UPRS Sodba in sklep I U 171/2017-9
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2019-01-17

Andrej Kmecl (preds.), Irena Grm (poroč.), Lara Bartenjev

poseg v varovalni pas - soglasje h gradnji - obrazložitev odločbe

Iz te obrazložitve ni razvidno, katera so pravno relevantna dejstva za odločitev o zaprošenem soglasju, niti katerega od teh dejstev tožnik ni izkazal, niti zakaj je po oceni organa njegova dopolnitev vloge nerazumljiva, kar tožnik izpodbijani odločbi v tožbi izrecno očita.

I. Tožbi se v delu, ki se nanaša na odpravo sklepa nosilca javnega pooblastila družbe KOSTAK, Komunalno in gradbeno podjetje, d. d., Krško, št. 550-0301/2016-4-GJS z dne 28. 10. 2016, ugodi in se navedeni sklep odpravi ter se zadeva vrne istemu organu v ponoven postopek.

II. Tožba se zavrže v delu, v katerem tožnik zahteva:

- odločitev o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi se posega v ustavne pravice posameznika

- ugotovitev, da ima tožnik pravico do (nujnega) dostopa do električnega omrežja ne glede na pravni položaj nepremičnine oziroma prebivališča na podlagi pravnih pravil iz 51. člena EZ-1, ter

- ugotovitev, da tožnik sam in kot skupni predstavnik romskega naselja ... s tožbo uveljavlja posebne pravice romske skupnosti na podlagi prvega in drugega odstavka 5. člena ZRomS-1, in sicer da od državnih organov in Občine Krško zahteva, da zagotovita pogoje za urejanje prostorske problematike romskih naselij in izboljšanja bivalnih razmer pripadnikov romske skupnosti z načrtovanjem ustreznih prostorskih ureditev, ki se skladno s predpisi s področja urejanja prostora štejejo za prostorske ureditve lokalnega ali državnega pomena, ker je očitno, da je razumni rok, do katerega bi morala država in občina zagotoviti dostop do električne energije in s tem izvršitev dolžnostnega ravnanja že potekel.

1. Nosilec javnega pooblastila družba Kostak, Komunalno in gradbeno podjetje, d. d., je kot prvostopenjski organ z izpodbijanim sklepom zavrnil tožnikovo vlogo in njeno dopolnitev z dne 17. 10. 2016 za izdajo soglasja za poseg v varovalni pas občinske ceste v varovalnem pasu kategorizirane javne poti JP 693801-Leskovec-Volovnik.

2. Iz obrazložitve izhaja, da se vloga nanaša na predviden poseg v varovalni pas občinske ceste zaradi priključitve že zgrajene stanovanjske hiše na parc. št. 2379/4 k. o. ... na električno omrežje. Organ navaja, da je tožnik na poziv za dopolnitev vloge 17. 10. 2016 podal dopolnitev vloge za izdajo navedenega soglasja. Ugotavlja še, da tožnik k osnovni vlogi ni priložil vse zahtevane dokumentacije, ki je navedena v pozivu za dopolnitev vloge z dne 4. 10. 2016, in tako ni izkazal vseh pravno relevantnih dejstev, ki jih je treba izkazati za izdajo soglasja, ter da je dopolnitev vloge nerazumljiva. Odločitev opira na 8. in 67. člen Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP).

3. Toženka je zavrnila tožnikovo pritožbo zoper izpodbijani sklep prvostopenjskega organa. V obrazložitvi med drugim navaja, da je na podlagi Odloka o občinskih javnih cestah ter drugih javnih površinah v občini Krško (v nadaljevanju Odlok) treba vlogi za izdajo soglasja za za podiranje dreves, spravilo lesa, izkope, prekope, podkope, vrtanja in opravljanje drugih del na zemljiščih ali na objektih v območju javne ceste, ki bi lahko ovirala ali ogrožala promet, poškodovala cesto ali povečala stroške njenega vzdrževanja prosilec, če z zakonom ni določeno drugače, priloži kopijo katastrskega načrta in zemljiškoknjižni izpisek ter strokovno mnenje izvajalca rednega vzdrževanja ustrezne javne ceste. Hkrati navaja, da je prvostopenjski organ tožnikovo vlogo zavrnil, ker ta ni predložil vse zahtevane dokumentacije, ter da so razlogi za odločitev razvidni iz obrazložitve izpodbijanega sklepa.

