UPRS sodba IV U 117/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-09-10

Melita Ambrož (preds.), Majda Kovačič (poroč.), Bojana Prezelj Trampuž

pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - objektivni pogoj - razumnost zadeve - kazenski postopek

Tožena stranka je z navedbo, da je pričakovanje prosilca v kazenskem postopku, glede na opis in težo kaznivega dejanja in vsebino dokazov, nesorazmerno z dejanskim stanjem in da ni mogoče pričakovati, da se bodo obravnavana zapletena pravna in dejanska vprašanja, samo pojasnila, da so bila v predkazenskem postopku zbrana dokazna sredstva dovolj utemeljena za vložitev obtožnega predloga. To pa ne pomeni, da tožnik, ne glede na to, da mu zagovornik ni bil dodeljen, ne bi imel možnosti na podlagi izvedenega kazenskega postopka, ob upoštevanju določb ZKP, ki se nanašajo na načelo nedolžnosti (3. člen) in načelo kontradiktornosti (5. člen), predlagati izvedbo dokazov, ki so mu v korist in da se izjavi o vseh dejstvih in dokazih, ki ga obremenjujejo.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijano odločbo je tožena stranka odločila, da se prošnja za brezplačno pravno pomoč A.A. (tožnika v tem sporu), kot neutemeljena zavrne. V obrazložitvi tožena stranka razlaga, da je prosilec dne 27. 3. 2015 vložil prošnjo za brezplačno pravno pomoč v zvezi s kazensko zadevo Okrajnega sodišča v Žalcu, opr. št. I K 6269/2015. Navaja določbo prvega odstavka 24. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP), na podlagi katere sodišče presoja okoliščine in dejstva o zadevi, v zvezi s katero prosilec vlaga prošnjo za odobritev brezplačne pravne pomoči, predvsem, da zadeva ni očitno nerazumna oziroma, da ima prosilec v zadevi verjetne izglede za uspeh, tako da je razumno začeti postopek, oziroma se ga udeleževati ali vlagati v postopku pravna sredstva oziroma nanje odgovarjati in je zadeva pomembna za prosilčev osebni in socialno-ekonomski položaj oziroma je pričakovani izid zadeve za prosilca ali njegovo družino življenjskega pomena.

2. V nadaljevanju navaja, da je Okrožno državno tožilstvo v Celju (v nadaljevanju ODT) zoper prosilca vložilo obtožni predlog zaradi storitve kaznivega dejanja tatvine po prvem odstavku 204. člena Kazenskega zakonika (ZK-1), v zvezi s 54. členom KZ-1. Po navedbah obtožnega predloga, naj bi v obdobju od 20. 3. 2013 do 9. 3. 2014 uporabljal ukradene registrske tablice z oznako CE ..., ki jih je namestil na svoje vozilo (Opel Omega) ter iz koristoljubnosti, zaporedoma storil več istovrstnih kaznivih dejanj tatvin goriva na različnih bencinskih servisih in tako različne oškodovance oškodoval za skupaj 1.056,88 EUR.

3. Tožena stranka navaja vse dokaze zbrane v predkazenskem postopku, kar pomeni, da so bile okoliščine storitve domnevno storjenih kaznivih dejanj v precejšnji meri raziskane že v tem postopku. Tako ugotovljena pravno relevantna dejstva lahko sicer prosilec na glavni obravnavi izpodbija in predloži dokaze, ki izkazujejo nasprotno. Tožena stranka je ocenila, da je pričakovanje prosilca v tem kazenskem postopku nesorazmerno z dejanskim stanjem zadeve, glede na opis in težo očitanega kaznivega dejanje ter vsebino dokazov pa tudi ni mogoče pričakovati, da se bodo obravnavala zapletena pravna in dejanska vprašanja. Tako niso izpolnjeni pogoji po 24. členu ZBPP. Iz same prošnje za dodelitev brezplačne pravne pomoči in kazenskega spisa pa tudi ne izhajajo nobene okoliščine, ki bi kazale na to, da prosilec ne bi bil sposoben razumeti česa je obtožen in je sposoben, da se sam brani pred očitkom, vsebovanim v obtožnem predlogu.

4. Glede na navedeno je tožena stranka odločila, da strokovna pomoč zagovornika ni utemeljena in v nadaljevanju ni presojala ali prosilec izpolnjuje subjektivni kriterij za dodelitev brezplačne pravne pomoči, ki mora biti podan kumulativno.

5. Tožnik v tožbi uveljavlja tožbene razloge nepravilne ugotovitve dejanskega stanja, kršitev določb postopka in nepravilno uporabo materialnega prava. Zmotna je presoja tožene stranke, da so bile okoliščine tožniku očitanega kaznivega dejanja v precejšnji meri raziskane že v predkazenskem postopku in tako že zaključuje, da tožnik nima izgledov za uspeh v kazenskem postopku. V nadaljevanju navaja, na kaj se tožena stranka v obrazložitvi sklicuje. Tožena stranka je pri odločanju v zadevi spregledala z ustavo zajamčene človekove pravice in temeljne svoboščine, zlasti domnevo nedolžnosti in ustavno določbo glede enakega varstva pravic in pravnih jamstev v kazenskem postopku. Ni skušala pojasniti, v čem je zahteva ali pričakovanje prosilca v nesorazmerju z dejanskim stanjem stvari oziroma v nasprotju z izidom v zadevah s podobnim dejanskim stanjem in pravno podlago.

