UPRS sodba I U 2048/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-05-26

mag. Mira Dobravec Jalen (preds.), Jonika Marflak Trontelj (poroč.), mag. Miriam Temlin Krivic

Neposredna plačila v kmetijstvu - ekološko kmetovanje - prijavljena površina - neskladje med prijavljeno in ugotovljeno površino - zapisnik o kontrolnem pregledu

Tožnica že ves čas postopka ugovarja zaključku organov obeh stopenj, da znaša z zapisnikom o kontrolnem pregledu na kraju samem za površine z dne 8. 7. 2013 ugotovljena čezmerna prijava za EK – njive – poljščine 0,35 ha. Tožnica je namreč že v pritožbi izrecno navedla, da se strinja z ugotovitvami kontrolnega pregleda, vendar pa je izpostavila, da zavrnitev zahtevka KOP iz 2. točke izreka prvostopenjske odločbe ni skladna z ugotovitvami tega pregleda. Takšnega tožničinega ugovora pa organ druge stopnje ni preizkusil in nanj ni odgovoril.

Tožbi se ugodi, odločba Agencije RS za kmetijske trge in razvoj podeželja št. 33101-53371/2013/6 z dne 7. 4. 2014 se odpravi in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

Prvostopenjski organ je z izpodbijano odločbo ugodil zahtevku tožnice za plačilo za ukrep kmetijsko – okoljskih plačil (v nadaljevanju KOP) iz zbirne vloge za leto 2013, in sicer za ekološko kmetovanje – travinje za 2,85 ha ter za ekološko kmetovanje – vrtnine na prostem za 0,34 ha, v skupnem znesku 835,19 EUR (1. točka izreka) ter zavrnil zahtevek KOP za ekološko kmetovanje – travinje za 0,42 ha in za ekološko kmetovanje – njive – poljščine za 1,85 ha (2. točka izreka).

Drugostopenjski organ je pritožbo tožnice zavrnil z odločbo z dne 12. 11. 2014. V obrazložitvi povzema ugotovitve zapisnika o kontrolnem pregledu na kraju samem za površine z dne 8. 7. 2013 in poudarja, da tožnica na zapisnik ni podala pripomb ter da ga je podpisala, zato šteje, da je bila dobro seznanjena z njegovo vsebino in tudi z izločitvami površin, kot tudi razlogi zanje in je tako imela možnost, v kolikor se z njimi ni strinjala, podati pripombe. Tako organ šteje ugotovljeno dejansko stanje, ki izhaja iz zapisnika, za pravilno ugotovljeno. Poudarja, da je tožnica zahtevek KOP – EK – poljščine prijavila na površini 1,85 ha, neupravičena površina pa znaša 0,35 ha in tako predstavlja 21,33 % ugotovljene površine (tista površina, ki izpolnjuje predpisane pogoje za izplačilo, znaša 1,50 ha). Ker nepravilnost znaša več kot 20 % ugotovljene površine, je prvostopenjski organ pravilno v celoti zavrnil zahtevek KOP – EK – poljščine. Zahtevek KOP – EK – travinje pa je tožnica prijavila na površini 3,27 ha. Neupravičena površina znaša 0,14 ha in tako predstavlja 4,47 % ugotovljene površine (tista površina, ki izpolnjuje predpisane pogoje za izplačilo, znaša 3,13 ha). Nepravilnost tako znaša več kot 3 % in manj kot 20 % ugotovljene površine, zato je tudi v tem delu prvostopenjski organ pravilno znižal plačila iz naslova ukrepa KOP – EK – travinje še za dvakratnik ugotovljene napake.

Tožnica vlaga tožbo zaradi nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja. Poudarja, da sta upravna organa obeh stopenj oprla svojo odločitev o zavrnitvi zahtevka KOP – EK – njive – poljščine na netočno interpretirano (napačno sešteto) čezmerno prijavo površine skupine posevkov z isto višino plačila zahtevka KOP – EK – njive – poljščine. Seštevek čezmerne prijave površin tega zahtevka, kot ga navajata oba upravna organa, ne ustreza navedbam kontrolnega zapisnika z dne 8. 7. 2014, s katerim se tožnica v celoti strinja in ga v pritožbi tudi ni izpodbijala, niti ni navajala nobenih novih dejstev. Zaradi nepravilno ugotovljene čezmerne prijave površine skupine posevkov z isto višino plačila zahtevkov KOP je organ posledično uporabil neustrezno sankcijo in ji zahtevek KOP – EK – njive – poljščine neupravičeno v celoti zavrnil. Znižanje plačila za ta ukrep bi moralo ustrezati dejstvu, da čezmerna prijava površine skupine posevkov z isto višino plačila zahtevka KOP znaša več kot 3 % in ne več kot 20 % ugotovljene površine. Sodišču predlaga, da izpodbijano odločbo odpravi in ugotovi, da je upravičena do sredstev iz naslova zahtevka KOP – EK – njive – poljščine v višini, ki naj se ponovno ugotovi na osnovi podanih dejstev.

