UPRS sodba I U 788/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-07-10

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), Liljana Polanec (poroč.), mag. Damjan Gantar

PRAVO VIZUMOV, AZILA IN PRISELJEVANJA - ODVETNIŠTVO

Stroški postopka - odmera stroškov zastopanja - svetovalec za begunce - odvetnik - odvetniška tarifa

Tožnica je v postopku za mednarodno zaščito za prosilca izvajala storitve brezplačne pravne pomoči. Če pa odvetnik izvaja storitve brezplačne pravne pomoči, mu v skladu s petim odstavkom 17. člena Zakona o odvetništvu pripada polovica zneska, ki bi mu sicer pripadal po odvetniški tarifi.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka tožnici za zastopanje stranke - A.A. v postopku za pridobitev mednarodne zaščite odmerila stroške zastopanja v višini 260,25 EUR in odločila, da bo plačilo stroškov opravljeno po dokončnosti tega sklepa na transakcijski račun tožnice. V svoji obrazložitvi navaja, da je tožnica kot svetovalka za begunce na podlagi Pravilnika o načinu dostopa prosilcev za mednarodno zaščito do svetovalcev za begunce ter nagrajevanju in povračilu stroškov svetovalcev za begunce (Pravilnik) dne 23. 4. 2015 priporočeno po pošti poslala stroškovnik za izplačilo nagrade in povračilo stroškov zastopanja v predmetnem postopku. Navaja stroške, ki jih je tožnica priglasila in listine, ki jih je k stroškovniku priložila. Sklicuje se na določbe 78. člena in drugega odstavka 13. člena Zakona o mednarodni zaščiti (ZMZ). Ugotavlja, da je tožnica vložila stroškovnik na podlagi Zakona o odvetniški tarifi. V Uradnem listu RS z dne 9. 1. 2015 pa je bila objavljena nova Odvetniška tarifa (OT), ki je začela veljati dne 10. 1. 2015. Ker se je postopek stroškov zastopanja začel po uveljavitvi OT, je odločila na podlagi le-te. Zakon o dopolnitvah Zakona o odvetništvu (ZOdv-d) v 1. členu določa, da se v Zakonu o odvetništvu v 17. členu doda nov peti odstavek, ki se glasi: „Odvetnik, postavljen po uradni dolžnosti in odvetnik, ki izvaja storitve brezplačne pravne pomoči, je upravičen do plačila za svoje delo v višini polovice zneska, ki bi mu pripadal po OT“. V skladu s prvim odstavkom 13. člena OT znaša vrednost točke 0,459 EUR. Glede na navedeno je tožnici na podlagi 1. točke tarifne št. 30 za sestavo tožbe priznala 250 točk, na podlagi 4. točke tarifne št. 30 OT za sestavo pritožbe 312,50 točk, skupno 562,50 točk in stroške na podlagi 11. člena OT za poštne storitve skupaj 2,06 EUR, skupno v višini 260,25 EUR.

Tožnica v tožbi navaja, da se je tožena stranka pri svoji odločitvi pravilno oprla na OT, pri čemer pa je nepravilno obračunala nagrado po 5. točki 15. člena OT, ki določa, da se odvetniški stroški zmanjšajo za polovico, če odvetnik zastopa stranko po uradni dolžnosti ali pri nudenju brezplačne pravne pomoči. Tožnica kot svetovalka za begunce ne zastopa strank po uradni dolžnosti, niti ne na podlagi brezplačne pravne pomoči, temveč na podlagi 13. člena ZMZ. Za svetovalce za begunce OT ne predvideva polovične nagrade. Tudi pred obdobjem veljavnosti Zakona o odvetniški tarifi se ni avtomatično upoštevala polovična tarifa, ampak je bil sprejet Pravilnik, ki je določal polovično nagrado od nagrade, ki bi odvetniku - svetovalcu pripadala na podlagi OT. Tudi javnim pravobranilcem pripada celotna nagrada določena v OT. Sodišču predlaga, da izpodbijani sklep tožene stranke razveljavi in odloči, da se ji prizna nagrada v višini 518, 46 EUR. Zahteva tudi povrnitev stroškov postopka.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe in se sklicuje na obrazložitev izpodbijanega sklepa ter na nov peti odstavek 17. člena Zakona o odvetništvu. Sodišču predlaga, da tožbo tožnice kot neutemeljeno zavrne.

