UPRS sodba in sklep IV U 182/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-08-27

Melita Ambrož (preds.), Majda Kovačič (poroč.), Alenka Praprotnik

razlastitev - pogoji za razlastitev - javna cesta - javna korist - potek javnega cestnega prometa

Pogoj za začetek postopka razlastitve je izkazana javna korist, če je po tistem delu cestišča v času vložitve zahteve za razlastitev potekal javni cestni promet. Sodišče ne dvomi v verodostojnost opravljenega štetja prometa na cestnem delu s strani občine kot razlastitvene upravičenke. Sicer pa iz listin upravnega spisa tudi izhaja, da so bile zapore ceste dane samo za tovorni promet in izdane tudi odločbe o odstranitvi cestnih ovir, postavljenih s strani tožnikov, kar pomeni, da je bil cestni promet oviran zaradi njunega protipredpisnega ravnanja.

I. Tožba prvotožeče stranke B.B. se zavrne.

II. Tožba drugotožeče stranke A.A. se zavrže.

III. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijano prvostopenjsko odločbo, številka 352-1/2009-242 z dne 28. 3. 2014, je v 1. točki izreka odločeno, da se razlastitvene zavezance A.A., B.B. in C.C., ki so solastniki nepremičnin parcelnih številk 1418/1, 1419/2, 1420/2, 1421/2, 5/5, 5/6, 1417/1, 1422/5, vse k.o. … (115) razlasti, v korist razlastitvenega upravičenca Občine Slovenske Konjice. V 2. točki izreka je odločeno, da hipoteka ustanovljena na teh nepremičninah, še nadalje bremeni spredaj navedene nepremičnine. 3. točke izreka določa dolžnost sklenitve sporazuma o odškodnini oziroma nadomestilo, najkasneje v 5. dneh po pravnomočnosti odločbe z navedbo, kaj mora takšen sporazum vsebovati. 4. točka določa, da bo o stroških postopka odločeno s posebnim sklepom.

2. V obrazložitvi navaja ves postopek od vložitve zahteve razlastitvene upravičenke Občine Slovenske Konjice (stranke z interesom) z dne 23. 4. 2009 za razlastitev nepremičnin parcelnih številk: 1418 (del), 1419 (del), 1420 (del), 1421 (del), 1449 (v celoti), vse k.o. … (odsek „Č.“), katerih solastniki so razlaščenci v ustreznem deležu. Tekom postopka je bilo izdanih več odločb. Razlastitveni upravičenec je zahtevo za razlastitev razširil na nepremičnine parcelne številke 5/5, 5/6, 1417/1, 1422/5 k.o. … z vlogo z dne 19. 11. 2012. Sklicuje se na dejstva navedena v odločbi o razlastitvi številka 352-1/2009-58, ki je bila potrjena s pravnomočno odločbo sodišča v delu nepremičnine parcelna številka 1449 k.o. .... Zato povzema le bistvene dele, ki so narekovali identično odločitev v tej odločbi, ker je bilo treba za dele nepremičnin (prej parcelne številke 1418, 1419, 1420, 1421), sedaj pa samostojne nepremičnine parcelne številke 1418/1, 1419/2, 1420/2, 1421/2 vse k.o. ..., ki so nastale iz prej navedenih nepremičnine, z razširitvijo zahtevka na parcelne številke 5/5, 5/6, 1417/1, 1422/5 k.o. ..., le izvesti parcelacijo oziroma opraviti pripravljalna dela v skladu s 101. členom Zakona o urejanju prostora (v nadaljevanju ZUreP). Razlastitev je utemeljena z dejstvom, da po odseku „Č.“ poteka cestni promet v skladu z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih cestah (v nadaljevanju ZJC-B) že vrsto let, kot tudi zaradi prevzema obstoječe prometne infrastrukture. Ta določba določa, da je javna korist za razlastitev nepremičnin, po katerih poteka obstoječa javna cesta ugotovljena, če ob vložitvi zahteve po njej poteka cestni promet v skladu s prvim odstavkom 2. člena Zakona o javnih cestah (v nadaljevanju ZJC).

