TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
UPRS Sklep III U 60/2018-9
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-06-13

pritožba - nedovoljena pritožba - postulacijska sposobnost

Pritožnik potrdila o opravljenem pravniškem državnem izpitu ni poslal.

1. Z izpodbijanim sklepom je tukajšnje sodišče zavrnilo tožnikov ugovor zoper plačilni nalog tega sodišča, št. III U 60/2018-3 z dne 4. 4. 2018.

2. Dne 28. 5. 2018 je tožnik (v nadaljevanju pritožnik) sodišču poslal vlogo, ki jo je naslovil kot „ugovor zoper plačilni nalog“. Sodišče je o njegovem ugovoru zoper plačilni nalog tega sodišča z dne 4. 4. 2018 (že) odločilo z izpodbijanim sklepom. V Zakonu o sodnih taksah (ZST-1), v Zakonu o upravnem sporu (v nadaljevanju ZST-1) in niti v Zakonu o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) ni predvidenega ugovora zoper izpodbijani sklep, pač pa je dovoljena pritožba, na kar je bil pritožnik tudi opozorjen v pravnem pouku sklepa. Ker je bila vloga z dne 28. 5. 2018 vložena v pritožbenem roku zoper izpodbijani sklep in glede na navedbe v njej, jo sodišče obravnava kot pritožbo zoper izpodbijani sklep, s čemer je pritožnika tudi seznanilo v pozivu z dne 1. 6. 2018.

4. Po drugem odstavku 22. člena ZUS-1 lahko stranka v postopku s pritožbo opravlja dejanja samo po pooblaščencu, ki ima opravljen pravniški državni izpit. Ustavno sodišče RS je skladnost te določbe s 14. in 25. členom Ustave RS potrdilo v odločbi U-I-69/07 z dne 4. 12. 2008. Stranka lahko pritožbo vloži tudi sama, če izkaže, da ima opravljen pravniški državni izpit (četrti odstavek 86. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

5. Pritožnik je pritožbo vložil sam, pri čemer ni niti v predhodnem postopku niti v pritožbi zatrjeval (in posledično izkazal), da ima opravljen pravniški državni izpit. Sodišče ga je zato z dopisom, št. III U 60/2018-7 z dne 1. 6. 2018, pozvalo, da v roku 5 dni pošlje potrdilo o opravljenem pravniškem državnem izpitu ter ga (ponovno) opozorilo, da bo sicer njegovo pritožbo zavrglo.

6. Pritožnik se je na poziv sodišča odzval z vlogo z dne 12. 6. 2018, v odrejenem roku pa potrdila o opravljenem pravniškem državnem izpitu ni poslal.

7. Ker je pritožbo vložila oseba, ki zaradi pomanjkanja postulacijske sposobnosti te pravice nima, pritožba ni dovoljena, zato jo je sodišče zavrglo na podlagi prvega odstavka 343. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1. Taka je tudi povsem ustaljena sodna praksa.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343, 343/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I Up 76/2014, enako tudi I Up 108/2014, I Up 109/2014, I Up 110/2014, I Up 111/2014, I Up 112/2014, I Up 32/2014, I Up 141/2014
UPRS Sklep III U 105/2018-11
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-10-02

tožba v upravnem sporu - rok za vložitev tožbe - zavrženje tožbe

Tožba, ki je bila sodišču poslala priporočeno po pošti, je bila vložena po poteku zakonskega roka, zato jo je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

II. Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

1. Z odločbo, št. 02112-672/2017-12 z dne 15. 12. 2017 (v nadaljevanju izpodbijana odločba), je prvostopenjski organ v katastrski občini A. kot urejene evidentiral dele mej parcel, ki jih navaja v 1. točki izreka. Nadalje je v postopku evidentiranja parcelacije v isti katastrski občini ugotovil spremembe kot izhajajo iz razpredelnice v 2. točki izreka izpodbijane odločbe. Grafični prikaz urejene meje in stanja parcel po opravljeni parcelaciji z označenimi zemljiškokatastrskimi točkami in vpisanimi parcelnimi številkami je obvezna priloga izpodbijane odločbe (3. točka izreka). Prvostopenjski organ je še odločil, da stroškov postopka ni (4. točka izreka).

