UPRS Sodba IV U 74/2019-6
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2019-05-16

Edvard Ermenc (preds.), Melita Ambrož (poroč.), Vlasta Švagelj Gabrovec

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - objektivni pogoj - verjetni izgled za uspeh - predlog za vrnitev v prejšnje stanje

Ker tožnica ni utemeljila opravičenih razlogov za vrnitev v prejšnje stanje, ki morajo biti izkazani ob vložitvi predloga, v prošnji navedeni razlog (napačno štetje roka za vložitev tožbe) pa ne predstavlja opravičenega razloga iz 24. člena ZUS-1, je po presoji sodišča toženka pravilno štela, da prosilka ni izkazala verjetnega izgleda za uspeh, zato ne izpolnjuje objektivnega pogoja za dodelitev BPP in je bilo treba njeno prošnjo zavrniti.

1. Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila prosilkino prošnjo za dodelitev nujne in izredne brezplačne pravne pomoči (v nadaljevanju BPP) v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja za vložitev predloga za vrnitev v prejšnje stanje, v zvezi s tožbo zoper odločbo Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport (v nadaljevanju MIZŠ), št. 60340-3/2018/16 z dne 10. 4. 2018.

2. Odločitev temelji na ugotovitvi, da je inštitut vrnitve v prejšnje stanje urejen v 24. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) in da prosilka z neopredeljenim predlogom za vrnitev v prejšnje stanje nima verjetnega izgleda za uspeh. Okoliščine za utemeljitev predloga je namreč treba verjetno izkazati ob vložitvi predloga. Ker organ po uradni dolžnosti ne more preizkusiti teh okoliščin, je bilo treba ugotoviti, da v obravnavani zadevi, tudi po dopolnitvi vloge za dodelitev BPP, ni izkazano, da prosilka izpolnjuje objektivni pogoj za dodelitev BPP. Slednji namreč predstavlja določeno verjetnost, da bo pravno dejanje, ki je predmet BPP, torej vrnitev v prejšnje stanje v upravnem sporu zoper odločbo MIZŠ, št. 60340-3/2018/16 z dne 10. 4. 2018, imelo končni uspeh. Ker torej prosilka v zadevi, v zvezi s katero vlaga prošnjo za odobritev BPP, nima verjetnega izgleda za uspeh, ne izpolnjuje objektivnega pogoja za dodelitev BPP. Tožena stranka je pojasnila tudi, da je pri presoji izpolnjevanja pogojev za dodelitev BPP upoštevala tudi kriterij razumnosti zadeve, ker v nobenem primeru ni namen dovolitve BPP v zadevah, ki nimajo verjetnega izgleda za uspeh.

3. Ker mora prosilka za dodelitev BPP izpolnjevati tako finančni kot objektivni pogoj po Zakonu o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP), je bilo treba njeno prošnjo na podlagi prvega odstavka 24. člena, v zvezi z določbo drugega odstavka 37. člena ZBPP, zavrniti že zato, ker ne izpolnjuje objektivnega pogoja za dodelitev BPP.

4. Tožnica v tožbi odločitvi ugovarja in meni, da je nepravilna. Prepričana je, da bi lahko bila v zadevi vrnitve v prejšnje stanje uspešna. Pojasnjuje okoliščine, ki se nanašajo na njeno zdravstveno stanje in okoliščine, ki v interesu njenega sina narekujejo potrebo po vložitvi tožbe. Ne strinja se namreč, da bi otrok moral biti v celodnevnem varstvu, saj rabi bližino in skrb staršev. Zaradi zavrnitve prošnje za BPP, ji je onemogočena pravica do pravne pomoči. Sodišču smiselno predlaga odpravo izpodbijane odločbe.

