UPRS sodba I U 58/2016
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2017-01-05

Andrej Kmecl (preds.), Lara Bartenjev (poroč.), Petra Hočevar

gradbeno dovoljenje - stranka v postopku - stranski udeleženec - pravni interes za sodelovanje v postopku

Tožnica je s tem, ko je zatrjevala škodljiv vpliv elektromagnetnega sevanja zaradi obravnavanega daljnovoda, določno navedla svojo korist, ki jo varuje materialnopravna norma, torej svojo pravno korist. S tem je po presoji sodišča izpolnila zahtevo iz četrtega odstavka 43. člena ZUP. Toženka ob tem svoje odločitve ni oprla na razloge, iz katerih bi izhajalo, da tožnica ne izkazuje take koristi, temveč razloge, ki po vsebini (tudi po izrecnih navedbah toženke) pomenijo vsebinsko presojo, ali so vplivi (katerih obstoj je očitno nesporen) s stališča materialnopravne norme sprejemljivi ali ne. Taka presoja ne sodi več v okvir odločanja o priznanju statusa stranskega udeleženca, temveč pomeni samo bistvo odločanja v upravnem postopku, namreč presojo, ali so izpolnjeni materialnopravni pogoji za izdajo upravne odločbe.

I. Tožbi se ugodi, sklep Ministrstva za okolje in prostor št. 35105-42/2015/18 1093-07 z dne 9. 12. 2015 se odpravi in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti stroške tega postopka v znesku 347,70 EUR v roku 15 dni od vročitve te sodbe, od poteka tega roka dalje do plačila z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Toženka je z izpodbijanim sklepom zavrgla tožničin zahtevek za pridobitev statusa stranke v postopku izdaje gradbenega dovoljenja za daljnovod 2 x 110 kV Brestanica - Hudo na odseku med SM 84 in SM 102, uvedenem na zahtevo investitorja A. d.o.o. (prizadete stranke v tem upravnem sporu). V obrazložitvi navaja, da tožnica ni izkazala svojega pravnega interesa (četrti odstavek 43. člena Zakona o splošnem upravnem postopku, v nadaljevanju ZUP). Prizadeta stranka je k zahtevi za izdajo gradbenega dovoljenja med drugim priložila projektno dokumentacijo, Okoljski elaborat za državni prostorski načrt za del rekonstrukcije daljnovoda 2 x 110 kV Brestanica – Hudo na odseku od SM 84 do SM 102, ki ga je oktobra 2011 izdelal B. ter Poročilo o vplivih na okolje za državni prostorski načrt za del rekonstrukcije DV 2 x 110 kV Brestanica - Hudo elektromagnetnega sevanja in hrup, ki ga je oktobra 2011 prav tako izdelal B. (v nadaljevanju Poročilo o vplivih na okolje). Iz navedene dokumentacije izhaja, da na tožničinih nepremičninah ne bo povečanega vpliva eletromagnetnega sevanja zaradi novega daljnovoda. Pri tem se je izdelovalec poročila o vplivih na okolje oprl določila Uredbe o elektromagnetnem sevanju v naravnem in življenjskem okolju, projektno dokumentacijo, tehnične značilnosti posega in opis stanja prostora, opredelitev virov sevanja in stopenj varstva pred sevanjem, računski postopek vrednotenja električnega in magnetnega polja, analizo vplivov na okolje in oceno vplivov elektromagnetnega sevanja na okolje. Tožnica pa za svoje trditve glede pričakovanega povečanega elektromagnetnega sevanja na svojih nepremičninah oziroma povečanega tveganja za razvoj bolezni zaradi konstantne izpostavljenosti povečanemu elektromagnetnemu sevanju ni predložila nobenih dokazov.

2. Tožnica se s takšno odločitvijo ne strinja in v tožbi med drugim navaja, da varovalni pas ne pomeni, da se na njegovem robu elektromagnetno sevanje konča. Nasprotno, sevanje se nadaljuje in sicer po eksponentni krivulji, po kateri vrednosti od osi navzven padejo, na določeni razdalji pa se izenačijo s sevanji iz naravnega okolja. Tožničine navedbe niso bile preverjene z imenovanjem okoljskega izvedenca, ki bi se opredelil do navedb obeh strank tega postopka, podal izvid in mnenje glede elektromagnetnih valovanj oziroma sevanja in hrupa, s čimer bi se ugotovilo, ali se tožničini nepremičnini nahajata v območju povečanega elektromagnetnega sevanja zaradi novega daljnovoda in ali je presežena mejna vrednost hrupa. Iz Poročila o vplivih na okolje izhaja, da bo elektromagnetno sevanje na tožničinih nepremičninah višje, kot če daljnovoda ne bi bilo. Poudarja, da je izpostavljenost sevanju konstantna, kar predstavlja bistveno povečano tveganje za zdravje že pri majhnih količinah sevanja v primerjavi z začasno izpostavljenostjo. Glede tega toženka ni opravila analize vplivov. Povzema medicinske raziskave, ki dokazujejo, da je elektromagnetno sevanje zdravju škodljivo. Predlaga odpravo sklepa in vrnitev zadeve toženki v novo odločanje oziroma podrejeno, naj sodišča tožnici prizna status stranke v postopku ter zahteva povrnitev stroškov postopka.