4. Tožnik se z izpodbijano odločbo ne strinja in zoper njo vlaga obširno laično tožbo. V njej med drugim navaja, da je zaradi zavrnitve soglasja za poseg v varovalni pas občinske ceste, ki je v lasti toženke, prizadet v svojih pravicah in pravnih koristih, ker se z izpodbijanim aktom ne izvršuje javni interes, določen v 5. členu Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji (v nadaljevanju ZRomS-1). Trdi, da gre pri tem za izvrševanje nacionalnega programa ukrepov za Rome Vlade RS z dne 18. 3. 2010 ter usmeritev in priporočil iz dveh elaboratov, v katerih je opredeljena temeljna usmeritev k zadržanju obstoječih lokacij romskih naselij in vzpostavitev njihove legalnosti do stopnje, ki omogoča postopno sanacijo in investicije prek občinskih, regionalnih, državnih ali mednarodnih razpisov. Med romskimi naselji v elaboratih je vpisano tudi romsko naselje ... v Občini Krško.

5. Trdi, da toženka ni uporabila drugega odstavka 5. člena ZRomS-1, zaradi česar je zavrnitev soglasja in v posledici tega dostopa do električne energije v nasprotju z ZRomS-1, drugimi zakoni, Ustavo RS, Deklaracijo o pravicah oseb, ki pripadajo narodnim ali etičnim, jezikovnim in verskim manjšinam, Mednarodno konvencijo o odpravi vseh oblik rasne diskriminacije - ICERD, Konvencijo o preprečevanju in kaznovanju zločina genocida, Poročilom Visokega komisarja za narodne manjšine o položaju Romov in Sintov na območju držav OVSE z dne 10. 3. 2000, Akcijskim načrtom za izboljšanje položaja Romov in Sintov znotraj OVSE, Mednarodno konvencijo OZN o otrokovih pravicah, Mednarodnim paktom o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah, Mednarodnim paktom o državljanskih in političnih pravicah ter drugimi mednarodnimi akti ter priporočili in sporočili mednarodnih inštitucij z namenom varstva pred diskriminacijo romske skupnosti, ki jih tožnik v tožbi podrobno našteva. Navaja še, da toženka zlorablja reševanje prostorske problematike Romov iz romskega naselja ... za zagotovitev izvršitve načrta o etnično čistem naselju ... V zvezi s tem opisuje pet variantnih rešitev za odstranitev oziroma preselitev Romov iz navedenega naselja, čemur naj bi med drugim služil tudi Odlok o občinskem podrobnem prostorskem načrtu (v nadaljevanju OPPN), v katerem je v petem odstavku 5. člena predvideno, da mora pred pričetkom gradnje na območju B, to je na območju stanovanjske soseske, kjer se nahajajo zgrajene stavbe v lasti Romov, investitor rešiti vprašanje njihove preselitve. Opisuje tudi različno obravnavanje v razmerju do drugih romskih naselij ter trdi, da jim je bilo onemogočen nakup zemljišča, legalizacija naselja in integracija na bivalnem območju, na katerem prebivajo že 70 let.

