UPRS sodba III U 241/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-02-19

Jasna Šegan (preds.), mag. Damjan Gantar (poroč.), Andrej Orel

dohodnina - dohodki iz delovnega razmerja - odškodnina - odškodnina zaradi nezakonitega prenehanja delovnega razmerja

Vse vrste odškodnin, priznanih na podlagi sodb sodišč, niso izvzete od plačila dohodnine, ampak samo nekatere izmed teh odškodnin. ZDoh-2 v 27. členu določa, od katerih odškodnin se dohodnina ne plača.

Prvostopenjski organ je v ponovljenem postopku tožnici za leto 2012 odmeril dohodnino v znesku 8.932,96 EUR. Razlika med odmerjeno dohodnino in med letom plačanimi akontacijami dohodnine znaša 1.573,08 EUR, po odpravljeni odmerni odločbi št. DT 03-02647-0 z dne 26. 9. 2013 je tožnica plačala 1.910,88 EUR, zato se ji vrne 337,80 EUR v 30-ih dneh od vročitve odločbe. Pri odmeri dohodnine je prvostopenjski organ upošteval v osnovo za odmero dohodnine, med drugim tudi dohodke iz delovnega razmerja na podlagi sodne odločbe za preteklo leto.

Tožnica se je zoper prvostopenjsko odločbo pritožila, drugostopenjski organ pa je pritožbo zavrnil. V svoji odločbi med drugim pojasnjuje, da so z dohodnino fizični osebi obdavčeni dohodki davčnega leta, pri čemer dohodke predstavljajo vsi dohodki in dobički ne glede na vrsto, če ni z Zakonom o dohodnini (v nadaljevanju ZDoh-2) drugače določeno. Dohodki, ki ne zapadejo pod obdavčitev z dohodnino po ZDoh-2 so izrecno navedeni v posameznih sklopih. Oprostitve od obdavčitve so torej izjema od sicer splošne obdavčitve vseh dohodkov. Četudi je sodišče opredelilo tožničin prejemek kot odškodnino oziroma pogodbeno kazen, le ta ni izvzet iz obdavčitve. Kot zatrjuje tožnica, gre za odškodnino zaradi nezakonite odpovedi delovnega razmerja. Izplačevalec je ta znesek v obračunu opredelil kot odškodnino namesto odpovednega roka. ZDoh-2 v 27. členu izrecno navaja, katere vrste odškodnine izpolnjujejo pogoj za izločitev iz obdavčitve. Na podlagi 5. točke tega člena se dohodnina ne plača od odškodnine na podlagi sodbe sodišča zaradi osebnih poškodb ali škode na osebnem premoženju, vključno z zamudnimi obrestmi, razen odškodnine, ki predstavlja nadomestilo za izgubljeni dohodek. Tožnica v postopku ni niti zatrjevala niti izkazovala, prav tako pa tega sodišče ni ugotovilo v sodbi, da je bila odškodnina izplačana zaradi osebnih poškodb ali poškodb na njenem premoženju. Iz določb 46. člena Kolektivne pogodbe za raziskovalno dejavnost je celo jasno razvidno, da za izplačilo pavšalne odškodnine niti ni pogoj nastanek škode, torej tako izplačilo po svoji vsebini ni že samo po sebi odškodnina. Znesek, ki je bil tožnici izplačan kot odškodnina, se je upravičeno vštel v njeno davčno osnovo, saj ni uspela dokazati, da znesek predstavlja take vrsto odškodnino, ki je iz obdavčitve izvzeta.