Iz predloženega spisa izhaja in med strankama tudi ni sporno, da je tožnica prosilca A.A. zastopala v postopku za pridobitev mednarodne zaščite.

Po določbi drugega odstavka 13. člena ZMZ svetovalci za begunce dajejo podporo in pravno pomoč prosilcem v zvezi s postopki po tem zakonu na Upravnem sodišču Republike Slovenije in Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Po določbi prvega odstavka 78. člena ZMZ ima prosilec za mednarodno zaščito, med drugim, pravico do brezplačne pravne pomoči v postopku iz drugega odstavka 13. člena tega zakona in sicer s pomočjo enega svetovalca za begunce.

Tožnica je za zastopanje prosilca v postopku mednarodne zaščite priglasila skupno 381,44 EUR nagrade. Z izpodbijanim sklepom ji je bilo priznano 562,50 točk, kar ob upoštevanju vrednosti točke 0,459 EUR, znese 260,25 EUR, kar je polovica zneska po petem odstavku 15. člena OT.

Med strankama ni sporno, da je tožena stranka tožnici odmerila stroške zastopanja v postopku za mednarodno zaščito po OT, sporno pa je, ali je tožnici pravilno odmerila nagrado oziroma stroške zastopanja po petem odstavku 15. člena OT. Slednji določa, da se odvetniški stroški v primeru zastopanja stranke po uradni dolžnosti ali v primeru nudenja brezplačne pravne pomoči, odmerijo samo po tej tarifi in da so drugačni dogovori nični.

Ob upoštevanju zgoraj navedenih določb in podatkov v spisu, je odločitev tožene stranke po presoji sodišča pravilna in zakonita, tožnica pa neutemeljeno ugovarja, da je tožena stranka pri določitvi nagrade, ki ji pripada kot svetovalki za begunce - odvetnici za zastopanje prosilca v postopku za mednarodno zaščito, nagrado nepravilno obračunala po 5. točki 15. člena OT.

Tožnica je prosilca v postopku za pridobitev mednarodne zaščite zastopala na podlagi 13. člena ZMZ. Ker ZMZ v zgoraj citirani določbi prvega odstavka 78. člena določa (samo na splošno), da ima prosilec za mednarodno zaščito pravico do brezplačne pravne pomoči v postopku iz drugega odstavka 13. člena tega zakona in sicer s pomočjo enega svetovalca za begunce, to pomeni, da iz jezikovne razlage navedenega člena (prvi odstavek 78. člena ZMZ) izhaja, da je tožnica v postopku za mednarodno zaščito za prosilca izvajala storitve brezplačne pravne pomoči. Če pa odvetnik izvaja storitve brezplačne pravne pomoči, mu v skladu s petim odstavkom 17. člena Zakona o odvetništvu, (na katerega je tožena stranka tudi oprla svojo odločitev), pripada polovica zneska, ki bi mu sicer pripadal po odvetniški tarifi. Tožnica zato nima prav, ko v tožbi zatrjuje, da peti odstavek 15. člena OT ne more biti podlaga za odmero stroškov v konkretnem primeru. Neutemeljena je tudi tožbena navedba, da je prejšnji Pravilnik vseboval izrecno določbo o tem, da se odvetniku-svetovalcu za begunce prizna le polovična nagrada. Tožnica se tudi ne more uspešno sklicevati na to, da javnim pravobranilcem pripada celotna nagrada določena v OT, saj v obravnavani zadevi ne gre za tak primer.

Ker je odločitev tožene stranke pravilna in zakonita, je sodišče tožbo tožnice na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) zavrnilo kot neutemeljeno.

Odločitev o stroških postopka temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.