UPRS sodba IV U 126/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-09-10

Majda Kovačič (preds.), Melita Ambrož (poroč.), Bojana Prezelj Trampuž

pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - objektivni pogoj - verjetni izgled za uspeh - odškodninska tožba - delovna nezgoda

Pri krivdni odgovornosti mora delavec, ki se poškoduje pri delu ali v zvezi delom, v primeru spora dokazati, da je delodajalec (ali njegov delavec-skladiščnik- za katerega odgovarja) ravnal nedopustno, da mu je nastala škoda in da je ta v vzročni zvezi z nedopustnim ravnanjem. Ker se krivda domneva že po samem zakonu, je sodišče presodilo, da v tem delu pomanjkljiva obrazložitev izpodbijane odločbe ne vpliva na njeno pravilnost in zakonitost.

1. Tožena stranka je prosilcu A.A. dodelila redna brezplačno pravno pomoč od 15. 4. 2015 dalje, za vložitev tožbe in zastopanje pred sodiščem prve stopnje v delovnem sporu zoper delodajalca B. d.o.o., zaradi plačila odškodnine ter oprostitev plačila stroškov sodnega postopka, razen sodnih taks in za izvajanje brezplačne pravne pomoči (v nadaljevanju BPP) določila odvetnika Igorja Inkreta. Odločila je, da prosilec izpolnjuje pogoj tako finančni po določbi 13. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP), kot pogoj iz 24. člena ZBPP.

2. Odločitev o izpolnjevanju objektivnega pogoja je utemeljila s podatkom, da je prosilec zaposlen pri B. d.o.o. kot skupinovodja, kar pomeni, da mora kontrolirati ostale delavce in je prav tako odgovoren za delovanje vseh naprav v obratovanju. Dne 18. 3. 2013 se je prosilcu na delovnem mestu pripetila nezgoda in je utrpel poškodbo levega kolena. Delodajalcu prosilec očita krivdno odgovornost za delovno nesrečo, ker ni poskrbel za varno delovno okolje, zato želi zoper delodajalca in zavarovalnico C. d.d., pri kateri ima delodajalec zavarovano odgovornost, vložiti tožbo. Tožena stranka se je sklicevala na določbo 179. člena Zakona o delovnih razmerjih (v nadaljevanju ZDR-1) in pojasnila, da je glede temelja odškodninske odgovornosti delodajalca prosilec izkazal obstoj verjetnosti izgleda za uspeh, saj trdi, da je za škodo odgovoren delodajalec, ki dela ni organiziral tako, da bi bile palete pravilno zložene oziroma bili jih skladiščnik pospravil, da ne bi ovirale normalnega delovnega procesa.

3. Tožeča stranka v tožbi oporeka odločitvi v delu, ki se nanaša na izpolnjevanje pogoja iz 24. člena ZBPP. Meni, da je obrazložitev v izpodbijani odločbi v nasprotju sama s seboj, prav tako odločitev o odobritvi BPP nasprotuje razlogom v obrazložitvi. V kolikor je namreč prosilec sam odgovoren za delavce in delovni proces, potem je na delu ravnal v nasprotju s svojimi delovnimi obveznostmi in je poškodba posledica njegove opustitve. Izhajajoč iz omejitve 24. člena ZBPP, bi morala tožena stranka ugotoviti predvsem, da zadeva ni očitno nerazumna, da ima verjeten izgled za uspeh, tako da je razumno, da se prosilcu dodeli BPP zaradi oprave določenih dejanj, ki jih prosilec kot laična oseba ni sposoben opraviti in zato potrebuje strokovno pomoč. Tožeča stranka meni, da zadeva nima verjetnega izgleda za uspeh in jo je, vsaj ob utemeljitvi navedeni v obrazložitvi izpodbijane odločbe, nerazumno začeti. Tudi zaključek, da je izkazan temelj odškodninske odgovornosti delodajalca je pavšalen, v primerjavi s predhodno navedbo kakšna je odgovornost prosilca kot skupinovodje. Predlaga odpravo izpodbijane odločbe.