6. Ker zavrnitev soglasja za poseg v varovalni pas občinske ceste temelji na zmotni uporabi materialnega prava, bistveni kršitvi določb upravnega postopka ter kršitvi človekovih pravic iz 2., 14., 15., 21., 22., 23., 25., 32., 33., 34., 35., 36., 44., 56., 67., 71., 72., 73., 74. in 78. člena Ustave RS ter posebnih pravic romske skupnosti iz 65. člena Ustave RS, v posledici tega pa v neizvrševanju varstva ustavno varovanih pravic romske skupnosti v Sloveniji iz 4., 5. in 6. člena ZRomS-1, Nacionalnega programa ukrepov za Rome Vlade RS z dne 18. 3. 2010, Zakona o prostorskem načrtovanju (ZPNačrt) ter navedenih mednarodnih pogodb in priporočil sodišču predlaga, naj (1) odloči tudi o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi se posega v ustavne pravice posameznika, ker ni zagotovljeno drugo sodno varstvo; (2) tožbi ugodi in izpodbijani upravni akt odpravi ter vrne zadevo organu, ki je upravni akt izdal, v ponoven postopek; (3) tožbi ugodi in ugotovi nezakonitost akta ali dejanja ter določi, kar je treba, da se odpravi poseg v človekove pravice in temeljne svoboščine ter vzpostavi zakonito stanje; (4) tožbi ugodi in s sodbo odloči o stvari, ker narava stvari to dopušča, ker dajejo podatki postopka za to zanesljivo podlago in ker bi novi postopek pri pristojnem organu prizadela tožniku težko popravljivo škodo; tako da: (5) ugotovi, da ima tožnik pravico do dostopa do električnega omrežja ne glede na pravni položaj nepremičnine oziroma njegovega bivališča na podlagi pravnih pravil 51. člena Energetskega zakona (v nadaljevanju EZ-1), ker gre v tožnikovem primeru za zagotavljanje dostopa posamezniku, ki spada v ranljivo kategorijo “ranljivega odjemalca”; prav tako naj se ugotovi, da ima tožnik hkrati pravico do nujnega dostopa do električne energije po pravnih pravilih 51. člena EZ-1; ter (6) ugotovi, da tožnik in tožnik kot skupni predstavnik romskega naselja ..., s tožbo uveljavlja posebne pravice romske skupnosti, na podlagi 1. in 2. odst. 5. člena ZRomS-1 pravico, da od državnih organov in Občine Krško kot organa samoupravne lokalne skupnosti zahteva, da zagotovi pogoje za urejanje prostorske problematike romskih naselij in izboljšanje bivalnih razmer pripadnikov romske skupnosti, z načrtovanjem ustreznih prostorskih ureditev, ki se skladno s predpisi s področja urejanja prostora štejejo za prostorske ureditve lokalnega pomena, lahko pa tudi za prostorske ureditve državnega pomena, in ker urejanje prostora in varstvo okolja, skladno s 3. členom zakona zagotavlja tudi Republika Slovenija, ker je očitno, da je razumi rok, do katerega bi morala država in občina zagotoviti dostop do električne energije, in s tem za izvršitev dolžnostnega ravnanja, že potekel.

7. Navaja, da je njegov glavni namen zagotoviti dostop do javne gospodarske infrastrukture, v tem primeru do električne energije. Popisuje potek postopka pred izdajo izpodbijane odločbe. V tem okviru navaja, da je dopolnil vlogo glede na poziv prvostopenjskega organa. Opozarja na pravila o domnevi, da se soglasje šteje za podano, in navaja, da je bila 5. 9. 2016 vloga vložena, 23. 9. 2016 je bila odstopljena v reševanje, 28. 10. 2016 pa zavrnjena, kar pomeni, da je organ o stvari odločal od 5. 9. 2016 do 28. 10. 2016.

8. Uveljavlja, da je bilo v postopku izdaje izpodbijane odločbe kršeno načelo materialne resnice, v zvezi s čemer med drugim navaja, da ni pojasnjeno, kako naj zagotovi vso zahtevano dokumentacijo, niti zakaj naj bi bila dopolnitev vloge nerazumljiva. Izpodbijanemu sklepu očita tudi, da v njem ni navedeno, katera od zahtevanih dopolnitev ni bila izkazana. Navaja, da je iz dopolnitve razvidno, zakaj ni mogel predložiti pooblastil lastnikov zemljišč oziroma kakšno drugo stvarno oziroma obligacijsko pravico, ki dokazuje, da ima pravico graditi na zadevnih parcelah.

9. Trdi, da je bilo v postopku kršeno tudi načelo zaslišanja stranke, pravila o zastopanju in pomoči neuki stranki. Neutemeljeno naj ne bi bila upoštevana njegova zahteva za rešitev predhodnega vprašanja. Prvostopenjski organ tudi ni upošteval, da gre v tem primeru za dokaze, s katerimi razpolagajo državne inštitucije in toženka, v zvezi s čemer se sklicuje na 175. člen ZUP. Poleg tega odločba ni obrazložena v skladu z 214. člena ZUP. Trdi tudi, da je organ od njega neutemeljeno zahteval, da vlogo dopolni s pooblastilom lastnikov zemljišč oziroma kakšno drugo stvarno oziroma obligacijsko pravico, ki dokazuje, da ima pravico graditi na zadevnih parcelah. Ne strinja se niti s pojasnilom toženke v drugostopenjski odločbi.