2. Drugostopenjski organ je z odločbo, št. 3532-34/2018-3 z dne 26. 4. 2018, zavrnil pritožbe pritožnikov (poleg tožnikov so pritožbo vložile še druge stranke upravnega postopka) in potrdil odločitev prvostopenjskega organa.

3. Tožnika se s takšno odločitvijo ne strinjata in zato vlagata tožbo v upravnem sporu. Menita, da sta oba upravna organa pri odločanju kršila pravila postopka, kar je vplivalo na zakonitost njunih odločb, posledično pa je bilo tudi nepravilno ugotovljeno dejansko stanje ter nepravilno uporabljeno materialno pravo. Sodišču predlagata, da izpodbijano odločbo razveljavi (pravilno odpravi) in zadevo vrne prvostopenjskemu organu v ponovno odločanje, toženki pa naloži v plačilo njune stroške upravnega spora.

4. Toženka je sodišču poslala upravni spis, ki se nanaša na zadevo, odgovora na tožbo pa ni podala.

6. Po določbi prvega odstavka 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil postopek končan. Iz vročilnice, ki se nahaja v predloženem spisu, je razvidno, da je bila drugostopenjska odločba pooblaščencu tožnikov vročena 7. 5. 2018, kar pomeni, da je z zakonom določeni 30 dnevni rok za vložitev tožbe začel teči 8. 5. 2018 in se je iztekel 6. 6. 2018.

7. Tožnika sta tožbo sodišču poslala priporočeno po pošti 7. 6. 2018, to je po poteku zakonskega roka, zato jo je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

8. Kadar sodišče tožbo zavrže, vsaka stranka trpi svoje stroške postopka (četrti odstavek 25. člena ZUS-1).

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 28, 28/1, 36, 36/1, 36/1-2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

sklep IV U 49/2013, enako tudi IV U 193/2013
UPRS Sklep III U 265/2018-3
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-11-06

zavrženje tožbe - že razsojena stvar (res iudicata)

Sodišče ugotavlja, da je sedaj obravnavana tožba že bila predmet sodne presoje, odločitev o tem pa je pravnomočna. O tožbi, ki je predmet tega postopka in se nanaša na že razsojeno zadevo, zato ni dopustno več odločati.

1. Tožnik je pri Upravnem sodišču RS dne 12. 10. 2018 vložil tožbo, datirano z dnem 23. 8. 2018, zoper odločbo tožene stranke, št. Bpp 202/2018 z dne 4. 7. 2018, s katero je bila zavrnjena njegova prošnja za dodelitev brezplačne pravne pomoči v zvezi z vložitvijo pritožbe v pravdni zadevi Okrožnega sodišča v Novi Gorici I P 158/2015.

3. Po določbi 8. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), sodišče tožbo zavrže s sklepom, če ugotovi, da je bila o isti zadevi v upravnem sporu že izdana pravnomočna odločba. Po pregledu vpisnika je sodišče ugotovilo, da je tožnik tožbo, s katero je izpodbijal odločbo tožene stranke, št. Bpp 202/2018 z dne 4. 7. 2018, pri tem sodišču vložil že dne 23. 8. 2018. Zadeva se je vodila pod opravilno številko III U 216/2018, sodišče pa je o tožbi odločilo s sodbo z dne 3. 10. 2018, s katero je tožnikovo tožbo zavrnilo kot neutemeljeno. Sodba je bila tožniku vročena dne 24. 10. 2018.