6. Bistvena kršitev je v tem, ker se izpodbijane odločbe ne da preizkusiti. Tožena stranka ni navedla, kaj je bilo odločilno za zavrnitev tožnikov prošnje. Takšna obrazložitev ne ustreza standardom obrazložene odločbe, saj iz obrazložitve ni razvidno, kako so bila zakonska določila iz 24. člena ZBPP uporabljena in na katera dejstva je bila pravna norma aplicirana. Tožena stranka tudi ni ugotavljala okoliščin iz 24. člena, ki poleg razumnosti zadeve oziroma verjetnega izgleda za uspeh govori tudi o pomembnosti zadeve za prosilčev osebni in socialno ekonomski položaj oziroma ali je zadeva za prosilca življenjskega pomena. Tožnik predlaga, da se izpodbijana odločba odpravi in vrne toženi stranki v ponoven postopek. Predlaga tudi povrnitev stroškov postopka v skladu s Pravilnikom o povrnitvi stroškov.

7. Tožena stranka na tožbo ni odgovorila.

9. Po presoji sodišča je tožena stranka na podlagi pravilno ugotovljenega dejanskega stanja uporabila pravilne materialne predpise oziroma določbe ZBPP, zato sodišče v izogib ponavljanju dejanskih in pravnih razlogov ponovno ne navaja, ker jim v celoti sledi (prvi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1), v zvezi s tožbenimi ugovori pa še dodaja:

Neutemeljen je tožbeni ugovor, ki se nanaša na to, da so bile okoliščine v precejšnji meri raziskane že v predkazenskem postopku in na podlagi tega tožena stranka zmotno zaključuje, da tožnik nima izgledov za uspeh v kazenskem postopku. Tožena stranka takšnih razlogov, da tožnik nima izgleda za uspeh v kazenskem postopku v izpodbijani odločbi ne navaja. Tožena stranka je z navedbo, da je pričakovanje prosilca v kazenskem postopku, glede opis in težo kaznivega dejanja in vsebino dokazov, nesorazmerno z dejanskim stanjem in da ni mogoče pričakovati, da se bodo obravnavana zapletena pravna in dejanska vprašanja, samo pojasnila, da so bila v predkazenskem postopku zbrana dokazna sredstva dovolj utemeljena za vložitev obtožnega predloga. To pa ne pomeni, da tožnik, ne glede na to, da mu zagovornik ni bil dodeljen, ne bi imel možnosti na podlagi izvedenega kazenskega postopka, ob upoštevanju določb ZKP, ki se nanašajo na načelo nedolžnosti (3. člen) in načelo kontradiktornosti (5. člen), predlagati izvedbo dokazov, ki so mu v korist in da se izjavi o vseh dejstvih in dokazih, ki ga obremenjujejo.

10. Določba 24. člena namreč določa, da se pri presoji dodelitve brezplačne pravne pomoči, kot pogoji ZBPP upoštevajo tudi okoliščine in dejstva o zadevi, v zvezi s katero prosilec vlaga prošnjo za odobritev brezplačne pravne pomoči, kar pomeni, da se mora obdolženemu zagotoviti pošten postopek, ali je ta zagotovljen z dodelitvijo zagovornika ali ne, pa je odvisno od vsakega posameznega primera. Iz spisovnih listin in iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da so dejstva glede na osebnost samega obdolženca, težo kaznivega dejanja in obravnavanje pravno zapletenih vprašanj in druge okoliščine takšne, da ne kažejo na to, da poštenega postopka brez dodelitve zagovornika ne bi bilo. Takšno obravnavanje, kot ga je navedla tožena stranka, terja tudi načelo pravičnosti, ki je obseženo v določbi 24. člena ZBPP.  Tudi po presoji sodišča ne gre za tako zapleteno dejansko in pravno stanje, da tožnik sam, glede na zaslišanje v predkazenskem postopku, ne bi razumel česa je obdolžen, in da ne bi mogel podati svojega zagovora in odgovarjati (če ne bo izkoristil pravne možnosti, da se ne bo zagovarjal) na posamezna vprašanja. Neutemeljen je tako tožbeni ugovor, da gre za bistveno kršitev določb upravnega postopka, ker se izpodbijana odločba ne da preizkusiti. Sodišče zavrača tudi tožbeni ugovor, da tožena stranka ni ugotavljala okoliščin, ki kažejo na prosilčev osebni in socialno-ekonomski položaj, oziroma ali je zadeva zanj življenjskega pomena, glede na to, da tožnik kot prosilec za brezplačno pravno pomoč v prošnji za njeno dodelitev teh okoliščin niti ne navaja. Gre za pogoj, ki mora biti izpolnjen komulativno s pogojem iz 24. člena ZBPP, zato njegovo neugotavljanje na zakonitost izpodbijane odločbe v tem primeru ne vpliva.

11. Glede na navedeno je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1, ker je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen in je odločba na zakonu utemeljena.

12. Odločitev o stroških postopka temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.