UPRS Sodba I U 1084/2019-10
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2020-05-06

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), Liljana Polanec (poroč.), dr. Boštjan Zalar

INŠPEKCIJSKO NADZORSTVO - KMETIJSTVO - UPRAVNI POSTOPEK

ukrep kmetijskega inšpektorja - upravna izvršba - izvršba po drugi osebi - stroški upravne izvršbe

Sklep o dovolitvi izvršbe je bil izdan skladno z 297. členom ZUP. Navedeni člen v prvem odstavku določa, da če je zavezanec dolžan storiti kaj takega, kar lahko stori tudi kdo drug, pa te obveznosti sploh ne izpolni ali je ne izpolni popolnoma, se tako dejanje opravi po drugi osebi na zavezančeve stroške in je zavezanca treba na to poprej opozoriti. Ker zavezanci tudi na podlagi tega sklepa naložene obveznosti niso izpolnili, je bil izdan sedaj izpodbijani sklep.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Prvostopenjski organ je z izpodbijanim sklepom pod 1. točko izreka odločil, da stroški za dne 4. 12. 2018 opravljeno izvršbo po sklepu o dovolitvi izvršbe z dne 24. 10. 2018 za odstranitev zarasti kmetijskega zemljišča s parc. št. 812, k.o. ... po izdanem računu znašajo 2.446,83 EUR in pod 2. točko izreka odločil, da mora tožnik kot solastnik navedenega zemljišča v deležu 1/5, plačati delež stroškov iz prejšnje točke izreka v znesku 489,37 EUR v 30 dneh po vročitvi tega sklepa na navedeni podračun.

2. V obrazložitvi navaja, da je 4. 12. 2018 podjetje A. na zgoraj navedeni parceli zmulčalo zarast in grmovje, ker te obveznosti zavezanec-sedaj tožnik ni izpolnil kljub sklepu o dovolitvi izvršbe iz 1. točke izreka. S tem sklepom je bil tožnik opozorjen, da bo v primeru, da tudi v naknadno odrejenem roku ne bo izpolnil obveznosti, zemljišče očistilo izbrano podjetje na njegove stroške. Ker tožnik obveznosti ni izvršil, je to opravilo navedeno podjetje, ki je za storitev izdalo račun z navedenim zneskom. Tožnik je bil o datumu in ceni predvidene izvršitve obveščen z dopisom, ki ga je prejel 26. 10. 2018. Do predvidenega datuma, to je do 4. 12. 2018, ni odgovoril, niti izvršil obveznosti, zato je zarast z navedenega zemljišča odstranilo podjetje A. Tožnikov delež je enak njegovemu solastniškemu deležu na parceli in znaša 1/5 od zaračunanega zneska, to je 1/5 od 2.446,83 EUR, kar znaša 489,37 EUR.

3. Drugostopenjski organ je tožnikovo pritožbo zavrnil, ker meni, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita. Odgovarja tudi na tožnikove pritožbene navedbe. Pojasnjuje, da so bili v konkretnem primeru izpolnjeni z Zakonom o splošnem upravnem postopku (ZUP) predpisani pogoji za prisilno izvršbo inšpekcijskega ukrepa, določenega v izvršilnem naslovu, na tožnikove stroške, ker tožnik ni (skupaj s preostalimi solastniki navedenega zemljišča) poskrbel za izvršitev naložene obveznosti. Sklep z dne 24. 10. 2018 je bil tožniku pravilno vročen, s tem, da je bil vročen njegovi ženi B.B. Vprašanje, ali je slednja možu-tožniku dokument dejansko izročila, ni vprašanje, ki bi se nanašalo na pravilnost in zakonitost vročanja, temveč gre za vprašanje tožnikovega in ženinega medsebojnega razmerja in zaupanja. Tožnik je najkasneje od vročitve odločbe, ki predstavlja izvršilni naslov, to je od vročitve odločbe z dne 13. 7. 2017, vedel, da mora, skupaj s preostalimi solastniki, odstraniti zarast na zadevnem zemljišču. V konkretnem primeru tudi ne gre za izvedbo posla, za katerega bi bilo potrebno soglasje vseh solastnikov, temveč za izvedbo s strani inšpektorja naložene obveznosti zaradi kršenja zakonskih določb. Izpodbijani sklep se glasi izključno na tožnika in pritožba stranke zoper sklep o izvršitvi ne more zadržati njegove izvedbe, kar pomeni, da so navedbe o izvršljivosti zadevnega sklepa brezpredmetne. Tožnikov delež naloženih stroškov pa je tudi sorazmeren z njegovim deležem lastništva sporne površine in se tudi nanaša izključno nanj, ne pa tudi na ostale solastnike zemljišča, zato so navedbe, ki se nanašajo tudi na druge solastnike, za konkretni primer brezpredmetne.