4. Sodišče ugotavlja, da je sedaj obravnavana tožba že bila predmet sodne presoje, odločitev o tem pa je pravnomočna. O tožbi, ki je predmet tega postopka in se nanaša na že razsojeno zadevo, zato ni dopustno več odločati. Tožbo je tako sodišče zavrglo na podlagi 8. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 36, 36/1, 36/1-8

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS Sklep III U 284/2018-6
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-11-07

prepozno vložena tožba - zavrženje prepozne tožbe - vloga poslana z navadno poštno pošiljko

Po določbah 112. člena ZPP se šteje, da je vloga, ki je vezana na rok vložena pravočasno, če je izročena pristojnemu sodišču, preden se rok izteče (prvi odstavek 112. člena ZPP). Če se vloga pošlje po pošti priporočeno ali brzjojavno se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena (drugi odstavek 112. člena ZPP). Tožeča stranka je tožbo vložila z navadno pošto in ta tožba je vložena prepozno.

1. Tožeča stranka je pri tem sodišču dne 30. 10. 2018 vložila tožbo zoper sklep Okrožnega sodišča v Kopru, št. Bpp 725/2014-11 z dne 19. 9. 2018.

2. Tožbe je treba zavreči iz naslednjih razlogov:

3. Po določbi prvega odstavka 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je tožbo treba vložiti v 30-tih dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil postopek končan. V obravnavani zadevi je bil postopek končan s sklepom Okrožnega sodišča v Kopru št. Bpp 725/2014-11 z dne 19. 9. 2018 s katerim je bil postopek izvajanja brezplačne pravne pomoči ustavljen (točka 1 izreka). Odvetnik A.A. pa razrešen izvajanja storitev iz naslova brezplačne pravne pomoči (točka 2 izreka).

4. Iz upravnega spisa je razvidno, da je bil navedeni sklep tožeči stranki vročen dne 28. 9. 2018. Rok 30 dni za vložitev tožbe v upravnem sporu, ki ga določa 28. člen ZUS-1 je tako potekel dne 28. 10. 2018, ker pa je bila na ta dan nedelja, ko sodišče ne dela je v skladu z določbo četrtega odstavka 111. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi z 22. členom ZUS-1 rok iztekel s potekom prvega prihodnjega delovnika, torej v ponedeljek 29. 10. 2018. Po določbah 112. člena ZPP se šteje, da je vloga, ki je vezana na rok vložena pravočasno, če je izročena pristojnemu sodišču, preden se rok izteče (prvi odstavek 112. člena ZPP). Če se vloga pošlje po pošti priporočeno ali brzjojavno se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena (drugi odstavek 112. člena ZPP).

5. Tožeča stranka je tožbo vložila z navadno pošto, ki je prispela na sodišče dne 30. 10. 2018, zato je ta tožba vložena prepozno. Sodišče je zato moralo na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 tožbo kot prepozno zavreči.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 28, 28/1

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 111, 111/4, 112, 112/1,112/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS Sklep III U 223/2018-3
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-10-30

rok za vložitev tožbe v upravnem sporu - prepozna tožba - zavrženje tožbe

Tožnika sta tožbo sodišču poslala po poteku zakonskega roka, zato jo je sodišče kot prepozno zavrglo.

II. Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

1. Z delno odločbo, št. 33900-13/2011-328(13404) z dne 19. 1. 2016 (v nadaljevanju izpodbijana odločba), je prvostopenjski organ zavrnil zahtevo za denacionalizacijo zemljišča, v času nacionalizacije označenega s parc. št. 2950/8 k.o. ..., v korist prejšnjega lastnika pok. A.A., nazadnje stanujočega ..., ... (1. točka izreka). Nadalje je ugotovil, da stroški postopka niso bili zaznamovani (2. točka izreka).

2. Drugostopenjski organ je z odločbo, št. 4904-60/2007-242-BO z dne 31. 5. 2018, zavrnil pritožbo pritožnikov (poleg tožnikov je pritožbo vložil še B.B.) ter v 1. točki izreka izpodbijane odločbe za besedilom "...s parc. št. 2950/8 k.o. ..." dodal besedilo "v izmeri 546 m², ki danes predstavlja del parc. št. 1821/2 v izmeri 75 m², del parc. št. 1822/2 v izmeri 454 m² in del parc. št. 1820/8 v izmeri 17 m², vse k.o. ..., …".