5. Tožena stranka je sodišču poslala upravne spise. Odgovora na tožbo ni poslala.

7. Pogoji za odobritev BPP izhajajo iz ZBPP, ki v tretjem odstavku 11. člena določa, da se pri odločanju o prošnji za dodelitev BPP ugotavljajo materialni položaj prosilca in drugi pogoji določeni z zakonom. Organ za BPP torej ne ugotavlja samo materialnega položaja prosilca, ampak mu zakon nalaga, da ugotovi tudi obstoj drugih pogojev, določenih z zakonom. Druge pogoje, to je okoliščine in dejstva o zadevi, ki se upoštevajo pri dodelitvi BPP, določa 24. člen ZBPP. Po tem členu se pri presoji dodelitve BPP, kot pogoji upoštevajo okoliščine in dejstva o zadevi, v zvezi s katero prosilec vlaga prošnjo za dodelitev BPP, predvsem, da zadeva ni očitno nerazumna oziroma, da ima prosilec v zadevi verjetne izglede za uspeh tako, da je razumno začeti postopek oziroma se ga udeleževati ali vlagati v postopku pravna sredstva oziroma nanje odgovarjati in da je zadeva pomembna za prosilčev osebni in socialno ekonomski položaj oziroma, da je pričakovani izid zadeve za prosilca ali njegovo družino življenjskega pomena. Šteje se, da je zadeva očitno nerazumna, če je pričakovanje ali zahtevek prosilca v očitnem nesorazmerju z dejanskim stanjem stvari, če je očitno, da stranka zlorablja možnost brezplačne pravne pomoči za zadevo, za katero ne bi uporabila pravnih sredstev, tudi če bi ji njen materialni položaj to omogočal, ali če je pričakovanje ali zahteva prosilca očitno v nasprotju z izidom v zadevah s podobnim dejanskim stanjem in pravno podlago ali če je pričakovanje ali zahteva osebe v nasprotju z načeli pravičnosti in morale.

8. Po presoji sodišča je organ za BPP zgoraj navedena določila pravilno upošteval in ugotovil, da tožničina prošnja za dodelitev BPP ni utemeljena, ker tožnica nima verjetnega izgleda za uspeh (prvi odstavek 24. člena ZBPP). S to presojo se strinja tudi sodišče.

9. V zadevi ni sporno, da je tožnica v prošnji za dodelitev BPP zaprosila za dodelitev izredne BPP in sicer sestave predloga za vrnitev v prejšnje stanje, ker zaradi napačnega štetja rokov tožba ni bila vložena pravočasno. Po prvem odstavku 24. člena ZUS-1 lahko stranka predlaga vrnitev v prejšnje stanje, če iz opravičenega razloga zamudi rok za vložitev tožbe ali drug zakoniti rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti. Predlog mora vložiti v osmih dneh od dneva, ko je prenehal vzrok, zaradi katerega je zamudila rok, če pa je za zamudo izvedela šele pozneje, pa od dneva, ko je izvedela za zamudo (drugi odstavek 24. člena ZUS-1). Po treh mesecih od dneva zamude ni mogoče predlagati vrnitve v prejšnje stanje (četrti odstavek 24. člena ZUS-1). Predlog za vrnitev v prejšnje stanje je utemeljen, če so zanj podani opravičeni razlogi, ki pa jih mora stranka verjetno dokazati že ob njegovi vložitvi. Po stališču sodne prakse so razlogi za zamudo opravičljivi le, če jih stranka ni zakrivila, na primer, če gre za nepredvidljiv dogodek, ki je stranki preprečil, da bi procesno dejanje opravila v določenem roku, ali pa za dogodek, ki ga ni bilo mogoče preprečiti. Stranka mora glede na navedeno dokazati, da za zamudo ni kriva.

10. V obravnavani zadevi tožnica po mnenju sodišča ni izkazala opravičenega razloga za zamudo, ne ob vložitvi prošnje za dodelitev BPP, ne v dopisu z dne 29. 8. 2018 in ne v dopisu z dne 12. 10. 2018, s katerim je odgovorila na toženkin poziv za dopolnitev vloge. Opravičenega razloga namreč tožnica z nestrinjanjem z odločitvijo MIZŠ, št. 60340-3/2018/16 z dne 10. 4. 2018 in Zavoda za šolstvo, OE Ljubljana z dne 24. 11. 2017, št. 6901-6086/2017-16 (971) ne more utemeljiti, niti odločitve o upravičenosti razlogov za uporabo instituta vrnitve v prejšnje stanje ne more sprejeti toženka po uradni dolžnosti.

11. Ker torej tožnica ni utemeljila opravičenih razlogov za vrnitev v prejšnje stanje, ki morajo biti izkazani ob vložitvi predloga, v prošnji navedeni razlog (napačno štetje roka za vložitev tožbe) pa ne predstavlja opravičenega razloga iz 24. člena ZUS-1, je po presoji sodišča tožena stranka pravilno štela, da prosilka ni izkazala verjetnega izgleda za uspeh, zato ne izpolnjuje objektivnega pogoja za dodelitev BPP in je bilo treba njeno prošnjo zavrniti.

12. Ker je izpodbijani akt tudi po presoji sodišča pravilen in na zakonu utemeljen, je sodišče tožbo, na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1, kot neutemeljeno zavrnilo.

Zakon o brezplačni pravni pomoči (2001) - ZBPP  - člen 24, 24/1

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 24

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.