UPRS Sodba I U 1739/2018-5
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-09-25

mag. Mira Dobravec Jalen (preds.), Irena Polak Remškar (poroč.), Petra Hočevar

brezplačna pravna pomoč - obseg dodeljene brezplačna pravne pomoči - založitev predujma - odločanje o isti stvari - drugačno dejansko stanje

Tožnik v tožbi pravilno opozarja, da je stanje, kot obstaja ob vložitvi (nove) prošnje, drugačno od tistega stanja, ki je bilo ob odločanju o prvi prošnji. Tedaj je namreč prosil za dodelitev brezplačne pravne pomoči za sestavo pritožbe na ESČP, za zastopanje v tem postopku in oprostitev plačila stroškov, ki bi nastali v postopku. V času, ko je tožnik vložil prošnjo za založitev predujma za sodnega prevajalca za prevod odgovora na stališče Vlade Republike Slovenije, pa je dejstvo, da je bila pritožba na ESČP že vložena.

I. Tožbi se ugodi, sklep Okrožnega sodišča v Krškem Bpp 276/2018 z dne 16. 7. 2018 se odpravi in se zadeva vrne temu organu v ponoven postopek.

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti stroške tega postopka v višini 347,70 EUR v roku 15 dni od vročitve te sodbe, od poteka tega roka dalje do plačila z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Organ za brezplačno pravno pomoč Okrožnega sodišča v Krškem (v nadaljevanju toženka) je z izpodbijanim sklepom zavrgel prošnjo tožnika za dodelitev brezplačne pravne pomoči. V obrazložitvi navaja, da je tožnik dne 6. 7. 2018 vložil prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči za založitev predujma za sodnega prevajalca za prevod odgovora na stališče Vlade RS v zadevi pritožbe na Evropsko sodišče za človekove pravice (v nadaljevanju ESČP) zoper sklep Ustavnega sodišča RS št. Up- 905/14-8 z dne 15. 12. 2015 v povezavi s sklepom Višjega sodišča v Ljubljani I Ip 3367/2014 z dne 24. 9. 2014 in sklepom Okrajnega sodišča v Brežicah opr. št. I 52/2014 z dne 16. 4. 2016. Prošnji je priložil dopis ESČP in pojasnilo odvetnika, da je tožnik podal pritožbo zaradi kršenja določil Evropske konvencije o človekovih pravicah (v nadaljevanju EKČP) in Protokolov s strani Republike Slovenije, ESČP pa je njegovo pritožbo sprejelo v obravnavo in jo vodi pod opravilno številko 36013/16. Tožnik je bil pozvan, da do 27. 6. 2018 poda pisni odgovor na navedbe Vlade Republike Slovenije, kar je bilo storjeno. V nadaljnjih štirih tednih mora odgovor posredovati še v enem od uradnih jezikov tega sodišča, za kar bo potreben prevod. Tega prevoda si ne more zagotoviti z lastnimi sredstvi.

2. Toženka je po uradni dolžnosti pridobila spis Bpp 255/2016 in ugotovila, da je bila tožniku z odločbo št. Bpp 255/2016 z dne 9. 6. 2016 zavrnjena prošnja za odobritev brezplačne pravne pomoči za vložitev pritožbe na ESČP zoper sklep Ustavnega sodišča Up- 905/14-8 z dne 15. 12. 2015, za zastopanje v tem postopku in za oprostitev plačila stroškov postopka. Zoper to odločbo je tožnik vložil tožbo, ki jo je Upravno sodišče s sodbo I U 1046/2016 z dne 30. 8. 2016 zavrnilo. Po 26. členu Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP) med stroške postopka sodijo tudi stroški sodnega prevajalca. Tožniku je bila torej pravna pomoč za oprostitev plačila stroškov v postopku vložitve pritožbe na ESČP zoper sklep Ustavnega sodišča RS št. Up- 905714-8 z dne 15. 12. 2015 v povezavi s sklepom Višjega sodišča v Ljubljani I Ip 3367/2014 z dne 24. 9. 2014 in sklepom Okrajnega sodišča v Brežicah opr. št. I 52/2014 z dne 16. 4. 2016 pravnomočno zavrnjena. Glede na to toženka zaključi, da je bilo o isti upravni zadevi že pravnomočno odločeno in je potrebno skladno s prvim odstavkom 129. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) prošnjo zavreči.

3. Tožnik se s tako odločitvijo ne strinja in vlaga tožbo, v kateri navaja, da je toženka napačno uporabila 4. točko prvega odstavka 129. člen ZUP, saj se po tej določbi vloga zavrže, če je bila o stvari že izdana zavrnilna odločba in se dejansko stanje ali pravna podlaga, na katero se opira zahtevek, ni spremenilo. V konkretnem primeru ni mogoče trditi, da se dejansko stanje ni spremenilo. V zadevi Bpp 255/2016 je bila namreč prošnja zavrnjena, češ da ne izpolnjuje pogojev, ker je nerazumna in nima verjetnega izgleda za uspeh. Jasno je, da je prišlo glede na prvotno vlogo do spremenjenih okoliščin. ESČP je namreč preko Vlade pozvala Republiko Slovenijo, naj poda odgovor na vodenje tožnikovega primera, kar je tudi storila, tožnik pa je bil pozvan, da naj se opredeli do stališč Vlade Republike Slovenije. Ko je tožnik prvič prosil za dodelitev brezplačne pravne pomoči, je šlo torej šele za vložitev pritožbe. Sedaj se v njegovem primeru vodi aktiven postopek, na podlagi česar je jasno, da ESČP tožniku ne očita očitne neutemeljenosti, saj bi sicer tožnikovo pritožbo na podlagi 35. člena EKČP takoj razglasilo za nedopustno in pritožba ne bi bila poslana Vladi Republike Slovenije v izjasnitev. Toženka tako ni imela podlage, da je prošnjo zavrgla, ampak bi morala o njej odločiti vsebinsko. Predlaga, da sodišče tožbi ugodi, izpodbijano odločbo odpravi in tožniku prizna in odmeri vse nastale stroške. Zahteva tudi povračilo sodnih stroškov.