10. Toženka v odgovoru na tožbo navaja, da je ta nejasna, nerazumljiva in pretirana. Pojasnjuje potek obravnavanega upravnega postopka in ponavlja razloge iz drugostopenjske odločbe.

11. Tožba je v delu, ki se nanaša na odpravo izpodbijanega sklepa, utemeljena.

12. Predmet obravnavanega upravnega spora je odločitev toženke o neizdaji zaprošenega soglasja za poseg v varovalni pas občinske ceste (kategorizirane javne poti JP 693801-Leskovec-Volovnik), in sicer za priključitev že zgrajene stanovanjske hiše na parc. št. 2379/4 k. o. ... na električno omrežje.

13. Iz navedb obeh strank in podatkov upravnega spisa izhaja, da je tožnik pri toženki vložil vlogo za izdajo navedenega soglasja, ki jo je toženka prejela 6. 9. 2016, da je prvostopenjski organ tožnika 4. 10. 2016 pozval k dopolnitvi vloge ter da je dopolnitev vloge prejel 12. 10. 2016.

14. Izpodbijana odločitev o zavrnitvi izdaje soglasja temelji na ugotovitvi, da je tožnikova dopolnitev vloge nerazumljiva in da k vlogi ni bila priložena vsa v pozivu za dopolnitev zahtevana dokumentacija.

15. Sodišče se strinja s tožnikom, da obrazložitev izpodbijane odločbe, ki ne presega navedene vsebine, ne vsebuje vseh za odločitev pravno relevantnih dejstev, zaradi česar se je ne da preizkusiti. Iz te obrazložitve namreč ni razvidno, katera so pravno relevantna dejstva za odločitev o zaprošenem soglasju, niti katerega od teh dejstev tožnik ni izkazal, niti zakaj je po oceni organa njegova dopolnitev vloge nerazumljiva, kar tožnik izpodbijani odločbi v tožbi izrecno očita.

16. Iz podatkov upravnega spisa izhaja, da je prvostopenjski organ v dopisu z dne 4. 10. 2016 tožnika sicer pozval k dopolnitvi vloge z vsebino, ki jo je navedel v šestih alinejah, iz dopolnitve vloge z dne 12. 10. 2016 pa izhaja, da tožnik v zvezi s temi alinejami podaja določene navedbe in slikovno gradivo. Zakaj tožnikove navedbe niso razumljive in zakaj ne pomenijo izpolnitve zaprosila z dne 4. 10. 2016, pa iz izpodbijane odločbe ne izhaja.

17. Prav tako ni jasno, zakaj je dokumentacija, ki jo v pozivu z dne 4. 10. 2016 navaja organ, materialnopravno pomembna za odločitev o tožnikovi vlogi. V uvodu izpodbijane odločbe se prvostopenjski organ sicer sklicuje na določbe 50., 50. a in 206. člena Zakona o graditvi objektov (ZGO-1) in 57. člen Odloka ter navaja še Odlok o kategorizaciji občinski cest v Občini Krško, Zakon varnosti cestnega prometa, Pravilnik o projektiranju cest, Pravilnik o cestnih priključkih na javne ceste, Pravilnik o prometni signalizaciji in prometni opremi na javnih cesta, in Tehnične normative za projektiranje in opremo mestnih prometnih površin. V obrazložitvi sklepa pa (kljub zahtevam iz prvega odstavka 214. člena ZUP) ne pojasni, katera pravno odločilna dejstva bi bil tožnik dolžan izkazati, pa tega ni storil, oziroma povedano drugače, katera materialno pravna pravila iz navedenih predpisov tožniku nalagajo, da izkaže določena dejstva in zanje predloži dokaze.

