UPRS sodba I U 1688/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-05-20

Liljana Polanec (preds.), mag. Darinka Dekleva Marguč (poroč.), dr. Boštjan Zalar

izbris iz registra stalnega prebivalstva - odškodnina - pred sprejetjem zakona umrla oseba - upravičenec do odškodnine - stranka v postopku

Terjatev iz naslova povračila denarne odškodnine zaradi izbrisa iz Registra stalnega prebivalstva izjemoma preide na dediče pokojne osebe, ki je bila izbrisana iz Registra stalnega prebivalstva, vendar izključno v primeru, če je bila denarna odškodnina tej osebi že pred njeno smrtjo priznana s pravnomočno odločbo, za kar pa v konkretnem primeru očitno ne gre.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopenjski organ na podlagi 2. točke 1. odstavka 129. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP, Uradni list RS, št. 80/99 in nadaljnji) zavrgel tožničino vlogo z dne 19. 6. 2014 za določitev denarne odškodnine za škodo zaradi izbrisa iz registra stalnega prebivalstva, v kateri je kot upravičenca do odškodnine – vlagatelja, navedla svojega dne 23. 2. 2013 umrlega moža A.A.

Iz obrazložitve med drugim izhaja, da prvostopenjski upravni organ svojo odločitev utemeljuje na ugotovitvi, da B.B. (sedaj tožnica) ne uveljavlja kakšne svoje pravice oziroma pravne koristi in ne more biti upravičenka na podlagi Zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva (v nadaljevanju Zakon o povračilu škode izbrisanim). Ob upoštevanju 8. člena navedenega Zakona o povračilu škode izbrisanim namreč tožnica, ki v upravnem postopku ne uveljavlja kakšne svoje pravice oziroma pravne koristi, ne more biti upravičenka v skladu z 9. členom navedenega Zakona, po katerem terjatev za povračilo denarne odškodnine zaradi izbrisa preide na dediče samo v primeru, ko je že bila priznana s pravnomočno odločbo, za kar v konkretnem primeru ne gre, ker je bilo v postopku ugotovljeno, da je A.A., ki je bil rojen ... 12. 1952 v kraju Kuta, Črna Gora, umrl že dne 23. 2. 2013 v Ljubljani, kar je razvidno iz uradne evidence matičnega registra, zato B.B. ni upravičena do denarne odškodnine za škodo, ki je nastala zaradi izbrisa njenemu možu A.A., umrlemu dne 23. 2. 2013.

Tožnica je zoper navedeni sklep prvostopenjskega organa vložila pritožbo. Ministrstvo za notranje zadeve pa je njeno pritožbo zavrnilo z uvodoma navedeno odločbo ter potrdilo odločitev upravnega organa prve stopnje ob sklicevanju na določila 1. odstavka 248. člena v povezavi s 1. odstavkom 259. člena ZUP v povezavi z 2. in 9. členom citiranega Zakona o povračilu škode izbrisanim na podlagi ugotovitve, da (pri)tožnica v upravnem postopku ni uveljavljala kakšne svoje pravice ali pravne koristi, saj denarna odškodnina za škodo, ki je bila zaradi izbrisa iz Registra stalnega prebivalstva povzročena njenemu možu, tožnici glede na materialno-pravna določila 2. in 9. člena Zakona o povračilu škode izbrisanim ne pripada, ker je (pri)tožničin mož umrl še pred začetkom uporabe navedenega zakona, tako da mu denarna odškodnina sploh ni mogla biti določena; šele če bi mu le-ta bila pravnomočno določena, bi terjatev lahko prešla na pritožnico kot dediča. Glede na to pa tudi vse ostale (pri)tožničine navedbe o tem, kako je moža zdravstveno zavarovala pri C. zdravstveni zavarovalnici ter mu zagotavljala vse potrebno za preživljanje, na pravilnost sprejete odločitve ne morejo vplivati. Ker (pri)tožnica ni uveljavlja kakšne svoje pravice ali pravne koristi, je po oceni tožene stranke prvostopenjski organ pritožničino vlogo pravilno zavrgel na podlagi 2. točke 1. odstavka 129. člena ZUP.