4. Tožnik se z odločitvijo ne strinja. Navaja, da je pritožbo zoper izpodbijani sklep vložil iz razlogov, ker obveznosti sam, brez sodelovanja preostalih solastnikov, ni mogel izvršiti in iz razloga, ker zaradi nepravilnega vročanja sklep o dovolitvi izvršbe z dne 24. 10. 2018 ni postal izvršljiv. Ta sklep je bil namreč vročen B.B, ki pa ni pooblaščena za sprejemanje pošiljk za tožnika in mu dokumenta tudi ni predala. Tožnik se je tako z navedenim sklepom seznanil ob vpogledu njegovega pooblaščenca v spis dne 14. 3. 2019. Vročanje navedenega sklepa je bilo torej v konkretnem primeru izvedeno nepravilno. Sklep organa prve stopnje z dne 24. 10. 2018 tudi ni postal izvršljiv, saj ni bil vročen ostalim zavezancem, na katere se nanaša, čeprav je v postopku do izdaje tega sklepa nastopalo vseh pet zavezancev, vključno s tožnikom, kot enotna stranka. To pomeni, da izvršba ne bi smela biti opravljena. Tožnik kot solastnik zadevne nepremičnine v višini 1/5, tudi ni mogel sam izvesti čiščenja na predmetni parceli, saj se, v skladu z drugim odstavkom 67. člena SPZ, za čiščenje zahteva soglasje vseh solastnikov, ki pa v konkretnem primeru ni bilo doseženo. Poleg tega je bil račun družbe A. za čiščenje zadevne nepremičnine izdan 8 dni pred izvršbo, ki je bila opravljena dne 4. 12. 2018 in 4 dni pred potekom roka za prostovoljno izpolnitev naložene obveznosti čiščenja, ki se je iztekel dne 1. 12. 2018. Sporna pa je tudi višina omenjenega računa, saj je tožnik dne 26. 4. 2019 od istega izvajalca dobil za ista dela ponudbo pod drugo številko in je znesek storitve v ponudbi znašal le 585,60 EUR, kar bi pomenilo, da je dolžan plačati le 117,12 EUR. Tožnik pa je tudi le eden izmed petih zavezancev, ki mu je bilo naloženo plačilo njegovega dela stroškov in ni jasno zakaj tudi ostalim zavezancem ni bilo naloženo plačilo njihovih deležev. Sodišču predlaga, da izpodbijani sklep z dne 28. 2. 2009 (pravilno: 28. 2. 2019) odpravi. Zahteva tudi povrnitev stroškov postopka.

5. Tožena stranka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe kot neutemeljene iz razlogov, navedenih v drugostopenjski odločbi in sodišču predlaga, da tožbo tožnika kot neutemeljeno zavrne.

7. V obravnavani zadevi je predmet sodne presoje sklep o stroških upravne izvršbe, opravljene po podjetju A., po katerem mora tožnik kot solastnik navedenega zemljišča v deležu 1/5, plačati tudi enak delež stroškov, to je 1/5 od 2.446,83 EUR, kar znaša 498,37 EUR.

8. Iz predloženega upravnega spisa izhaja, da je bil zaradi izvršitve obveznosti, naložene z izvršilnim naslovom, to je z odločbo Inšpektorata območne enote Novo mesto, izpostave Brežice št. 0611-1535/2017-5 z dne 13. 7. 2017, s katero je bilo zavezancem, tudi tožniku, naloženo, da morajo celotno zemljišče očistiti zarasti in z redno obdelavo preprečevati zaraščanje, izdan sklep o dovolitvi upravne izvršbe št. 0611-1535/2017 z dne 24. 10. 2018. Iz tega sklepa je razvidno, da je odločba o naložitvi obveznosti zavezancem z dne 13. 7. 2017, postala izvršljiva dne 31. 7. 2018 in da je bil zavezancem za izpolnitev obveznosti določen rok do 1. 12. 2018. V sklepu so bili zavezanci tudi opozorjeni, da vkolikor obveznost ne bo izpolnjena niti v naknadno določenem roku, bo zemljišče očistilo in uredilo podjetje Kostak na stroške zavezancev.

9. Sklep o dovolitvi izvršbe je bil izdan skladno z 297. členom ZUP. Navedeni člen v prvem odstavku določa, da če je zavezanec dolžan storiti kaj takega, kar lahko stori tudi kdo drug, pa te obveznosti sploh ne izpolni ali je ne izpolni popolnoma, se tako dejanje opravi po drugi osebi na zavezančeve stroške in je zavezanca treba na to poprej opozoriti.