18. Vsebinskega preizkusa izpodbijane odločbe pa ne omogoča niti drugostopenjska odločba. Toženka sicer v njej pojasni, da je treba na podlagi Odloka vlogi za izdajo soglasja za podiranje dreves, spravilo lesa, izkope, prekope, podkope, vrtanja in opravljanje drugih del na zemljiščih ali na objektih v območju javne ceste, ki bi lahko ovirala ali ogrožala promet, poškodovala cesto ali povečala stroške njenega vzdrževanja, če z zakonom ni določeno drugače, priložiti kopijo katastrskega načrta in zemljiškoknjižni izpisek ter strokovno mnenje izvajalca rednega vzdrževanja ustrezne javne ceste (kar ustreza vsebini prvega odstavka 68. člena Odloka). Sodišče ugotavlja, da tožnik z dopisom z dne 4. 10. 2016 ni bil pozvan k predložitvi navedenega strokovnega mnenja. Glede kopij katastrskega načrta in zemljiškoknjižnih izpiskov pa se toženka ne opredeli do navedb, ki jih je tožnik v zvezi s tem podal v dopolnitvi vloge in pritožbi. Prav tako ne pojasni, zakaj so ostale listine, ki jih je v pozivu z dne 4. 10. 2016 zahteval prvostopenjski organ, v tem primeru pravno pomembne za odločitev, niti se ne opredeli do s tem povezanih tožnikovih navedb v dopolnitvi vloge.

19. Ker je glede na navedeno obrazložitev izpodbijanega sklepa tako pomanjkljiva, da je ni mogoče preizkusiti, je podana absolutna bistvena kršitev pravil upravnega postopka iz 7. točke drugega odstavka 237. člena ZUP. Sodišče je zato na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) v zvezi z 2. točko prvega odstavka 27. člena ZUS-1 tožbi v tem delu ugodilo in izpodbijani sklep odpravilo, zadevo pa na podlagi tretjega odstavka 64. člena ZUS-1 vrnilo prvostopenjskemu organu v ponoven postopek.

20. Ker je sodišče tožbi v temu delu ugodilo že iz navedenega razloga, se ni opredeljevalo do tožbenih očitkov o kršitvi ustavnih in konvencijskih pravic niti drugih mednarodnih aktov, niti glede navedb o kršitvah ZRomS-1 in drugih materialnih predpisov, saj to za odločitev ni bilo potrebno.

21. Iz enakih razlogov se sodišče ni opredeljevalo niti do tožbenih navedb, ki se nanašajo na molk organa in njegove posledice ter način, na katerega je toženka odločala o tožnikovih očitkih, ki so s tem povezani. Vseeno pa k temu sodišče še pojasnjuje, da so določbe ZUP o molku organa pravno sredstvo, ki stranki omogoča pospešitev upravnega postopka. Kolikor je toženka o takih tožnikovih vlogah odločala, mu je bilo zoper v zvezi s tem izdane akte zagotovljeno samostojno pravno varstvo, ti akti pa niso predmet izpodbijanja v tem upravnem sporu. Kolikor pa tožnik s svojimi navedbami meri na to, da je v tem primeru molk organa predpostavka za fiktivno pozitivno odločbo, pa sodišče pojasnjuje, da ima molk take posledice le v primerih, za katere zakon to posebej predpisuje. Ali v tej zadevi sploh gre za tak primer, pa glede na pojasnjene pomanjkljivosti izpodbijanega sklepa niti ni mogoče preizkusiti.

22. Tožnik je sicer poleg odprave izpodbijanega sklepa in vrnitve zadeve v ponoven postopek, sodišču predlagal tudi, naj samo odloči o stvari, vendar po presoji sodišča v obravnavani zadevi pogoji za odločanje po prvem odstavku 65. člena ZUS-1 niso izpolnjeni. Sodišče namreč sodi, da že sama narava stvari (soglasje za poseg v varovalni pas občinske javne ceste) ne dopušča vsebinskega odločanja sodišča. Poleg tega pa glede na procesno stanje zadeve podatki postopka ne dajejo zanesljive podlage za vsebinsko odločanje sodišča, saj zaradi prej navedenih pomanjkljivosti izpodbijane odločbe ni mogoče ugotoviti niti tega, kateri so pravno odločilni pogoji za izdajo soglasja, niti zakaj toženka meni, da niso izpolnjeni.

