UPRS sodba I U 1454/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2016-09-21

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), Liljana Polanec (poroč.), mag. Damjan Gantar

dodelitev neprofitnega stanovanja v najem - upravni postopek - dopis - upravni akt

Ker tožena stranka o tožničinem zahtevku ni izdala upravnega akta z vsemi sestavinami iz 210. člena ZUP, izpodbijanega akta ni mogoče preizkusiti in je zaradi navedenega nezakonit.

I. Tožbi se ugodi, izpodbijani odgovor JSS MOL št. 3634-5993/2015 z dne 11. 9. 2015 se odpravi in se zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek.

II. Tožena stranka je dolžna tožnici povrniti stroške postopka v višini 285,00 EUR, povečane za 22% DDV, v roku 15 dni, do tedaj brez obresti, po poteku tega roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

1. Tožena stranka je z izpodbijanim aktom, to je z odgovorom št. 3634-5993/2015 z dne 11. 9. 2015, ki ga je poslala tožnici v zvezi z njeno vlogo za dodelitev bivalne enote, sporočila, da v skladu z določbo petega odstavka 87. člena Stanovanjskega zakona (SZ-1), po kateri so do dodelitve neprofitnega stanovanja ali bivalne enote upravičeni samo državljani Republike Slovenije, kot državljanka Bosne in Hercegovine ni upravičena do dodelitve bivalne enote v Mestni občini Ljubljana.

2. Tožnica zoper uvodoma navedeni odgovor vlaga tožbo. V tožbi navaja, da se je pred 12. leti s svojim zakonskim partnerjem preselila v Slovenijo, ker si v Bosni in Hercegovini nista uspela ustvariti normalnih pogojev za življenje. V Sloveniji se je najprej zaposlil njen zakonski partner, kasneje pa tudi sama. V Sloveniji sta se jima rodila tudi dva otroka, trenutno stara 10 in 8 let. Dne 29. 7. 2008 je tudi pridobila dovoljenje za stalno prebivanje iz naslova združitve družine. Leta 2011 se je odločila za razvezo zakonske zveze in se z otrokoma preselila v tržno najemno stanovanje, v katerem še vedno prebivajo. Razvezni postopek še ni končan. Tožnica in njena dva otroka se trenutno preživljajo z denarno socialno pomočjo in otroškimi dodatki, kar ne zadošča za redno plačevanje najemnine in obratovalnih stroškov (skupno 350 EUR) brez ogrožanja lastnega preživetja sebe in svojih otrok. Tožbo vlaga na podlagi 2. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), ker izpodbijani akt posega v njen pravni položaj in njene pravice in alternativno, vkolikor sodišče odgovora stanovanjskega sklada ne bo štelo za upravni akt, na podlagi 4. člena ZUS-1 zaradi dejanja organa, ki posega v njene človekove pravice. Zatrjevane kršitve izhajajo iz protiustavnih določb SZ-1, ki državljanstvo določajo kot pogoj za upravičenje do neprofitnega stanovanja.  Sodišču predlaga, da na Ustavno sodišče vloži pobudo za oceno ustavnosti omenjenega zakona ali pa se posluži sredstev v okviru sodišča EU. Meni, da je zaradi svojega državljanstva diskriminirana v primerjavi z ostalimi prosilci. Zato je žrtev kršitve pravic iz 14. člena EKČP v uživanju pravic iz 8. člena EKČP. Sodišču predlaga, da razsodi tako, da ugotovi, da je bilo z aktom JSS MOL z dne 11. 9. 2015 poseženo v njene človekove pravice in da se odgovor JSS MOL odpravi in zadeva vrne v odločanje toženi stranki; podredno, da se odgovor JSS MOL odpravi in zadeva vrne v odločanje toženi stranki in nadalje podredno, da se ugotovi, da je bilo z aktom JSS MOL z dne 11. 9. 2015 poseženo v njene človekove pravice in da se poseg v človekove pravice odpravi s tem, da se zadeva vrne v ponovno odločanje toženi stranki, ki pri ponovnem odločanju ne sme uporabiti diskriminatornega pogoja, ki temelji na obstoju državljanstva RS. Zahteva tudi vračilo stroškov postopka.

3. Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da je tožničino vlogo za dodelitev bivalne enote zavrnila ob upoštevanju petega odstavka 87. člena SZ-1 in 7. člena Splošnih pogojev poslovanja (SPP) JSS MOL, ker je tožnica državljanka Bosne in Hercegovine in tako ne izpolnjuje splošnega pogoja, da mora biti upravičenec državljan Republike Slovenije. Dalje navaja, da je tožnica odgovor o zavrnitvi vloge za dodelitev bivalne enote prejela dne 14. 9. 2015, Upravno sodišče pa je tožbo prejelo dne 15. 10. 2015, kar pomeni, da tožbe ni vložila pravočasno, temveč zamuja za en dan. Tožnici je že v odgovoru na poziv k izdaji odločbe z dne 29. 10. 2015 pojasnila, da v postopkih dodelitve bivalne enote JSS MOL ne izdaja odločbe, temveč pisni odgovor, ali je prosilec upravičen do bivalne enote in v primeru upravičenosti predvideno čakalno dobo na dodelitev bivalne enote. Postopek se zaključi s sklenitvijo najemne pogodbe. SZ-1 v postopku ugotavljanja upravičenosti do dodelitve bivalne enote tudi ne napotuje na odločanje po Zakonu o splošnem upravnem postopku (ZUP) in posledično na izdajo odločbe. Zato odločitev o dodelitvi bivalne enote ni upravni akt. Bivalne enote dodeljuje v najem na podlagi določb SZ-1 in v skladu s SPP JSS MOL. Pridobitev neprofitnega stanovanja oziroma pridobitev bivalne enote tudi ni temeljna človekova pravica, kot tudi ni temeljna človekova pravica, da vsak lahko enakopravno konkurira na razpisu za dodelitev neprofitnega stanovanja v najem. Bistveno enake primere je treba obravnavati enako, bistveno neenake pa različno. Sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

