TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
UPRS sklep I U 241/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-03-25

predhodni preizkus tožbe - rok za vložitev tožbe - zavrženje tožbe

Tožnik je tožbo vložil po izteku 30 dnevnega roka za vložitev tožbe, zato jo je sodišče zavrglo kot prepozno.

Tožnik je 12. 2. 2015 na sodišče vložil tožbo zoper sklep Upravnega sodišča RS Bpp 336/2014-4 z dne 22. 10. 2014 (pravilno z dne 22. 12. 2014), s katerim je bila zavržena njegova prošnja za dodelitev izredne brezplačne pravne pomoči (v nadaljevanju BPP) v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja za upravni spor v zvezi z odločbo Okrožnega sodišča v Ljubljani Bpp 159/2008 z dne 20. 6. 2013. Iz v spisu priložene vročilnice k navedenemu sklepu izhaja, da je bila vročitev navedenega sklepa tožniku opravljena s fikcijo vročitve 8. 1. 2015.

Po prvem odstavku 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil končan postopek. Iz podatkov v spisu izhaja, da je bil izpodbijani sklep tožniku vročen s fikcijo vročitve 8. 1. 2015. Tožniku je bilo namreč v skladu s tretjim odstavkom 87. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) obvestilo o prispelem pisanju puščeno v hišnem predalčniku 24. 12. 2014.  V obvestilu je bilo navedeno, kje je pisanje in naveden rok rok 15 dni, v katerem ga mora tožnik dvigniti, z opozorilom, da začne rok teči 25. 12. 2014 in da če pisanja v 15 dneh ne bo dvignil, se bo po poteku tega roka štela vročitev za opravljeno (četrti odstavek 87. člena ZUP). Kot izhaja iz obvestila o opravljeni vročitvi, tožnik pisanja ni dvignil ter mu je bil navedeni sklep  9. 1. 2015 vložen v hišni predalčnik. S tem dnem (9. 1. 2015) je začel teči 30-dnevni rok za vložitev tožbe v upravnem sporu, ki se je iztekel 9. 2. 2015 (ponedeljek). Ker je tožnik tožbo vložil 12. 2. 2015, jo je vložil po izteku 30 dnevnega roka za vložitev tožbe.

Ker tako tožnik tožbe ni vložil v predpisanem 30-dnevnem roku, kot izhaja iz pravnega pouka na izpodbijanem sklepu, in kot to določa prvi odstavek 28. člena  ZUS-1, je tožbo vložil prepozno.

Sodišče je zato tožbo zavrglo kot prepozno na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep IV U 32/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-12-01

Jasna Šegan (preds.), Melita Ambrož (poroč.), Majda Kovačič

tožba v upravnem sporu - rok za vložitev tožbe - prepozna tožba - zavrženje tožbe

Ker tožnik tožbe ni vložil v predpisanem 30-dnevnem roku, kot izhaja iz pouka  o pravnem sredstvu na odločbi drugostopenjskega organa, in kot to določa prvi odstavek 28. člena ZUS-1, je tožbo vložil prepozno, zato jo je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 zavrglo.

1. Tožnik je 28. 8. 2013 pri Delovnem sodišče v Celju vložil tožbo zoper Ministrstvo za notranje zadeve in javno upravo, zaradi nezakonite premestitve in imenovanja v drug uradniški naziv in v tožbi zahteval razveljavitev sklepa tožene stranke št. 1002-277/2013/10 (1502-16) z dne 30. 5. 2014 o premestitvi tožnika in sklepa Komisije za pritožbe iz delovnega razmerja št.10051-359/2013/2 z dne 24. 7. 2013 ter odločbe tožene stranke, št. 1002-227/2013/2 (1502-16), s katero je bilo odločeno, da se z dnem premestitve imenuje v uradniški naziv VIII. stopnje- policist I.

2. Delovno sodišče v Celju je s sklepom, št. Pd 428/2013 z dne 28. 11. 2014, odločilo, da ni stvarno pristojno za odločanje o delu tožbenega zahtevka, ki se nanaša na odločbo tožene stranke št. 1002-227/2013/2 (1502-16) in da bo po pravnomočnosti sklepa, tožbo v tem delu zahtevka odstopilo Upravnemu sodišču RS, Zunanjemu oddelku v Celju, kot stvarno in krajevno pristojnemu sodišču. Naslovno sodišče je  tožbo tožnika prejelo 29. 1. 2015.

