UPRS sodba II U 316/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-09-09

Jasna Šegan (preds.), Sonja Kočevar (poroč.), Vlasta Švagelj Gabrovec

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - finančni pogoj - vrednost nepremičnega premoženja

Vrednost nepremičnega premoženja se v postopku odločanja o dodelitvi brezplačne pravne pomoči ugotavlja na podlagi posplošene tržne vrednosti, izračunane po metodologiji množičnega vrednotenja nepremičnin.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila tožnikovo prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči za zastopanje v pravdnem postopku Okrajnega sodišča v Murski Soboti, opr. št. P 25/2014 ter v pravdni zadevi Okrajnega sodišča v Lendavi, opr. št. P 112/2009. V skladu z določbo 13. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP) mora prosilec za brezplačno pravno pomoč izpolnjevati tudi materialno premoženjski pogoj. Ta se ugotavlja glede na prejemke prosilca in njegovih družinskih članov, kakor tudi glede na prihranke oziroma premoženje prosilca in njegove družine. V postopku je bilo ugotovljeno, da prosilec živi v gospodinjski skupnosti z ženo. Oba sta vsak do ½ solastnika nepremičnine parc. št. 902 k.o. …, katere vrednost po evidenci GURS znaša 1.188,11 EUR. Na navedeni parceli stoji stanovanjska stavba, ocenjena na 20.523,08 EUR ter tri nestanovanjske stavbe v vrednosti 570,24 EUR, 7.012,80 EUR in 4.014,70 EUR. Stanovanjska hiša ima 131,50 m2 uporabne površine, medtem ko primerna stanovanjska površina za dvočlansko gospodinjstvo znaša do 90 m2. Površina, ki presega navedeni normativ, po določbah ZBPP v povezavi s 27. členom Zakona o socialno varstvenih prejemkih (ZSVarPre) predstavlja premoženje v smislu 27. člena navedenega zakona. Vrednost navedenega deleža znaša 6.476,86 EUR, tako vrednost celotnega premoženja prosilca, ki se upošteva po 27. členu ZSVarPre, znaša 19.262,71 EUR, kar pa presega cenzus 13.780,00 EUR. S tem tožnik ne izpolnjuje premoženjskega pogoja za dodelitev BPP.

Tožnik v tožbi ugovarja, da je GURS vrednosti premoženja ugotavljal na temelju množičnega vrednotenja premoženja in sicer v davčne namene za izračun davka na premoženje. Pri tem ni bila upoštevana dejanska vrednost premoženja glede na lokacijo nepremičnine in podobno, saj je bil njihov namen dobiti čim več davka. Ustavno sodišče je navedeni sistem odpravilo, zato ti podatki ne morejo biti uporabljeni za socialne transferje, kar brezplačna pravna pomoč je. Stanuje na gospodarsko zaostalem območju države, zato je vrednost GURS nerealna in neekonomska. Tudi, če bi prodal celotno premoženje, bi lahko dobil največ 10.000,00 EUR, to pa je manj, kot znaša cenzus za brezplačno pravno pomoč. Prav tako je celo premoženje pod hipoteko, tako tudi iz tega vidika nepremičnin ne more prodati. Vrednost hipoteke presega za nekajkrat dejansko vrednost premoženja, zato v primeru prodaje ne bi iztržil viška, da bi lahko poplačal sodne stroške in odvetnika. Še bolj pa je nesmiselno deliti hišo po stenah. Njegov mesečni dohodek je 385,00 EUR starostne pokojnine, ženina pa znaša 350,00 EUR. S tem denarjem ne moreta preživeti in plačevati stroškov sodnih postopkov. Sodišče je štelo, da tožnik smiselno predlaga odpravo izpodbijane odločbe.

Tožena stranka je sodišču dostavila upravni spis, posebnega odgovora na tožbo pa ni podala.