5. Po 4. točki prvega odstavka 129. člena ZUP organ s sklepom zavrže zahtevo, če se o isti upravni zadevi že vodi upravni ali sodni postopek, ali je bilo o njej že pravnomočno odločeno, pa je stranka z odločbo pridobila kakšne pravice, ali so ji bile naložene kakšne obveznosti. Enako ravna tudi, če je bila izdana zavrnilna odločba in se dejansko stanje ali pravna podlaga, na katero se opira zahtevek, ni spremenilo.

6. Sodišče ugotavlja, da je tožnik 27. 5. 2016 vložil prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči za vložitev pritožbe na ESČP zoper sklep Ustavnega sodišča RS, opr. št. Up 905/14 z dne 15. 12. 2015 in za zastopanje ter oprostitev plačila vseh stroškov postopka. Toženka je z odločbo Bpp 255/2016 z dne 9. 6. 2016 to prošnjo na podlagi 24. člena ZBPP zavrnila, saj je ugotovila, da je tožnikova prošnja očitno nerazumna in tožnik v zadevi nima verjetnih izgledov za uspeh. Ker je sodišče tožbo zoper to odločbo zavrnilo1, je 30. 8. 2016 postala pravnomočna.

7. Iz tožnikove prošnje z dne 27. 5. 2016 izhaja, da je zaprosil za brezplačno pravno pomoč za vse vrste pravnih dejanj, ki bi jih bilo potrebno opraviti v postopku kot tudi za vse druge oblike pravne pomoči, ki so navedene v 26. členu ZBPP. To pomeni, da je tožnikova prošnja vsebovala tudi zahtevek za oprostitev plačila stroškov prevoda. Toženka je tako pravilno štela, da je bila njegova zahteva za dodelitev brezplačne pravne pomoči za založitev predujma za sodnega prevajalca že pravnomočno zavrnjena v zadevi št. Bpp 255/2016.

8. Vendar pa je toženka zmotno presodila, da se dejansko stanje oziroma pravna podlaga, na katero prosilec opira zahtevek, v času do vložitve nove prošnje ni spremenilo. Tožnik je namreč k prošnji priložil pojasnilo, da ESČP njegovo pritožbo obravnava in jo vodi pod opravilno št. 36013/16. Pojasnil je, katera dejanja so bila opravljena in da je potreben še prevod. Tožnik tako v tožbi pravilno opozarja, da je stanje, kot obstaja ob vložitvi (nove) prošnje, drugačno od tistega stanja, ki je bilo ob odločanju o prvi prošnji. Tedaj je namreč prosil za dodelitev brezplačne pravne pomoči za sestavo pritožbe na ESČP, za zastopanje v tem postopku in oprostitev plačila stroškov, ki bi nastali v postopku. V času izdaje odločbe št. Bpp 255/2016 z dne 9. 6. 2016 torej tožnik sploh še ni vložil pritožbe na ESČP in je to sodišče tudi ni obravnavalo. V času, ko je tožnik vložil prošnjo za založitev predujma za sodnega prevajalca za prevod odgovora na stališče Vlade Republike Slovenije, pa je dejstvo, da je bila pritožba na ESČP že vložena. Očitno je tudi, da je ESČP v zvezi s pritožbo pričelo izvajati postopek, ki je predviden v Pravilih postopka.2 Glede na to je po presoji sodišča toženka zmotno štela, da je tožnikova prošnja glede dejanskih okoliščin in pravne podlage enaka kot njegova prva zahteva, ki je bila pravnomočno zavrnjena.

9. Glede na navedeno je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) tožbi ugodilo in izpodbijani upravni akt odpravilo. Po tretjem odstavku istega člena sodišče v takem primeru vrne zadevo organu, ki je upravni akt izdal, v ponoven postopek. Tožnik je sicer predlagal, da naj sodišče odloči v sporu polne jurisdikcije tj. tožniku dodeli brezplačno pravno pomoč, vendar v tem primeru za odločitev v sporu polne jurisdikcije ne obstajajo pogoji, ki jih določa 65. člen ZUS-1.

10. Ker je bilo že na podlagi tožbe, izpodbijanega akta ter upravnih spisov očitno, da je potrebno tožbi ugoditi in izpodbijani akt odpraviti, je sodišče v skladu s prvo alinejo drugega odstavka 59. člena ZUS-1 v zadevi odločilo brez glavne obravnave.

11. Izrek o stroških temelji na tretjem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem je tožnik, ki s tožbo uspe, glede na opravljena procesna dejanja in način obravnavanja zadeve upravičen do povračila stroškov postopka v pavšalnem znesku, v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik). Ker je bila zadeva rešena na seji, tožnika pa je v upravnem sporu zastopal odvetnik, se mu priznajo stroški v višini 285,00 EUR (drugi odstavek 3. člena Pravilnika) povečano za davek na dodano vrednost. Zakonske zamudne obresti od stroškov sodnega postopka tečejo od poteka roka za njihovo prostovoljno plačilo (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika; OZ). Plačana sodna taksa za postopek bo vrnjena po uradni dolžnosti (opomba 6.1/c Taksne tarife ZST-1).

2 Rules of court z dne 1. 8. 2018; https://www.echr.coe.int/Documents/Rules_Court_ENG.pdf

Zakon o brezplačni pravni pomoči (2001) - ZBPP  - člen 26

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 129, 129/1

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.