3. Sodišče je tožbo zavrglo kot prepozno.

4. Po prvem odstavku 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil končan postopek. Iz podatkov v spisu izhaja, da je bila tožniku odločba št. 1002-227/2013/2 (1502-16) z dne  19. 3. 2013 osebno vročena  9. 4. 2013.  Zoper to odločbo je tožnik vložil pritožbo, ki jo je drugostopenjski organ, Komisija za pritožbe iz delovnega razmerja, z odločbo št. 10051-288/2013/2 z dne 29. 5. 2015, zavrnila. Slednja odločba je bila tožniku vročena 7. 6. 2013. Z dnem 8. 6.  2013 je začel, skladno s poukom o pravnem sredstvu te odločbe, teči 30-dnevni rok za vložitev tožbe v upravnem sporu, ki se je iztekel 8. 7. 2013 (ponedeljek). Ker je tožnik tožbo na Delovnem sodišču v Celju vložil 28. 8. 2013, jo je vložil po izteku 30 dnevnega roka za vložitev tožbe.

5. Ker torej tožnik tožbe ni vložil v predpisanem 30-dnevnem roku, kot izhaja iz pouka  o pravnem sredstvu na odločbi drugostopenjskega organa, in kot to določa prvi odstavek 28. člena ZUS-1, je tožbo vložil prepozno, zato jo je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep III U 104/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-02-09

Lara Bartenjev (preds.), Andrej Orel (poroč.), mag. Damjan Gantar

upravni spor - akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu - procesni sklep - izločitev uradne osebe - zavrženje tožbe

V izpodbijanem sklepu ni bilo odločeno o stvari, saj je bilo odločeno le o zahtevi tožeče stranke za izločitev gradbenega inšpektorja.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Z izpodbijanim sklepom je Inšpektorat RS za promet, energetiko in prostor zavrnil predlog tožeče stranke za izločitev pooblaščene uradne osebe, gradbenega inšpektorja A.A. iz inšpekcijskega postopka št. 06122-1/1999, v katerem je upravni organ prve stopnje zavrnil zahtevek tožeče stranke za priznanje statusa stranskega udeleženca v inšpekcijskem postopku. Tožeča stranka je vložila tožbo zoper navedeni sklep in predlagala, naj sodišče izpodbijani sklep odpravi ter ji povrne stroške postopka.

Po drugem odstavku 5. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) se v upravnem sporu lahko izpodbijajo tisti sklepi, s katerimi je bil postopek odločanja o izdaji upravnega akta obnovljen, ustavljen ali končan. Izpodbijani akt pa ne pomeni končne odločitve v inšpekcijskem postopku št. 06122-1/1999, v katerem si tožeča stranka prizadeva pridobiti status stranskega udeleženca. V izpodbijanem sklepu ni bilo odločeno o stvari, saj je bilo odločeno le o zahtevi tožeče stranke za izločitev gradbenega inšpektorja.

Izpodbijani akt zato ni akt, ki bi se lahko izpodbijal v upravnem sporu in ga je na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 sodišče zavrglo, upoštevaje stališče Vrhovnega sodišča RS v zadevi opr.št. I Up 404/2007, po katerem lahko stranka v takem primeru ugovore glede okoliščin, ki vzbujajo dvom o nepristranskosti uradne osebe in s tem povezano nezakonitostjo upravnega akta uveljavljajo v sporu zoper dokončno upravno odločbo. Glede na navedeno so vsi ugovori, ki se nanašajo na vodenje postopka in izločitev spornega inšpektorja v konkretnem postopku neupoštevni.

Upoštevaje navedeno je sodišče na podlag 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 tožbo zavrglo, saj akt, ki ga izpodbija tožeča stranka ni upravni akt, oziroma akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu.

