UPRS Sodba I U 1247/2016-9
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2017-06-30

davčna izvršba - obročno plačilo davčnega dolga - ista upravna zadeva - zavrženje vloge

Po ugotovitvah pristojnih davčnih organov prve in druge stopnje je bilo o enaki zahtevi tožnika za obročno plačilo davčnega dolga že odločeno, in sicer (tudi) s sklepom št. DT 4291-507502/2015-12 z dne 21. 12. 2015. Kot ugotavlja sodišče, tožnik ugotovitvi, da je bilo o njegovem zahtevku že večkrat odločeno, in da je bila izdana tudi že zavrnilna odločba, tudi v tožbi ne ugovarja, tako kot tudi ne ugovarja nadaljnji ugotovitvi davčnih organov, po kateri se pravno in dejansko stanje, na katero se opira zahtevek, od omenjene odločitve naprej ni spremenilo.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Prvostopni davčni organ je z izpodbijanim sklepom zahtevek tožnika za obročno plačilo davčnih obveznosti, terjanih po sklepu o davčni izvršbi št. DT 4934-95543/2014-4 (07-710-02), zavrgel.

2. Iz obrazložitve izpodbijanega sklepa sledi, da je tožnik z vlogo, ki jo je davčni organ prejel 25. 1. 2015 (pravilno 25. 1. 2016) poleg pritožbe zoper sklep DT 4291-507502/2015-12 (7-700-03) z dne 21. 12. 2015 podal tudi vlogo za obročno odplačevanje navedenega dolga, ter da je davčni organ o enaki vlogi tožnika, to je o vlogi, ki se je nanašala na isti davčni dolg in z enako vsebino, že odločil, in sicer s sklepom št. DT 4291-507502/2015-12 z dne 21. 12. 2015. Zato je davčni organ z izpodbijanim sklepom tožnikovo vlogo za obročno plačilo davčnega dolga na podlagi 4. točke prvega odstavka 129. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) zavrgel.

3. Ministrstvo za finance je pritožbo tožnika zoper izpodbijani sklep z odločbo zavrnilo. V svojih razlogih navaja, da je skladno s 4. točko prvega odstavka 129. člena ZUP mogoče (novo) zahtevo zavreči tudi v primeru, kadar je o njej že pravnomočno odločeno, če je bila izdana zavrnilna odločba in se dejansko ali pravno stanje, na katero se opira zahtevek, ni spremenilo. Iz vsebine obrazložitve odločbe prvostopnega organa izhaja, da je bila zahteva tožnika za obročno plačilo zavržena, ker je bilo o istovrstnem zahtevku že odločeno, in sicer s sklepom št. DT 4291-507502/2015-12 z dne 21. 12. 2015. Glede na nespremenjeno dejansko in pravno podlago, na katero se opira predmetni zahtevek, je drugostopni organ potrdil odločitev prvostopnega davčnega organa, ki je dano zahtevo, skladno s 4. točko prvega odstavka 129. člena ZUP, zavrgel. Drugostopni organ je izpodbijani sklep preveril tudi po uradni dolžnosti, pri tem pa kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti, ni ugotovil.

4. Tožnik se s takšno odločitvijo ne strinja in predlaga ustavitev postopka davčne izvršbe (smiselno odpravo sklepa) ter povrnitev stroškov postopka. Predlaga tudi, da sodišče "opravi ustavnopravno presojo četrtega in petega odstavka 11. člena Zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju ZST-1) oziroma podrejeno, da postopek prekine in sproži pobudo za presojo ustavnosti omenjenega člena glede pravne osebe pri Ustavnem sodišču". V tožbi navaja, da je prosil za odlog plačila davčnih obveznosti, ker ne pridobiva nobenih prihodkov, in ker ima blokiran račun več let zaporedoma. Davčni organ je tudi opozoril, da bi mu plačilo dajatev povzročilo hujšo gospodarsko škodo. Meni, da izpolnjuje vse kriterije iz 40. in 43. člena Pravilnika o izvajanju Zakona o davčnem postopku, saj je popolnoma plačilno nesposoben, kar je razvidno iz bilance stanja in bilance uspeha. Z izvršitvijo odločb bi mu nastala težko popravljiva škoda, saj bi moral odpustiti večje število delavcev in predlagati stečaj družbe. S plačilom bi nastopilo finančno stanje, zaradi katerega premoženje družbe ne bi več zadoščalo za poplačilo vseh dolgov nasproti upnikom.

5. Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločitvi in pri razlogih ter predlaga zavrnitev tožbe.

7. Po pregledu spisov in izpodbijanega sklepa sodišče sodi, da je izpodbijana odločitev davčnih organov pravilna in skladna z zakonom. Pravilni in skladni z zakonom so tudi razlogi izpodbijanega sklepa, zato jih sodišče ne ponavlja, temveč se nanje po pooblastilu iz 71. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) sklicuje.

8. Ob tem je tožniku tudi pojasniti, da je predmet tega upravnega spora izključno presoja odločitve o prošnji tožnika za obročno plačilo davčnega dolga. Zato tožnik z ugovori, ki se nanašajo na odložitev plačila davčnega dolga, v tem upravnem sporu ne more uspeti.

9. Po določbi 4. točke prvega odstavka 129. člena ZUP pristojni organ po opravljenem preizkusu zahtevo stranke s sklepom zavrže, če o isti stvari že teče postopek, ali je bilo o njej že pravnomočno odločeno, pa je stranka z odločbo pridobila kakšne pravice, ali so ji bile naložene kakšne obveznosti. Enako ravna pristojni organ tudi, če je bila izdana zavrnilna odločba in se dejansko ali pravno stanje, na katero se opira zahtevek, ni spremenilo.

10. V konkretnem primeru je bilo po ugotovitvah pristojnih davčnih organov prve in druge stopnje o enaki zahtevi tožnika za obročno plačilo davčnega dolga že odločeno, in sicer (tudi) s sklepom št. DT 4291-507502/2015-12 z dne 21. 12. 2015. Kot ugotavlja sodišče, tožnik ugotovitvi, da je bilo o njegovem zahtevku že večkrat odločeno, in da je bila izdana tudi že zavrnilna odločba, tudi v tožbi ne ugovarja, tako kot tudi ne ugovarja nadaljnji ugotovitvi davčnih organov, po kateri se pravno in dejansko stanje, na katero se opira zahtevek, od omenjene odločitve naprej ni spremenilo. V tožbi navaja in zatrjuje samo, da pogoje za odlog plačila (pravilno: obročno plačilo) naloženih davčnih obveznosti izpolnjuje, kar pa glede na to, da je bilo o istih vsebinah, t.j. o izpolnjevanju predpisanih pogojev za obročno plačevanje davčnih obveznosti že odločeno, na drugačno odločitev ne more imeti vpliva. Tako je v obravnavani situaciji, ob nespremenjenem dejanskem in pravnem stanju, tudi po presoji sodišča organ prve stopnje postopal pravilno, ko je na podlagi 4. točke prvega odstavka 129. člena ZUP zahtevo tožnika za obročno plačila davka s sklepom zavrgel.

11. O predlogu za oprostitev plačila sodnih taks se odloča (in je bilo tudi odločeno) s posebno odločbo. Zato se o predlogu tožnika za ustavnopravno presojo določb Zakona o sodnih taksah, na katerih temelji odločitev o predlogu, sodišče pri odločanju o tožbi ne opredeljuje.

12. Odločitev o stroških temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po kateri v primeru, če sodišče tožbo zavrne, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka.

13. Sodišče je odločilo izven glavne obravnave, ker dejansko stanje, ki je bilo podlaga za izdajo izpodbijanega sklepa, med strankama ni sporno (prvi odstavek 59. člena ZUS-1). V zadevi je odločilo po sodnici posameznici na podlagi 2. alineje drugega odstavka 13. člena istega zakona.

Zakon o splošnem upravnem postopku -  ZUP  - člen 129, 129/1, 129/1-4

Opr št. sodišča II stopnje: UPRS Sodba I U 1456/2016-9, z dne 11.07.2017, ECLI:SI:UPRS:2017:I.U.1456.2016.9

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.