TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
UPRS sklep I U 971/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-09-07

neplačilo sodne takse - umik tožbe - ustavitev postopka

Tožnica sodne takse ni plačana v določenem roku, zato se po določbi tretjega odstavka 105. a člena ZPP v povezavi z 22. členom ZUS-1 šteje, da je tožbo umaknila.

Tožnica je dne 7. 7. 2015 vložila tožbo na odpravo odločbe, navedene v uvodu tega sklepa.

Ker taksa za tožbo ni bila plačana, jo je sodišče na podlagi 34. člena Zakona o sodnih taksah (v nadaljevanju: ZST-1) s Plačilnim nalogom za plačilo sodne takse I U 971/2015-3 z dne 7. 7. 2015 pozvalo, da v roku 15 dni  plača takso za tožbo po tar. št. 6111 v znesku 148,00 EUR, z opozorilom na pravne posledice neplačila po določbah 105.a člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi z 22. členom Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1).

Odločbe in sklepi ter drugi dokumenti, od katerih vročitve začne teči rok, se morajo po 87. členu Zakona o splošnem upravnem postopku ( v nadaljevanju ZUP) vročiti osebno tistemu, kateremu so namenjeni, pri čemer se za osebno vročitev šteje tudi vročitev v skladu s 86. členom ZUP (prvi odstavek). Če se vročitev ne da opraviti tako, kot je določeno v prvem odstavku 87. člena ZUP, pusti vročevalec v hišnem predalčniku, na vratih stanovanja, poslovnega prostora ali delavnice pisno sporočilo. Če sporočila ni mogoče pustiti na prej določenih mestih, ga lahko pusti tudi v poštnem predalu ali na drugem primernem mestu. V sporočilu navede, kje se dokument nahaja in da ga mora naslovnik prevzeti v 15 dneh. Na sporočilu in na samem dokumentu, ki bi ga moral vročiti, vročevalec navede vzrok take vročitve, datum in kraj, kjer je sporočilo pustil, ter se podpiše (tretji odstavek). Vročitev po prejšnjem odstavku tega člena velja za opravljeno z dnem, ko naslovnik prevzame dokument. Če dokumenta ne prevzame v 15 dneh, velja vročitev za opravljeno z dnem preteka tega roka. Po preteku tega roka vročevalec pusti dokument iz prvega odstavka tega člena v hišnem oziroma izpostavljenem predalčniku naslovnika. Kolikor stranka nima predalčnika ali je ta neuporaben, vročevalec vrne pošiljko pošiljatelju. Pisno sporočilo iz prejšnjega odstavka mora vsebovati obvestilo o posledicah takega vročanja (četrti odstavek 87. člena ZUP).

Pooblaščenki tožnice je bilo 8. 7. 2015 v njenem hišnem predalčniku puščeno obvestilo, v katerem je bilo navedeno, kje je pisanje in rok 15 dni, v katerem ga mora dvigniti. Pooblaščenka tožnice pisma ni dvignila v 15 dneh. Zato se šteje, da ji je bilo pisanje vročeno dne 23. 7. 2015 (fikcija vročitve po četrtem odstavku 87. člena ZUP). Ker tožnica sodne takse ni plačana v določenem roku (taksa je neplačana tudi na dan izdaje tega sklepa), se po določbi tretjega odstavka 105. a člena ZPP  v povezavi z 22. členom ZUS-1 šteje, da je tožbo umaknila.

Po določbi drugega odstavka 34. člena ZUS-1 sodišče v primeru, če se tožba umakne, postopek s sklepom ustavi. Sodišče je zato v zadevi odločilo tako, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

ZUP člen 86, 87. ZPP člen 105. ZUS-1 člen 22.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep IV U 138/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-10-15

Majda Kovačič (preds.), Melita Ambrož (poroč.), Marjanca Faganel

tožba v upravnem sporu - stvarna pristojnost - socialni spor - štipendija

Med socialne spore sodi po izrecni določbi zakona tudi odločanje o štipendijah, pri podeljevanju katerih je odločilen premoženjski cenzus, in štipendijah za nadarjene (3.c  točka prvega odstavka 7. člena ZDSS-1), kamor je potrebno glede na njeno vsebino uvrstiti tudi predmetno zadevo. Upravno sodišče Republike Slovenije zato ni stvarno pristojno za odločanje v navedeni zadevi.