Izrek o stroških temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po kateri trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrže.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep IV U 219/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-06-18

Melita Ambrož (preds.), Majda Kovačič (poroč.), Sonja Kočevar

tožba v upravnem sporu - akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu - poročilo natečajne komisije - merila za izbiro in metode preverjanja usposobljenosti - zavrženje tožbe

Po presoji sodišča v obravnavani zadevi ne gre za upravne akte iz 2. člena ZUS-1. Značilnost upravnih aktov glede na to zakonsko določbo je, da so izdani v okviru izvrševanja upravne funkcije in da vsebujejo vsebinsko odločitev o materialno pravno določeni pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika, pravne ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje upravnega akta. Vsi izpodbijani akti pa ne vsebujejo nobene vsebinske odločitve o kakšni materialni pravni pravici, obveznosti ali pravni koristi tožnika in niso bili izdani v okviru izvrševanja upravne funkcije.

1. S tožbo z dne 24. 7. 2014 in njeno dopolnitvijo z dne 10. 6. 2015, tožnik izpodbija naslednje akte: Izbirni postopek, standardi strokovno usposobljenosti, merila za izbiro in metode preverjanja usposobljenosti št. 101-03/14-2/3-IP z dne 10. 6. 2014; Poročilo natečajne komisije o izvedbi izbirnega postopka št. 101-03/14-2/4-p z dne 11. 6. 2014; Odgovor na pritožbo in zahtevo, ki ga je dne 7. 7. 2014 tožniku poslala tožena stranka.

3. V upravnem sporu sodišče odloča o zakonitosti dokončnih upravnih aktov, s katerimi se posega v pravni položaj tožnika. O zakonitosti drugih aktov odloča sodišča v upravnem sporu samo, če tako določa zakon (prvi odstavek 2. člena ZUS-1). Upravni akti so opredeljeni v drugem odstavku 2. člena ZUS-1. To so upravne odločba in drugi javnopravni, enostranski, oblastveni posamični akti, izdani v okviru izvrševanja upravne funkcije, s katerim je organ odločil o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika, pravne osebe ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje akta. Po 3. členu ZUS-1 niso upravni akti tiste odločitve in tisti akti, ki jih nosilci zakonodajne in sodne veje oblasti, sprejemajo za izvrševanje svojih ustavnih pristojnosti, in tisti akti, ki jih sprejemajo nosilci izvršilne veje oblasti in so utemeljeni na politični diskreciji, podeljeni na podlagi ustavnih in zakonskih pooblastil.

4. Po presoji sodišča, v obravnavani zadevi ne gre za prej navedene upravne akte, iz 2. člena ZUS-1. Značilnost upravnih aktov glede na to zakonsko določbo je, da so izdani v okviru izvrševanja upravne funkcije in da vsebujejo vsebinsko odločitev o materialno pravno določeni pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika, pravne ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje upravnega akta. Vsi trije navedeni akti ne vsebujejo nobene vsebinske odločitve o kakšni materialni pravni pravici, obveznosti ali pravni koristi tožnika in niso bili izdani v okviru izvrševanja upravne funkcije. Glede na navedeno, je sodišče tožbo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 348/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-03-12

tožba v upravnem sporu - neplačana sodna taksa - ustavitev postopka

Tožeča stranka kljub pozivu takse za tožbo ni plačala. Sodišče je zato na podlagi tretjega odstavka 105.a člena ZPP v zvezi z 22. členom ZUS-1 štelo, da je tožbo umaknila, ter zato na podlagi drugega odstavka 34. člena ZUS-1 postopek s tožbo ustavilo.

Tožeča stranka je dne 20. 2. 2014 vložila tožbo zoper odločbo, s katero ji je pristojni davčni urad odmeril davek na dediščino v znesku 77,98 EUR.

Ker ob vložitvi tožbe ni bila plačana predpisana sodna taksa, je sodišče izdalo plačilni nalog, s katerim je tožečo stranko pozvalo, da to stori, ter jo obenem opozorilo, da se bo v nasprotnem primeru, če takse ne plača, štelo, da je tožbo umaknila.