3. V nadaljevanju navaja ves potek razlastitvenega postopka, ki ga določa ZUreP. Opravljena je bila ustna obravnava dne 4. 4. 2012, upravni organ razlaga njen potek. Glede ugotavljanja javne korist se sklicuje na določbo tretjega odstavka 19. člena ZJC-B, ki določa, da je javna korist za razlastitev nepremičnin, po katerih poteka javna cesta ugotovljena, če ob vložitvi zahteve, po njej poteka cestni promet, v skladu s prvim odstavkom 2. člena takrat veljavnega ZJC, ne glede na določila, ki jih šteje ZUreP-1, za tista, ki določajo pogoj za zagotovitev javne koristi (93. člen ZUreP-1).

4. V tem primeru je javno korist izkazal razlastitveni upravičenec Občina Slovenske Konjice s tem, da je predložil podatke o štetju prometa v mesecu marcu (16., 17. in 23. 3. 2009) in bi bilo to število uporabnikov še večje, če bi družba Č. takrat poslovala. Iz odločbe in pritožbenih razlogov, zoper odločbo številka 352-1/2009/58 je razvidno, da nihče od strank ni nasprotoval izkazovanju javnega interesa. V primeru, ko je bil javni interes izkazan že takrat, tudi vloga upravičenca za razlastitev vložena za ostale dele nepremičnin v letu 2009 in je sodišče s sodbo zavrnilo tožbo razlastitvenih zavezancev, s katero je bilo odločeno o nepremičnini parcelna številka 1449 k.o. ..., ki je tako postala pravnomočna, veljajo tudi za te nepremičnine ista pravila, kot so veljala za prej navedeno parcelno številko 1449 k.o. ... Nasprotovanja izkazovanju javnega interesa so se pojavila šele po nadaljevanju postopka, torej po prekinitvi, ko so se začela pripravljalna dela in so deli nepremičnin dobili svoje lastne parcelne številke.

5. V nadaljevanju še navaja razloge upoštevanja načela sorazmernosti. Glede javnega interesa za novo nastale nepremičnine parcelne številke 5/5, 5/6, 1417/1, 1422/5 vse k.o. ..., je bil izkazan javni interes ob vložitvi zahteve leta 2009, ko je tudi po teh nepremičninah potekala kategorizirana javna cesta odsek Č. Razlastitveni upravičenec je zahtevek za razlastitev dne 19. 11. 2012 le razširil, kar mu omogoča 133. člen Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP).

6. Glede formalne zapore ceste leta 2006 z odločbo številka 462-18/01-9202 navaja, da je ni mogoče upoštevati, ker je bila zaprta zaradi razlogov navedenih v 46. členu ZJC in v 31. členu Odloka o občinskih cestah v Občini Slovenske Konjice.

7. Upravni organ v nadaljevanju razlaga vpisane hipoteke in okoliščine, ki so se nanašale na dedovanja tega dela nepremičnine, zakonsko določeno obveznost sklenitve sporazuma o odškodnini oziroma nadomestilu in na odločitev glede zahteve za izločitev uradne osebe, o kateri je bilo že odločeno z odločbo.

8. S pritožbeno odločbo tožena stranka potrjuje odločitev organa prve stopnje in ponovno navaja vse dejanske in pravne razloge za takšno odločitev.

9. Tožnika vlagata tožbo zoper odločbo upravnega organa prve stopnje v celoti in zoper 3. točko pritožbene odločbe. Prvotožnica B.B. vlaga tožbo tudi zoper 2. točko pritožbene odločbe.

10. Tožbo vlagata iz razlogov bistvene kršitve določb postopka, kršitve materialnega prava ter zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter predlagata, da sodišče tožbi ugodi, da se izpodbijana odločba v obsegu, ki je prej naveden razveljavi oziroma odpravi in toženi stranki naloži plačilo stroškov tega postopka, vse v roku 15 dni, v primeru zamude skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od poteka roka za prostovoljno izpolnitev dalje do plačila.

