UPRS Sodba III U 222/2017-9
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2019-03-21

Jasna Šegan (preds.), Andrej Orel (poroč.), Lea Chiabai

DAVKI - STAVBNA ZEMLJIŠČA - UPRAVNI POSTOPEK

nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča - odmera nadomestila - obnova postopka - pogoji za obnovo postopka

Iz okoliščin konkretnega primera izhaja, da tožnica ni pravočasno poskrbela za uskladitev in popravo podatkov v evidencah občine, ki so bili podlaga odmere NUSZ, in ki so bili javno objavljeni, kot tudi za vložitev rednega pravnega sredstva zoper odmerno odločbo, zato le-tega ne more sanirati z uporabo izrednega pravnega sredstva obnove postopka.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijanim sklepom je Finančna uprava RS (v nadaljevanju prvostopenjski organ) zavrgla zahtevo tožeče stranke z dne 7. 2. 2017, za spremembo odločbe davčnega organa o odmeri nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča za leto 2016 št. DT 4224-1410/2016-008595-07-130-09 z dne 25. 3. 2016 (1. točka izreka) in zavrgla predlog tožeče stranke z dne 7. 2. 2017 za obnovo postopka odmere nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča za leto 2016, ki je bil končan z isto odločbo davčnega organa z dne 25. 3. 2016 (2. točka izreka). V obrazložitvi izpodbijanega sklepa je prvostopenjski organ navedel, da je 10. 2. 2016 prejel vlogo tožeče stranke s katero predlaga obnovo postopka odmere nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča (v nadaljevanju NUSZ) za leto 2016 v skladu z določilom 89. člena Zakona o davčnem postopku (ZDavP-2) in spremembo iste odločbe FURS, v skladu z določbami 90. člena ZDavP-2. Glede zahteve tožeče stranke za spremembo odločbe o odmeri NUSZ za leto 2016 po členu 90 ZDavP-2 je navedel, da je tožeča stranka v zadevi že podala enako zahtevo, o kateri je bilo odločeno z odločbo davčnega organa št. DT 4224-3075/2016-4 (07-100-01) z dne 5. 8. 2016, s katero je davčni organ zavrnil zahtevo tožeče stranke za spremembo odločbo po 90. členu ZDavP-2. Zavrnilno odločbo davčnega organa je po vloženi pritožbi tožeče stranke potrdil tudi organ druge stopnje s svojo odločbo št. DT 499-13-852/206 z dne 19. 12. 2016, zoper katero tožeča stranka ni sprožila upravnega spora.

2. Tožeča stranka je k predmetni vlogi z dne 7. 2. 2017, s katero uveljavlja obe navedeni izredni pravni sredstvi, predložila dopis Občine Jesenice št. 422-66/2016 z dne 7. 9. 2016, v katerem je občina pojasnila, da je prišlo do podvajanj podatkov. V okviru odločanja o izrednem pravnem sredstvu po 90. členu ZDavP-2 je prvostopenjski organ preveril ali navedeni dopis občine pomeni spremembo dejanskega stanja, zaradi katerega bi bilo potrebno ponovno vsebinsko odločiti o vloženi zahtevi po 90. členu ZDavP-2. Tožeči stranki pojasnjuje, da je bila odmera NUSZ pravilno opravljena na podlagi uradnih podatkov, ki jih je posredovala občina in so bili v času izdaje odločbe veljavni in pravno upoštevni. Zaradi ugotavljanja napake v uradni evidenci, bi moral davčni organ, izvesti posebni ugotovitveni postopek zaradi ugotovitve pravilnega dejanskega stanja, kar pa v okviru izrednega pravnega sredstva po 90. členu ZDavP-2 ni možno, saj to izredno pravno sredstvo, ne po zakonskem besedilu, ne po njegovi naravi, ni namenjeno odpravljanju napak pri ugotavljanju dejanskega stanja.

