UPRS Sklep I U 324/2019-12
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2021-01-05

davek na motorna vozila - zaseg listin - akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu - zavrženje tožbe

Tožnik izpodbija odločitev o vprašanju, ki se tiče zbiranja dokaznega gradiva in zavarovanja dokazov, ki so potrebni za izvedbo nadaljnjih postopkov in s tem za odločitev, ki po določbah ZUS-1 ni upravni akt, niti akt, ki ga je dopustno samostojno izpodbijati v upravnem sporu.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijano odločbo je Finančna uprava Republike Slovenije (v nadaljevanju davčni, tudi finančni organ) zavrnila zahtevo tožnika z dne 4. 6. 2018 za izdajo odločbe o zasegu listin in vračilo zasežene dokumentacije in zahtevo tožnika z dne 26. 6. 2018 za vračilo zaseženih listin zavrnila (točki 1 in 2 izreka). Posebni stroški postopka niso bili zaznamovani (točka 3 izreka). Iz obrazložitve je razvidno, da je tožnik 5. 6. 2018 vložil zahtevo za izdajo odločbe o zasegu listin in vračilo zasežene dokumentacije in 26. 6. 2018 še zahtevo za vračilo zaseženih listin, ki so mu bile zasežene po 21. člena Zakona o finančni upravi (v nadaljevanju ZFU). Listine so mu bile zasežene s potrdilom o zasegu listin z dne 23. 5. 2018, ker naj bi bilo v postopku davčnega inšpekcijskega nadzora (v nadaljevanju DIN) pri tožniku ugotovljeno, da obstaja sum navidezne dobave vozil s strani družbe A. s.r.o. z namenom zlorabe posebne sheme obdavčitve in s tem izogibanje plačilu DDV. Tožniku je finančni organ zasegel originalne listine, ki se nanašajo na vozilo AUDI A4 in MERCEDES BENZ E 220 d. Tožnik zahteva izdajo odločbe po 207. členu Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) in vračilo zasežene originalne dokumentacije za navedeni vozili, ki jih nujno potrebuje pri poslovanju, saj je vozili že prodal. Prvostopenjski organ se sklicuje na določbe 21. člena ZFU

, ki ga citira. Predmet postopka pri tožniku je DIN davka na dodano vrednost (v nadaljevanju DDV) za obdobje od 1. 1. 2016 do 31. 12. 2017 in nadzora 37. člena Zakona o preprečevanju pranja denarja in financiranja terorizma (v nadaljevanju ZPPDFT oziroma 67. člena ZPPDFT-1). Finančni organ bo na podlagi dejstev, ugotovljenih v postopku DIN, izdal odločbo. Finančni organ je 15. 6. 2018 tožniku vrnil originalno prometno dovoljenje in COC dokument za vozilo AUDI A4. Ostalo zaseženo dokumentacijo, kot jo navaja, pa je zaradi zavarovanja dokazov zadržal.

2. Glede nevračila originalne dokumentacije za vozilo MERCEDES BENZ E 220 d, finančni organ navaja, da je bil postopek DIN po 75. a členu Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2) prekinjen zaradi poizvedbe pri pristojnemu organu Slovaške in se bo nadaljeval po prejetju zaprošenih podatkov. Finančni organ navaja 3. člen Zakona o davku na motorna vozila (v nadaljevanju ZDMV). Tožnik, ki v postopku DIN dokazuje prodajo vozila slovenski pravni osebi, mora v skladu z 8.a členom ZDMV med drugim priložiti napovedi izvirnik računov, datum pridobitve, izjavo o emisijski ustreznosti vozila itd. Iz računa z dne 26. 12. 2017 je razvidno, da je tožnik obračunal DDV z uporabo posebne sheme obdavčitve. Ker obstaja sum navidezne dobave s strani družbe A. s.r.o. z namenom zlorabe posebne sheme obdavčitve, in s tem izogibanju plačila DDV, so bile listine z namenom zavarovanja dokazov in preprečitve nadaljnje kršitve zakonov zasežene. Zahtevo tožnika za vračilo originalne dokumentacije za vozilo MERCEDES BENZ E 220 d je finančni organ zavrnil, ker na podlagi predloženih dokazil s strani tožnika obveznost odmere DMV še vedno obstaja in z namenom preprečitve nadaljnje kršitve zakonov glede na sum zlorabe posebne sheme obdavčitve. Glede zahteve z dne 26. 6. 2018 po vračilu zasežene dokumentacije, ker je rok 30 dni iztekel 22. 6. 2018, finančni organ navaja, da so bile listine zasežene tudi za namenom, da preprečijo nadaljnje kršitve (tretji odstavek 21. člena ZFU).

