UPRS sodba I U 199/2012
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2013-03-13

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), dr. Boštjan Zalar (poroč.), mag. Damjan Gantar

študent - podaljšanje statusa študenta - pogoji za podaljšanje statusa

Tožena stranka tožniku ni izdala negativne odločbe, ker bi štela, da ni nobene možnosti za podaljšanje statusa študenta, ampak zaradi tega, ker je štela, da razlog, ki ga je navedel tožnik, ni upravičen razlog; v odgovoru na tožbo pa temu dodaja, da je tožniku bil enkrat že podaljšan status, kar je pravno relevantno z vidika zakonske omejitve za podaljšanje statusa za največ eno leto. V odgovoru na tožbo organ sicer ne more dopolnjevati razlogov za izdajo odločbe, ki jih ni vključil v upravno odločbo, vendar pa ta napaka in pomanjkljivost v obrazložitvi izpodbijanega akta ni mogla vplivati na zakonitost in pravilnost odločitve. Tožnik namreč v upravnem sporu ne zanika, da mu je bil enkrat že podaljšan status, kar je relevantno zaradi zakonske določbe, po kateri se statusu študenta lahko podaljša največ za eno leto.

II. Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

1. Iz uvoda izpodbijanega akta izhaja, da je študijska komisija Fakultete A., na podlagi drugega odstavka 13. člena Pravilnika o vpisu na magistrski študij, v prvi točki izreka vlogo študenta B.B. za podaljšanje statusa zavrnila, v drugi točki izreka pa je odločila, da na podlagi sklepa Upravnega odbora Fakultete A., št. 318/10-D,R znašajo stroški izdaje odločbe 15,00 EUR. V obrazložitvi akta je navedeno, da je dne 23. 10. 2011 študijska komisija Fakultete A. prejela vlogo študenta B.B. Pravilnik o vpisu na magistrski študij (v nadaljevanju: Pravilnik) v drugem odstavku 13. člena določa, da se v skladu s 70. členom Zakona o visokem šolstvu (ZVis) študentski status za letnik, ki ga je študent vpisal v tekočem letu, lahko podaljša za največ eno leto in sicer študentom, ki niso še izkoristili pravice do ponavljanja letnika in z verodostojno listino izkažejo utemeljen razlog. Ker vloga ni bila popolna, je bil vlagatelj pozvan k njeni dopolnitvi. Fakulteta je dopolnitev prejela 3. 11. 2011. Vlagatelj kot razlog za podaljšanje statusa študenta navaja adaptacijo stanovanjske hiše. Razlog, ki ga navaja vlagatelj, ne izpolnjuje kriterijev navedenih v 13. členu Pravilnika. V pravnem pouku akta je navedeno, da se na podlagi 71. člena ZVis zoper dokončno odločitev pristojnega organa visokošolskega zavoda lahko v 30 dneh od vročitve odločbe sproži upravni spor pri pristojnem Upravnem sodišču RS.

2. V tožbi tožnik pravi, da je dne 28. 9. 2011 na podlagi 2. odstavka 10. člena Pravilnika o magistrski nalogi zaprosil komisijo za podaljšanje roka za  oddajo magistrske naloge. Dne 24. 10. 2011 je prejel dopis, da je Upravni odbor na 44. seji dne 20. 9. 2011 črtal omenjeni 10. člen ter da se bo prošnja obravnavala na podlagi 2. odstavka 13. člena Pravilnika. Pri tem je bil pozvan naj svojo vlogo dopolni z dokazili iz omenjenega člena. Dne 3. 11. 2011 je dopolnil vlogo ter v njej navedel okoliščine, zaradi katerih meni, da so vplivale na nedokončanje študija (izjemne družinske in socialne okoliščine, za katere je priložil tudi dokaze). Dne 15. 11. 2011 je prejel odgovor študijske komisije (odločbo pod št. 2481/11MA, datirano 11. 11. 2011), da je bila vloga za podaljšanje statusa študenta z dne 29. 9. 2011 zavržena zaradi nedopolnitve vloge. Dne 15. 11. 2011 je po elektronski pošti sporočil referatu, da je vlogo dopolnil dne 3. 11. 2011 ter zaprosil za povratno informacijo in jim sporočil, da so se v odločbi z dne 11. 11. 2011 očitno zmotili. Dne 17. 11. 2011 je prejel odgovor študijske komisije (odločbo pod št. 2490/11MA, datirano 16. 11. 2011), da je tožnikova vloga z dne 23. 10. 2011 zavržena. Pri tem je dobil zelo skopo obrazložitev, da razlog, katerega je navedel, ni „ustrezen“ kriterij naveden v 13. členu Pravilnika. V odgovoru št. 2481/11MA je pravilno navedeno, da so tožnikovo vlogo prejeli 29. 9. 2011, nepravilno pa je, da je ni dopolnil. Pri pregledu njihovega odgovora št. 2490/11MA z dne 16. 11. 2011 pa je dobil odgovor, da so njegovo vlogo za podaljšanje statusa študenta prejeli dne 23. 10. 2011 (ta datum ni pravilen in je tudi nedelja), z dopolnitvijo dne 3. 11. 2011, zavrgli, ker ni naveden pravilen razlog iz 13. člena Pravilnika. Omenjeno časovno sosledje in preveč posplošena trditev (da razlog ne ustreza kriterijem o izjemnih družinskih in socialnih okoliščinah) brez primerne obrazložitve, kaj je mišljeno kot kriterij (izjemne družinske in socialne okoliščine), katerega so sami določili v omenjenem Pravilniku, mu vzbuja velik dvom ali se je komisija sploh sestala in odločila o prošnji, saj so mu odgovorili (v imenu študijske komisije) že naslednji dan, ko jih je opomnil, da so očitno vlogo z dne 3. 11. 2011 spregledali. Sklicuje se na 70. člen ZVis. Pri tem zakon kot pogoj navaja upravičene razloge, katere pa ne našteva tako kot Pravilnik, ki pogoje oži in s tem omejuje pravico do podaljšanja statusa, pri tem pa ne pojasnjuje, kaj je mišljeno kot izjemna družinska in socialna okoliščina. Pri tem je mnenja, da se mu je z odločbo o zavrnitvi statusa študenta onemogočilo podaljšanje statusa in bo moral plačati po ceniku za študijsko leto 2011/12 najmanj 1.224,90 EUR za zagovor magistrske naloge.