3. V zvezi s predlogom za obnovo davčnega postopka je navedel, da so pravne podlage za odločanje o predlogu določbe 89. člena ZDavP-2 in določbe od 260. do 270. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP). Predlog tožeče stranke za obnovo postopa ni utemeljen zato, ker bi tožeča stranka lahko okoliščine, na katere se sklicuje, uveljavljala že v prejšnjem postopku. Iz predloženega dopisa Občine Jesenice, ki naj bi bil po mnenju tožeče stranke novo dejstvo, zaradi katerega je treba obnoviti postopek odmere NUSZ je razvidno, da je tožeča stranka šele po dokončnosti in pravnomočnosti odmerne odločbe dne 5. 9. 2016 sprožila postopek za popravek podatkov. Toženi stranki je pojasnila, da je tako kot je znano tudi tožeči stranki, Občina Jesenice, pred posredovanjem baze podatkov za odmero davčnemu organu, objavila javno naznanilo o razgrnitvi podatkov za odmero NUSZ na območju Občine Jesenice za leto 2016, tako da je imela tožeča stranka možnost vpogleda v podatke za odmero in možnost uskladitve le teh pred izdajo odmerne odločbe. Iz dopisa Občine Jesenice je sicer razvidno, da je pri posredovanju podatkov za odmero NUSZ prišlo do napake, ki se kaže v podvajanju podatkov, vendar davčni organ te napake ne more sanirati na predlog tožeče stranke v postopku z izrednim pravnim sredstvom. Glede na navedeno je prvostopenjski organ v skladu z določbo prvega odstavka 267. člena ZUP v povezavi z drugim odstavkom 261. člena ZUP, vloženi predlog za obnovo postopka zavrgel.

4. Ministrstvo za finance je s svojo odločbo št. DT 499-13-417/2017-3 z dne 13. 9. 2017 pritožbo tožeče stranke zoper izpodbijani sklep kot neutemeljeno zavrnilo.

5. Tožeča stranka se z izpodbijanim sklepom Finančne uprave RS (v nadaljevanju FURS) ne strinja. V tožbi navaja, da je prvostopenjski organ pri navedbi nahajališč za odmero NUSZ, v primerjavi z odmernimi odločbami z NUSZ iz preteklih let (npr. za leto 2015), v odmerni odločbi za leto 2016 dodal 2. in 3. postavko, obe z navedbo nahajališča ... 6 A, eno s površino 337,89 m2, za katero je za leto 2016 odmerjeno NUSZ v znesku 547,56 EUR in drugo s površino 6687,40 m2, za katero je za leto 2016 odmerjeno NUSZ v znesku 10.837,12 EUR. Vsebinsko sta obe navedeni nahajališči v odmerni odločbi NUSZ za leto 2016 dejansko že upoštevani v okviru 4. postavke t.j. za lokacijo ... 6 B, v skupni izmeri 14.548,75 m2, zaradi tega je za leto 2016 preveč odmerjeno NUSZ v znesku 11.384,68 EUR. V primerjavi s preteklimi leti tožeča stranka na območju Jesenic ni povečala površin, ki bi bile predmet odmere NUSZ, saj so se le celo zmanjšale zaradi prodaje dela nepremičnin na nahajališču A..

6. Prvostopenjskemu organu očita, da bi pri osnovnem preverjanju podatkov moral s skrbnostjo dobrega strokovnjaka, upoštevaje da se stanje nepremičnin (glede površine in namembnosti) ni spremenilo moral opaziti, da gre za velik odklon pri odmerjeni višini NUSZ za leto 2016 v primerjavi s preteklimi leti. S tem je storil očitno napako v škodo tožeče stranke. Tožeča stranka je pomotoma spregledala omenjeno dejstvo in se posledično ni pravočasno pritožila zoper odmerno odločbo. Navedena dejstva oziroma dokazi so obstajali že pred koncem davčnega postopka na prvi stopnji, zato obstaja pravna podlaga za obnovo tega postopka. Obnovitveni razlog je izkazan in nesporen, saj je dejanski obstoj predmetne napake, ki jo je šele po pravnomočnosti in dokončnosti ugotovila tožeča stranka, potrdil občinski organ, kar dokazuje priloženi dopis Občine Jesenice z dne 7. 9. 2016. Gre za očitno napako najprej prvostopenjskega organa in nato tožene stranke, ki bi navedeno napako lahko odpravila. Ob upoštevanju okoliščin obravnavanega primera pa je po prepričanju tožeče stranke nesporno podana vzročna zveza med napako prvostopenjskega organa in previsoko odmero NUSZ, to pa predstavlja očitno napako tožene stranke v smislu 90. člena ZDavP-2. Sodišču predlaga, da izpodbijani sklep prvostopenjskega organa odpravi ter dopusti obnovo davčnega postopka za odmero NUSZ za leto 2016, podrejeno pa da izpodbijani sklep odpravi ter odloči v zadevi tako, da toženi stranki naloži vračilo tožeči stranki preveč plačanega NUSZ za leto 2016 v višini 11.384,68 EUR z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva, ko je tožeča stranka vplačala navedeno dajatev ter ji povrne stroške postopka.