3. Toženka v odgovoru na tožbo prereka tožničine navedbe kot neutemeljene in predlaga zavrnitev tožbe. Meni, da tožničin predlog za imenovanje okoljskega izvedenca ni utemeljen, saj bi tožnica v skladu s 43. členom ZUP pravni interes za sodelovanje v postopku morala izkazati sama. Dokazovanje njenega pravnega interesa ne more preložiti na upravni organ. Glede navajanja medicinskih raziskav in rezultatov študij pa poudarja, da se ne nanašajo na načrtovani poseg in ne izkazujejo tožničinega pravnega interesa v stvari.

4. Prizadeta stranka v odgovoru na tožbo navaja, da je v postopku izdaje gradbenega dovoljenja predložila obsežno dokumentacijo neodvisne strokovne inštitucije, nasprotno pa je tožnica svojo vlogo argumentirala izključno s pavšalnimi trditvami, brez predloženih dokazov. Poudarja, da je bilo tožnici že po elektronski pošti pojasnjeno, kako zanemarljive so predvidene vrednosti sevanja na tožničinih nepremičninah in da so daleč pod mejo, zahtevano s predpisi. Nedvomno bo stanje po tem, ko bo daljnovod obratoval, spremenjeno glede na sedanje, vendar pa bodo vplivi daljnovoda zanemarljivi in brez resnega vpliva na tožnico. Odgovoru prilaga strokovno mnenje B. v zvezi s povezanostjo izpostavljenosti manjšim sevanjem z obolevanjem z raznimi boleznimi. Kot izhaja iz priloženega mnenja, gre v vseh primerih za zelo nizko stopnjo dokazanosti oziroma pomanjkanje dejanskega izkazovanja vzročnih zvez med sevanjem in težavami z zdravjem. Pri tem še poudarja, da je Republika Slovenije ena redkih držav, ki je smernice navajanih organizacij prevzela in jih prelila v predpise, poleg tega so kriteriji v slovenskih predpisih postavljeni dosti strože, kot te smernice priporočajo in kot so jih sprejele druge države.

6. Skladno z določbami ZUP ima pravico udeleževati se postopka tudi oseba, ki izkaže pravni interes. Pravni interes po prvem odstavku 43. člena ZUP izkaže oseba, ki zatrjuje, da vstopa v postopek zaradi varstva svojih pravnih koristi (stranski udeleženec). Po drugem odstavku tega člena je pravna korist neposredna, na zakon ali drug predpis oprta osebna korist. Oseba, ki zahteva udeležbo v postopku, mora po četrtem odstavku navedene določbe v svoji vlogi navesti, v čem je njen pravni interes (četrti odstavek istega člena).

7. Že iz besedila citirane določbe je mogoče ugotoviti, da je napačno stališče toženke, na katerem izpodbijani sklep temelji, da mora oseba, ki zahteva udeležbo v postopku, že v tej fazi postopka izkazati protipraven poseg v njeno pravno varovano korist. Zadostuje, da tak poseg zatrjuje, ali bo do protipravnega posega dejansko prišlo, pa bo predmet presoje v postopku o glavni stvari. Le na tak način se stranskim udeležencem omogoči učinkovito varstvo njihovih pravnih koristi in s tem povezanega poštenega upravnega postopka ter ustreznih pravnih sredstev, kar je zahteva iz 22. člena Ustave.

8. Zato se sodišče ne strinja z ugotovitvijo toženke, da tožnica zgolj z navedbo, da se njena hiša nahaja v neposredni bližini varovalnega pasu predvidenega daljnovoda, zaradi česar bodo njeni prebivalci izpostavljeni višjemu elektromagnetnemu sevanju, ni izkazala posega v svoj pravno varovan položaj, ki bi lahko bil prizadet zaradi izdanega gradbenega dovoljenja za daljnovod 2 x 110 kV Brestanica – Hudo, na odseku med SM 84 in SM 102, uvedenem na zahtevo A. d.o.o. (prizadete stranke v tem upravnem sporu).