Tožnica v tožbi navaja, da ji je bila s pravnomočno odločbo sodišča priznana odškodnina, ki so jo na prvostopenjskem organu smatrali kot obdavčljivi vir dohodka. Upravno sodišče prosi, da odloči o domnevno nezakoniti odmeri dohodnine, da ugotovi odgovornost za izdajo odločb z dne 2. 4. 2013, z dne 26. 9. 2013 ter odgovornost uslužbenk A.A. in B.B. zaradi dveh drugih odločb. Iz prve odločbe je razvidno, da je davčni organ napačno odločil o dohodkih iz več let, ne glede na to, da je razpolagal z vsemi potrebnimi podatki za odmero dohodnine. Iz druge oziroma tretje odločbe pa je razvidno, da navedena uslužbenca negirata sodbo sodišča, saj dvomita v evidentno odločbo sodišča, s katero ji je bila priznana odškodnina in ne odpravnina. Smiselno predlaga, naj sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe in vztraja pri razlogih iz obrazložitev upravnih odločb in jih v izogib ponavljanju ne navaja znova. Predlaga, naj sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Po pregledu spisov in izpodbijane odločbe sodišče ugotavlja, da je izpodbijana odločbo zakonita in pravilna. Izčrpno in pravilno so navedeni razlogi, s katerimi svojo odločitev utemeljujeta pristojna organa in jih zato sodišče ne ponavlja, temveč se nanje v skladu z 71. členom Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) sklicuje. Sodišče na podlagi tožbenih navedb ugotavlja, da je med strankama sporno to, ali se odškodnina, ki je bila tožnici priznana s sodbo delovnega sodišča, lahko šteje v osnovo za dohodnino. Iz sodbe Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani opr. št. I Pd 1381/2011 je razvidno, da je sodišče tožnici med drugim prisodilo odškodnino oziroma pogodbeno kazen v višini 12.000,00 EUR bruto. V obrazložitvi sodbe na podlagi pripoznave in sodbe v imenu ljudstva je navedeno, da je tožena stranka pripoznala tožbeni zahtevek, sodišče pa je med drugim ugotovilo, da je tožnici delovno razmerje nezakonito prenehalo. Iz Kolektivne pogodbe za raziskovalno dejavnost izhaja, da delavcu pripada pavšalna odškodnina, ki znaša pet izplačanih povprečnih dohodkov v zavodu, kadar je s pravnomočno odločbo ugotovljeno, da je delavcu delovno razmerje prenehalo na nezakonit način (2. alineja prvega odstavka 46. člena Kolektivne pogodbe za raziskovalno dejavnost).

ZDoh-2 v 27. členu določa, od katerih odškodnin se dohodnina ne plača. V 5. točki 27. člena ZDoh-2 so naštete tudi odškodnine na podlagi sodnih odločb. Iz navedenega določila je razvidno, da se dohodnine ne plača od odškodnin na podlagi sodbe sodišča zaradi osebnih poškodb (telesnih poškodb, bolezni ali smrti) ali škode na osebnem premoženju, vključno z zamudnimi obrestmi, razen odškodnine, ki predstavlja nadomestilo za izgubljeni dohodek. Med navedene odškodnine je mogoče šteti tudi odškodnine zaradi osebnih poškodb in poškodovanja osebnega premoženja, izplačane na podlagi sodne ali izvensodne poravnave, ki ni sklenjena zaradi prikritja pravega namena strank, in če odškodnina ne presega utemeljenega in razumnega zneska, ki je običajen za odškodnine, izplačane na podlagi sodb sodišča v podobnih primerih. Iz navedenega določila je torej razvidno, da vse vrste odškodnin, priznanih na podlagi sodb sodišč, niso izvzete od plačila dohodnine, ampak samo nekatere izmed teh odškodnin. V 5. točki 27. člena ZDoh-2 ni navedena odškodnina zaradi nezakonitega prenehanja delovnega razmerja. Torej ta odškodnina glede na določilo 27. člena ZDoh-2 ni izvzeta od plačila dohodnine. Iz navedenega razloga je odločitev prvostopenjskega organa pravilna.

Tožnica v tožbi tudi predlaga, naj sodišče odloči o odgovornosti za izdajo odločb, katere so po njenem mnenju nezakonite. S tem v zvezi sodišče pojasnjuje, da sodišče ni pristojno za ugotavljanje odgovornosti javnih uslužbencev, ampak je upravno sodišče pristojno za presojo pravilnosti upravnih aktov.

V zvezi s tožbeno navedbo, da je davčni organ napačno odločil o dohodkih iz več let, čeprav razpolaga z vsemi potrebnimi podatki, pa sodišče ugotavlja, da je bila navedena napaka odpravljena z odločbo Ministrstva za finance št. DT-499-01-482/2013-2 z dne 7. 2. 2014, ko je drugostopenjski organ tožničini pritožbi ugodil in odločbo prvostopenjskega organa odpravil ter zadevo vrnil v ponovni postopek, pri čemer je v ponovnem postopku prvostopenjski organ sledil navodilu drugostopenjskega organa o povprečenju dohodkov in tožnici za leto 2012 pravilno odmeril dohodnino.

Glede na navedeno je sodišče ugotovilo, da je izpodbijana odločba pravilna, zato je tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.