23. Ker je bilo že na podlagi tožbe, izpodbijanega sklepa ter upravnih spisov očitno, da je treba tožbi ugoditi in izpodbijani sklep odpraviti na podlagi prvega odstavka 64. člena ZUS-1, v upravnem sporu pa ni sodeloval tudi stranski udeleženec z nasprotnim interesom (2. točka drugega odstavka 59. člena ZUS-1), je sodišče odločilo brez glavne obravnave, na seji.

24. V preostalem delu tožba ni dovoljena.

Glede ugotovitve nezakonitosti posamičnih aktov in dejanj:

25. Skladno s prvim odstavkom 4. člena ZUS-1 sodišče v upravnem sporu lahko odloči tudi o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi organi posegajo v človekove pravice in temeljne svoboščine, vendar samo, če ni zagotovljeno drugo sodno varstvo. V tem primeru iz tožbe na več mestih izhaja (npr. v uvodu in na 12. strani tožbe), da jo tožnik vlaga zaradi negativne odločitve o njegovi vlogi za izdajo soglasja. Prav tako iz tožbe izhaja, da tožnik prav v tej zavrnitvi vidi kršitev pravic iz (v tožbi navedenih določb) ZRomS-1, Ustave RS in mednarodnih aktov, zlasti v smislu prostorskopravnega varstva pravic romske skupnosti, ki ji pripada, in kar v obravnavanem primeru uveljavlja z vlogo za izdajo soglasja, ki bi omogočila priključitev stanovanjske hiše na naslovu ... na električno omrežje. O navedeni zavrnitvi soglasja pa je bilo odločeno z izpodbijanim sklepom, ki je dokončen akt, zoper katerega je dopustna tožba v rednem upravnem sporu (ki jo je tožnik v tem upravnem sporu tudi vložil, sodišče pa jo je meritorno presojalo). To pa pomeni, da niso izpolnjeni pogoji za odločanje po prvem odstavku 4. člena ZUS-1.

Glede zahteve, da ima pravico do dostopa do električnega omrežja na podlagi pravnih pravil iz 51. člena EZ-1, ter o zahtevi, da ima sam in kot skupni predstavnik romskega naselja ... na podlagi prvega in drugega odstavka 5. člena ZRomS-1 pravico od državnih organov zahtevati zagotavljanje pogojev za urejanje prostorske problematike romskih naselij in izboljšanje bivalnih razmer pripadnikov romske skupnosti:

26. V skladu s 1. členom ZUS-1 se v upravnem sporu zagotavlja sodno varstvo pravic in pravnih koristi posameznikov in organizacij proti odločitvam in dejanjem državnih in drugih organov. V njem se odloča o zakonitosti dokončnih upravnih aktov (prvi odstavek 2. člena ZUS-1) kot tudi o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi organi posegajo v človekove pravice in temeljne svoboščine posameznika (prvi odstavek 4. člena ZUS-1).

27. Iz navedenega izhaja, da je upravni spor namenjen zagotavljanju sodnega nadzora nad zakonitostjo odločitev in delovanja javne oblasti. Tovrsten nadzor zahteva obstoječi predmet nadzora, to je upravni akt, posamični akt ali dejanje oblastvenega organa. Če tega ni, tudi sodna presoja v upravnem sporu ni mogoča (prim. sklep Vrhovnega sodišča I Up 15/2018 z dne 21. 3. 2018).

28. Predmet upravnosodnega nadzora v navedenem smislu je zato (lahko) bil le izpodbijani sklep, s katerim je bila zavrnjena tožnikova zahteva za izdajo soglasja za poseg v varovalni pas občinske ceste, zoper katerega je tožnik vložil tožbo in o kateri je sodišče s to sodno odločbo meritorno odločilo. Zmotno pa je tožnikovo pričakovanje, da lahko v upravnem sporu doseže tudi samostojno odločitev o obstoju pravice dostopa do električne energije in posebnih pravic romskih skupnosti v zvezi z urejanjem prostorske problematike romskih naselij (kar sicer uveljavlja tudi v imenu ostalih članov romske skupnosti na naslovu ...).

29. Sodišče je zato tožbo v tem delu zavrglo na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1, ker akt, ki se v tem delu izpodbija s tožbo ni upravni akt oziroma akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu.

Zakon o graditvi objektov (2002) - ZGO-1  - člen 50, 50a

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 214

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.