9. Že ugotovitev iz izpodbijanega sklepa, da so tožničine nepremičnine v neposredni bližini predvidenega daljnovoda, saj je tožničin objekt od osi predvidenega daljnovoda oddaljen cca 47 m oziroma cca 32 m od meje koridorja predvidenega daljnovoda, zemljišče 270/2 k.o. ... pa 38 m od osi daljnovoda in 23 m od koridorja daljnovoda, in navedba prizadete stranke v odgovoru na tožbo, da bo stanje po tem, ko bo daljnovod obratoval, nedvomno spremenjeno glede na sedanje, kaže na njeno morebitno razmerje do upravne stvari, ki je predmet konkretnega upravnega postopka. To razmerje vzpostavlja materialni predpis, in sicer je to v konkretnem postopku Uredba o elektromagnetnem sevanju v naravnem in življenjskem okolju, izdana na podlagi prvega in drugega odstavka 27. člena v času sprejetja uredbe veljavnega Zakona o varstvu okolja (Uradni list RS, št. 32/93 in 1/96, ZVO), ki v prvem odstavku 16. člena določa pogoje, ki jih mora za poseg v prostor izpolnjevati nov objekt ali naprava ali objekt v rekonstrukciji, in sicer, da elektromagnetno polje, ki je posledica uporabe ali obratovanja vira, ne sme povzročati čezmerne obremenitve s sevanjem in kjer je obremenitev zaradi sevanja že čezmerna, morajo biti pri uporabi ali obratovanju obravnavanega vira zagotovljeni ukrepi varstva pred sevanjem, ki zagotavljajo izpolnjenost pogoja iz tretjega odstavka prejšnjega člena. Navedeni pogoji ne varujejo zgolj javnega interesa, ampak tudi zasebne interese, na primer skrb za zdravje, okolje itd.

10. Tožnica je torej s tem, ko je zatrjevala škodljiv vpliv elektromagnetnega sevanja zaradi obravnavanega daljnovoda, določno navedla svojo korist, ki jo varuje materialnopravna norma, torej svojo pravno korist. S tem je po presoji sodišča izpolnila zahtevo iz prej navedene določbe četrtega odstavka 43. člena ZUP. Toženka ob tem svoje odločitve ni oprla na razloge, iz katerih bi izhajalo, da tožnica ne izkazuje take koristi, temveč razloge, ki po vsebini (tudi po izrecnih navedbah toženke) pomenijo vsebinsko presojo, ali so vplivi (katerih obstoj je očitno nesporen) s stališča materialnopravne norme sprejemljivi ali ne. Taka presoja po povedanem ne sodi več v okvir odločanja o priznanju statusa stranskega udeleženca, temveč pomeni samo bistvo odločanja v upravnem postopku, namreč presojo, ali so izpolnjeni materialnopravni pogoji za izdajo upravne odločbe.

11. Ker izpodbijani sklep temelji na stališču, da mora oseba, ki zahteva udeležbo v tujem postopku, že v tej fazi postopka izkazati protipraven poseg v njene pravne koristi, ki je, kot je predhodno pojasnjeno, napačno, ga je sodišče na podlagi 4. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1 odpravilo in zadevo na podlagi četrtega odstavka iste določbe vrnilo istemu organu v ponovni postopek.

12. V ponovnem postopku mora toženka glede na stališče tega sodišča, kar se tiče materialnega prava, ponovno presoditi, ali je tožnica izkazala pravni interes za sodelovanje v navedenem postopku izdaje gradbenega dovoljenja. Če bo ugotovila, da ga je izkazala, pa ji dati možnost, da v njem učinkovito varuje svoje pravne koristi.

13. Ker je sodišče ugodilo tožbi in odpravilo izpodbijani upravni akt, je tožnica v skladu s tretjim odstavkom 25. člena ZUS-1 glede na opravljena procesna dejanja in način obravnavanja zadeve upravičena do povračila stroškov postopka v pavšalnem znesku v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (v nadaljevanju Pravilnik). Ker je bila zadeva rešena na seji, tožnico pa je v postopku zastopala odvetniška družba, se ji priznajo stroški v višini 285,00 EUR (drugi odstavek 3. člena Pravilnika), povišani za 22% DDV, torej za 62,70 EUR. Zakonske zamudne obresti od stroškov sodnega postopka tečejo od poteka roka za njihovo prostovoljno plačilo (prvi odstavek 299. člena Obligacijskega zakonika; OZ).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.