UPRS sodba III U 351/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-04-17

Jasna Šegan (preds.), Lara Bartenjev (poroč.), mag. Damjan Gantar

KULTURA - JAVNI ZAVODI - RAZREŠITVE IN IMENOVANJA

javni zavod - imenovanje direktorja javnega zavoda - prosta presoja organa - sodno varstvo

Iz določb ZZ, ZUJIK in Sklepa o ustanovitvi javnega zavoda Slovensko gledališče Nova Gorica izhaja, da pri izbiri direktorja javnega zavoda ne gre za odločanje o pravici do imenovanja, saj ima minister, pristojen za kulturo, široko pravico proste presoje, ali bo katerega izmed tistih kandidatov, ki izpolnjujejo pogoje, izbral. To velja tudi za izbiro najprimernejšega kandidata. Odločitev je v celoti pravno vezana le glede izbire kandidatov, ki predpisanih pogojev ne izpolnjujejo. Med tistimi, ki razpisne pogoje izpolnjujejo in so ocenjeni kot primerni, pa temelji izbira na diskrecijski pravici odločevalca. Skladno s pravno naravo odločitve je sodno varstvo neizbranemu kandidatu zagotovljeno v omejenem obsegu, saj ga po prvem odstavku 36. člena ZZ lahko z uspehom uveljavlja le zaradi bistvenih kršitev razpisnega postopka in zato, ker izbrani kandidat ne izpolnjuje v razpisu določenih pogojev.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Z izpodbijanim aktom je ministrica, pristojna za kulturo, obvestila tožnika, da se na javnem razpisu za zasedbo delovnega mesta direktorja javnega zavoda Slovensko narodno gledališče Nova Gorica, objavljenem v Ur. l. št. 45/14, na spletni strani Ministrstva za kulturo ter pri Zavodu RS za zaposlovanje dne 20. 6. 2014, ne izbere nihče od prijavljenih kandidatov. V obrazložitvi navaja, da je izbirni postopek potekal na podlagi pregleda dokumentacije in opravljenih razgovorov z dvema kandidatoma. Pridobila pa je tudi mnenje sveta zavoda in strokovnega sveta. Svet zavoda kandidatoma ni dal soglasja in je predlagal ponovitev razpisa, strokovni svet pa je dal podporo drugemu kandidatu. Mestna občina Nova Gorica pa v postavljenem roku mnenja ni podala. Po pregledu celotne spisovne dokumentacije in na podlagi mnenj strokovnega sveta ter sveta zavoda se je ministrica odločila, da ne izbere nikogar od prijavljenih kandidatov ter da se postopek javnega razpisa ponovi.

Tožnik se s takšno odločitvijo ne strinja in v tožbi navaja, da v besedilu razpisa ni razvidno, da si minister pridržuje pravico, da ne izbere nobenega od ustreznih kandidatov. Navaja, da je po vpogledu v gradivo ugotovil, da je komisija predlagala kandidatko, ki po njegovem mnenju ne izpolnjuje pogojev za zasedbo delovnega mesta, in sicer 5 let dela na vodilnem delovnem mestu. Podrobno pojasnjuje, zakaj meni, da navedena kandidatka tega pogoja ne izpolnjuje. Pri tem se sklicuje tudi na sodno prakso, iz katere izhaja, da delovno mesto režiserja, ki ga lahko nekdo opravlja tudi po podjetni ali avtorski pogodbi, ne ustreza definiciji izkušenj na vodilnih ali vodstvenih delovnim mestih, kot jih zahteva in predpisuje „Zakon o javnih zavodih“ in ostali predpisi, ki pri izboru zavezujejo toženko. Meni tudi, da je obvestilo o ponovitvi razpisa napačno, saj ponovitev razpisa ob prijavi ustreznih kandidatov ni predvidena. Tožnik zato zahteva, naj sodišče odpravi obvestilo o izidu razpisa, ugotovi, da so bile v postopku storjene bistvene kršitve postopka, saj se je kot kandidatko, ki izpolnjuje vse razpisne pogoje, nezakonito obravnavalo kandidatko, ki nima delovnih izkušenj na vodstvenih delovnih mestih, ugotovi, da delo na delovnem mestu režiser ni vodilno delovno mesto v smislu zahtevanih formalnih razpisnih pogojev in bi morala komisija kandidatko kot neustrezno izločiti iz postopka izbora direktorja Javnega zavoda SNG Nova Gorica in naj ugotovi, da je za direktorja javnega zavoda toženka dolžna brez ponovitve razpisa predlagati v imenovanje tožnika, ki edini izpolnjuje vse predpisane pogoje za zasedbo delovnega mesta in je tudi po mnenju komisije pri ocenjevanju pri vseh kriterijih ocenjen najmanj kot ustrezen. Predlaga tudi povrnitev stroškov postopka.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, zakaj meni, da so tožnikove navedbe neutemeljene. Predlaga, naj sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Imenovanje direktorja zavoda je urejeno v Zakonu o zavodih (v nadaljevanju ZZ). Za direktorja zavoda je lahko imenovan, kdor izpolnjuje pogoje, določene z zakonom in aktom o ustanovitvi oz. statutom ali pravili zavoda (prvi odstavek 33. člena ZZ). Direktorja zavoda se imenuje na podlagi javnega razpisa, če ni z zakonom ali aktom o ustanovitvi drugače odločeno (34. člen ZZ). V razpisu se določijo pogoji, ki jih mora izpolnjevati kandidat, čas, za katerega bo imenovan, rok, do katerega se sprejemajo prijave kandidatov in rok, v katerem bodo prijavljeni kandidati obveščeni o izbiri (35. člen ZZ). Po 36. členu ZZ mora organ, ki je pristojen za imenovanje, v roku, določenem v razpisu, obvestiti vsakega prijavljenega kandidata o izbiri in ga poučiti, da ima pravico pregledati razpisno gradivo in v petnajstih dneh po prejemu obvestila zahtevati sodno varstvo pri pristojnem sodišču, če misli, da je bil kršen za izvedbo razpisa določen postopek in da je ta kršitev lahko bistveno vplivala na odločitev o izbiri kandidata ali da izbrani kandidat ne izpolnjuje v razpisu določenih pogojev.

Zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo (v nadaljevanju ZUJIK), ki dopolnjuje navedeno ureditev, ko gre za področje kulture, v 39. členu med drugim določa, da akt o ustanovitvi javnega zavoda podrobnejše določi postopek imenovanja direktorja in pogoje, ki jih mora izpolnjevati, v prvem odstavku 36. členu pa določa, da direktorja imenuje na podlagi javnega razpisa ustanovitelj javnega zavoda po predhodnem mnenju sveta ali strokovnega sveta za dobo 5 let z možnostjo ponovnih imenovanj. Poleg javnega razpisa lahko ustanovitelj javnega zavoda povabi posamezne kandidate tudi neposredno. Za direktorja je lahko imenovan, kdor strokovno pozna področje dela javnega zavoda in ima vodstvene sposobnosti (drugi odstavek 36. člena ZUJIK). Če svet oz. strokovni svet zavoda predhodnega mnenja ne da v roku 30 dni, se šteje, da je mnenje pozitivno.

Glede postopka imenovanja direktorja javnega zavoda Slovensko narodno gledališče Nova Gorica, sklep o ustanovitvi dodatnih ali drugačnih določb ne vsebuje. Po tretjem odstavku 10. člena Sklepa o ustanovitvi javnega zavoda Slovensko gledališče Nova Gorica (v nadaljevanju Sklep) direktorja imenuje minister, pristojen za kulturo, na podlagi javnega razpisa ter po predhodnem mnenju sveta in strokovnega sveta ter pristojnega organa lokalne skupnosti, ki morajo podati mnenje k predlaganemu kandidatu v roku 30 dni od prejema poziva, sicer se šteje, da je mnenje pozitivno. Poleg javnega razpisa lahko minister v skladu s četrtim odstavkom navedene določbe povabi posamezne kandidate tudi neposredno. Iz navedenih določb  izhaja, da pri izbiri direktorja javnega zavoda ne gre za odločanje o pravici do imenovanja, saj ima minister, pristojen za kulturo, široko pravico proste presoje, ali bo katerega izmed tistih kandidatov, ki izpolnjujejo pogoje, izbral. To velja tudi za izbiro najprimernejšega kandidata. Odločitev je v celoti pravno vezana le glede izbire kandidatov, ki predpisanih pogojev ne izpolnjujejo. Med tistimi, ki razpisne pogoje izpolnjujejo in so ocenjeni kot primerni, pa temelji izbira na diskrecijski pravici odločevalca. Skladno s pravno naravo odločitve je sodno varstvo neizbranemu kandidatu zagotovljeno v omejenem obsegu, saj ga po prvem odstavku 36. člena ZZ lahko z uspehom uveljavlja le zaradi bistvenih kršitev razpisnega postopka in zato, ker izbrani kandidat ne izpolnjuje v razpisu določenih pogojev.

Že zato, ker v obravnavani zadevi ni sporno, da na predmetnem razpisu ni bil izbran nihče izmed prijavljenih kandidatov, tožnik ne more uspešno uveljavljati ugovorov, ki se nanašajo ne neizpolnjevanje pogojev druge kandidatke, ki na predmetnem razpisu prav tako ni bila izbrana. Sodišče jih zato ni preizkušalo.

Tožnik bi glede na navedeno lahko uspešno uveljavljal le še ugovor, da je bil kršen za izvedbo razpisa določeni postopek in da je ta kršitev bistveno vplivala na odločitev. Tega ugovora pa tožnik izrecno ni navajal.

Iz izpodbijanega obvestila izhaja, da je bil postopek imenovanja direktorja izveden na podlagi javnega razpisa, ki je skladen z določbami ZZ, ZUJIK in s Sklepom, pred odločitvijo pa je toženka pridobila tudi mnenje sveta in strokovnega sveta, za mnenje pa je zaprosila tudi pristojni organ lokalne skupnosti, kar je skladno s prvim odstavkom 36. člena ZUJIK in tretjim odstavkom 10. člena Sklepa.

Ker ima, kot rečeno, minister, pristojen za kulturo, široko pravico proste presoje, ali bo katerega izmed tistih kandidatov, ki izpolnjujejo pogoje, izbral, kar je predhodno podrobno pojasnjeno, tudi ni utemeljen tožbeni ugovor, da je neimenovanje kandidata nezakonito, ker ni predvideno v javnem razpisu. Posledično je neutemeljen tudi tožbeni ugovor, da je obvestilo o ponovitvi razpisa v obrazložitvi izpodbijanega akta napačno. Tudi sicer pa 37. člen ZZ izrecno določa, da se razpis ponovi, če nihče od prijavljenih kandidatov ni bil izbran.

Glede na navedeno je sodišče presodilo, da je tožba neutemeljena, zato jo je zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1).  Ker v tožbi niso navedena nova dejstva ali dokazi, ki bi lahko vplivali na odločitev v zadevi, je sodišče v skladu z drugo alinejo drugega odstavka 59. člena ZUS-1 odločilo brez glavne obravnave.

Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.