UPRS Sodba I U 1740/2017-10
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2018-10-23

mag. Miriam Temlin Krivic (preds.), Petra Hočevar (poroč.), Irena Polak Remškar

INŠPEKCIJSKO NADZORSTVO - UPRAVNI POSTOPEK

inšpekcijski postopek - ukrep kmetijskega inšpektorja - čebelarstvo - vodenje evidenc - ničnost odločbe

Iz podatkov spisa in izpodbijane odločbe nedvomno izhaja, da tožnica ni izvrševala svojih obveznosti po ZŽiv in Pravilniku  o označevanju čebelnjakov in stojišč - tj. sporočanje podatkov o staležu čebeljih družin -, ker ni sporočala sprememb oziroma podatkov o staležu čebeljih družin, kot bi jih morala, ob tem, ko pa je bilo pri inšpekcijskem pregledu ugotovljeno, da se v čebelnjaku (še označenega z registrsko oznako) panji ne nahajajo.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijano odločbo je prvostopni organ tožnici kot zavezanki naložil, da mora na Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Sektor za identifikacijo in registracijo ter informacijske sisteme vrniti registrsko oznako čebelnjaka reg. št. SI ... (1. točka izreka), odločil, da je rok za izvršitev ukrepa iz 1. točke izreka 10 dni po prejemu odločbe (2. točka izreka), da bo o morebitnih stroških postopka odločeno s posebnim sklepom v nadaljevanju postopka (3. točka izreka) in da pritožba na odločbo ne zadrži izvršitve (4. točka izreka). V obrazložitvi je navedel, da je po uradni dolžnosti ob kontrolah dogajanja na obdelovalnem zemljišču tožnice s parc. št. 1045/5 k.o. ... med drugim preverjal prisotnost čebeljih panjev po Pravilniku o označevanju čebelnjakov in stojišč (v nadaljevanju Pravilnik). Ob pregledih 21. 10. 2014, 20. 11. 2014, 3. 7. 2015 in 5. 5. 2016 je bilo ugotovljeno, da čebel v panju št. ... ni. Na poziv je tožnica odpisala, da jih trenutno ni, ker so na paši in da bodo v panju zopet jeseni. Z vpogledom v register čebelnjakov je bilo ugotovljeno, da ni vpisan premik čebel, prav tako je bilo stanje družin v register vpisano le enkrat, 28. 4. 2014. Dne 17. 3. 2017 je bilo ponovno ugotovljeno, da v panju ni čebel, v registru pa ni bila vpisana nobena sprememba. Zaradi kršitve Zakona o živinoreji (v nadaljevanju ZŽiv) je bil uveden (tudi) prekrškovni postopek, tožnica pa je izjavila, da so dva panja prestavljali na več lokacij, da so čebele pozimi poginile in da bodo po otoplitvi namestili dve novi družini. Vse navedbe so vprašljive, ker v uradnih evidencah ni nobenih podatkov o premikih čebel. Ker tožnica od 28. 4. 2014 ni sporočila v register staleža čebeljih družin, kar je kršitev 23. in 24. člena ZŽiv, mora na podlagi četrtega odstavka 10. člena Pravilnika vrniti registrsko oznako čebelnjaka.

2. Drugostopni organ je s svojo odločbo potrdil odločitev prvostopnega organa in zavrnil pritožbo in predlog tožnice za izrek odločbe za nično. Strinjal se je z razlogi prvostopnega organa, dodal je še, da niso podani razlogi za izrek ničnosti, saj še tako očitna kršitev ne predstavlja ničnostnega razloga po 6. točki, če v materialnem predpisu ni določeno, da ima kršitev za posledico ničnost.