4. Tožnica v pripravljalni vlogi navaja, da je tožba vložena pravočasno, kar tudi pojasnjuje; poudarja, da gre v predmetni zadevi za akt, podvržen določbam ZUS-1 in vztraja pri svojih argumentih iz tožbe.

6. Sodišče uvodoma, v zvezi z navedbo tožene stranke, da tožnica s tožbo zamuja za en dan, ugotavlja, da je tožba vložena pravočasno. Iz podatkov v spisu je namreč razvidno, da je tožnica prejela izpodbijani akt dne 14. 9. 2015 in da je tožbo oddala priporočeno po pošti dne 14. 10. 2015, kar je znotraj 30-dnevnega roka za vložitev tožbe (prvi odstavek 28. člena ZUS-1).

7. Po preučitvi obravnavane zadeve sodišče ugotavlja, da odločitev tožene stranke, ob upoštevanju določb SZ-1 in določb ZUP ter podatkov v spisu, ni pravilna.

8. Iz podatkov v spisu namreč izhaja, da je tožnica dne 1. 7. 2015 na toženo stranko podala zahtevek-vlogo za (izredno) dodelitev bivalne enote. Tožena stranka je tožnici dne 11. 9. 2015 v zvezi z njeno (navedeno) vlogo poslala odgovor, v katerem ji je sporočila, da kot državljanka Bosne in Hercegovine ni upravičena do dodelitve bivalne enote v Mestni občini Ljubljana, ker so upravičenci samo državljani Republike Slovenije.

9. Tudi po tožničini izrecni zahtevi za izdajo odločbe v zvezi z njeno vlogo, vloženi dne 26. 10. 2015, je tožena stranka tožnici dne 29. 10. 2015 poslala (nadaljnji) odgovor, da kot državljanka Bosne in Hercegovine ni upravičena do dodelitve bivalne enote v Mestni občini Ljubljana in da se v postopku dodelitve bivalne enote (88. člen SZ-1) ne izda odločbe, temveč pisni odgovor in da SZ-1 v postopku ugotavljanja upravičenosti do bivalne enote ne napotuje na ZUP in na izdajo odločbe.

10. Iz navedenega odgovora z dne 11. 9. 2015 tako izhaja, da je tožena stranka vsebinsko odločila o tožničinem materialnopravnem zahtevku. Zato je odgovor tožene stranke z dne 11. 5. 2015, ki torej vsebuje vsebinsko odločitev glede tožničine pravice oziroma pravne koristi, šteti za upravni akt. Posledično bi morala tožena stranka v postopku ugotavljanja upravičenosti tožnice do dodelitve bivalne enote postopati po pravilih upravnega postopka, za kar ima podlago v 4. členu ZUP. To pomeni, da bi morala tožena stranka o tožničinem zahtevku odločiti  (ob upoštevanju relevantnega dejanskega stanja, da tožnica ni samska oseba, temveč, da skupaj z njo v družinski skupnosti živita tudi dva mladoletna šoloobvezna otroka) z odločbo, ki bi imela vse sestavine odločbe kot jih določa 210. člen ZUP (vključno s pravnim poukom o pritožbi), ne pa zahtevek zavrniti zgolj z odgovorom oziroma dopisom.

11. Ker tožena stranka o tožničinem zahtevku ni izdala upravnega akta z vsemi sestavinami iz 210. člena ZUP, izpodbijanega akta ni mogoče preizkusiti in je zaradi navedenega nezakonit. Glede na navedeno je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijani akt-odgovor tožene stranke z dne 11. 9. 2015 odpravilo in zadevo vrnilo toženi stranki v ponoven postopek na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena ZUS-1, ker je spoznalo, da v postopku izdaje upravnega akta niso bila  dovolj upoštevana pravila postopka. Tožena stranka bo morala v ponovljenem postopku o tožničinem zahtevku odločiti z odločbo z vsemi sestavinami odločbe iz 210. člena ZUP, vključno s pravnim poukom o pritožbi.

12. Ker je sodišče tožbi ugodilo zaradi bistvenih kršitev določb postopka, se ni spuščalo v presojo drugih tožbenih ugovorov.

13. Ker je tožnica zahtevala tudi povrnitev stroškov postopka in je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijani akt odpravilo, je prisodilo tudi, da ji mora tožena stranka, v skladu z določbo 3. odstavka 25. člena ZUS-1, povrniti stroške postopka. V skladu z navedeno določbo se tožniku v upravnem sporu prisodi pavšalni znesek povračila stroškov skladno s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (Pravilnik). Določba 2. odstavka 3. člena Pravilnika določa, da se v primeru, če je bila zadeva rešena na seji in je tožnika v postopku zastopal pooblaščenec, ki je odvetnik, tožniku priznajo stroški v višini 285,00 EUR. Iz navedenih razlogov je sodišče tožnici priznalo znesek v navedeni višini, povečan za DDV.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.