Cvetka Horvat (preds.), Melita Ambrož (poroč.), mag. Vita Hribar

davčna izvršba - porok - nadaljevanje prekinjenega postopka - odločba Ustavnega sodišča

Iz izpodbijanega sklepa in listin, ki so v spisu, dovolj jasno in obenem nesporno sledi, da je bil izpodbijani sklep o davčni izvršbi izdan tožeči stranki kot poroku davčnega dolžnika ter da je bil izpodbijani sklep tožeči stranki izdan kot (drugi) osebi, na katero je bila prenesena dejavnost izven statusnega preoblikovanja z namenom, da bi se slednji kot dolžnik izognil plačilu davka.

Izpodbijani sklep ni bil izdan na podlagi predhodno izdane odločbe, s katero bi bilo odločeno o obveznosti tožeče stranke kot poroku davčnega dolžnika, ter ji v tem - odmernem postopku ni bila dana možnost izjave, zato v zadevi ni bilo odločeno na ustavnoskladen način.

I. Postopek, prekinjen s sklepom II U 228/2018-17 z dne 6. 5. 2019, se nadaljuje.

II. Tožbi se ugodi. Sklepa Ministrstva za finance, Finančne uprave Republike Slovenije št. DT 4934-15572/2018-7 09-710-15 z dne 2. 2. 2018 in DT 4934-26677/2018-02 09-720-02 z dne 13. 2. 2018 se odpravita in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

III. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti stroške tega postopka v znesku 347,70 EUR v roku 15 dni od vročitve te sodbe, od poteka tega roka dalje do plačila z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Naslovno sodišče je s sklepom II U 228/2018-17 z dne 6. 5. 2019 prekinilo postopek odločanja o tožbi do odločitve Ustavnega sodišča o zahtevi Vrhovnega sodišča Republike Slovenije za oceno ustavnosti prvega odstavka 148. člena Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2), na katerem temelji izpodbijana odločitev, in ki bi ga sodišče moralo uporabiti pri svojem odločanju.

2. Ustavno sodišče je v postopku za oceno ustavnosti omenjene določbe, začetem z zahtevo Vrhovnega sodišča, odločilo z odločbo U-I-517/18-10 z dne 9. 6. 2022, objavljeno v Uradnem listu RS, št. 87/2022 z dne 24. 6. 2022, zato se prekinjeni postopek nadaljuje.

3. Prvostopenjski davčni organ je z izpodbijanim sklepom, izdanim po uradni dolžnosti, v postopku davčne izvršbe davčnega dolga B. B., zoper tožečo stranko kot poroka začel davčno izvršbo dolžnega zneska obveznosti, ki skupaj s stroški izvršbe na dan 13. 2. 2018 znaša 208.568,19 EUR. Iz razlogov izpodbijanega sklepa sledi, da dolga davčnega dolžnika B. B., ni bilo mogoče izterjati z nobenim sredstvom izvršbe, zato je davčni organ za izterjavo dolgovanih obveznosti začel postopek davčne izvršbe z uporabo instituta poroštva iz 148. člena ZDavP-2 zoper tožečo stranko. V skladu s prvim odstavkom 148. člena ZDavP-2 se v primeru, ko davka ni mogoče izterjati iz premoženja dolžnika, ta izterja od druge osebe, na katero je dolžnik prenesel svojo dejavnost izven statusnega preoblikovanja z namenom, da bi se izognil plačilu davka. Davčni organ na podlagi zbranih podatkov ugotavlja, da je dolžnik svojo dejavnost prenesel na poroka, tožečo stranko, ter da je to storil z namenom, da se izogne plačilu davka in da so s tem podani pogoji za izdajo izpodbijanega sklepa.

4. Ministrstvo za finance je s sklepom in odločbo št. DT-499-29-188/2018-6 z dne 20. 6. 2018 pritožbo zavrnilo.

5. Tožeča stranka se z odločitvijo davčnih organov ne strinja in predlaga njeno odpravo ter povrnitev stroškov postopka.

6. Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločitvi in pri razlogih ter predlaga zavrnitev tožbe.