Za odobritev brezplačne pravne pomoči mora prosilec izpolnjevati pogoje, ki jih določa ZBPP. Med drugim mora izpolnjevati materialni pogoj, ki se ugotavlja glede na dohodke in premoženja prosilca in njegovih družinskih članov. Po določbi 14. člena ZBPP se za ugotavljanje materialnega položaja prosilca in njegove družine uporabljajo določbe zakona, ki ureja socialno varstvene prejemke, to je ZSVarPre. V skladu s prvim odstavkom 27. člena ZSVarPre se brezplačna pravna pomoč ne dodeli, če ima prosilec ali njegova družina prihranke oziroma premoženje, ki se upošteva po tem zakonu in njegova vrednost dosega ali presega znesek 13.780,00 EUR. To pomeni, da tudi v primeru, ko prosilec prejema dohodke nižje od dvakratnika minimalnega dohodka, ni upravičen do brezplačne pravne pomoči, če ima premoženje, katerega vrednost presega 13.780,00 EUR.

V postopku ni sporno, da je tožnik solastnik do ½ večjega števila nepremičnin, med drugim tudi parc. št. 902 k.o. …, ki jo je tožena stranka upoštevala pri ugotavljanju pogojev za dodelitev brezplačne pravne pomoči. Pri tem se je tudi po mnenju sodišča glede ugotavljanja vrednosti navedenega premoženja pravilno oprla na podatke GURS, ki so bili ugotovljeni na podlagi Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin. Za navedeni predpis, kot to opozarja tožnik, je sicer Ustavno sodišče z odločbo U-I-313/13 z dne 21. 3. 2014 ugotovilo, da je v neskladju z Ustavo RS, kolikor se nanaša na množično vrednotenje nepremičnin zaradi obdavčevanja nepremičnin. To pomeni, da na njegovi podlagi ni mogoče odmeriti nepremičninskega davka, ne pa tudi, da podatkov, zbranih na njegovi podlagi, ni mogoče upoštevati za druge namene. Predpis, ki ureja uveljavljanje pravic iz javnih sredstev, namreč izrecno določa, da se vrednost nepremičnega premoženja ugotavlja na podlagi posplošene tržne vrednosti izračunane po metodologiji množičnega vrednotenja nepremičnin. Sicer pa tožnik v tožbi le posplošeno navaja, da je vrednost navedenega nepremičnega premoženja bistveno manjša, ker se nepremičnine nahajajo na gospodarsko zaostalem in demografsko ogroženem območju države. S takšnim pavšalnim ugovorom pa ni mogoče izpodbiti podatkov v uradnih evidencah. Razen tega je tožnik poleg navedene nepremičnine solastnik še drugih nepremičnin, kot to izhaja iz potrdila GURS, ki ga je tožnik sam priložil k tožbi, katerih pa tožena stranka v postopku niti ni upoštevala.

Na drugačno odločitev v zadevi tudi ne vpliva tožbeni ugovor, da so nepremičnine pod hipoteko. Zakon namreč ne predvideva, da bi se pri ugotavljanju vrednosti premoženja lahko upoštevala morebitna stvarna bremena na nepremičnini, temveč govori le o tem, da ima (torej, da je lastnik) premoženje. Hipoteka pa je po določbah Stvarnopravnega zakonika opredeljena kot zastavna pravica na nepremičnini. Zastavna pravica sama po sebi še ne pomeni, da zastavitelj s svojim premoženjem ne more razpolagati.

Glede obsega premoženja, ki se upošteva pri ugotavljanju premoženjskega stanja ZSVarPre napotuje na določbe Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (ZUPJS). Ta pa v 18. členu določa, da se v premoženje ne šteje stanovanje ali stanovanjska hiša, v katerem oseba dejansko prebiva in ima prijavljeno stalno prebivališče, do vrednosti primernega stanovanja. Primerno stanovanje opredeljuje drugi odstavek 17. člena ZUPJS v povezavi s Pravilnikom o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem. Če je uporabna površina večja od uporabne površine primernega stanovanja, se kot premoženje upošteva razlika med vrednostjo prosilčevega stanovanja in vrednostjo primernega stanovanja. Glede na navedeno izrecno zakonsko določbo sodišče kot neutemeljen zavrača tožnikov ugovor o nesmiselnosti delitve hiše.

Po vsem navedenem je sodišče zaključilo, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, zato je tožbo zavrnilo kot neutemeljeno na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.