I. Upravno sodišče RS ni pristojno za odločanje v tej zadevi.

II. Po pravnomočnosti tega sklepa se zadeva odstopi Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

1. Dne 14. 7. 2015 je Upravno sodišče RS prejelo dopis Centra za socialno delo Žalec (v nadaljevanju CSD), iz katerega izhaja, da je 8. 7. 2015 A.A. na CSD pustila dokumente, ki jih pošiljajo sodišču, ker menijo, da jih je stranka na CSD Žalec vložila pomotoma.

2. Dopisu je bila priložena vloga - tožba A.A. z dne 8. 7. 2015, iz katere izhaja naziv tožene stranke, Upravno sodišče RS, Zunanji oddelek v Celju, Trg celjskih knezov 10, Celje. V tožbi je tožeča stranka navedla, da vlaga tožbo zoper odločbo Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti št. 12300-1330/2015/3 z dne 14. 5. 2015, s katero je bila zavrnjena pritožba na odločbo Centra za socialno delo Žalec št. 1231-7799/2014-262 z dne 24. 11. 2014.

3. Sodišče je tožečo stranko 17. 8. 2015 pozvalo k odpravi pomanjkljivosti. Poziv je tožeča stranka prejela 31. 8. 2015 in nanj ni odgovorila, zato je sodišče 1. 10. 2015, zaradi nadaljnje odločitve v zadevi, od Centra za socialno delo Žalec pridobilo odločbo, ki jo tožeča stranka izpodbija.

4. Upravno sodišče RS ni stvarno pristojno za odločanje v tem sporu.

5. Stvarno pristojnost socialnega sodišča ureja Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (v nadaljevanju: ZDSS-1), ki opredeljuje socialne spore, za odločanje v katerih je pristojno to sodišče. Med socialne spore sodi po izrecni določbi zakona tudi odločanje o štipendijah, pri podeljevanju katerih je odločilen premoženjski cenzus in štipendijah za nadarjene (3.c  točka prvega odstavka 7. člena ZDSS-1), kamor je potrebno glede na njeno vsebino po presoji sodišča uvrstiti tudi predmetno zadevo.

6. Upoštevaje vsebino tožbenih navedb in vsebino tožbenega zahtevka, je Upravno sodišče Republike Slovenije mnenja, da v obravnavani zadevi ni stvarno pristojno, zato je na podlagi 19. člena in prvega odstavka 23. člena Zakona o pravdnem postopku  (v nadaljevanju ZPP), v zvezi z 22. členom Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tej zadevi in odločilo, da se zadeva po pravnomočnosti sklepa odstopi stvarno pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani, ki je na podlagi 3c. točke prvega odstavka 7. člena ZDSS-1 stvarno pristojno za reševanje predmetnega spora.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep IV U 112/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-09-30

nepopolna tožba - stranka v tujini - pooblaščenec za sprejemanje pisanj v RS - zavrženje tožbe

Tožnik, ki je v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, mora ob vložitvi tožbe imenovati pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji.

1. Tožnik je dne 12. 6. 2015 vložil tožbo zaradi odprave odločbe Ministrstva za finance, FURS, Finančnega urada Celje, št. Dt 4210-20918/2011 (04-1301-08) z dne 31. 12. 2014 in odprave sklepa MF DURS, Davčnega urada Celje, Izpostava Šmarje pri Jelšah št. Dt 4210-20918/2011-04045-02 z dne 25. 7. 2011. Ob predhodnem preizkusu tožbe je sodišče ugotovilo, da ima tožba formalne pomanjkljivosti. Ugotovilo je, da je tožnik po podatkih tožbe v tujini, v Republiki Sloveniji pa nima pooblaščenca za ta sodni postopek.