3. Tožnica je v tožbi uvodoma opozorila, da sta se vodila upravni postopek glede sporočanja podatkov v register čebelnjakov in prekrškovni postopek, v zvezi s katerim je bila vložena zahteva za sodno varstvo in bo o njem odločalo pristojno sodišče. Prvostopni organ je v tem postopku napačno uporabil materialno pravo, kar je tožnica ugovarjala v pritožbi, o čemer pa se drugostopni organ ni izrekel. Prav tako je drugostopni organ napačno uporabil 279. člen ZUP. Organ ničnostnih razlogov sploh ni preučil. 23. in 24. člen ZŽiv ne opredeljujeta ukrepa vrnitve registrske oznake čebelnjaka, torej je organ izdal ukrep, ki ga zakonske določbe ne predvidevajo, s tem pa je podana nepravilnost, ki je po zakonski določbi razlog za ničnost. Organ je torej prekoračil pristojnost, ne glede na četrti odstavek 10. člena Pravilnika. Stališča o uporabi 10. člena Pravilnika drugostopni organ ni podal. Prvostopni organ tudi ni podrobno opredelil ugotovljenih nepravilnosti, zato je podana kršitev načela materialne resnice. Ni jasno, na kakšen konkreten način in za katero obdobje je bilo ugotovljeno, da ni čebel. Tega v obrazložitvi ni, predvsem pa manjka ocena, iz katerih razlogov so bile navedbe tožnice vprašljive. Vpogled v register čebelnjakov pa bi moral biti opravljen čez obdobje kontrol, ne samo 31. 5. 2016. Na to je drugostopni organ navedel le, da tožnica od 28. 4. 2014 ni sporočila v register staleža čebeljih družin, kar naj bi pomenilo, da staleža ni javila več kot dvakrat zaporedoma oziroma več kot dve leti. Na kakšnem način je bilo to glede na domneven vpogled ugotovljeno, se na tem mestu ne pojasnjuje. Pomembno namreč je, ali je tožnica prijavila stalež oziroma za katero obdobje je bila to dolžna storiti. Sicer se pa odločbe ne da preizkusiti, ker ni obrazložitve dejanskega stanja, na podlagi katerega je bil izrečen ukrep, ni navedeno materialno pravo. Podana je tudi absolutna bistvena kršitev določb postopka, saj tožnici pred izdajo odločbe ni bila dana možnost izjave. Organ namreč tožnici ni podaljšal roka za podajo izjave o vsebini zapisnika z dne 17. 3. 2017, pri čemer ni jasno, iz katerih razlogov oziroma naj bi bili v tem, da ima tožnica prebivališče v sosednji državi z vso razpoložljivo infrastrukturo. Poleg tega pa je prvostopni organ navedel, da izjava tožnice o tem ni odločilna. Tožnica je predlagala, da sodišče tožbi ugodi, obe odločbi odpravi in vrne zadevo v ponovno odločanje, toženki pa naloži povrnitev stroškov postopka.

4. Toženka je v odgovoru na tožbo prerekala tožbene navedbe z ponovitvijo razlogov iz izpodbijane odločbe in predlagala zavrnitev tožbe.

V obravnavani zadevi je sporno, ali je prvostopni organ imel podlago, da je tožnici naložil vračilo registrske oznake čebelnjaka glede na ugotovljeno dejansko stanje, upoštevajoč pri tem materialnopravne določbe, ki veljajo za tak primer.

6. Tožnica uvodoma ugovarja, da se drugostopni organ ni opredelil do kršitev materialnega prava, ki naj bi jih zagrešil prvostopni organ, kot tudi, da se ni opredelil glede zatrjevane ničnosti, še zlasti po 6. točki 279. člena ZUP.