11. Glede meritorne odločitve upravnega organa navajata, da je nepravilna, glede na to, da ta temelji na izpolnjeni predpostavki po odločbi 19. člena ZJC-B, ki določa, da je pogoj za začetek postopka razlastitve izkazana javna korist. Ta predpostavka pa mora biti skladno s to določbo izpolnjena v času vložitve zahteve za razlastitev. To ni bilo izpolnjeno, ker je bila cesta v tem delu v času vložitve zahteve zaprta za promet. To izhaja iz odločbe Občine Slovenske Konjice, številka 462-18/01-9202 z dne 31. 5. 2006, s katero je občina odločila o obojestranski zapori ceste JP883040, ki vodi čez reko Dravinjo. Odločbo je izdala razlastitvena upravičenka sama v letu 2006. Promet je bil na tem delu cestišča prepovedan. Odločba je veljala vsaj do februarja 2011. Sodišče je s sodbo, številka IV U 223/2009-10 z dne 1. 2. 2011 odločilo, da se odločba Občine Slovenske Konjice, številka 462-18-01-9202-1 z dne 17. 4. 2009 (odločba o obojestranski zapori sporne poti), odpravi. Vsaj do februarja 2011, kar je skoraj 5 let po izdaji odločbi o zapori ceste in v času, ko je bil predmetni postopek za razlastitev že v teku, je bil cestni promet po sporni cesti prepovedan. Občina je šele marca 2011 izdala novo odločbo, številka 3701-0018/2011-1 z dne 31. 3. 2011, s katero je odločila, da zapora ceste preneha veljati v roku enega leta od pravnomočnosti te odločbe. To se je zgodilo po 15. 4. 2011, kar pomeni, da je obojestranska zapora poti skladno s 1. točko navedene odločbe lahko prenehala veljati najprej 15. 4. 2012. To pomeni, da v času zahteve za razlastitev po sporni poti leta 2009 ni potekal promet po tem delu.

12. Razen tega promet ni mogel potekati, ker je bila pot v povsem derutnem stanju, kar je bil razlog za njeno zaporo, zato sta tožnika predlagala zaslišanje stranke, ki mu je to stanje znano, vendar je upravni organ ta predlog ignoriral. S tem je bilo kršeno načelo kontradiktornosti. Isto je storil tudi pritožbeni organ. Organ ne more vedeti, kaj naj bi priča izpovedala, dokler ni zaslišana. Po cesti ne poteka promet, to pomeni, da se ta uresničuje preko druge povezave, zato razlastitev poti ni potrebna oziroma se s tem ne zasleduje javni interes.

13. Poročilo o štetju prometa, ki ga je za potrebe razlastitve pridobila občina sama, je evidentno prikrojeno njenim potrebam v tem postopku. Ne gre za verodostojno listino. Sama kategorizacija občinske poti še ne izkazuje javne koristi. Pritožbeni organ se ni opredelil do pritožbenih navedb, da je bila ta cesta res uničena in razkopana, po drugi strani pa, da je promet po predmetni poti ob vložitvi zahteve za razlastitev nedvomno v teku. S tem je prišel organ sam s seboj v nasprotje.

14. Širitev z novimi parcelnimi številkami 5/5, 5/6, 1417/1, 1422/5 vse k.o. ..., vložena dne 19. 11. 2012, pomeni, da gre za novo zahtevo za razlastitev, poleg tistih iz leta 2009. Ker je bila razlastitev teh parcel vložena 9. 11. 2012, bi moral upravni organ ugotavljati ali so bili tedaj, torej 19. 11. 2012, izpolnjeni pogoji za njihovo razlastitev. To pomeni, ali je po teh parcelah potekal javni cestni promet novembra 2012 ob vložitvi zahteve za njihovo razlastitev. Upravni organ je tudi glede dodatnih parcel ugotavljal ali je po njih potekal javni cestni promet v letu 2009, torej v času ko zahteva za njihovo razlastitev sploh še ni bila vložena.

