sodba I U 1478/2013
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-02-13

INŠPEKCIJSKO NADZORSTVO - UPRAVNI POSTOPEK - GRADBENIŠTVO

inšpekcijski postopek - ukrep gradbenega inšpektorja - izvršba s prisilitvijo

Ker gradbeno dovoljenje z dne 18. 7. 2013 v času izdaje izpodbijanega sklepa (24. 6. 2013) še ni obstajalo, upravni organ druge stopnje ni ravnal nezakonito, ko ga ni upošteval.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Toženka je z izpodbijanim sklepom tožnici izrekla denarno kazen  v višini 3.000 EUR, ki je bila pred tem zagrožena s sklepom št. 06122-931/2012-12 (8203) z dne 6. 11. 2012, za primer, če nelegalne gradnje na zemljišču parc. št. 3806/9 k.o. ... ne bo odstranila (1. točka izreka) ter ji naložila, da naloženo denarno kazen plača v 8 dneh (2. točka izreka), sicer se bo v skladu s 3. točko izreka kazen prisilno izterjala. S 4. točko izreka ji je zagrozila z novo denarno kaznijo v znesku 3.000 EUR, če v naknadnem roku dveh mesecev od prejema tega sklepa ne bo izpolnila odrejene obveznosti. Navedla je še, da pritožba zoper ta sklep ne zadrži začete izvršbe (5. točka).

Iz izpodbijane odločbe izhaja, da je bila tožnici z odločbo z dne 26. 4. 2012 odrejena odstranitev lesenega objekta v L obliki, tlorisnih dimenzij cca 6 m x 5 m + 2 m x 2 m, po višini obsegajočega pritličje ter izkoriščeno podstreho, vse skupaj pokrito z nesimetrično dvokapno streho, ter vzpostavitev prejšnjega stanja na zemljišču parc. št. 3806/9 k.o. … do 26. 10. 2012, ker gre za nelegalno gradnjo. Ker tožnica odrejene obveznosti ni izpolnila, je bil dne 6. 11. 2012 izdan navedeni sklep o dovolitvi izvršbe, s katerimi ji je bil naložen nov, dodaten rok za izvršitev inšpekcijske odločbe ter zagrožena denarna kazen v višini 3.000 EUR, če tega dejanja ne bo opravila v naknadnem roku. Tožnici je bil sklep vročen 8. 11. 2012, naknadni rok pa je potekel 8. 1. 2013. Pri inšpekcijskem nadzoru dne 18. 6. 2013 je gradbeni inšpektor ugotovil, da tožnica tudi v novem roku ni odstranila nelegalne gradnje, zato ji je na podlagi določbe 298. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) izrekel zagroženo denarno kazen in zagrozil z novo denarno kaznijo, če ne bo izvršila odrejene obveznosti iz 2. točke izreka odločbe z dne 26. 4. 2012. Denarna kazen je določena v skladu z drugo alinejo 2. točke prvega odstavka 148. člena Zakona o graditvi objektov (v nadaljevanju ZGO-1), ker gre za manj zahteven objekt, zavezanka pa je fizična oseba.

Upravni organ druge stopnje je zavrnil tožničino pritožbo zoper izpodbijani sklep.

Tožnica se s takšno odločitvijo ne strinja in v tožbi navaja, da je zoper izpodbijani sklep dne 3. 7. 2013 vložila pritožbo, ki jo je 22. 7. 2013 dopolnila s podatkom, da je bil sporni čebelnjak legaliziran, saj je bilo izdano gradbeno dovoljenje, ki ga je tudi priložila. Upravni organ prve stopnje dopolnitve pritožbe in priloženega gradbenega dovoljenja očitno ni posredoval upravnemu organu druge stopnje, zato je njeno pritožbo zavrnil kot neutemeljeno. Ker je bilo še pred izdajo odločbe upravnega organa druge stopnje izdano dokončno in pravnomočno gradbeno dovoljenje za gradnjo čebelnjaka, in to celo v večji površini, kot meri obstoječi čebelnjak, ta ni več nelegalna gradnja. Obveznosti iz inšpekcijske odločbe zato ni več dolžna izvršiti, izrečena denarna kazen pa je postala neutemeljena in nedopustna, saj je dokončno gradbeno dovoljenje pridobila pred izdajo odločbe upravnega organa druge stopnje. Predlaga ugoditev tožbi, odpravo izpodbijanega sklepa, ustavitev izvršilnega postopka in povrnitev stroškov postopka.

V zadevi ni sporno, da je tožnica kljub denarni kazni, zagroženi v sklepu z dne 6. 11. 2012, spornega objekta ni odstranila. Temu ni oporekala ne v pritožbi, ne v tožbi. Prav tako ni sporno, da v času izdaje izpodbijanega sklepa še ni razpolagala z gradbenim dovoljenjem, ki je bilo izdano šele 18. 7. 2013. V času izdaje izpodbijanega sklepa je tožnico torej zavezovala obveznost odstranitve spornega objekta iz sklepa z dne 6. 11. 2012, ki jo je nedvomno kršila, zato je prvostopenjski upravni organ v izpodbijanem sklepu pravilno izrekel denarno kazen v višini 3.000,00 EUR. Za to je imel podlago v drugem odstavku 298. člena ZUP, ki določa, da če stori zavezanec kaj takega, kar nasprotuje njegovi obveznosti, se denarna kazen, s katero je organ zagrozil, takoj izterja, obenem pa določi nov rok za izpolnitev obveznosti in zagrozi zavezancu z novo, višjo denarno kaznijo.

Pritožbeno sklicevanje na gradbeno dovoljenje, ki je bilo izdano šele po izdaji izpodbijanega sklepa, pa je neutemeljeno oziroma neupoštevno tudi z vidika tretjega odstavka 238. člena ZUP, ki med drugim določa, da se lahko nova dejstva in novi dokazi upoštevajo kot pritožbeni razlogi le, če so obstajali v času odločanja na prvi stopnji in če jih stranka upravičeno ni mogla predložiti oziroma navesti na obravnavi. Ker gradbeno dovoljenje z dne 18. 7. 2013 v času izdaje izpodbijanega sklepa (24. 6. 2013) še ni obstajalo, upravni organ druge stopnje ni ravnal nezakonito, ko ga ni upošteval. Poleg tega sodišče v upravnem sporu smiselno lahko presoja zakonitost upravnega akta le glede na dejansko in pravno stanje, kakršno je obstajalo v času njegove izdaje.

Pravnomočno gradbeno dovoljenje pa je okoliščina, na podlagi katere bo moral upravni organ presoditi, ali so še izpolnjeni pogoji za nadaljnje vodenje izvršilnega postopka.

Glede na navedeno je sodišče presodilo, da je tožba neutemeljena, zato jo je zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). Ker v tožbi niso navedena nova dejstva ali dokazi, ki bi lahko vplivali na odločitev v zadevi, je sodišče v skladu z drugo alinejo drugega odstavka 59. člena ZUS-1 odločilo brez glavne obravnave.

Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1, po katerem trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.