Iz podatkov sodnega spisa sledi, da tožeča stranka kljub pozivu, ki ga je prejela 23. 8. 2014, takse za tožbo ni plačala. Sodišče je zato na podlagi tretjega odstavka 105.a člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi z 22. členom Zakona o upravnem sporu štelo, da je tožeča stranka tožbo umaknila. Če se tožba umakne, pa sodišče na podlagi drugega odstavka 34. člena ZUS-1 postopek s tožbo ustavi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sodba I U 21/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-02-24

Petra Hočevar (preds.), mag. Miriam Temlin Krivic (poroč.), mag. Mira Dobravec Jalen

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - verjetni izgled za uspeh

Pravilna je dokazna ocena organa za BPP, da zadeva nima verjetnega izgleda za uspeh. Namreč zoper odločbo št. Bpp 220/20014 z dne 26. 8. 2014 je tožnik vložil tožbo, ki pa jo je Upravno sodišče s sodbo z dne 11. 11. 2014 zavrnilo. Odločitev je pravnomočna. Glede na navedeno se je torej odločitev organa izkazala za pravilno, posledično zato, ker gre v zadevi za odvisno odločitev, ni utemeljena tudi obravnavana tožba.

Toženka je z izpodbijano odločbo zavrnila prošnjo tožnika za dodelitev izredne brezplačne pravne pomoči v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja v postopku pred sodiščem na prvi stopnji v zvezi s tožbo v upravnem sporu zoper odločbo Upravnega sodišča RS v Ljubljani, št. Bpp 220/2014 z dne 26. 8. 2014 ter kot oprostitev plačila stroškov sodnega postopka iz razloga, ker tožnik ne izpolnjuje pogoja, določenega v 24. členu Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP).

Tožnik se z odločitvijo ne strinja in v tožbi navaja, da je prava neuka oseba in prosi za dodelitev brezplačne pravne pomoči, da se upravni spor pravilno popravi. Toženka z izpodbijanimi odločbami vseskozi krši Ustavo RS in Evropsko konvencijo za človekove pravice. Navaja tudi, da ni duševno bolan, kar je ugotovil nevropsihiater. Smiselno predlaga odpravo izpodbijane odločbe.

Toženka na tožbo ni odgovorila, poslala pa je upravne spise.

Organ za BPP je z odločbo št. Bpp 4/2015 z dne 13. 2. 2015 odločil o prošnji tožnika v zvezi z vloženo tožbo.

V obravnavani zadevi je sporno, ali je imel tožnik verjeten izgled za uspeh v upravnem sporu zoper odločbo št. Bpp 220/2014 z dne 26. 8. 2014. Namreč upravni organ je z izpodbijano odločbo zavrnil prošnjo tožnika za dodelitev izredne brezplačne pravne pomoči v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja v postopku pred sodiščem na prvi stopnji v zvezi s tožbo v upravnem sporu zoper odločbo Upravnega sodišča št. Bpp 220/2014 z dne 26. 8. 2014.

V skladu z določbo 24. člena ZBPP je organ dolžan ob obravnavi prošnje presoditi tudi podanost t.i. objektivnega kriterija – ali je zadeva očitno nerazumna oziroma ali ima zadeva verjeten izgled za uspeh ter jo je razumno sprožiti.

Sodišče soglaša z dokazno oceno organa, da zadeva nima verjetnega izgleda za uspeh. Namreč zoper odločbo št. Bpp 220/20014 z dne 26. 8. 2014 je tožnik vložil tožbo, ki pa jo je Upravno sodišče s sodbo, I U 1584/2014 z dne 11. 11. 2014, zavrnilo. Odločitev je pravnomočna. Glede na navedeno se je torej odločitev organa izkazala za pravilno, posledično zato, ker gre v zadevi za odvisno odločitev, ni utemeljena tudi obravnavana tožba.

