UPRS sodba II U 145/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-11-04

Vlasta Švagelj Gabrovec (preds.), Violeta Tručl (poroč.), Sonja Kočevar

davčna izvršba - izvršba davčne obveznosti - izpodbijanje izvršilnega naslova

Kot je razbrati iz tožbe, tožnik meni, da je izvršba uvedena neupravičeno, ker se ne strinja s tem, da je dolžan plačati dohodnino. S tem pa tožeča stranka dejansko izpodbija izvršilni naslov, kar pa v postopku izvršbe ni več mogoče.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Z v uvodu citiranim sklepom o davčni izvršbi je prvostopni organ odločil, da se zoper dolžnika opravi davčna izvršba dolžnega zneska obveznosti, ki znaša na dan 15. 1. 2015: glavnica 4.009,14 €, zamudne obresti 63,37 €, stroški sklepa 25,00 € oziroma skupaj 4.097,51 €. Izvršba se opravi z rubežem denarnih sredstev, ki jih ima dolžnik na računu pri banki A. d.d. do višine dolga po sklepu o izvršbi, pri čemer se upošteva izvzetja in omejitve izvršbe iz drugega odstavka 166. člena Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2), kolikor gre za sredstva nakazana za tekoči mesec ter omejitve izvršbe iz tretjega odstavka 166. člena ZDavP-2. Banki se naloži, da na dan prejema sklepa zarubi dolžnikova denarna sredstva do višine dolga po sklepu z obračunanimi zamudnimi obrestmi in zarubljena denarna sredstva prenese na v odločbi naveden račun. Od označenih glavnic v tabeli je banka dolžna obračunati in plačati nadaljnje zamudne obresti za obdobje od 16. 1. 2015 do vključno dneva plačila posamezne obveznosti. Dolžniku se prepoveduje razpolaganje z njegovimi sredstvi na računih pri navedeni banki, dokler dolg po sklepu o davčni izvršbi ne bo poravnan z zamudnimi obrestmi do vključno dneva plačila dolga. Izvršilna naslova za predmetno izvršbo sta odločba o odmeri dohodnine za obdobje od 1. 1. 2008 do 31. 12. 2008, št. dok. 60 00046 z dne 6. 10. 2014, letni poračun dohodnine – doplačilo, z datumom izvršljivosti 13. 11. 2014 in predmetni sklep, s katerim so odmerjeni stroški izvršbe. Tožnik se je zoper ta sklep pritožil, Ministrstvo za finance pa je njegovo pritožbo zavrnilo.

Iz obrazložitve zgoraj navedenih aktov izhaja, da je davčni organ, ker tožnik v predpisanem roku ni poravnal obveznosti, ki je navedena v izreku prvostopnega sklepa v skladu s 143. členom ZDavP-2 začel davčno izvršbo z izdajo sklepa o izvršbi. Zamudne obresti so obračunane v skladu s 96. členom ZDavP-2. Iz 4. točke izreka prvostopnega sklepa je razvidno, za katero obveznost se tožnika terja, naveden je izvršilni naslov ter datum izvršljivosti, kot tudi znesek davka in zamudnih obresti.

V zvezi s pritožbeno navedbo tožnika, da naj bi bila izvršba neutemeljena, ker teče pritožbeni postopek zoper izvršilni naslov, pritožbeni organ pojasnjuje, da je izvršilni naslov, to je odločba o odmeri dohodnine za leto 2008, postala izvršljiva dne 6. 10. 2014. Iz navedene odmerne odločbe namreč jasno izhaja, da pritožba v skladu z določbo 87. člena ZDavP-2 ne zadrži izvršitve. Glede pritožbenih navedb, da je bil tožnik do upokojitve zaposlen v Republiki Avstriji, a za svoje delo ni nikoli prejel plačilne liste, zato ne razume, na kakšen način je naslovni organ ugotovil odmerjeno dohodnino, da je povsem ustrezno plačal dohodnino v Avstriji, zaradi česar naj ne bi imel nobene obveznosti v Sloveniji ter da je v pritožbi zoper odmerno odločbo uveljavljal zmanjšanje davčne osnove za stroške v zvezi z delom v tujini, drugostopni organ pojasnjuje, da tožnik izpodbija izvršilni naslov, kar v postopku izvršbe ni mogoče (peti odstavek 157. člena ZDavP-2). V času izdaje izpodbijanega sklepa so bili torej pogoji za začetek davčne izvršbe izpolnjeni.