15. Pritožbeni organ se tudi ni opredelil do očitkov, da je prvostopenjski upravni organ skušal povsem neprepričljivo utemeljiti izpodbijano odločbo z razlogi neke druge upravne odločbe, ki se tiče druge nepremičnine. Vsaka odločba je samostojen upravni akt in zoper vsako izmed njih je dopustna pritožba ter sodno varstvo. Tudi če je druga odločba (o razlastitvi parc. št. 1449) pravnomočna, to upravnega organa ne odvezuje, da v izpodbijani odločbi ne utemelji in obrazloži vseh potrebnih predpostavk za izvedbo razlastitve. V drugem postopku pa ima stranka pravico, da zoper takšno odločbo vlaga vsa razpoložljiva pravna sredstva iz razlogov, za katere ocenjuje, da so utemeljeni.

16. Stranka z interesom v tem sporu, ki je razlastitveni upravičenec, Občina Slovenske Konjice v odgovoru na tožbo navaja, da je treba tožbo v delu, ki se nanaša na drugotožnika zavreči, ker je drugotožnik že 28. 7. 2014 zoper isto upravno odločbo vložil tožbo. Občina Slovenske Konjice je dne 31. 5. 2006 izdala odločbo, s katero je prepovedala promet po tej javni cesti. Dne 31. 3. 2011 pa je izdala odločbo številka 3701-0018/2011-1, s katero je odločila, da je zapora te javne poti, ki je bila določena z odločbo, številka 462-18/01-9202 z dne 31. 5. 2006, prenehala veljati v roku enega leta od pravnomočnosti te odločbe. Zaradi slabega stanja te javne poti, je bil omejen promet za tovorna vozila, medtem ko je bil v letu 2007 ponovno dovoljen promet za vsa ostala osebna vozila. Ta odločba je bila res izdana leta 2011, vendar pa je zapora ceste prenehala veljati že v letu 2007. Sklicuje se na 31. člen Odloka o občinskih cestah. Ta zakonski predpis določa, da prepoved oziroma zapora ceste ne more biti določena za dalj kot eno leto. Če je bila zapora ceste vzpostavljena s to odločbo z dne 31. 5. 2006, je prenehala veljati v roku enega leta od pravnomočnosti te odločbe.

17. Glede na navedeno je v letu 2009 povsem veljavno potekal cestni promet po spornem delu ceste. To pomeni, da je bil in še vedno je cestni promet po tem delu dovoljen. Po vložitvi zahteve za razlastitev, sta izvedbo tega samovoljno preprečevala oba tožnika z postavljanjem zapor in po prekopu parcelne številke 1419/2 k.o. ... Kršene so bile številne odločbe, ki tožnikom prepovedujejo opravljati dela na javni cesti in postavljati ovire. Občina Slovenske Konjice je tako izkazala, da je z odpravo odločbe iz leta 2006 (o zapori javne poti) in ponovno vzpostavitvijo prometnega režima dejansko pričela v letu 2008, vendar je vsled koriščenja vseh pravnih sredstev, do izdaje dokončne in pravnomočne odločbe prišlo šele v letu 2011. Občina je ob vložitvi zahteve osnovni interes izkazovala s štetjem prometa. Sicer pa je Lamut Janez na ustni obravnavi dne 21. 6. 2013 na zapisnik izjavil, da je na tem odseku obstajal vseskozi cestni promet, da zapore ceste praktično ni bilo.

18. V nadaljevanju zatrjuje, da pravica do kontradiktornosti tožnikoma ni bila kršena. Uradna oseba, ki je vodila postopek, je odločila, katera dejstva je treba dokazati. Tožnika sta bila z vabili vabljena na ustne obravnave, da bi lahko bila zaslišana. Odločila sta se, da se obravnav ne bosta udeleževala.

19. Ne drži, da je predlog za razširitev zahteve za razlastitev z dne 19. 11. 2012 v bistvu nova zahteva za razlastitev. Občina Slovenske Konjice je v letu 2009 na pristojni upravni organ podala zahtevo za razlastitev nepremičnine, po katerih poteka javna pot JP883040 odsek Č. Navedla je nepremičnine, po katerih po njenem vedenju predmetna javna pot poteka. Šele po izvedbi pripravljalnih del v tem postopku z odločbo, številka 02112-461/2010-13 z dne 19. 4. 2012, je bilo natančno ugotovljeno, po katerih nepremičninah teče javna pot. To pomeni, da po prejemu geodetske odločbe občina ni podala nove zahteve za razlastitev, temveč je zgolj razširila svojo prvotno zahtevo glede na ugotovljeno in po strokovnjakih izkazano dejansko stanje. Vse to je v skladu s 133. členom ZUP.