2. Po določbah prvega odstavka 146. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), mora tožnik, ki je v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, ob vložitvi tožbe imenovati pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Ker tožnik ob vložitvi tožbe ni imenoval pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji mu je sodišče po začasni zastopnici naložilo, naj imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji in sicer v roku 30 dni, šteto od dneva, ko je ta sklep vročen začasni zastopnici.

3. Tožnika je tudi opozorilo, če tožnik v danem roku ne bo imenoval pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, bo sodišče tožbo zavrglo na podlagi prvega odstavka 146. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1.

4. Sodišče ugotavlja, da tožnik v postavljenem roku (sklep začasne zastopnice za sprejemanje pisanj je bil vročen preko oglasne deske, nabito na oglasno desko 31. 8. 29015, sneto z oglasne deske 16. 9. 2015) pomanjkljivosti tožbe ni odpravil, zato je tožbo zavrglo na podlagi prvega odstavka 146. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 22. člena in prvim odstavkom 31. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep III U 218/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-09-21

mag. Damjan Gantar (preds.), Andrej Orel (poroč.), Lea Chiabai

pravica do subvencionirane malice - stvarna pristojnost - socialni spor

Določba 38. člena ZUJPS določa, da o pritožbi zoper odločbo Centra za socialno delo odloča ministrstvo, pristojno za socialne zadeve in da pritožba ne zadrži izvršitve ter da v sporih zoper odločbe ministrstva odloča pristojno socialno sodišče. Sodno varstvo je tako zagotovljeno v socialnem sporu, v katerem odloča stvarno pristojno socialno in ne Upravno sodišče.

I. Upravno sodišče Republike Slovenije ni stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi.

II. Po pravnomočnosti tega sklepa se zadeva odstopi v odločanje Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

1. Z izpodbijanim sklepom je Center za socialno delo ... zavrgel pritožbo tožeče stranke zoper odločbo istega organa št. 1231-2867/2013/1. Zoper uvodoma navedeni sklep je tožeča stranka vložila tožbo zaradi molka organa, na poziv sodišča pa je tožena stranka odgovorila, da je v zadevi izdala odločbo, s katero je pritožbo tožeče stranke zoper sklep Centra za socialno delo ..., ki ga s tožbo izpodbija tožeča stranka, zavrnila.

2. Upravno sodišče se izreka za nepristojno iz naslednjih razlogov:

3. Tožeča stranka s tožbo izpodbija sklep Centra za socialno delo ... v zvezi z zavrženjem njene pritožbe zoper odločbo, s katero je bilo odločeno o zavrnitvi pravice do subvencionirane malice. Odločitev prvostopnega organa temelji na določbah Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev (v nadaljevanju ZUJPS). Določba 38. člena ZUJPS določa, da o pritožbi zoper odločbo Centra za socialno delo odloča ministrstvo, pristojno za socialne zadeve in da pritožba ne zadrži izvršitve ter da v sporih zoper odločbe ministrstva odloča pristojno socialno sodišče.

4. Ker je torej v konkretnem primeru sodno varstvo zagotovljeno v socialnem sporu, v katerem odloča stvarno pristojno socialno in ne Upravno sodišče, se je to sodišče ob upoštevanju določb 19. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP), ki določa, da mora vsako sodišče med postopkom ves čas po uradni dolžnosti paziti na svojo stvarno pristojnost, v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tej zadevi ter hkrati odločilo, da se zadeva po pravnomočnosti tega sklepa odstopi Delovnemu in socialnem sodišču v Ljubljani kot stvarno pristojnemu sodišču.

ZUJPS člen 38. ZPP člen 19. ZUS-1 člen 22, 22/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 928/2016
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2016-09-09

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), Liljana Polanec (poroč.), mag. Damjan Gantar

tožba v upravnem sporu - tožnik v tujini - pooblaščenec za sprejemanje pisanj v RS - nepopolna tožba - zavrženje tožbe

Ker tožnica v 30-dnevnem roku ni imenovala svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, je sodišče na podlagi prvega odstavka 146. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, tožbo zavrglo.

