UPRS Sodba II U 422/2020-11
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2021-09-02

Violeta Tručl (preds.), mag. Andreja Veselič (poroč.), Nevenka Đebi

nadomestilo plače - pandemija - začasno čakanje na delo - neporavnane obveznosti - pravica do izjave - obrazloženost odločbe

Kadar gre za primer, ko je bil postopek uveden na zahtevo stranke, dejansko stanje, ugotovljeno s strani organa, pa se ne sklada z dejanskim stanjem, ki ga je navedla stranka, temveč je takšno, da ni mogoče ugoditi zahtevku stranke, ni mogoče odločati v skrajšanem ugotovitvenem postopku v skladu s 144. členom ZUP, ker je treba zaradi zavarovanja njenih pravic in koristi stranko zaslišati, oz. ji dati možnost, da se stranka o novo ugotovljenem dejstvu, ki vpliva na odločitev organa, izjavi.

Tožbi se ugodi. Izpodbijana odločba Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, št. 11064-54201/2020-3 z dne 18. 12. 2020 se odpravi in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

1. Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka zavrnila vlogo tožnika za uveljavljanje pravice do delnega vračila izplačanih nadomestil plač delavcem na začasnem čakanju na delo. Iz obrazložitve izpodbijanega akta izhaja, da je vlagatelj dne 1. 12. 2020 vložil vlogo za delno povračilo izplačanih nadomestil plač delavcem, in da je bilo v postopku na podlagi vloge, predloženih, posredovanih oz. po uradni dolžnosti pridobljenih listin oz. podatkov ugotovljeno z vpogledom v podatke FURS dne 14. 12. 2020, da vlagatelj na dan vložitve vloge dne 1. 12. 2020 ne izpolnjuje obveznih dajatev in drugih denarnih nedavčnih obveznosti v skladu s zakonom in ima neplačane davčne obveznosti.

2. Tožnik se z izpodbijano odločbo ne strinja in vlaga tožbo v tem upravnem sporu smiselno zaradi nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava. Navaja, da je tožena stranka v izpodbijanem sklepu sicer z vpogledom v evidenco FURS ugotovila, da tožeča stranka na dan 1. 12. 2020 ne izpolnjuje pogojev za povračilo izplačanih nadomestil in da obveznosti niso poravnave, vendar pa iz tožbe priložene kartice s strani FURS-a izhaja, da ima tožnik na dan 1. 12. 2020 plačane vse zapadle obvezne dajatve, kot izhaja iz izdanih obrazcev na FURS.

3. Tožena stranka je v odgovoru na tožbo prerekala navedbe iz tožbe in se zavzemala za njeno zavrnitev. Vztrajala je pri razlogih iz izpodbijanega akta in še dodala, da je tožeča stranka tožbi priložila knjigovodsko kartico na dan 22. 12. 2020, s čimer ni uspela dokazati, da je imela neplačane obvezne dajatve na dan 1. 12. 2020.

5. Kot izhaja iz izpodbijane odločbe in podatkov upravnega spisa, je tožena stranka zavrnila tožničino vlogo po tem, ko je pridobila podatke iz evidence FURS-a, iz katerega izhaja, da REK obrazec ni ustrezno predložen, in da na dan preverjanja 30. 11. 2020 niso poravnane obveznosti (Uradni zaznamek o vpogledu v uradne evidence drugih upravljalcev zbirk podatkov št. 11064-54201/2020-2). Izpodbijana odločba je tako bila izdana v skrajšanem ugotovitvenem postopku (144. člen Zakona o splošnem upravnem postopku - v nadaljevanju ZUP) in je tako tožeča stranka dejansko imela možnost ugovarjati ugotovljenemu dejanskemu stanju (da na dan 1. 12. 2020 ni imela poravnanih vseh zapadlih obveznosti) šele sedaj v tožbi. Pred izdajo izpodbijane odločbe zato ni imela možnosti, čeprav bi jo morala imeti.

6. Načelo zaslišanja stranke oz. pravica do izjave in sodelovanja v postopku iz prvega odstavka 9. člena ZUP je eno izmed temeljnih načel upravnega postopka. Preden se izda odločba, je treba dati stranki možnost, da se izjavi o vseh dejstvih in okoliščinah, ki so pomembne za odločbo (zaslišanje stranke). Podrobneje je pravica do izjave konkretizirana v 146. členu ZUP, ki v prvem in drugem odstavku določa, da ima stranka pravico udeleževati se ugotovitvenega postopka in za dosego namena, ki ga ima ta postopek, dajati potrebne podatke ter braniti svoje pravice in z zakonom svoje zavarovane koristi, navajati sme dejstva, ki utegnejo vplivati na rešitev zadeve in izpodbijati pravilnost ugotovljenih dejstev, ki se ne ujemajo z njenimi navedbami. Vse do izdaje odločbe ima pravico dopolnjevati in pojasnjevati svoje trditve. Posledično pa v skladu s četrtim odstavkom 146. člena ZUP pristojni organ ne sme izdati odločbe, preden ne da stranki možnosti, da se izreče o dejstvih in okoliščinah, ki so pomembne za izdajo odločbe.

