UPRS Sodba I U 344/2020-6
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2020-05-13

dr. Damjan Gantar (preds.), Jure Likar (poroč.), Jasna Šegan

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - dan vložitve prošnje za dodelitev brezplačne pravne pomoči

Ustaljena sodna praksa razlaga določbo drugega odstavka 11. člena ZBPP tako, da dodeljena brezplačna pravna pomoč zajema tista dejanja pravne pomoči, ki so bila opravljena (vsaj dan) kasneje, kot je bila vložena prošnja za brezplačno pravno pomoč.

1. Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila tožnikovo prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči za sestavo in vložitev pritožbe v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča v Domžalah N 24/2017 z dne 30. 1. 2020.

2. V obrazložitvi je uvodoma povzela tožnikove navedbe, iz katerih je razvidno, da je sodišče nezakonito, brez upoštevanja vseh dokazov v spisu in predlogov za postavitev novega izvedenca, na podlagi dve leti starega izvedenskega mnenja zavrnilo predlog za vrnitev njegove poslovne sposobnosti.

3. Ob sklicevanju na 24. člen Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP) je tožena stranka presodila, da so tožnikove navedbe glede dejstev, iz katerih bi izhajali verjetni izgledi za uspeh postopka, neutemeljene v delu, ki se nanaša na odločanje sodišča na podlagi dve leti starega izvedenskega mnenja, in posplošene, kolikor se nanašajo na zatrjevanje, da je sodišče brez upoštevanja vseh dokazov in predlogov za postavitev novega izvedenca pristransko in protizakonito zavrnilo predlog za vrnitev njegove poslovne sposobnosti.

4. Iz nadaljnjih ugotovitev tožene stranke je razvidno, da je bil v navedenem nepravdnem postopku postavljen izvedenec psihiatrične stroke doc. A.A. ki je na podlagi osebnega pregleda tožnika, njegove medicinske dokumentacije in listin sodnega spisa podal pisno mnenje dne 20. 2. 2017, ga dopolnil dne 6. 2. 2018 in svoje ugotovitve dodatno pojasnil na naroku dne 21. 8. 2019. Dne 18. 9. 2019 in 13. 1. 2020 je izdelal tudi dopolnilni izvedenski mnenji, na naroku dne 11. 12. 2019 pa je sodišče zaslišalo tudi tožnikovega psihiatra B.B. Zato je tožena stranka presodila, da niso utemeljene tožnikove navedbe v zvezi z odločanjem na podlagi dve leti starega izvedenskega mnenja. Menila je, da je sodišče ob upoštevanju 26. člena Zakona o nepravdnem postopku in 8. člena Zakona o pravdnem postopku argumentirano obrazložilo izveden dokazni postopek in ugotovitve, na podlagi katerih je zavrnilo predlog za vrnitev poslovne sposobnosti. Po presoji tožene stranke je bilo namreč obrazloženo odgovorjeno na tožnikove pripombe, da izvedenec ni pregledal celotne zdravstvene dokumentacije in pravilno pojasnjeno, da zgolj nestrinjanje z izvedenskim mnenjem ni razlog za postavitev novega izvedenca. Tožena stranka je poudarila, da tožnik razen posplošenih navedb, da je sodišče brez upoštevanja vseh dokazov in predloga za postavitev novega izvedenca nezakonito in pristransko zavrnilo predlog za vrnitev njegove poslovne sposobnosti, ni navedel ali izkazal vsebinskih argumentov, zakaj obrazložena in dokazno podprta obrazložitev in odločitev sodišča prve stopnje ne bi bila pravilna.

5. Zoper navedeno odločbo je tožnik vložil tožbo, v kateri je navedel, da je zaradi dolgoletnega psihičnega in ekonomskega nasilja Republike Slovenije invalid brez premoženja, zaradi česar prosi, da se mu na podlagi 25. člena Ustave in ZBPP za vložitev kvalificirane tožbe zoper odločbo tožene stranke zagotovi brezplačnega odvetnika. Menil je, da mu je tožena stranka očitno nerazumno, protizakonito in protiustavno zavrnila prošnjo za zagotovitev vložitve kvalificirane pritožbe zoper očitno protizakonit sklep Okrajnega sodišča v Domžalah N 24/2017 z dne 30. 1. 2020, izdan z zlorabo uradne moči ter tožnikove socialne in duševne stiske od leta 1996 dalje. Tožnik pojasnjuje, da je navedeni sklep izdala sodnica, ki ga je skupaj z ostalimi sodnicami leta 2012 lažno kazensko ovadila. Že zato je po tožnikovem mnenju vložitev pritožbe utemeljena in očitno razumna. Predlagal je odpravo izpodbijane odločbe in ugoditev prošnji za BPP, podrejeno pa ponovno odločanje o zadevi.