4. Tožena stranka je sodišču poslala upravne spise. Odgovora na tožbo ni posredovala.

6. Po presoji sodišča je izpodbijana odločba pravilna in zakonita in ima oporo v predpisih, ki jih v njej navaja tožena stranka. Tožena stranka je v obrazložitvi izpodbijane odločbe navedla pravilne razloge za svojo odločitev. Sodišče se zato nanjo sklicuje in razlogov ne ponavlja (drugi odstavek 71. člena ZUS-1), ter še dodaja:

7. Po določbi tretjega odstavka 11. člena ZBPP se pri odločanju o prošnji za dodelitev BPP ugotavljajo finančni položaj tožnika in drugi pogoji, določeni s tem zakonom. Po prvem odstavku 24. člena ZBPP se pri presoji glede dodelitve BPP kot pogoji upoštevajo okoliščine in dejstva o zadevi, predvsem pa, da zadeva ni očitno nerazumna oziroma da ima verjeten izgled za uspeh.

8. V obravnavi zadevi ni sporno, da tožeča stranka izpolnjuje t. i. finančni pogoj za dodelitev BPP, zato je bila odločitev tožene stranke, ki je v nadaljevanju presojala izpolnjevanje t.i. objektivnega kriterija za dodelitev BPP, pravilna.

9. Objektivni kriterij iz prvega odstavka 24. člena ZBPP v obravnavani zadevi predstavlja ocena, ali ima zadeva v zvezi s katero je tožnik prosil za BPP, verjeten izgled za uspeh. Tožena stranka je to oceno opravila in razloge za svojo odločitev tudi pojasnila. Sodišče ob tem še dodaja, da določba 179. člena ZDR-1  določa, da če je delavcu povzročena škoda pri delu ali v zvezi z delom, mu jo mora povrniti delodajalec po splošnih pravilih civilnega prava. To pomeni, da morajo biti skladno z določbami 131. do 189. člena Obligacijskega zakonika za nastanek odškodninske obveznosti podani kumulativno vsi štirje elementi civilnega delikta: nedopustno oziroma protipravno ravnanje, pravno priznana škoda, vzročna zveza med nedopustnim ravnanjem in škodo ter odgovornost za škodo. Sodišče ugotavlja, da je obrazložitev tožene stranke res pomanjkljiva, ker pa iz nje izhajajo  podatki, ki jih je upoštevala pri svoji odločitvi in se nanašajo na izpolnjevanje pogojev za nastanek odškodninske obveznosti, sodišče izpodbijane odločbe ni odpravilo.

10. Tako iz obrazložitev izpodbijane odločbe izhaja dolžnost delodajalca, da skrbi za varno delovno okolje ter opis kršitve te delodajalčeve dolžnosti iz 45. člena ZDR-1, v zvezi s 5. členom Zakona o varnosti in zdravju pri delu. Da gre za dolžnost delodajalca izhaja tudi iz opisa škodnega dogodka, delovne nezgode, kjer je prosilec izrecno opisal tudi, tožena stranka pa ta opis povzela v obrazložitev svoje odločitve, kakšne delovne dolžnosti je imel prosilec kot skupinovodja. Med te dolžnosti (po njegovem opisu), skrb za varnost širšega delovnega okolje ni sodila. Sodišče iz tega razloga zavrača tožbeno navedbo, da  je obrazložitev odločbe sama s seboj  v nasprotju. Tožena stranka je pojasnila tudi,  da želi delavec vložiti  tožbo za plačilo nematerialne škode, utemeljila vzročno zvezo med poškodbo in nepravilno skladiščenimi paletami ter pojasnila, da se prosilec sklicuje na krivdno odgovornost delodajalca. V tej zvezi sodišče ugotavlja, da mora pri krivdni odgovornosti delavec, ki se poškoduje pri delu ali v zvezi delom, v primeru spora dokazati, da je delodajalec (ali njegov delavec-skladiščnik- za katerega odgovarja) ravnal nedopustno, da mu je nastala škoda in da je ta v vzročni zvezi z nedopustnim ravnanjem. Ker se krivda domneva že po samem zakonu, je sodišče presodilo, da v tem delu pomanjkljiva obrazložitev izpodbijane odločbe ne vpliva na njeno pravilnost in zakonitost.

11. Ker je sodišče ugotovilo, da je izpodbijana odločba tožene stranke pravilna in na zakonu utemeljena, je tožbo kot neutemeljeno zavrnilo po prvem odstavku 63. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.