7. Sodišče najprej pojasnjuje tožnici, da je predmet presoje upravnega spora po 2. členu Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) akt, s katerim je bilo odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika, pravne osebe ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje akta, kar v tem primeru pomeni prvostopna odločba, s katero je bilo tožnici naloženo vračilo registrske oznake čebelnjaka. Zato se sodišče ne bo opredeljevalo do zatrjevane pomanjkljive presoje drugostopnega organa v zvezi s prvostopno odločbo. V zvezi z ugovorom o ne-opredelitvi drugostopnega organa glede predloga za izrek ničnosti tožnice, podanega v pritožbi, pa sodišče odgovarja, da se je drugostopni organ v zadostni meri opredelil do njenega predloga, ki je bil podan le v smeri zatrjevanja podanosti 6. točke 279. člena ZUP (ta določa, da se izreče za nično odločbo, v kateri je taka nepravilnost, ki je po kakšni posebni zakonski odločbi razlog za ničnost), brez konkretne opredelitve, katera naj bi bila tista nepravilnost oziroma v katerem zakonu je kot taka določena. Tožnica sicer meni, da slednje izhaja že iz dejstva, da 23. oziroma 24. člen ZŽiv ne predvideva vrnitve registrske oznake čebelnjaka v takih primerih, zaradi česar naj bi organ prekoračil svoje pristojnosti, to pa naj bi bil razlog za ničnost, kar pa glede na zgoraj obrazložen uveljavljan razlog ne drži.

8. Podlago za naložitev vrnitve registrske oznake čebelnjaka pa je organ tudi imel. 23. člen ZŽiv predpisuje označevanje in registracijo domačih živali iz tam navedenih razlogov in sicer zaradi zootehniških in veterinarskih razlogov, izvajanja ukrepov kmetijske politike, prometa in sledenja domačih živali, zagotavljanja zadostne prireje živalskih proizvodov ter zagotavljanja kakovosti živalskih proizvodov (prvi odstavek), za katero mora poskrbeti lastnik živali (drugi odstavek), minister pa predpiše vrste domačih živali, ki morajo biti označene, načine označevanja ter vrste, vsebino in način vodenja registrov, hlevskih knjig in drugih zbirk podatkov (peti odstavek). V 24. členu ZŽiv pa je predpisana obveznost vodenja predpisanih evidenc, registrov in drugih zbirk podatkov v živinoreji. Na podlagi prej citiranega petega odstavka 23. člena ZŽiv je bil izdan Pravilnik o označevanje čebelnjakov in stojišč, ki je še konkretno uredil označevanje čebelnjakov in stojišč in način vodenja centralnega registra čebelnjakov, opredelil namen označevanja čebelnjakov in stojišč ter dolžnosti čebelarja. Tako je v 10. členu predpisano, da mora vsak čebelar vse spremembe in popravke podatkov iz tretjega odstavka 8. člena Pravilnika posredovati najpozneje v 30 dneh po spremembi oziroma še pred uveljavljanjem kakršnihkoli pomoči, olajšav ali finančnih podpor po predpisih, razen števila čebeljih družin, ki jim ima v lasti v posameznih čebelnjakih na dan 15. april in 31. oktober (za kar pa gre v tem primeru); te podatke pa je treba sporočiti najpozneje do 1. decembra za oba datuma; sporoča se število vseh čebeljih družin, vključno z rezervnimi družinami, ki jih ima čebelar v lasti na dan popisa (drugi odstavek). Če čebelnjak ni naseljen, to je v primeru, ko v čebelnjaku dve leti ni nameščenih čebel, kar se ugotavlja iz uradnih evidenc in na podlagi kontrol, mora čebelar pristojni službi uprave vrniti registrsko oznako čebelnjaka. Po vrnitvi registrske oznake se čebelnjak črta iz registra čebelnjakov po uradni dolžnosti (četrti odstavek 10. člena Pravilnika). Pristojnost inšpekcijskega organa pa je določena v 107. do 109. členu ZŽiv. 107. člen določa, da nadzor nad izvajanjem določb tega zakona in predpisov, izdanih na njegovi podlagi, opravljajo kmetijski inšpektorji, razen določb, ki se nanašajo na kakovost živalskih proizvodov, katerih izvajanje nadzorujejo inšpektorji za hrano, 108. člen določa pooblastila inšpektorja, med drugim, da nadzira označevanje domačih živali, vodenje hlevske knjige, evidenc, registrov, drugih zbirk podatkov (23. in 24. člen), 109. člen pa, da lahko kmetijski inšpektor pri opravljanju inšpekcijskega nadzora odredi odpravo pomanjkljivosti in nepravilnosti pri vodenju hlevske knjige, evidenc, registrov in drugih zbirk podatkov (23. člen).