Tožeča stranka se s takšno odločitvijo ne strinja in sodišču smiselno predlaga njeno odpravo. Posebej poudarja, da je bil njen pokojni mož nezakonito izbrisan iz registra stalnega prebivalstva, zato posledično ni bil upravičen do socialno-varstvenih pomoči in je tedaj, ko se je že začela njegova bolezen, celotno breme njegovega preživljanja ter zdravstvenega zavarovanja v celoti nosila tožnica, ki je sama skrbela za plačilo vseh stroškov za njegovo preživljanje.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe ob sklicevanju na razloge v obrazložitvi svoje odločbe. Sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

Zakonodajalec je z določilom 1. odstavka 1. člena Zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva, opredelil namen zakona in uredil pravico do denarne odškodnine ter drugih oblik pravičnega zadoščenja z namenom poprave kršitve človekovih pravic in temeljnih svoboščin za osebe, določene s tem zakonom, ki jim je, ko so zanje začele veljati določbe Zakona o tujcih (ZTuj, Uradni list RS, št. 1/91-I in nadaljnji), v Registru stalnega prebivalstva prenehala prijava stalnega prebivališča (izbris iz registra stalnega prebivalstva), obenem pa je določil tudi upravičence, merila za odmero in višino denarne odškodnine ter načine in roke za izplačilo denarne odškodnine ter druge oblike pravičnega zadoščenja in postopek ter organe, pristojne za odločanje (2. odstavek 1. člena). Tako je med drugim z navedenim zakonom v 2. členu opredelil upravičence ter v 9. členu določil postopek v primeru smrti upravičenca s tem, da je izrecno določil, da če upravičenec med postopkom umre, se ustavi upravni postopek za povračilo škode, nastale zaradi izbrisa iz registra stalnega prebivalstva (1. odstavek 9. člena). V 2. odstavku 9. člena navedenega zakona pa je predpisal, da terjatev za povračilo denarne odškodnine zaradi izbrisa iz registra stalnega prebivalstva v upravnem postopku preide na dediče, če je bila priznana s pravnomočno odločbo (2. odstavek 9. člena).

V konkretnem primeru izhaja iz podatkov predloženega upravnega spisa in med strankama tudi ni sporno, da je vlogo za določitev denarne odškodnine za škodo, nastalo zaradi izbrisa tedaj pokojnega A.A., vložila njegova žena B.B. – sedaj tožnica, dne 19. 6. 2014 in da je v svoji vlogi tudi navedla, da je njen mož A.A. umrl dne 23. 2. 2013, torej že pred uveljavitvijo Zakona o povračilo škode osebam, ki so bile izbrisane iz Registra stalnega prebivalstva (Uradni list RS št. 99 z dne 3. 12. 2013), ki v 29. členu med drugim določa, da ta zakon začne veljati 15 dni po objavi v Uradnem listu, to je  18. 12. 2013, uporabljati pa se začne 6 mesecev po njegovi uveljavitvi, to je 18. 6. 2014. Navedeno z drugimi besedami pomeni, da torej v času, ko je tožničin mož umrl dne 23. 2. 2013, navedeni zakon sploh še ni bil objavljen v Uradnem listu RS in zatorej še niti stopil v veljavo, kar sta pravilno ugotovila oba upravna organa prve in druge stopnje. Prav tako sta pravilno ugotovila tudi, kot izhaja iz citiranega 9. člena navedenega zakona, da terjatev iz naslova povračila denarne odškodnine zaradi izbrisa iz Registra stalnega prebivalstva izjemoma preide na dediče pokojne osebe, ki je bila izbrisana iz Registra stalnega prebivalstva, vendar izključno le v primeru, če je bila denarna odškodnina tej osebi predhodno že pred njeno smrtjo priznana s pravnomočno odločbo, za kar pa v konkretnem primeru očitno ne gre, ker je že prej, dne 23. 2. 2013, nastopila smrt tožničinega moža kot upravičenca na podlagi navedenega zakona, ki je bil šele pozneje javno objavljen dne 3. 12. 2013  v Uradnem listu št. 99/2013, veljati pa je začel 18. 12. 2013 in se uporablja šele od 18. 6. 2014. Tožnica na tej podlagi tudi po presoji sodišča torej ne more nastopiti kot upravičenka do plačila denarne odškodnine zaradi izbrisa svojega pokojnega moža A.A. iz Registra stalnega prebivalstva, niti na tej podlagi ne uveljavlja kakšne svoje pravice ali pravne koristi. Iz navedenih razlogov je bila tudi po presoji sodišča njena vloga pravilno zavržena na podlagi 2. točke 1. odstavka 129. člena ZUP v povezavi s 1. odstavkom 9. člena Zakona o povračilu škode osebam, ki so bile izbrisane iz registra stalnega prebivalstva. O tem vprašanju se je tudi že izrekla sodna praksa v primerljivi zadevi št. II U 363/2014 z dne 4. 3. 2015, v kateri je sodišče sprejelo enako odločitev, kot v sedaj obravnavani sporni zadevi.

Izpodbijani upravni akt je torej tudi po presoji sodišča pravilen in na zakonu utemeljen, zato je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi 1. odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06 in nadaljnji).

ZPŠOIRSP člen 1, 2, 9, 9/2. ZUP člen 129.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.