6. Tožena stranka je poslala spise, ki se nanašajo na zadevo, na tožbo pa ni odgovorila.

8. Po presoji sodišča je izpodbijana odločba pravilna in zakonita. Zato se sklicuje na njene razloge (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu – v nadaljevanju ZUS-1), v zvezi s tožbenimi navedbami, na katere je vezano glede preizkusa dejanskega stanja (prvi odstavek 20. člena ZUS-1), pa dodaja:

9. Tožnik je prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči za pravno svetovanje in zastopanje za sestavo in vložitev tožbe vložil skupaj z laično tožbo. To pomeni, da že po naravi stvari ne gre za procesno dejanje pravne pomoči, saj za tako opravilo ne more obstajati plačilo iz naslova (brezplačne) pravne pomoči. Tudi ustaljena sodna praksa razlaga določbo drugega odstavka 11. člena ZBPP

tako, da dodeljena brezplačna pravna pomoč zajema tista dejanja pravne pomoči, ki so bila opravljena (vsaj dan) kasneje, kot je bila vložena prošnja za brezplačno pravno pomoč.

10. Tožnikove tožbene navedbe, s katerimi izpodbija odločbo tožene stranke, so po presoji sodišča le na ravni posplošenih in neutemeljenih očitkov. Zgolj to, da se stranka ne strinja z določeno odločitvijo in zato uveljavlja, naj se ji dodeli brezplačna pravna pomoč za njeno izpodbijanje, namreč ne zadošča za dodelitev take pomoči, ampak morajo biti izpolnjeni vsi z zakonom predpisani pogoji, med njimi tudi t. i. objektivni pogoji iz 24. člena ZBPP. Z izpodbijano odločbo je tožena stranka prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči zavrnila, ker je ugotovila, da ni izpolnjen pogoj iz prve alineje prvega odstavka 24. člena ZBPP. Skladno z navedeno določbo se pri presoji namreč upošteva tudi, da zadeva ni očitno nerazumna oziroma da ima prosilec v zadevi verjetne izglede za uspeh, tako da je razumno začeti postopek oziroma se ga udeleževati ali vlagati v postopku pravna sredstva oziroma nanje odgovarjati. Pogojevanje dodelitve brezplačne pravne pomoči z izkazano možnostjo za uspeh v postopku dopušča ne samo ustaljena sodna praksa tega in Vrhovnega sodišča, ampak tudi sodna praksa ESČP (npr. sodba v zadevi Del Sol proti Franciji, št. 46800/99 z dne 26. 2. 2002).

11. Navedeno presojo tožena stranka opravi na podlagi prosilčevih navedb v prošnji ter podatkov oziroma listin zadeve, za katero se uveljavlja dodelitev brezplačne pravne pomoči. Od prosilca, ker je to praviloma prava neuka stranka, ki za sam postopek brezplačne pravne pomoči ne more pridobiti te pomoči, namreč ni mogoče pričakovati, da bi v celoti utemeljil razloge za uspeh s tožbo; ni pa neutemeljeno pričakovati, da sicer laično, vendar dovolj konkretno vsaj nakaže okoliščine oziroma kršitve, ki bi lahko kazale na uspeh. V obravnavani zadevi je tožena stranka po presoji sodišča prepričljivo obrazložila svoje stališče, saj je ob upoštevanju procesnega dejanskega stanja v zadevi N 24/2017 pravilno presodila, da tožnik s posplošenimi navedbami o neupoštevanju vseh dokazov v spisu in predlogov za postavitev novega izvedenca ni izkazal verjetnih izgledov uspeha s pritožbo. Tožnik teh ugotovitev niti ni določno prerekal, ampak je navajal le pavšalne ugovore, s katerimi v upravnem sporu ni mogoče uspeti.

12. Sodišče je v upravnem sporu odločilo brez glavne obravnave. Izpodbijana odločba temelji na pravilno presojenih spisih, ki se nanašajo na zadevo (drugi odstavek 51. člena ZUS-1), pri čemer za odločitev bistvene ugotovitve v tožbi niso določno prerekane (prvi odstavek 59. člena ZUS-1), tožnik pa v upravnem sporu tudi ni navajal novih dejstev in določno predlagal novih dokazov, pomembnih za odločitev (druga alineja drugega odstavka 59. člena ZUS-1).

Iz drugega odstavka 11. člena ZBPP je razvidno, da dodeljena brezplačna pravna pomoč zajema tiste stroške sodnega postopka, ki so nastali po dnevu vložitve prošnje za dodelitev brezplačne pravne pomoči ter plačilo za dejanja pravne pomoči, ki do dneva vložitve prošnje za dodelitev brezplačne pravne pomoči še niso bila opravljena.

Zakon o brezplačni pravni pomoči (2001) - ZBPP  - člen 11, 11/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.