10. Ker zavezanci tudi na podlagi tega sklepa naložene obveznosti niso izpolnili, je bil izdan sedaj izpodbijani sklep.

11. Tožnik v tožbi navaja, da je bil sklep o dovolitvi izvršbe vročen B.B., ki ni pooblaščena za vročanje in mu ga tudi ni izročila in zato sklep ni postal izvršljiv. Za sklep je izvedel tedaj, ko je njegov pooblaščenec vpogledal v spis.

12. Iz upravnega spisa ne izhaja, da bi tožnik zoper sklep o dovolitvi izvršbe vložil redno pravno sredstvo, zato je ta sklep postal pravnomočen. Ker tožnik zatrjuje, da je za sklep izvedel šele, ko je njegov pooblaščenec vpogledal v spis, bi ga moral po presoji sodišča tedaj (po vpogledu pooblaščenca v spis) izpodbijati z izrednimi pravnimi sredstvi (obnova postopka), česar pa ni storil. Zakonitosti sklepa o dovolitvi izvršbe, ki ga tožnik posredno izpodbija, ni mogoče presojati v tem upravnem sporu, katerega predmet presoje je sklep o stroških izvršbe.

13. Razen tega je tožnik, kot to poudarja drugostopenjski organ, najkasneje od vročitve odločbe, ki predstavlja izvršilni naslov, to je od vročitve odločbe z dne 13. 7. 2017, vedel, da mora, skupaj s preostalimi solastniki, odstraniti zarast na zadevnem zemljišču.

14. Za konkretni primer tudi ne morejo biti relevantne tožbene navedbe o tem, da se za čiščenje zemljišča v solastnini po določbi drugega odstavka 67. člena SPZ zahteva soglasje solastnikov. Kot je pravilno pojasnil že drugostopenjski organ, so bile zavezancem naložene obveznosti čiščenja zemljišča v inšpekcijskem postopku zaradi kršitev določb po ZKZ in torej ne gre za izvedbo posla rednega upravljanja.

15. Tožnik v tožbi opozarja tudi na nepravilnosti v zvezi s samo izvršbo. Navaja, da k zapisniku o izvršbi z dne 4. 12. 2019 ni priložene fotografije, ki bi izkazovala ureditev nepremičnine. Ta tožbena navedba ni utemeljena, saj bi si šel tožnik nepremičnino lahko ogledat na teren. Tožnik tudi oporeka višini izstavljenega računa. S tem v zvezi sodišče ugotavlja, da je prvostopenjski organ pred izdajo izpodbijanega sklepa pridobil ponudbo podjetja A. v zgoraj navedenem znesku. Podjetje je po izvedbi opravljene storitve-urejanja in čiščenja navedene parcele tudi izdalo račun v navedeni višini. O izvršbi je bil voden zapisnik, iz katerega izhaja, da je izvajalec del izvršbo v celoti opravil po navodilih inšpektorja. Tožnik sicer navaja, da je dne 26. 4. 2019 sam od istega izvajalca del za ista dela pridobil drugo ponudbo, z bistveno nižjim zneskom storitve in sicer je ta znesek znašal le 585,60 EUR. Ker je bila ta ponudba (ki jo je priložil k tožbi) pridobljena po izdaji prvostopenjskega sklepa, ne more biti upoštevna (52. člen ZUS-1). Tožnik v zvezi s tem sicer navaja, da je ponudbo pridobil po vložitvi pritožbe in zato tega ni navedel v postopku izdaje upravnega akta, ne pove pa, zakaj ponudbe ni pridobil že v postopku izdaje prvostopenjskega sklepa. Sodišče želi pri tem še pojasniti, da zakonodajalec z relevantnimi določili ZUP, s katerimi ureja upravno izvršbo, pristojnim organom ni naložil obveznosti iskanja cenovno najugodnejših ponudb.

16. Ker se izpodbijani sklep o stroških opravljene izvršbe glasi samo na tožnika, ki mora v skladu s svojim solastniškim deležem plačati 1/5 stroškov, to je 1/5 od 2.446,83 eurov, kar znaša 489,37 eurov, so tožbene navedbe o tem, da ni jasno, zakaj stroški izvršbe niso bili naloženi tudi drugim zavezancem, v predmetni zadevi povsem irelevantne. Odločitev o stroških upravne izvršbe za tožnika je v konkretnem primeru pravilna in zakonita.

17. Ker je torej izpodbijani akt po presoji sodišča pravilen in zakonit, je sodišče tožbo tožnika na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo kot neutemeljeno. Odločitev je sodišče sprejelo na seji, torej brez glavne obravnave, saj v tožbi niso bila navedena nova dejstva in dokazi, ki bi lahko vplivali na odločitev (2. alineja drugega odstavka 59. člena ZUS-1).

18. Ker je sodišče tožbo zavrnilo, v skladu s četrtim odstavkom 25. člena ZUS-1, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka.

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 297, 297/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.