20. V pripravljalni vlogi tožnika odgovarjata na navedbe v odgovoru na tožbo tožene stranke in stranke z interesom. Odgovarjata na navedbe, ki se nanašajo na izdajo odločbe o zapori ceste, njihove številke in datume njihove izdaje. Četudi občinski odlok določa veljavno zapore za največ eno leto, to še ne pomeni, da odločba iz leta 2006 ne more določati drugače. Tako je odločba, številka 462-18/01-9202 z dne 31. 5. 2006, postala dokončna in pravnomočna. Tudi če bi bila v nasprotju z materialnim predpisom, to je z občinskim odlokom, to ne bi spremenilo dejstva, da je pravno zavezujoča. Javni cestni promet se že na podlagi te odločbe ni mogel odvijati, kar je preprečevalo tudi povsem derutno stanje ceste. To pomeni, da ni bilo predpostavke za izvedbo postopka razlastitve. Kršene so bile osnovne človekove pravice iz 22. člena Ustave, ker ni bilo upoštevano načelo kontradiktornosti.

21. Zavračata tudi navedbe, da sta preprečevala promet. Navedena pot že vrsto let ni v splošni rabi, vanjo nihče ni vlagal, ker za to ni bilo posebnega interesa. Prebivalci občine uporabljajo druge cestne povezave. Osnovna korist ni izkazana, tudi na abstraktnem nivoju, glede na to, da sporna dostopna pot ni v splošni rabi in se po njej ne odvija javni cestni promet. Prav tako ni izkazano niti na konkretnem nivoju. Prebivalci imajo dostop zagotovljen po drugih poteh. Ni je mogoče kategorizirati kot cesto po Uredbi o merilih za kategorizacijo javnih cest. Nahaja se tik ob hiši, dobesedno na pragu hiše. Takšna pot trga posestvo tožnikov na dva dela, na eni strani stoji stanovanjska hiša, na drugi pa imata zelenjavni vrt. S tem ni dano ustrezno sorazmerje med javno koristjo in posegom v zasebno lastnino. Poseg bi bil za tožečo stranko preveč obremenjujoč, sama razlastitev pa ni nujno potrebna za dosego javni interesov.

22. Tožba prvotožnice B.B. ni utemeljena.

23. Po presoji sodišča sta oba upravna organa na podlagi pravilno ugotovljenega dejanskega stanja uporabila pravilne predpise, zato jih sodišče v izogib ponavljanju ponovno ne navaja, ker jim v celoti sledi (drugi odstavek 72. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1), v zvezi s tožbenimi ugovori pa še dodaja;

24. Neutemeljen je tožbeni ugovor, da gre za nepravilno uporabo materialnega prava, to je uporabo določbe 19. člena ZJC-B, ki določa, da je pogoj za začetek postopka razlastitve izkazana javna korist, če je po tistem delu cestišča v času vložitve zahteve za razlastitev potekal javni cestni promet. Kot je razvidno iz spisovnih listin, in na katero se sklicujejo tudi stranke v postopku, je bila izdana odločba Občine Slovenske Konjice, številka 462-18/01-9202 z dne 31. 5. 2006, s katero je občina odločila o obojestranski zapori sporne ceste JP883040 (odsek Č.). Ne glede na vse kasnejše izdane odločbe in tudi sodne odločitve v zvezi s to odločbo, sodišče ne dvomi v verodostojnost opravljenega štetja prometa na tem cestnem delu, s strani Občine Slovenske Konjice kot razlastitvenega upravičenca. Sicer pa iz listin upravnega spisa tudi izhaja, da so bile zapore ceste dane samo za tovorni promet in izdane tudi odločbe o odstranitvi cestnih ovir, postavljenih s strani tožnikov, kar pomeni, da je bil cestni promet oviran zaradi njunega protipredpisnega ravnanja.