7. Kadar gre za primer, ko je bil postopek uveden na zahtevo stranke, kot je to bilo v obravnavani zadevi, dejansko stanje, ugotovljeno s strani organa, pa se ne sklada z dejanskim stanjem, ki ga je navedla stranka, temveč je takšno, da ni mogoče ugoditi zahtevku stranke, ni mogoče odločati v skrajšanem ugotovitvenem postopku v skladu s 144. členom ZUP, ker je treba zaradi zavarovanja njenih pravic in koristi stranko zaslišati,

oz. ji dati možnost, da se stranka o novo ugotovljenem dejstvu, ki vpliva na odločitev organa, izjavi. Zato bi moral organ pred izdajo izpodbijane odločbe tožečo stranko s tako ugotovljenim dejanskim stanjem, torej v obravnavani zadevi s tem, da tožnik ne izpolnjuje pogoja iz odstavka 74. člena Zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic COVID-19

(v nadaljevanju ZZUOOP), ker na dan oddaje vloge dne 1. 12. 2020 nima poravnanih obveznih dajatev in drugih denarnih nedavčnih obveznosti in ima neplačane davčne obveznosti, seznaniti in ji dati možnost, da se o tem izjavi.

Ker tega ni storil, je podana absolutna bistvena kršitev pravil upravnega postopka, na katero mora paziti sodišče po uradni dolžnosti v skladu s 3. točko drugega odstavka 237. člena ZUP v zvezi s tretjim odstavkom 27. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1)

8. Prav tako sodišče ugotavlja, da je izpodbijani sklep neobrazložen. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe namreč ne izhaja pravna podlaga, na podlagi katere je tožena stranka ugotavljala pogoj plačila obveznih dajatev in drugih denarnih nedavčnih obveznosti, prav tako iz obrazložitve ne izhaja, katerih obveznosti tožnik ni poravnal. V skladu s prvim odstavkom 214. člena ZUP mora namreč obrazložitev odločbe med drugim vsebovati tudi navedbo določb predpisov, na katere se opira odločba (4. točka) in ugotovljeno dejansko stanje (2. točka).

9. Ker je bila tožeči stranki kršena pravica do izjave pred upravnim organom, prav tako odločba ni obrazložena, zaradi česar se je ne da preizkusiti, je tožba utemeljena že iz tega razloga in ji je sodišče v skladu s 3. točko prvega odstavka 64. člena ZUS-1 ugodilo ter izpodbijani upravni akt odpravilo. V skladu s tretjim odstavkom 64. člena ZUS-1 je zadevo vrnilo istemu organu v ponovni postopek, v katerem bo moral le-ta odpraviti navedene kršitve in tožeči stranki omogočiti, da se o dejstvu, neplačanih obveznih dajatev na dan 1. 12. 2020, izjavi ter ji v okviru kontradiktornega postopka omogočiti, da predloži nasprotni dokaz, nato pa svojo odločitev ustrezno obrazložiti.

10. Sodišče je v obravnavani zadevi odločilo na seji in ni opravilo glavne obravnave, saj je že na podlagi tožbe, izpodbijane odločbe in podatkov spisa očitno, da je treba tožbi ugoditi in upravni akt odpraviti (1. alinea drugega odstavka 59. člena ZUS-1).

Tako Erik Kerševan in Vilko Androjna: Upravno procesno pravo, upravni postopek in upravni spor, druga spremenjena in dopolnjena izdaja, GV založba, Ljubljana 2017, stran 287.

Drugi odstavek 74. člena ZZUOOP v 1. alineji določa, da pravice do povračila izplačanih nadomestil plače iz prejšnjega odstavka ne more uveljavljati delodajalec, ki ne izpolnjuje obveznih dajatev in drugih denarnih nedavčnih obveznosti v skladu z zakonom, ki ureja finančno upravo, ki jih pobira davčni organ, če ima neplačane zapadle obveznosti na dan vložitve vloge. Šteje se, da delodajalec ne izpolnjuje obveznosti iz te alineje tudi, če na dan vložitve vloge ni imel predloženih vseh obračunov davčnih odtegljajev za dohodke iz delovnega razmerja za obdobje zadnjih petih let do dne oddaje vloge.

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 144, 214, 214/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.