UPRS sodba I U 308/2015
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2015-07-07

Petra Hočevar (preds.), mag. Miriam Temlin Krivic (poroč.), mag. Mira Dobravec Jalen

odmera nagrade in stroškov odvetniku - vračilo napotnice - rok za vračilo napotnice - obseg dodeljene brezplačne pravne pomoči

Napotnica, ki ni bila vložena pri toženki po vročeni obtožnici zoper prosilca, je bila vložena prepozno in odločitev organa za BPP posledično pravilna.

Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Upravni organ (toženka) je z izpodbijanim sklepom zavrgla predlog tožnice za odmero nagrade in stroškov po napotnici toženke Bpp 161/2013 z dne 14. 2. 2013, ki jo je sodišče prejelo 25. 11. 2014, ker je bila vložena po preteku osemdnevnega roka, določenega v petem odstavku 40. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP). Namreč Okrožno sodišče v Kranju je zoper prosilca vložilo obtožnico, Kt (1) 615/12-9-PK/SS z dne 18. 4. 2013, z dnem prejema obtožnice pa je bila opravljena storitev po odločbi o dodelitvi BPP, v kateri je bil obseg odobrene BPP izrecno določen, in sicer je bilo določeno zastopanje v postopku preiskave zoper prosilca kot obdolženca, ki se je vodila pod I Kpr 49911/2012.

Tožnica v tožbi navaja, da je iz odločbe o odobritvi brezplačne pravne pomoči  Bpp 161/2013 z dne 14. 2. 2013 izhajalo, da je bila prosilcu odrejena brezplačna pravna pomoč za zastopanje pred sodišči I. in II. stopnje v celotni kazenski zadevi, ki pa se je v trenutku izdaje napotnice nahajala še v preiskovalni fazi pod I Kpr. Neresnične so navedbe v 5. točki izpodbijanega sklepa, da je bila dodeljena zgolj za kazensko preiskovalno fazo, ker to iz odločbe o odobritvi pravne pomoči ne izhaja. Organ je ob izdaji razpolagal le z opr. št. I Kpr, vendar pa je prosilcu dodelil brezplačno pravno pomoč za celoten kazenski postopek, kot izhaja iz 1. točke izreka „pred sodiščem prve in druge stopnje v kazenski zadevi“. V citirani zadevi, ki se je v kasnejšem obravnavanju vodila pod št. I K 49911/2012, je Okrožno sodišče v Kranju dne 28. 10. 2013 izdalo sodbo, zoper katero je bila dne 30. 12. 2013 vložena pritožba, ki pa jo je Višje sodišče dne 21. 10. 2014 kot neutemeljeno zavrnilo. Tožnica je sodbo prejela 21. 11. 2014 in znotraj 8-dnevnega roka, ki ga določa peti odstavek 40. člena ZBPP, dne 25. 11. 2014 pravočasno vložila predlog za odmero stroškov in nagrade. Predlaga odpravo izpodbijanega sklepa in povrnitev stroškov postopka.

Toženka v odgovoru na tožbo vztraja pri svojem stališču iz sklepa, da je bila brezplačna pravna pomoč odobrena le za kazenski preiskovalni postopek in je torej posledično tožnica vložila napotnico prepozno.

Toženka je z izpodbijanim sklepom zavrgla predlog tožnice za odmero nagrade in stroškov po napotnici Bpp 161/2013 z dne 14. 2. 2013, ki jo je prejela dne 25. 11. 2014, iz razloga, ker je bil, glede na peti odstavek 40. člena ZBPP, vložen prepozno.

Nesporno v zadevi je, da je bila prosilcu v postopku z odločbo št. Bpp 161/2013 z dne 14. 2. 2013 dodeljena odvetnica A.A. ter da je bila toženki izpolnjena napotnica vrnjena 25. 11. 2014, ki jo je tožnica vrnila, ko ji je bila 21. 11. 2014 vročena sodba Višjega sodišča v Ljubljani.

Sporna med strankama pa je oblika oziroma obseg dodeljene BPP, kajti na zadnjo opravljeno storitev (iz obsega dodeljene BPP) je vezan rok 8 dni, v katerem je izvajalec BPP dolžan vrniti napotnico, sicer do plačila storitev ni upravičen (peti odstavek 40. člena ZBPP).

Tožnica stoji na stališču, da je bila prosilcu odobrena brezplačna pravna pomoč za zastopanje pred sodišči I. in II. stopnje v celotni kazenski zadevi, ki se je v trenutku izdaje odločbe nahajala še v preiskovalni fazi pod  št. I Kpr. Toženka pa nasprotno meni, da je bila brezplačna pravna pomoč odobrena le za kazenski postopek, ki se je vodil pod št. I Kpr 49911/2012, torej le za fazo preiskave, ter da je bila odločba o odobritvi brezplačne pravne pomoči v tem pogledu jasna.

Sodišče ugovoru tožnice, da iz odločbe o dodelitvi izhaja, da je bila prosilcu odrejena BPP za celotni kazenski postopek, ne more slediti. Iz odločbe o dodelitvi v 1. točki izreka izhaja, da se prosilcu odobri redna brezplačna pravna pomoč v obliki: pravnega svetovanja in zastopanja po odvetniku pred sodiščem na I. in II. stopnji v kazenski zadevi, ki se zaradi kaznivega dejanja po prvem odstavku 205. člena KZ-1 zoper prosilca vodi pred tukajšnjim sodiščem pod opr. št. I Kpr 49911/2012. Z navedeno točko izreka je toženka zamejila obseg dodeljene BPP, kot jo obvezuje tretji odstavek 37. člena ZBPP. Po tej določbi pristojni organ, ki ugodi prošnji, poleg podatkov upravičencu določi oziroma navede izrecno obliko in obseg odobrene pravne pomoči ter natančno opredeli zadevo, za katero je odobrena brezplačna pravna pomoč (npr. opis zadeve ali številko vpisnika, pod katero se vodi že začeti sodni postopek). Z navedbo opravilne številke, ki je številka preiskovalnega postopka, je toženka omejila obseg in sicer na kazensko preiskovalno fazo. Sodišče ne sledi ugovoru, da iz dela izreka „pred sodiščem na I. in II. stopnji v kazenski zadevi“ izhaja, da je toženka odobrila brezplačno pravno pomoč za celoten kazenski postopek. Namreč tudi v fazi preiskave odloča na pritožbeni stopnji Višje sodišče (glej primeroma tretji odstavek 83. člena Zakona o kazenskem postopku). Iz navedenega tožnica (ob izrecni opredelitvi opravilne številke zadeve, ki kaže na kazenski preiskovalni postopek), ni imela podlage, da je sklepala, da je brezplačna pravna pomoč dodeljena za celoten kazenski postopek, torej tudi po vložitvi obtožnice. Napotnica, ki ni bila vložena pri toženki po vročeni obtožnici zoper prosilca (dne 3. 5. 2013), je bila zato vložena prepozno in odločitev pravilna.

Glede na navedeno je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1), ker je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijanega sklepa pravilen ter da je odločba pravilna in na zakonu utemeljena.

Odločitev o stroških postopka temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbo zavrne, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.