1. Tožeča stranka je dne 20. 6. 2016 priporočeno po pošti vložila tožbo v upravnem sporu zaradi določitve denarne odškodnine za škodo, povzročeno zaradi izbrisa iz registra stalnega prebivalstva.

2. Po podatkih tožbe živi tožeča stranka v tujini in v Republiki Sloveniji nima pooblaščenca za ta sodni postopek. Na podlagi prvega odstavka 146. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP), ki se v upravnem sporu primerno uporablja na podlagi določbe prvega odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), bi zato morala tožeča stranka že ob vložitvi tožbe imenovati svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. V konkretnem primeru tožeča stranka ob vložitvi tožbe ni imenovala svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, zato ji je sodišče s posebnim sklepom opr. št. I U 928/2016-3 z dne 27. 6. 2016 postavilo začasno zastopnico, upravičeno za sprejemanje pisanj z nalogo, da tožeči stranki pošlje sklep opr. št. I U 928/2016-4 z dne 27. 6. 2016, s katerim ji je sodišče naložilo, da v danem roku imenuje svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji in hkrati sodišču predloži tudi slovenski prevod tožbe. Obenem je sodišče tožečo stranko tudi opozorilo, da navedeni 30-dnevni rok začne teči že od dneva, ko sta bila sklepa opr. št. I U 928/2016-3 in I U 928/2016-4, oba z dne 27. 6. 2016, vročena začasni zastopnici. V sklepu je sodišče tožečo stranko tudi opozorilo, da sodišče tožbo zavrže, če tožeča stranka v danem roku ne imenuje svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Namen citirane zakonske ureditve je v tem, da se sodna pisanja vročajo v Republiki Sloveniji.

3. Navedena sklepa sta bila začasni zastopnici za sprejemanje pisanj vročena dne 28. 6. 2016, tožnici pa dne 1. 7. 2016. Ker tožnica v 30-dnevnem roku ni imenovala svojega pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Slovenji, je sodišče na podlagi prvega odstavka 146. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1, tožbo zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 884/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2016-10-24

tožba v upravnem sporu - predhodni preizkus tožbe - rok za vložitev tožbe - prepozna tožba - zavrženje tožbe

Rok za vložitev tožbe v upravnem sporu je 30 dni od vročitve odločbe in je v obravnavanem primeru potekel dne 19. 6. 2015. Iz tožbe oziroma sodnega spisa je razvidno, da je bila tožba poslana priporočeno po pošti 22. 6. 2015, kar pa je po izteku 30-dnevnega roka za tožbo. Zato je moralo sodišče tožbo zavreči.

II. Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

1. Tožnik je po pooblaščenki po priporočeni pošti dne 22. 6. 2015 vložil tožbo zoper odločbo, s katero je Upravna enota Škofja Loka zavrnila prošnjo tožnika za izdajo dovoljenja za prvo prebivanje v Republiki Sloveniji iz razloga zaposlitve ali dela za tujca z osebnim imenom A.A., rojenega ... 8. 1986, državljana Makedonije (1. točka izreka) in odločila, da ni bilo stroškov postopka (2. točka izreka). V tožbi navaja, da je izpodbijana odločba nepravilna in nezakonita ter predlaga, da sodišče tožbi ugodi in izpodbijano odločbo odpravi ter zadevo vrne organu v ponovno odločanje oziroma podredno, da sodišče samo odloči o zadevi tako, da tožniku izda dovoljenje, vse s stroškovno posledico.

2. Sodišče je tožbo poslalo toženi stranki v odgovor.

3. Po prejemu upravnih spisov sodišče ugotavlja, da je tožba vložena prepozno.

4. Skladno z določbo 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil končan postopek. Rok za tožbo je prekluziven in ga ni mogoče podaljšati. To pomeni, da tožbe po poteku roka ni več mogoče vložiti in da zamuda roka narekuje zavrženje tožbe (2. točka prvega odstavka 36. člena ZUS-1). Sodišče je zavezano opraviti predhodni preizkus tožbe in s tem tudi preizkus njene pravočasnosti po uradni dolžnosti in paziti nanjo ves čas postopka (drugi odstavek 36. člena ZUS-1).