Glede na navedeno je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), ker je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen ter da je odločba pravilna in na zakonu utemeljena.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 68/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-04-01

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), dr. Boštjan Zalar (poroč.), Liljana Polanec

upravni spor - izdaja novega upravnega akta - ustavitev postopka

Tožeča stranka je poziv sodišča, da se opredeli, ali je zadovoljna z novo odločbo, ali vztraja in v kakšnem delu vztraja pri tožbi oziroma ali jo razširja na novi upravni akt, prejela 13. 3. 2015. Rok za odgovor se je iztekel dne 30. 3. 2015 in do dne 1. 4. 2015 sodišče ni prejelo odgovora tožeče stranke na poziv sodišča. Zato je sodišče v skladu z določbo 3. odstavka 39. člena ZUS-1 postopek s sklepom ustavilo.

Z izpodbijanim 4. odstavkom 2. točke izreka odločbe tožene stranke z dne 4. 12. 2014 je organ po uradni dolžnosti odločil, da se nov študijski program, ki je opredeljen v 1. in 2. točki izreka odločbe izvaja od študijskega leta 2015/2016 dalje.

Tožnik je zoper navedeni del izreka odločbe vložil tožbo.

Tožena stranka je sodišče v upravnem sporu obvestila, da je spremenila izpodbijani del odločbe z novo odločbo št. 6033-274/2014/10 z dne 2. 3. 2015 in sicer tako, da je odločila, da se omenjeni program lahko izvaja od dokončnosti odločbe o vpisu v razvid in da je s tem ugodila vsem zahtevam tožeče stranke. Nova odločba je bila vročena tožeči stranki in predlaga, da sodišče postopek ustavi.

Sodišče je tožečo stranko z dopisom z dne 12. 3. 2015 v skladu z drugim odstavkom 39. člena ZUS-1 pozvalo, da se opredeli, ali je zadovoljna z novo odločbo, ali vztraja in v kakšnem delu vztraja pri tožbi oziroma ali jo razširja na novi upravni akt. Stranka je dobila rok za odgovor 15 dni in je bila poučena o posledicah, če ne bo odgovorila na poziv sodišča. Tožeča stranka je poziv sodišča prejela 13. 3. 2015. Rok za odgovor sodišču se je iztekel dne 30. 3. 2015 in do dne 1. 4. 2015 sodišče ni prejelo odgovora tožeče stranke na poziv sodišča. Zato je sodišče v skladu z določbo 3. odstavka 39. člena ZUS-1 postopek s sklepom ustavilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 1643/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-03-20

tožba v upravnem sporu - procesna sposobnost - po procesno nesposobni osebi vložena tožba - stalni skrbnik - zavrženje tožbe

Tožnikov skrbnik tožbe ni odobril, to pa pomeni, da pomanjkljivost, ki je v tem, da tožnik nastopa kot stranka, saj je 20. 10. 2014 sam vložil tožbo, čeprav mu je bila pravnomočno že s 1. 10. 2014 odvzeta poslovna sposobnost za vse aktivnosti, povezane s sodnimi postopki, ni odpravljena. Ker pa pomanjkljivost ni odpravljena, saj tožbe tožnika, ki nima pravdne sposobnosti, ni odobril njegov skrbnik, in je nadaljnji sodni postopek s tem onemogočen, je sodišče v skladu s petim odstavkom 81. člena ZPP tožbo zavrglo.

Tožnik je 20. 10. 2014 vložil tožbo zaradi molka organa zoper toženko Republiko Slovenijo, ki jo zastopa Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.

Ker je sodišče ugotovilo, da je bila tožniku po sklepu Višjega sodišča v Ljubljani I Cp 1985/2014 z dne 1. 10. 2014 (v zvezi s sklepom Okrajnega sodišča na Vrhniki N 41/2012 z dne 24. 4. 2014), ki je z dne 1. 10. 2014 pravnomočen, delno odvzeta poslovna sposobnost, in sicer za vse aktivnosti, povezane s sodnimi postopki, je postopek prekinilo ter ga nadaljevalo po pridobitvi izvršljive odločbe Centra za socialno delo Vrhnika št. 1221-49/2014 z dne 20. 1. 2015, s katero je odločeno, da se tožnika postavi pod skrbništvo ter da bo nalogo skrbnika opravljal Center za socialno delo A., tako da je skrbniku poslalo tožbo, ki jo je tožnik vložil sam, v odobritev.