3. Tožnika se s takšno odločitvijo ne strinjata, zato vlagata tožbo v upravnem sporu. Sodišču (v dopolnitvi tožbe z dne 14. 8. 2018) predlagata, da izpodbijano odločbo v zvezi z drugostopenjsko odločbo odpravi in zadevo vrne prvostopenjskemu organu v ponovno odločanje, toženki pa naloži v plačilo njune stroške upravnega spora.

4. Toženka je upravni spis, ki se nanaša na zadevo, sodišču poslala v zadevi, ki se pri tem sodišču vodi pod opravilno številko III U 153/2018.

6. Po določbi prvega odstavka 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil postopek končan. Iz vročilnice, ki se nahaja v predloženem spisu, je razvidno, da je bila drugostopenjska odločba pooblaščencu tožnikov vročena 6. 6. 2018, kar pomeni, da je z zakonom določeni 30 dnevni rok za vložitev tožbe začel teči 7. 6. 2018 in se je iztekel 6. 7. 2018.

7. Tožnika sta tožbo sodišču poslala priporočeno po pošti 20. 7. 2018, to je po poteku zakonskega roka, zato jo je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

8. Kadar sodišče tožbo zavrže, vsaka stranka trpi svoje stroške postopka (četrti odstavek 25. člena ZUS-1).

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 28, 28/1, 36, 36/1, 36/1-2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS Sklep III U 405/2016-40
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-04-20

pritožba zoper sodbo - nedovoljena pritožba - zavrženje pritožbe

Iz sodbe in sklepa z dne 23. 2. 2018, ki se izpodbija s pritožbo, izhaja, da sodišče v tem upravnem sporu ni samo ugotovilo drugačnega dejanskega stanja, kot ga je ugotovila tožena stranka (sodišče je odločalo na seji), in izpodbijanega sklepa z dne 16. 9. 2016, na katerega se nanaša I. točka izreka sodbe in sklepa, sodišče tudi ni spremenilo. V tem delu tudi ni šlo za spor v zvezi s kršitvami ustavnih pravic. Pritožba zoper I. točko izreka sodbe in sklepa zato ni dovoljena, kar je sodišče navedlo tudi v pravnem pouku.

Pritožba zoper I. točko izreka sodbe in sklepa Upravnega sodišča Republike Slovenije, oddelka v Novi Gorici, št. III U 405/2016-33 z dne 23. 2. 2018, se zavrže.

1. Tožnik (v nadaljevanju pritožnik) je 9. 4. 2018 vložil pritožbo zoper sodbo in sklep tega sodišča, št. III U 405/2016-33 z dne 23. 2. 2018. S pritožbo izpodbija tudi I. točko izreka sodbe in sklepa, to je sodbo, s katero je bila zavrnjena njegova tožba zoper sklep Upravne enote Izola, št. 351-78/2016-4 z dne 16. 9. 2016. Z navedenim sklepom je upravni organ zavrgel pritožnikov predlog za obnovo postopka, končanega z izdajo gradbenega dovoljenja, št. 351-21/2010/G-12/36 z dne 29. 6. 2012.

3. Po določbi prvega odstavka 73. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je pritožba zoper sodbo, ki jo izda upravno sodišče, dovoljena v dveh primerih: če je sodišče samo ugotovilo drugačno dejansko stanje, kot ga je ugotovila tožena stranka, ter je na tej podlagi spremenilo izpodbijani upravni akt, ali, če je sodišče odločilo na podlagi 66. člena ZUS-1, ki se nanaša na upravne spore v zvezi s kršitvami ustavnih pravic iz prvega odstavka 4. člena ZUS-1.

4. Iz sodbe in sklepa z dne 23. 2. 2018, ki se izpodbija s pritožbo, izhaja, da sodišče v tem upravnem sporu ni samo ugotovilo drugačnega dejanskega stanja, kot ga je ugotovila tožena stranka (sodišče je odločalo na seji), in izpodbijanega sklepa z dne 16. 9. 2016, na katerega se nanaša I. točka izreka sodbe in sklepa, sodišče tudi ni spremenilo. V tem delu tudi ni šlo za spor v zvezi s kršitvami ustavnih pravic, saj je sodišče odločalo o izpodbojni tožbi, to je o zakonitosti sklepa z dne 16. 9. 2016.