Tožnik v vloženi tožbi navaja, da davčni dolg ne obstoji, zato je davčna izvršba v celoti neutemeljena. Tožnik je bil do upokojitve zaposlen v Avstriji, za svoje delo pa nikoli ni prejel dejanske in formalne plačilne liste, temveč je dobil plačilo na roko v gotovini. Iz kakšnega razloga je tožnik prejemal plačilo na takšen način, pa ni stvar finančnega organa. Tako tožniku še vedno ni jasno, na kakšen način je organ odmeril dohodnino v višini 4.009,14 €. Tožnik pa je v pritožbi uveljavljal tudi zmanjšanje davčne osnove od dohodka iz delovnega razmerja za stroške v zvezi z delom v tujini za znesek 3.310,01 €. Razen tega meni, da je dohodnino ustrezno plačal v Republiki Avstriji in da zato za leto 2008 nima v Sloveniji nobene davčne obveznosti. Tožeča stranka predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi in zadevo vrne organu prve stopnje v nov postopek oziroma podredno postopek ustavi. Priglaša tudi stroške tega upravnega spora.

Tožena stranka se v odgovoru na tožbo zavzema za njeno zavrnitev in v celoti vztraja pri razlogih, navedenih v obrazložitvi upravne odločbe.

Po presoji sodišča je izpodbijani upravni akt pravilen in na zakonu utemeljen iz razlogov, ki so navedeni v prvostopnem sklepu in drugostopni odločbi in se sodišče nanje v tej sodbi sklicuje (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu - v nadaljevanju ZUS-1). Tožeča stranka v tožbi ponavlja pritožbene navedbe, na katere je drugostopni organ odgovoril v svoji odločbi in njene ugovore pravilno zavrnil. Zato je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo (prvi odstavek 63. člena ZUS-1), k tožbenim navedbam pa še dodaja:

Če davek ni plačan v z zakonom predpisanih rokih, davčni organ začne davčno izvršbo z izdajo sklepa o izvršbi (143. člen ZDavP-2). Davčna izvršba se izvede na podlagi izvršilnega naslova (145. člen ZDavP-2). Predmet davčne izvršbe je lahko vsako dolžnikovo premoženje ali premoženjska pravica, če ni z zakonom izvzeta iz davčne izvršbe (144. člen ZDavP-2).

Izpodbijani sklep o izvršbi je bil izdan v skladu z zgoraj citiranimi določili. Ker tožnik svoje obveznosti ni poravnal, je davčni organ utemeljeno začel davčno izvršbo. Pri tem je izvršilni naslov in datum izvršljivosti, razviden iz prvostopnega sklepa.

Tožeča stranka tudi s tožbenimi navedbami ne more biti uspešna. Kot je razbrati iz tožbe, tožnik meni, da je izvršba uvedena neupravičeno, ker se ne strinja s tem, da je dolžan plačati dohodnino za obdobje, ko je bil zaposlen v Avstriji. S tem pa tožeča stranka dejansko izpodbija izvršilni naslov, kar pa v postopku izvršbe ni več mogoče (peti odstavek 157. člena ZDavP-2).

Po obrazloženem je sodišče odločilo, kot izhaja iz I. točke izreka te sodbe.

Tožeča stranka je zahtevala tudi povrnitev stroškov postopka. Če sodišče tožbo zavrne, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka (četrti odstavek 25. člena ZUS-1). Ker je sodišče tožbo zavrnilo, mora torej tožeča stranka sama nositi svoje stroške, zato je sodišče o tem odločilo, kot izhaja iz II. točke izreka te sodbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.