3. Pritožbeni organ se z odločitvijo strinja ter navaja razloge.

4. Tožnik v tožbi izpodbija navedeno odločitev. Dejansko stanje v predmetni zadevi ni sporno. Ker toženka o zasegu listin ni odločila s posamičnim upravnim aktom in je listine preprosto samovoljno odvzela, je po prepričanju tožnika zlorabila svoja pooblastila in tožniku onemogočila uresničitev pravice do pravnega sredstva po 25. členu Ustave RS, kar pojasni. Citira določbe 21. člena ZFU. Potrdilo o zasegu služi le kot dokaz, da je upravni organ določeno dokumentacijo odnesel. Ne predstavlja podlage za zaseg, ampak zgolj dokazuje, da je do zasega prišlo. Tožnik ne bo imel pravnega sredstva zoper zaseg dokumentacije niti zoper dokončno odmerno odločbo. Nevzdržno je, da toženka izvede izjemno invaziven ukrep ter zaseže dokumentacijo, pri tem pa ne izda nikakršnega posamičnega akta. Takšno ravnanje krši pravico do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave RS. Finančni organ je zavrnil zahtevo za vračilo zaseženih listin in ni izkazal pogojev za zadrževanje preostale dokumentacije, pri čemer odločitev finančnega organa in toženke ni obrazložena in je ni mogoče preizkusiti. Z zadrževanjem originalne dokumentacije se v ničemer ne preprečujejo nadaljnjih kršitev, zato je ukrep neprimeren za dosego tega cilja in neustaven. Vozilo AUDI A4 ni več last tožnika. Razlogi za zaseg niso nikoli obstajali. Do zasega ne bi smelo priti glede prometnega dovoljenja, zato je treba vse listine tožniku nemudoma vrniti. Tožnik se načelom strinja s stališčem toženke, da za zaseg listin zadostujejo razlogi za sum kršitve zakonov in drugih predpisov, vendar iz obrazložitve izpodbijane odločbe in odločbe toženke ni najti konkretizacije abstraktnega dejanskega stanja, saj je razloge za sum treba konkretizirati. Sodišču predlaga, da obe upravni odločbi odpravi, finančnemu organu naloži vračilo vse zasežene dokumentacije v roku 8 dni in povrnitev stroškov, tako tega kot upravnega postopka, z zakonitimi zamudnimi obrestmi.

5. V odgovoru na tožbo toženka v celoti prereka tožbene navedbe in vztraja pri razlogih, razvidnih iz obrazložitev finančnega organa in toženke. Tožbeni ugovori so vsebinsko enaki ugovorom, ki jih je tožnik navajal že v pritožbenem postopku in jih je tožena stranka že obravnavala v svoji odločbi. Sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

6. Sodišče je moralo tožbo zavreči iz naslednjih razlogov:

7. Po določbi 2. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) odloča sodišče o zakonitosti dokončnih upravnih aktov, s katerimi se posega v tožnikov pravni položaj, o zakonitosti drugih aktov pa le, če tak določa zakon (prvi odstavek). Upravni akt po tem zakonu je upravna odločba in drug javnopravni, enostranski, oblastni, posamični akt, izdan v okviru izvrševanja upravne funkcije, s katerim je organ odločil o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika, pravne osebe ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje akta (drugi odstavek).

8. Tožnik izpodbija odločitev o tem, da finančni organ ni izdal odločbe o zasegu in vračilu zasežene dokumentacije in da je zavrnil zahtevo za vračilo zaseženih listin, ki so ji bile zasežene na podlagi 21. člena ZFU. Iz povedanega tožnik izpodbija odločitev o vprašanju, ki se tiče zbiranja dokaznega gradiva in zavarovanja dokazov, ki so potrebni za izvedbo nadaljnjih postopkov in s tem za odločitev, ki po določbah ZUS-1 ni upravni akt, niti akt, ki ga je dopustno samostojno izpodbijati v upravnem sporu

. Zato je sodišče tožbo kot nedopustno zavrglo na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

9. Odločitev o stroških temelji na določbah četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbo zavrže trpi vsaka stranka svoje stroške postopka.

10. Sodišče je v zadevi odločalo po sodniku posamezniku (tretji odstavek 36. člena v povezavi s tretjo alinejo drugega odstavka 13. člena ZUS-1).

Po navedeni določbi lahko uradna oseba za največ 30 dni zaseže listine, dokumente in stvari, ki so potrebne za opravljanje nalog finančne uprave ali če je to potrebno zaradi zavarovanja dokazov, če so podani razlogi za sum kršitve zakonov in drugih predpisov. Izjemoma lahko uradna oseba iz prejšnjega stavka pri zahtevnejšem finančnem nadzoru ali finančni preiskavi podaljša rok za zaseg listin, dokumentov in stvari, vendar največ do skupno 90 dni. O zasegu uradna oseba izda potrdilo s seznamom o zaseženih listinah, dokumentih in stvareh (prvi odstavek). Po poteku roka iz prvega odstavka tega člena se zasežene listine, dokumenti, nosilci zbirk podatkov in stvari vrnejo, razen če so bili uporabljeni za kršitve, so s kršitvami nastali ali zato, da se preprečijo nadaljnje kršitve (tretji odstavek). Zavezanec lahko zahteva vračilo zaseženih listin, dokumentov, nosilcev zbirk podatkov in stvari pred potekom roka iz prvega odstavka tega člena, če izkaže, da jih nujno potrebuje pri poslovanju (četrti odstavek).

Enako tudi sklep Upravnega sodišča I U 480/2019 z dne 5. 5. 2020.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 2, 2/1, 2/2, 36, 36/1, 36/1-4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.