5. Pritožba zoper I. točko izreka sodbe in sklepa z dne 23. 2. 2018 zato ni dovoljena, kar je sodišče navedlo tudi v pravnem pouku.

6. Glede na navedeno je sodišče pritožbo v tem delu zavrglo na podlagi določbe prvega odstavka 343. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 73, 73/1

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 343, 343/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

VSRS Sklep I Up 114/2013, enako tudi I Up 119/2013
UPRS Sklep I U 462/2018-15
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-06-12

sodna taksa - neplačilo sodne takse - ustavitev postopka

Ker je plačilo sodne takse v konkretnem primeru procesna predpostavka za obravnavo tožbe, je sodišče na podlagi tretjega odstavka 105.a člena ZPP v zvezi z 22. členom ZUS-1 tožbo štelo za umaknjeno in posledično postopek s tožbo ustavilo na podlagi drugega odstavka 34. člena ZUS-1.

1. Tožnica je 28. 2. 2018 priporočeno po pošti vložila tožbo zoper odločbo Finančne uprave Republike Slovenije DT 4213-0806-09486/2017 z dne 26. 4. 2016, s katero ji je bila odmerjena pristojbina za vzdrževanje gozdnih cest za leto 2016 od osnove 90,30 EUR po stopnji 14,70 % v znesku 13,27 EUR.

2. Ker sodna taksa ob vložitvi tožbe ni bila plačana, je sodišče skladno z določbo 34. člena Zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST-1) tožnici izdalo plačilni nalog I U 462/2018-3 z dne 1. 3. 2018, s katerim ji je naložilo, naj v 15 dneh od vročitve naloga plača takso za tožbo po tarifni številki 6111 ZST-1 v znesku 148,00 EUR. V plačilnem nalogu je bila tožnica opozorjena na pravne posledice, če takse v 15-dnevnem roku ne bo plačala, to je, da se bo štelo, da je tožbo umaknila (glej določbe prvega odstavka 105.a člena Zakona o pravdnem postopku, v nadaljevanju ZPP, v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1).

3. Tožnica je zoper plačilni nalog vložila ugovor, ki je bil zavrnjen s sklepom I U 462/2018-5 z dne 9. 3. 2018. Zoper navedeni sklep je tožnica vložila pritožbo, ki jo je sodišče kot nedovoljeno zavrglo s sklepom I U 462/2018-9 z dne 10. 4. 2018. Ponovno pritožbo tožnice je sodišče odstopilo Vrhovnemu sodišču RS, ki je odločilo s sklepom I Up 82/2018 z dne 14. 5. 2018 in pritožbo zavrglo. Z odločitvijo Vrhovnega sodišča RS je plačilni nalog postal pravnomočen, tožnica pa tudi v nadaljnjih 15 dneh (zadnja preverba 12. 6. 2018) sodne takse za predmetni postopek ni plačala, niti niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo takse.

4. Ker je plačilo sodne takse v konkretnem primeru procesna predpostavka za obravnavo tožbe, je sodišče na podlagi tretjega odstavka 105.a člena ZPP v zvezi z 22. členom ZUS-1 tožbo štelo za umaknjeno in posledično postopek s tožbo ustavilo na podlagi drugega odstavka 34. člena ZUS-1.

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 34, 34/2

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS Sklep I U 192/2018-6
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-04-18

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), mag. Damjan Gantar (poroč.), dr. Boštjan Zalar

upravni spor - tožnik v tujini - pooblaščenec za sprejemanje pisanj - nepopolna tožba - zavrženje tožbe

Ker tožnik v 30-dnevnem roku ni imenoval svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, je sodišče tožbo zavrglo.

1. Tožnik je dne 10. 1. 2018 priporočeno po pošti vložil tožbo v upravnem sporu zaradi statusa političnega zapornika zoper uvodoma navedeni akt.