25. Neutemeljen je tožbeni ugovor, da je bilo kršeno načelo kontradiktornosti, ker je upravni organ prvotožnico kot stranko v postopku prikrajšal v njeni pravici do sodelovanja v postopku in s tem kršil načelo kontradiktornosti, s tem pa določbo 22. člena Ustave. Kot izhaja iz upravnega spisa je bilo v sporni zadevi razpisanih več narokov, na katerih pa prvotožnica ni sodelovala, kljub pravilno izkazanemu vabilu. Tudi ne gre za postopkovno kršitev drugostopenjskega organa, ki po trditvah prvotožnice, ne bi smel dopolnjevati razlogov prvostopenjske odločbe in s tem sam sanirati kršitve postopka nižjega organa, ker je takšno postopanje pritožbenega organa v skladu z določbo prvega odstavka 251. člena ZUP.

26. Neutemeljen je tožbeni ugovor, da je razlastitveni upravičenec, z vlogo z dne 19. 11. 2012, zahtevo za razlastitev razširil še na parcelne številke 5/5, 5/6, 1417/1, 1422/5 vse k.o. ..., kar naj bi se štelo za novo zahtevo za razlastitev in bi moral biti po določbi 19. člena ZJC-B, celotni postopek poteka cestnega prometa po teh parcelah na novo ugotovljen tudi v letu 2012. Sodišče iz upravnih listin ugotavlja, da je bila zahteva za razlastitev z dne 23. 4. 2009 vložena za javno cesto z oznako JP883040 Konjice: odsek Č., ki obsegajo nepremičnine v vložni številki 15 k.o. ...: parcelna številka 1449 v celoti; del nepremičnine parcelna številka. 1418; del nepremičnine parcelna številka 1419; del nepremičnine parcelna številka 1420; in del nepremičnine parcelna številka 1421. Za parcelno številko 1449 je že bila izdana pravnomočna odločba (presojena tudi na sodišču) o razlastitvi. Glede ostalih nepremičnin oziroma parcelnih številk, pa je bil postopek prekinjen. Gre za daljšo, 131 m dolgo cesto, katere nepremičnine (parcelne številke) so v neposredni povezavi in tvorijo celoto. Tako je bil v skladu z ZUreP-1 postopek prekinjen zaradi izvedbe parcelacije (101. člen pripravljalna dela), iz katere so nastale nove parcelne številke, za katere je bila vložena razširjena zahteva za razlastitev v skladu z določbo drugega odstavka 133. člena ZUP.

27. Glede na to, da je bila sama razlastitev na spornih nepremičninah izvedena po določbah ZUreP-1, ki se nanašajo na razlastitev, kar sta obe upravna organa določno obrazložila, da je bila prvotožnici tudi ponujena odškodnina in da je izpodbijana odločba na zakonu utemeljena, je sodišče tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1, kot neutemeljeno zavrnilo.

28. Tožbo drugotožnika A.A. je sodišče zavrglo iz naslednjih razlogov:

29. Drugotožnik je pri sodišču dne 1. 8. 2014 vložil tožbo zoper, v uvodu navedeno odločbo. Ta odločba je bila vpisana pri sodišču pod številka IV U 167/2014 in je bilo o zadevi že pravnomočno odločeno. Drugotožnik je 22. 8. 2014 ponovno vložil tožbo skupaj s prvotožnico, s katero izpodbija isto odločbo Upravne enote Slovenske Konjice, številka 352-1/29-242 z dne 28. 3. 2014. Ta zadeva se vodi pod številko IV U 182/2014. Sodišče je ob predhodnem preizkusu tožbe ugotovilo, da je bilo v zadevi zoper isto izpodbijano odločbo v upravnem sporu že pravnomočno odločeno, zato je tožbo drugotožnika na podlagi določbe 8. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 kot nedovoljeno zavrglo.

30. Odločitev o stroških postopka temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.