5. Iz vročilnice, ki je v upravnih spisih, je razvidno, da je bila opravljena vročitev izpodbijane odločbe tožniku v tujino neposredno z mednarodno povratnico (roza barve z oznako AR) skladno s sedmim odstavkom 33. člena Zakona o tujcih (v nadaljevanju ZTuj-2) v povezavi z drugim odstavkom 92. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP), in sicer dne 20. 5. 2015. Rok za vložitev tožbe v upravnem sporu je 30 dni od vročitve odločbe in je tako v obravnavanem primeru potekel dne 19. 6. 2015. Iz tožbe oziroma sodnega spisa je razvidno, da je bila tožba poslana priporočeno po pošti 22. 6. 2015, kar pa je po izteku 30-dnevnega roka za tožbo. Zato je moralo sodišče ravnati skladno s citiranimi zakonskimi določbami in na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 tožbo s sklepom iz I. točke izreka kot prepozno zavreči (tretji odstavek 36 . člena v zvezi s petim odstavkom 59. člena ZUS-1).

6. Ker je sodišče tožbo zavrglo iz procesnih razlogov, se do vsebinskih navedb v tožbi ni opredeljevalo.

7. Ker je sodišče tožbo zavrglo, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka skladno s četrtim odstavkom 25. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep III U 3/2016
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2016-02-23

nepopolna tožba - stranka v tujini - pooblaščenec za sprejem pisanj v RS - zavrženje tožbe

Tožnik ob vložitvi tožbe ni imel in ni imenoval pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji, zato mu je sodišče s sklepom postavilo začasno zastopnico, upravičeno za sprejem pisanj, z nalogo, da tožniku pošlje sklep, s katerim mu je bilo naloženo, da v roku 30 dni, šteto od dneva vročitve sklepa začasni zastopnici, imenuje pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji.

1. Upravno sodišče, oddelek v Novi Gorici je dne 7. 1. 2016 prejelo tožbo tožnika, s katero je ta sprožil upravni spor zoper odločbo Upravne enote Piran št. 214-458/2015-11 z dne 10. 11. 2015. Iz upravnega spisa izhaja, da ima tožnik stalno prebivališče v tujini, na naslovu ..., v Republiki Sloveniji pa nima pooblaščenca za sodni postopek.

2. Zakon o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) v prvem odstavku 146. člena  v zvezi s prvim odstavkom 22. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) določa, da mora tožeča stranka, ki je v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, ob vložitvi tožbe imenovati pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji. V kolikor tega tožeča stranka ob vložitvi tožbe ne stori, potem sodišče na njene stroške imenuje začasnega zastopnika, upravičenega za sprejem pisanj in po njem tožeči stranki naloži, da v določenem roku imenuje pooblaščenca za sprejem pisanj.

3. Ker tožnik ob vložitvi tožbe ni imel in ni imenoval pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji, mu je sodišče s sklepom, št. III U 3/2016-2 z dne 7. 1. 2016 postavilo začasno zastopnico, upravičeno za sprejem pisanj, z nalogo, da tožniku pošlje sklep, št. III U 3/2016-3 z dne 7. 1. 2016, s katerim mu je bilo naloženo, da v roku 30 dni, šteto od dneva vročitve sklepa začasni zastopnici, imenuje pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji.

