UPRS sodba II U 265/2016
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2017-03-10

Vlasta Švagelj Gabrovec (preds.), Violeta Tručl (poroč.), Sonja Kočevar

davčna izvršba - izvršba na denarno terjatev dolžnika - dolžnikov dolžnik

Tožeča stranka kot dolžnikova dolžnica ni ravnala v skladu s sklepom o izvršbi, s katerim je bila zarubljena dolžnikova terjatev do nje kot dolžnikove dolžnice. Zato je prvostopni organ pravilno postopal po 175. členu ZDavP-2 in izdal odločbo, s katero je dolžnikovi dolžnici naložil, da plača znesek, enak znesku zarubljene terjatve, ki bi jo moral po sklepu o izvršbi plačati na predpisane račune.

1. Z zgoraj navedeno izpodbijano prvostopno odločbo je bilo tožeči stranki kot dolžnikovi dolžnici naloženo, da plača neporavnani znesek dolga po sklepu o davčni izvršbi št. DT 4934-27940/2015-18 09-700-01 z dne 15. 9. 2015 v višini 14.297,57 € v roku 15 dni po prejemu te odločbe na v odločbi naveden račun. Iz obrazložitve izhaja, da je bila z navedenim sklepom o davčni izvršbi zarubljena terjatev, ki jo ima davčni dolžnik A. d.o.o. do dolžnikove dolžnice, to je tožeče stranke, tej pa je bilo naloženo, da zarubljeni znesek plača na v sklepu navedeni prehodni podračun. Sklep o izvršbi je bil dolžnikovi dolžnici vročen 5. 10. 2015, ta pa je zoper njega dne 15. 10. 2015 vložila ugovor. Prvostopni organ je dne 19. 10. 2015 izdal sklep št. 4934-27940/2015-22, s katerim je ugovor dolžnikove dolžnice zavrgel kot prepozen. Tožeča stranka plačila po sklepu o izvršbi ni izvršila, zato je prvostopni organ na podlagi 175. člena Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2) odločil, kot izhaja iz izreka prvostopne odločbe.

2. Tožeča stranka se je zoper prvostopno odločbo pritožila, Ministrstvo za finance pa je z v uvodu navedeno odločbo njeno pritožbo zavrnilo. Drugostopni organ ugotavlja, da so bili na podlagi 175. člena ZDavP-2 izpolnjeni pogoji za izdajo navedene prvostopne odločbe, saj je bila s sklepom o davčni izvršbi zarubljena denarna terjatev dolžnika do tožeče stranke kot dolžnikove dolžnice, tožeča stranka pa ni ravnala v skladu s sklepom o davčni izvršbi, s katerim ji je bilo naloženo, da zarubljeno terjatev plača na predpisan podračun. Glede pritožbenih navedb, da se je tožnica zoper sklep z dne 19. 10. 2015 pravočasno pritožila in da o tem še ni odločeno, pa drugostopni organ pojasnjuje, da je bila ta pritožba vložena šele 25. 11. 2015, izpodbijana prvostopna odločba pa izdana dne 17. 11. 2015 in tako prvostopni organ v času izdaje odločbe tega podatka še ni imel. Sicer pa je predmet tega postopka v skladu z določbo 175. člena ZDavP-2 le odgovornost za opuščeno odtegnitev in izplačilo, ker se tožeča stranka kot dolžnikova dolžnica ni ravnala po sklepu o davčni izvršbi.

3. Tožeča stranka v vloženi tožbi navaja, da se je zoper sklep o davčni izvršbi proti dolžniku A. d.o.o. pravočasno pritožila. Njena pritožba je bila sicer zavržena kot prepozna, vendar pa odločitev o tem še ni pravnomočna. Glede na to predlaga, da sodišče opravi glavno obravnavo in nato izpodbijani akt odpravi ter zadevo vrne v nov postopek.

4. Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri razlogih iz obrazložitev upravnih odločb in predlaga, da sodišče tožbo zavrne kot neutemeljeno.

6. ZDavP-2 v 172. členu določa, da se sklep o izvršbi na denarno terjatev dolžnika vroči dolžniku in dolžnikovemu dolžniku. S sklepom o izvršbi se dolžniku zarubi terjatev, ki jo ima do svojega dolžnika do višine njegovega davka, dolžnikovemu dolžniku pa naloži, da zarubljeni znesek terjatve plača na predpisane račune (prvi odstavek 173. člena ZDavP-2). Rubež denarnih sredstev se opravi z dnem, ko je sklep o izvršbi vročen dolžnikovemu dolžniku (drugi odstavek 173. člena ZDavP-2). Zoper sklep o izvršbi lahko dolžnikov dolžnik ugovarja v 8 dneh (prvi odstavek 174. člena ZDavP-2), v svojem ugovoru pa lahko ugovarja, da dolžniku ni dolžan, da je dolg pogojen ali da dolg še ni dospel v plačilo in ne bo dospel v plačilo v enem letu od prejema sklepa (drugi odstavek 174. člena ZDavP-2). Prepozen ugovor davčni organ s sklepom zavrže (tretji odstavek 174. člena ZDavP-2). Ugovor zoper sklep o davčni izvršbi ne zadrži njegove izvršitve (peti odstavek 174. člena ZDavP-2).

7. Če dolžnikov dolžnik ne ravna po sklepu o izvršbi, se davek izterja od njega. Davčni organ mora o tem izdati odločbo, s katero naloži dolžnikovemu dolžniku, da v 15 dneh plača znesek, ki je enak znesku zarubljene terjatve, ki bi jo moral po sklepu o izvršbi plačati na predpisane račune (prvi odstavek 175. člena ZDavP-2). Zoper to odločbo lahko dolžnikov dolžnik vloži pritožbo, ki ne zadrži izvršitve (drugi in tretji odstavek 175. člena ZDavP-2).

8. Predmet odločanja v tem upravnem sporu je odločba, izdana zoper tožečo stranko kot dolžnikovo dolžnico na podlagi 175. člena ZDavP-2. Po presoji sodišča so bila pri izdaji te odločbe zgoraj navedena zakonska določila pravilno uporabljena. Ker tožeča stranka kot dolžnikova dolžnica ni ravnala v skladu s sklepom o izvršbi, s katerim je bila zarubljena dolžnikova terjatev do nje kot dolžnikove dolžnice, je prvostopni organ pravilno postopal po 175. členu ZDavP-2 in izdal odločbo, s katero je dolžnikovi dolžnici naložil, da plača znesek enak znesku zarubljene terjatve, ki bi jo moral po sklepu o izvršbi plačati na predpisane račune.

9. Tožeča stranka v tožbi navaja, da je zoper sklep o izvršbi, izdan zoper dolžnika A. d.o.o., vložila pritožbo oziroma pravilno ugovor, saj je pravno sredstvo, ki ga ima dolžnikov dolžnik na voljo zoper sklep o izvršbi, v skladu s 174. členom ZDavP-2 ugovor. Ugovor je bil kot prepozen zavržen, vendar odločitev o tem še ni pravnomočna. Ta tožbena trditev pa ne vpliva na pravilnost izpodbijane odločitve, saj po petem odstavku 174. člena ZDavP-2 ugovor dolžnikovega dolžnika zoper sklep o izvršbi ne zadrži njegove izvršitve.

10. Izpodbijani upravni akt je torej tudi po presoji sodišča pravilen in na zakonu utemeljen, zato je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1).

11. Sodišče ni sledilo predlogu tožeče stranke za opravo glavne obravnave, saj njena oprava glede na dejansko in materialnopravno stanje zadeve ne bi v ničemer vplivala na odločitev (drugi odstavek 59. člena ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.