2. Po podatkih tožbe živi tožnik v tujini in v Republiki Sloveniji nima pooblaščenca za ta sodni postopek. Na podlagi prvega odstavka 146. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki se v upravnem sporu uporablja na podlagi določbe prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), bi zato moral že ob vložitvi tožbe imenovati svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. V konkretnem primeru tožnik ob vložitvi tožbe ni imenoval svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, zato mu je sodišče s posebnim sklepom I U 192/2018-4 z dne 29. 1. 2018 postavilo začasno zastopnico, upravičeno za sprejemanje pisanj, z nalogo, da mu pošlje sklep I U 192/2018-4 z dne 29. 1. 2018, s katerim mu je sodišče naložilo, da v danem roku imenuje svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Obenem je sodišče tožnika tudi opozorilo, da navedeni 30-dnevni rok začne teči že od dneva, ko je bil sklep I U 192/2018-4 z dne 29. 1. 2018 vročen začasni zastopnici. V sklepu je sodišče tožnika tudi opozorilo, da bo sodišče tožbo zavrglo, če v danem roku ne bo imenoval svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Namen citirane zakonske ureditve je v tem, da se sodna pisanja vročajo v Republiki Sloveniji.

3. Navedeni sklep je bil začasni zastopnici za sprejemanje pisanj vročen dne 30. 1. 2018 ter istega dne poslan tožniku. Ker tožnik v 30-dnevnem roku ni imenoval svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Slovenji, je sodišče na podlagi prvega odstavka 146. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 tožbo zavrglo.

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 146

Zakon o verskih skupnostih - ZVS-1  - člen 22, 22/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS Sklep I U 2237/2017-7
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-03-27

mag. Mira Dobravec Jalen (preds.), Irena Polak Remškar (poroč.), mag. Miriam Temlin Krivic

upravni spor - plačilo pravic družinskega pomočnika - stvarna pristojnost

Upoštevaje vsebino tožbenih navedb (tožba zaradi prispevka k plačilu družinskega pomočnika) in vsebino tožbenega zahtevka je Upravno sodišče Republike Slovenije mnenja, da v obravnavani zadevi ni stvarno pristojno.

I. Upravno sodišče Republike Slovenije ni pristojno za odločanje v tej zadevi.

II. Po pravnomočnosti tega sklepa se zadeva odstopi Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

1. Dne 9. 10. 2017 je Upravno sodišče Republike Slovenije prejelo tožbo, ki jo je vložil A.A. zoper toženo stranko Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, zaradi prispevka k plačilu družinskega pomočnika, o katerem je bilo odločeno z odločbo Centra za socialno delo Domžale, št. 1234-12/2016/6 z dne 19. 7. 2016.

2. Upravno sodišče Republike Slovenije ni stvarno pristojno za odločanje v tem sporu.

3. Stvarno pristojnost socialnega sodišča ureja Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju: ZDSS-1), ki opredeljuje socialne spore, za odločanje v katerih je pristojno to sodišče. Med socialne spore sodi po izrecni določbi zakona tudi odločanje o pravici do socialnih prejemkov iz različnih naslovov, če je njihov namen reševati socialno varnost upravičenca in če je za priznanje pravice do takega prejemka odločilen premoženjski cenzus (5.b točka prvega odstavka 7. člena ZDSS-1), kamor je treba glede na njeno vsebino uvrstiti tudi predmetno zadevo.

4. Upoštevaje vsebino tožbenih navedb in vsebino tožbenega zahtevka je Upravno sodišče Republike Slovenije mnenja, da v obravnavani zadevi ni stvarno pristojno, zato se je na podlagi 19. člena in prvega odstavka 23. člena Zakona o pravdnem postopku, v zvezi z 22. členom Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tej zadevi in odločilo, da se zadeva po pravnomočnosti sklepa odstopi stvarno pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani, ki je na podlagi 5.b točke prvega odstavka 7. člena ZDSS-1 stvarno pristojno za reševanje predmetnega spora.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (2004) - ZDSS-1  - člen 7, 7/1

Zakon o pravdnem postopku (1999) - ZPP  - člen 23, 23/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.