7. Tožena stranka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe tožeče stranke in vztraja pri razlogih iz obrazložitve izpodbijanega akta. Sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

9. V zadevi ni sporno, da je Finančna uprava Republike Slovenije (v nadaljevanju FURS) tožeči stranki izdala odločbo o odmeri nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča (v nadaljevanju NUSZ) za leto 2016, št. DT 4224-1410/2016-008595-07-130-09 z dne 25. 3. 2016, ki je postala pravnomočna 10. 5. 2016, s katero je tožeči stranki odmerila NUSZ za stanovanjske prostore in poslovne prostore v skupnem znesku 50.033,32 EUR.

10. Z izpodbijanim sklepom je prvostopenjski organ zavrgel zahtevo tožeče stranke za spremembo odločbe o odmeri NUSZ za leto 2016 na podlagi 90. člena ZDavP-2 (točka 1. izreka) ter predlog tožeče stranke za obnovo postopka odmere NUSZ za leto 2016, ki je bil končan z že navedeno odločbo davčnega organa z dne 25. 3. 2016 (točka 2. izreka).

11. Glede tožbe tožeče stranke zoper 1. točko izreka izpodbijane odločbe:

12. V zadevi ni sporno, da tožeča stranka zahteva spremembo odločbe o odmeri NUSZ za leto 2016 z dne 25. 3. 2016 po 90. členu ZDavP-2. V zadevi ni sporno, da je o vsebinsko enaki zahtevi tožeče stranke bilo že odločeno z odločbo davčnega organa št. DT 4224-3075/2016-4(07-100-01) z dne 5. 8. 2016, s katero je davčni organ zavrnil zahtevo tožeče stranke za spremembo navedene odločbe po 90. členu ZDavP-2. Zavrnilno odločbo davčnega organa je po vloženi pritožbi tožeče stranke potrdil drugostopenjski organ s svojo odločbo št. DT 499-13-852/2016 z dne 19. 12. 2016, zoper katero tožeča stranka upravnega spora ni sprožila.

13. Po določbah 4. točke prvega odstavka 129. člena ZUP organ najprej preizkusi zahtevo in jo zavrže, če se o isti upravni zadevi že vodi upravni ali sodni postopek, ali je bilo o njej že odločeno, pa je stranka z odločbo pridobila kakšne pravice, ali so ji bile naložene kakšne obveznosti.

14. Iz upravnega spisa in odločbe FURS, št. DT 4224-3075/2016-4(07-100-01) z dne 5. 8. 2016, izdane na podlagi vloge tožeče stranke za spremembo odmerne odločbe po 90. členu ZDavP-2 z dne 11. 5. 2016 nedvomno izhaja, da je bil NUSZ odmerjen na podlagi uradnih podatkov iz evidence zavezancev za odmero NUSZ, ki ga je davčnemu organu poslala Občina Jesenice. Tudi po mnenju sodišča nov predlog tožeče stranke, za spremembo odločbe na podlagi določb 90. člena ZDavP-2, ne predstavlja spremembe dejanskega stanja, zaradi katerega bi bilo o njem potrebno ponovno vsebinsko odločiti, o tem ali obstaja očitna napaka, zaradi katere bi bilo treba predmetno odmerno odločbo spremeniti. Tožeča stranka sicer predlogu prilaga dopis Občine Jesenice z dne 7. 9. 2016 iz katerega izhaja, da je prišlo do napake pri evidentiranju podatkov v evidencah občine, kar je tožeča stranka uveljavljala že v prvotnem postopku. Tudi po mnenju sodišča predloženi dopis Občine Jesenice ne pomeni spremembe dejanskega stanja v okviru odločanja o zahtevi po 90. členu ZDavP-2, o katerem je bilo že pravnomočno odločeno. V posledici je prvostopenjski organ pravilno v skladu s četrto točko prvega odstavka 129. člena ZUP ponovno vloženo zahtevo za spremembo odločbe o odmeri NUSZ za leto 2016 na podlagi 90. člena ZDavP-2 zavrgel.

15. Kot je bilo tožeči stranki že pojasnjeno, je bila odmera NUSZ pravilno opravljena na podlagi uradnih podatkov občine, ki so bili v času izdaje odločbe veljavni in pravilno upoštevani pri izdaji odmerne odločbe. Za preverjanje naknadno posredovanih podatkov, ki jih je tožeča stranka pridobila od Občine Jesenice, zaradi ugotavljanja napake v uradni evidenci, bi moral davčni organ izvesti posebni ugotovitveni postopek zaradi ugotovitve pravilnega dejanskega stanja, kar pa je v okviru izrednega pravnega sredstva upoštevaje sodno prakso (sodba I U 963/2016 in I U 904/2015), ni možno.