Iz 77. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki ga sodišče v upravnem sporu primerno uporablja na podlagi  določbe prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS1) za vprašanja postopka, ki niso urejena s tem zakonom, namreč izhaja, da je pravdno sposobna le stranka, ki je poslovno popolnoma sposobna. V 88. členu ZPP pa je nadalje sodišču naloženo, da če ugotovi, da tisti, ki nastopa kot stranka, pravdna stranka ne more biti, odredi potrebne ukrepe za odpravo pomanjkljivosti.

Center za socialno delo A. kot tožnikov skrbnik pa je z dopisom št. 1221 – 49/2014-09 z dne 17. 3. 2015 sodišču sporočil, da tožbe, ki jo je dne 20. 10. 2014 vložil tožnik sam, ne odobri.

To pa pomeni, da pomanjkljivost, ki je v tem, da tožnik nastopa kot stranka, saj je 20. 10. 2014 sam vložil tožbo, čeprav mu je bila pravnomočno že s 1. 10. 2014 odvzeta poslovna sposobnost za vse aktivnosti, povezane s sodnimi postopki, ni odpravljena. Ker pa pomanjkljivost ni odpravljena, saj tožbe tožnika, ki nima pravdne sposobnosti, ni odobril njegov skrbnik, in je nadaljnji sodni postopek s tem onemogočen, je sodišče v skladu s petim odstavkom 81. člena ZPP tožbo zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

UPRS sklep I U 1178/2015, enako tudi I U 1224/2015

UPRS sklep I U 1293/2015, enako tudi I U 1278/2015
UPRS sklep III U 123/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-05-29

mag. Damjan Gantar (preds.), Andrej Orel (poroč.), Lara Bartenjev

štipendija - Zoisova štipendija - stvarna pristojnost - socialni spor

Za odločanje o sporih v zvezi z Zoisovi štipendijami je stvarno pristojno socialno sodišče.

I. Upravno sodišče Republike Slovenije se v tej zadevi izreče za stvarno nepristojno.

II. Po pravnomočnosti sklepa se zadeva odstopi Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

Tožeča stranka je pri Upravnem sodišču RS, oddelek v Novi Gorici dne 22.5. 2015 vložila tožbo zoper 2. točko odločbe Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti št.11007-839/2013/2 z dne 21. 4. 2015, s katero je tožena stranka kot drugostopni organ odločila o njeni pritožbi zoper odločbo Javnega sklada Republike Slovenije za razvoj kadrov in štipendije št. 11030-08492/2010/05 z dne 13. 6. 2013, s katero je ta odločil o pravicah tožeče stranke v zvezi z obnovo postopka priznanja pravice do Zoisove štipendije po odločbi št. 11030-08492/2010/01 z dne 19. 11. 2010.

V zadevi gre za odločanje v zvezi s sporom o dodelitvi Zoisove štipendije. Po določbah 28. člena Zakona o štipendiranju (v nadaljevanju ZŠtip-1) odloča o dodelitvi in nadaljnjem prejemanju Zoisove štipendije na prvi stopnji sklad, o pritožbah zoper odločbo iz 28. člena ZŠtip-1 pa odloča ministrstvo (prvi odstavek 29. člena ZŠtip-1). Po določbi drugega odstavka 29. člena ZŠtip-1 odloča o sporih zoper odločbe ministrstva iz prejšnjega odstavka socialno sodišče. Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju ZDSS-1) v tretjem odstavku 7. člena določa, da je socialno sodišče pristojno za odločanje tudi v socialnih sporih, za katere tako določa zakon. Glede na povedano je upravno sodišče na podlagi določb 19. člena prvega odstavka 23. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) izreklo, da ni stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi ter odločilo, da se po pravnomočnosti tega sklepa zadeva odstopi Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno pristojnemu sodišču.

V skladu z določbo prvega odstavka 19. člena ZPP, ki se v skladu z določbo prvega odstavka 22. člena ZUS-1 primerno uporabljajo za vprašanja postopka, ki niso urejena z določili ZUS-1, mora vsako sodišče med postopkom ves čas po uradni dolžnosti paziti na svojo stvarno pristojnost.

ZDSS-1 člen 7, 7/3. ZŠtip-1 člen 28, 29, 29/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.