Toženka je sodišču poslala upravni spis zadeve, vsebinskega odgovora na tožbo pa ni podala.

V obravnavani zadevi je sporno, ali je organ utemeljeno zavrnil tožničin zahtevek KOP – ekološko kmetovanje – njive – poljščine v celoti. Tožnica namreč ugovarja, da organa obeh stopenj nista ugotovila pravilnega dejanskega stanja, ker sta napačno seštela čezmerne prijave površin tega zahtevka glede na ugotovitve zapisnika o kontrolnem pregledu na kraju samem za površine z dne 8. 7. 2013, s katerim se tožnica v celoti strinja, in posledično neupravičeno zavrnila ta tožničin zahtevek v celoti.

Po določbi prvega odstavka 26. člena Uredbe o plačilih za ukrepe osi 2 iz Programa razvoja podeželja Republike Slovenije za obdobje 2007-2013 v letih 2010-2013 (v nadaljevanju Uredba KOP) se znižanje in izključitve za ukrepe osi 2 obravnavajo v skladu z določbami Uredbe 65/2011/EU. Uredba Komisije (EU) št. 65/2011 z dne 27. 1. 2011 v drugem pododstavku odstavka 3 člena 16 določa, da če površina, ki je prijavljena v zahtevku za plačilo, presega površino, ugotovljeno za zadevno skupino posevkov, se pomoč izračuna na podlagi površine, ugotovljene za zadevno površino posevkov. Iz odstavka 5 te določbe pa izhaja, da se v primeru iz drugega pododstavka odstavka 3 pomoč izračuna na podlagi ugotovljene površine, zmanjšane za dvakratno ugotovljeno razliko, če je ta razlika večja od 3 % ali 2 ha, vendar ne večja od 20 % ugotovljene površine. Če je razlika več kakor 20 % ugotovljene površine, se za zadevno skupino posevkov ne dodeli nobena pomoč.

Sodišče ugotavlja, da iz prvostopenjske odločbe izhaja, da je bila ugotovljena čezmerna prijava površine skupine posevkov z isto višino plačila (razlika) zahtevka KOP za EK njive – poljščine 0,35 ha, kar je več kot 20 % in ne več od 50 % ugotovljene površine. Pritožbeni organ v drugostopni odločbi prav tako navaja, da znaša neupravičena površina za zahtevek KOP – EK – poljščine 0,35 ha. Da je tožnica ta zahtevek prijavila na površini 1,85 ha, med strankama ni sporno, le-to pa izhaja tudi iz zbirne vloge za leto 2013. Vendar pa tožnica že ves čas postopka ugovarja zaključku organov obeh stopenj, da znaša z zapisnikom o kontrolnem pregledu na kraju samem za površine z dne 8. 7. 2013 ugotovljena čezmerna prijava za EK – njive – poljščine 0,35 ha. Tožnica je namreč že v pritožbi zoper prvostopenjsko odločbo izrecno navedla, da se strinja z ugotovitvami kontrolnega pregleda z dne 8. 7. 2013, vendar pa je izpostavila, da zavrnitev zahtevka KOP iz 2. točke izreka prvostopenjske odločbe ni skladna z ugotovitvami kontrolnega pregleda. Takšnega tožničinega ugovora pa organ druge stopnje ni preizkusil in nanj ni odgovoril.

Ker po povedanem prvostopenjski organ v izpodbijani odločbi ni navedel zadostnih razlogov, ki so narekovali sprejeto odločitev, navedene pomanjkljivosti pa kljub izrecnemu ugovoru tožnice v pritožbi ni odpravil niti organ druge stopnje, sodišče izpodbijane odločbe ne more preizkusiti.

Zaradi absolutne bistvene kršitve pravil upravnega postopka iz 7. točke drugega odstavka 237. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) je sodišče izpodbijano odločbo odpravilo na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) ter zadevo vrnilo istemu organu v ponovni postopek, v katerem bo moral vsebinsko preučiti (pritožbeni) ugovor tožnice in ponovno preveriti ugotovitve zapisnika o kontrolnem pregledu na kraju samem za površine z dne 8. 7. 2013 ter ugotoviti neupravičeno površino za zahtevek KOP – EK – njive - poljščine glede na prijavljeno površino za ta zahtevek in glede na ugotovitve o zadevi ponovno odločiti.

Uredba o plačilu za ukrepe osi 2 iz Programa razvoja podeželja Republike Slovenije za obdobje 2007-2013 v letih 2010-2013 člen 26. Uredba komisije (EU) št. 65/2011 z dne 27. januarja 2011 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 glede izvajanja kontrolnih postopkov in navzkrižne skladnosti v zvezi z ukrepi podpore za razvoj podeželja člen 16, 16/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.