8. Po prvem odstavku 148. člena ZDavP-2 se v primeru, če davka ni bilo mogoče izterjati iz premoženja dolžnika, ta izterja iz premoženja povezanih oseb, ki so to premoženje neodplačno oziroma po nižji ceni od tržne pridobile od tožnika v letu oziroma po letu, v katerem je davčna obveznost nastala, od vrednosti tako pridobljenega premoženja. Davek se lahko izterja tudi od druge osebe, na katero je bila prenesena dejavnost dolžnika izven statusnega preoblikovanja z namenom, da bi se dolžnik izognil plačilu davka.

9. Ustavno sodišče je z odločbo U-I-517/18-10 z dne 9. 6. 2022 odločilo, da je druga poved prvega odstavka 148. člena ZDavP-2 v neskladju z Ustavo in da mora Državni zbor ugotovljeno protiustavnost odpraviti v roku enega leta po objavi odločbe v Uradnem listu RS (1. in 2. točka izreka). Odločilo je še, da lahko do drugačne zakonske ureditve davčni organ izvršbo zoper poroka v smislu druge povedi prvega odstavka 148. člena ZDavP-2 opravi le, če pred tem izda odmerno odločbo, s katero ugotovi, da so izpolnjeni pogoji za poroštvo, pred njeno izdajo pa poroku zagotovi pravico do izjave (3. točka izreka). Odločba Ustavnega sodišča je bila objavljena 24. 6. 2022 in je v skladu s 43. členom Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) začela učinkovati naslednji dan, to je 25. 6. 2022.

10. V obravnavanem primeru iz izpodbijanega sklepa in listin, ki so v spisu, dovolj jasno in obenem nesporno sledi, da je bil izpodbijani sklep o davčni izvršbi izdan tožeči stranki kot poroku davčnega dolžnika B. B. Iz izpodbijanih sklepov in listin, ki so v spisih, tudi dovolj jasno in obenem nesporno sledi, da je bil izpodbijani sklep tožeči stranki izdan kot (drugi) osebi, na katero je bila prenesena dejavnost B. B., izven statusnega preoblikovanja z namenom, da bi se slednji kot dolžnik izognil plačilu davka, in s tem na podlagi druge povedi prvega odstavka 148. člena ZDavP-2, ki je bila predmet ustavne presoje in za katero je Ustavno sodišče ugotovilo, da je v neskladju z Ustavo ter (do odprave ugotovljene protiustavnosti) določilo način izvršitve odločbe.

11. Ker se učinkovanje odločbe Ustavnega sodišča nanaša na vse zadeve, o katerih še ni bilo pravnomočno odločeno, ji je sodišče pri odločanju dolžno slediti ter pri tem, glede na to, da ugotovljena protiustavnost še ni odpravljena, upoštevati v njej določen način izvršitve. Pri tem ugotavlja, da izpodbijani sklep nedvomno ni bil izdan na podlagi predhodno izdane odločbe, s katero bi bilo odločeno o obveznosti tožeče stranke kot poroku davčnega dolžnika, ter da ji v tem - odmernem postopku ni bila dana možnost izjave, in da zato v zadevi ni bilo odločeno na ustavnoskladen način, ki se zahteva z odločbo Ustavnega sodišča.

12. Sodišče je zato tožbi ugodilo in izpodbijana sklepa na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) odpravilo ter na podlagi tretjega odstavka istega člena vrnilo zadevo organu, ki je upravni akt izdal, v ponovni postopek.

13. Sodišče je v zadevi odločilo brez glavne obravnave, ker je bilo že na podlagi tožbe, izpodbijanega akta in upravnih spisov očitno, da je potrebno tožbi ugoditi in izpodbijani sklep odpraviti (1. alinea drugega odstavka 59. člena ZUS-1).

14. Izrek o stroških temelji na tretjem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbi ugodi in v upravnem sporu izpodbijani upravni akt odpravi, tožniku glede na opravljena procesna dejanja in način obravnave zadeve v upravnem sporu prisodi pavšalni znesek povračila stroškov v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik). Ker je bila zadeva rešena na seji in je tožnica v postopku imela pooblaščenca, ki je odvetnik, se mu v skladu z drugim odstavkom 3. člena Pravilnika priznajo stroški v višini 285,00 EUR, kar skupaj z 22 % DDV znaša 347,70 EUR.

Zakon o davčnem postopku (2006) - ZDavP-2  - člen 148, 148/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.