4. Iz podatkov spisa izhaja, da je bil sklep, št. III U 3/2016-3 z dne 7. 1. 2016, vročen začasni zastopnici dne 7. 1. 2016. Od tega dne dalje je začel teči rok za imenovanje pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji, ki se je iztekel dne 7. 2. 2016. Sodišče je dne 3. 2. 2016 prejelo vlogo tožnika, v kateri je ta navedel, da sodišču dostavlja pooblastilo za sprejem pošte v zadevi, št. III U 3/2016, ki je priloga te vloge, vendar pa sodišču pooblastila ni dostavil (k vlogi ni bila priložena nobena priloga). Sodišče je tožnika z dopisom z dne 3. 2. 2016 na to tudi opozorilo in  določilo rok 3-eh dni za dostavo pooblastila. Tožnik je dopis prejel dne 8. 2. 2016, kar pomeni, da se je rok za dostavo pooblastila iztekel dne 11. 2. 2016.

5. Kot navedeno, se je tožniku rok za imenovanje pooblaščenca za sprejem pisanj v Republiki Sloveniji iztekel dne 7. 2. 2016, „dodatni“ 3 dnevni rok za dostavo pooblastila pa dne 11. 2. 2016. Ker tožnik do izteka obeh rokov ustreznega pooblastila ni dostavil, je sodišče tožbo na podlagi prvega odstavka 146. člena v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1 zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 900/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2016-03-11

predhodni preizkus tožbe - res iudiciata -zavrženje tožbe

Če je bila o isti zadevi v upravnem sporu že izdana pravnomočna odločba, sodišče s sklepom tožbo zavrže.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Tožnik je 23. 6. 2015 vložil tožbo zoper sklep prvostopenjskega organa DT 4934-66428/2014-1 07-3401-00 z dne 23. 10. 2014 o davčni izvršbi na dolžnikova denarna sredstva v zvezi z odločbo drugostopenjskega organa DT 499-31-65/2015 z dne 15. 5. 2015. Predlagal je, da sodišče sklep prvostopenjskega organa z dne 23. 10. 2014 v zvezi z odločbo drugostopenjskega organa z dne 15. 5. 2015  spremeni tako, da postopek davčne izvršbe ustavi. Hkrati je zahteval, da sodišče toženi stranki naloži plačilo tožnikovih  stroškov postopka.

2. Sodišče je ugotovilo, da je tožba nerazumljiva, saj se odločba drugostopenjskega organa, na katero se v tožbi sklicuje tožnik, ne nanaša na sklep prvostopenjskega organa, ki ga izpodbija tožnik. Zato je tožnika z dopisom I U 900/2015-10 z dne 17. 2. 2016 pozvalo k dopolnitvi tožbe. Tožnika je na podlagi prvega odstavka 31. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) pozvalo, da navedeno pomanjkljivost v danem roku odpravi tako, da navede pravilen izpodbijani upravni akt.

3. Tožnik je z dopisom z dne 7. 3. 2016, ki ga je sodišče prejelo 9. 3. 2016, navedel, da je v tožbi pomotoma napačno navedel izpodbijani akt organa prve stopnje. Akt prvostopenjskega organa, ki ga izpodbija s tožbo, je upravni akt DT 4934-66428/2014-9 (07-3401-05) z dne 12. 12. 2014 in ne akt organa prve stopnje DT 4934-66428/2014-1 (07-3401-00) z dne 23. 10. 2014, kot ga je tožnik v tožbi pomotoma navedel.

4. Sodišče je tožbo zavrglo iz naslednjih razlogov:

5. Sodišče je ugotovilo, da je bil upravni akt organa prve stopnje, to je sklep Finančne uprave RS DT 4934-66428/2014-9 (07-3401-05) z dne 12. 12. 2014, ki ga tožnik navaja kot izpodbijani akt, že predmet sodne presoje. Naslovno sodišče je namreč že odločalo o tožnikovi tožbi zoper sklep Finančne uprave RS DT 4934-66428/2014-9 (07-3401-05) z dne 12. 12. 2014 in s sodbo I U 637/2015-7 z dne 3. 11. 2015 tožbo zavrnilo. Navedena sodba je pravnomočna.

6. Glede na to, da je bila glede istega upravnega akta v drugem upravnem sporu že izdana pravnomočna odločba, je sodišče predmetno tožbo zavrglo na podlagi določbe 8. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

7. Izrek o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, ki določa, da če sodišče tožbo zavrže, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.