9. Iz podatkov spisa in izpodbijane odločbe nedvomno izhaja, da tožnica ni izvrševala svojih obveznosti po ZŽiv in Pravilniku - tj. sporočanje podatkov o staležu čebeljih družin -, ker ni sporočala sprememb oziroma podatkov o staležu čebeljih družin, kot bi jih morala, ob tem, ko pa je bilo pri inšpekcijskem pregledu (opravljenem večkrat in sicer v letih 2014, 2015, 2016 in 2017) ugotovljeno, da se v čebelnjaku (še označenega z registrsko oznako po Pravilniku) panji ne nahajajo. Tako navaja tudi sama tožnica v dopisu, prejetem pri organu dne 23. 5. 2016, kot tudi dne 24. 4. 2017 (ta se sicer nanaša na izjavo v prekrškovnem postopku, vendar gre za vsebini za smiselno identično izjavo kot v upravnem postopku). Ker povedano izhaja tudi iz obrazložitve prvostopnega organa, tožničin ugovor, da prvostopni organ ni opredelil dejanskih okoliščin oziroma da ni jasno, na kakšen konkreten način je ugotovljeno, da čebel ni, ne vzdrži. Prav tako ne gre slediti tožbenemu ugovoru, da bi moral biti vpogled v register opravljen čez celotno obdobje kontrol, ne pa samo 31. 5. 2016. Že uvodoma ni res, da je bil vpogled v register čebelnjakov opravljen le 31. 5. 2016, saj je bil - kot kažejo podatki spisa - opravljen tudi 30. 3. 2017. Ne glede na to, pa za pravilen zaključek zadošča že dejstvo, da je iz registra nedvomno razvidno, da je bila zadnja sprememba števila čebeljih družin javljena 28. 4. 2014, morala pa bi biti vsako leto za na dan 15. april in 31. oktober najkasneje 1. decembra, še zlasti glede na ugotovitve kontrol organa, da čebel v čebelnjaku ni.

10. Podana pa tudi ni zatrjevana kršitev določb postopka. Odločbo se da preizkusiti, saj vsebuje poleg ugotovljenega dejanskega stanja tudi materialnopravne določbe, na katere se je organ oprl pri svoji odločitvi. Prav tako podatki spisa ne potrjujejo ugovora kršitve načela zaslišanja. Res je tožnica po pozivu organa, da se izreče o ugotovitvah postopka, podala prošnjo za podaljšanje roka za 30 dni, ki ji organ res ni ugodil v celoti, temveč le deloma in podaljšal rok za 5 dni, čemur pa je tožnica sledila in organu poslala odgovor oziroma izjavo v danem roku, torej se je o okoliščinah in dejstvih, ki so bila pomembna za odločbo imela možnost izjaviti in se tudi je (9. člen ZUP). Ker pa se taka dejstva (nenaseljenost čebelnjaka) ugotavljajo iz uradnih evidenc in na podlagi kontrol (četrti odstavek 10. člena Pravilnika), kar je bilo v obravnavanem primeru tudi storjeno, organ z navedbo, da tožničina izjava ne bo vplivala na odločitev, ni prejudiciral odločitve in s tem kršil zakona. Sodišče pa še dodaja, da lahko tožnica po postavitvi ustreznega čebelnjaka in naselitvi čebel v njem ponovno označi čebelnjak in posreduje njegove podatke v register čebelnjakov (8. člen Pravilnika).

11. Glede na povedano je sodišče tožbo tožnice zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1.

12. Odločitev o zavrnitvi stroškovnega zahtevka tožnice temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1.

Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o živinoreji (2015) - ZŽiv-A  - člen 23, 24, 107-109

Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 9, 279, 279/1, 279/1-6

Pravilnik o označevanju čebelnjakov in stojišč (2008) - člen 8, 10, 10/4

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.