16. K tožbi zoper točko 2. izreka izpodbijane odločbe:

17. Po določbi prvega odstavka 89. člena ZDavP-2 lahko davčni organ, če izve za nova dejstva ali najde ali pridobi možnost uporabiti nove dokaze, ki bi mogli sami zase ali v zvezi z že izvedenimi in uporabljenimi dokazi pripeljati do drugačne odločbe, če bi bila ta dejstva oziroma dokazi navedeni ali uporabljeni v prejšnjem postopku, začne obnovo postopka iz tega razloga po uradni dolžnosti v šestih mesecih od dneva, ko je mogel navesti nova dejstva oziroma uporabiti nove dokaze. V istem roku lahko obnovo postopka zahteva tudi zavezanec za davek (tretji odstavek 89. člena ZDavP-2).

18. Obnovitveni razlog, na katerega se opira predlog za obnovo postopka, po presoji sodišča ni verjetno izkazan. Tožeči stranki je bilo z napadeno odločbo odmerjeno nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča na podlagi uradnih podatkov Občine Jesenice, ki so bili v času izdaje odmerne odločbe veljavni in pravilno upoštevani. Po navedbi drugega odstavka 261. člena ZUP sme stranka zaradi okoliščin iz prve točke 260. člena ZUP , ki so enaki razlogom iz prvega odstavka 89. člena ZDavP-2, predlagati obnovo le, če v končanem prejšnjem postopku brez svoje krivde ni mogla navesti okoliščin, zaradi katerih predlaga obnovo. Iz predloženega dopisa Občine Jesenice, ki naj bi izkazoval novo dejstvo izhaja, da je tožeča stranka šele dne 5. 9. 2016 pri Občini sprožila postopek za popravek podatkov, čeprav bi to lahko storila že pred izdajo odmerne odločbe. V zadevi ni sporno, da je Občina Jesenice pred posredovanjem baze podatkov za odmero davčnemu organu, le-to javno objavila, tako da je imela tožeča stranka možnost vpogleda v podatke za odmero in možnost uskladitve le-teh tudi pred izdajo izpodbijane odločbe. Samo zatrjevanje tožeče stranke, da so se ji površine nepremičnin, glede na predhodne odmere v odmerni odločbi za leto 2016 povečale zaradi napake v evidencah občine, saj v tem letu novih nepremičnin ni nabavljala, po mnenju sodišča dodatno kažejo, da bi tožeča stranka lahko že z vpogledom v odmerno odločbo ugotovila napako in jo uveljavljala v postopku, z vložitvijo rednega pravnega sredstva. Predlagani dokaz, dopis Občine Jesenice z dne 7. 9. 2016 tako po mnenju sodišča ne predstavlja novega dejstva ali dokaza, ki bi lahko bil razlog za obnovo postopka. Če tožeča stranka ni pravočasno poskrbela za uskladitev in popravo podatkov v evidencah občine, ki so bili javno objavljeni, kot tudi za vložitev rednega pravnega sredstva zoper odmerno odločbo, le-tega ne more sanirati z uporabo izrednega pravnega sredstva obnove postopka.

19. Kolikor tožeča stranka meni, da je bila Občina Jesenice zaradi navedene napake neupravičeno obogatena, tega ne more uveljavljati v tem, pravnomočno končanem odmernem postopku. V ostalem delu sodišče sledi obrazložitvi izpodbijane odločbe dopolnjene z odločbo drugostopenjskega organa, ki sta pravilni in zakoniti (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1).

20. Ker je odločitev prvostopenjskega organa iz zgoraj navedenih razlogov pravilna, tožba ni utemeljena, in jo zato sodišče na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo. Sodišče je v navedeni zadevi odločilo na seji senata, saj tožeča stranka izvedbe glavne obravnave ni predlagala, tožeča stranka pa tudi ni predlagala novih dokazov. Odločitev tako temelji na dokazih, ki so bili že izvedeni v postopku izdaje izpodbijane odločbe (drugi odstavek 51. člena ZUS-1), na te dokaze pa se sklicuje tudi tožeča stranka v tožbi.

21. Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

Zakon o davčnem postopku (2006) - ZDavP-2  - člen 89

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 261, 261/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.