3. V odgovoru na tožbo tožena stranka pravi, da je tožba nesklepčna. V skladu s 1. odstavkom 30. člena ZUS-1 je treba v tožbi navesti upravni akt, ki se izpodbija s tožbo, ter predlagati, kako in v čem naj se ga odpravi. Prav tako tožnik ni navedel strank upravnega spora, tako da je tožba tudi v tem segmentu pomanjkljiva. S tožbo se lahko zahteva odprava upravnega akta, izdaja oz. vročitev upravnega akta ali njegova sprememba. Zato je treba v skladu s 1. odstavkom 30. člena ZUS-1 v tožbi navesti upravni akt, ki se izpodbija s tožbo ter predlagati, kako in v čem naj se ga odpravi. Tožena stranka bo iz previdnosti, čeprav meni, da je potrebo tožbo zavreči, v nadaljevanju kronološko opredelila potek dogodkov, vendar je potrebno izpostaviti tudi dejstvo, da je tožnik bil vpisan na magistrski študij pri toženi stranki v 1. letnik v štud. l. 2008/09, 2. letnik 2009/10, ponovno vpisan v 2. letnik 2010/11 in 2011/12 kot pavzer. Tožena stranka je v sporni odločbi pravilno odločila, ko je vlogo tožnika za podaljšanje statusa študenta zavrnila, saj je tožnik že v šolskem letu 2010/11 izkoristil pravico do ponavljanja letnika, poleg tega pa njegov razlog za podaljšanje roka za oddajo magistrske naloge ni bil utemeljen. Sklicuje se na 2. odstavek 13. člena Pravilnika v zvezi s 70. členom ZVis. Upravni odbor tožene stranke je dne 20. 9. 2011 sprejel sklep št. 472/2011-D,R. Na predlog študijske komisije je bil spremenjen Pravilnik o magistrski nalogi, ki je bil dne 26. 9. 2011 objavljen na spletni strani tožene stranke. Vse vloge študentov za podaljšanje roka za oddajo magistrske naloge, prejete po 26. 9. 2011, so čakale na navodilo Upravnega odbora tožene stranke glede načina obravnave. Dne 29. 9. 2011 je toženka sprejela vlogo tožnika za podaljšanje roka za oddajo magistrske naloge. Dne 11. 10. 2011 je tožena stranka sprejela sklep št. 531/11-D,R, vendar z njim še niso bile natančno opredeljeni utemeljeni razlogi za podaljšanje rokov, zato prejete vloge študentov še niso bile obravnavane. Dne 18. 10. 2011 je toženka sprejela sklep št. 549/11-D,R, ki je natančno opredelil utemeljene razloge za podaljšanje roka, zato je tožnik dne 24. 10. 2011 prejel dopis tožene stranke, da je bila določba, na podlagi katere je vložil vlogo za podaljšanje roka za oddajo magistrske naloge, črtana in da bo njegova vloga obravnavana na podlagi 13. člena Pravilnika in naj zato svojo vlogo dopolni. Dne 2. 11. 2011 je tožnik preko e-pošte poslal toženki prvo vlogo, in nato še 3. 11. 2011. Navedbe tožnika v obeh vlogah ne držijo. Kot razlog za podaljšanje roka je tožnik navedel izjemne družinske in socialne okoliščine – adaptacija stanovanjske hiše. Dne 15. 11. 2011 je tožnik prejel odločbo št. 2481/11 MA, s katero je bila njegova vloga zavržena. Tožnik je bil s strani toženke telefonsko obveščen, da je toženka naredila napako, ker dopolnitve ni upoštevala pri pripravi odločbe in tudi o tem, da razlog, ki ga navaja ne spada med razloge izjemnih družinskih in socialnih okoliščin. Tožnik je bil obveščen, da bo fakulteta njegov primer ponovno obravnavala in mu izdala novo odločbo, zato je dne 17. 11. 2011 prejel popravljeno odločbo št. 2481/11 MA, s katero je bila njegova vloga zavrnjena. Fakulteta je v odločbi res zagrešila tipkarsko napako in namesto 29. 9. 2011 kot datum prejem vloge, navedla datum prejema 23. 10. 2011. Predlaga zavrnitev tožbe in zahteva povrnitev stroškov postopka.

4. V pripravljalni vlogi z dne 1. 2. 2012 tožnik pravi, da uveljavlja odpravo odločbe in da se mu status študenta v skladu z 70. členom ZVis podaljša še za eno leto (študijsko leto 2011/2012). Omenjena odločba nima vseh sestavin, ki so potrebne po določbi 1. odstavka 213. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (ZUP). Dejansko je 15. 11. 2011 popoldan prejel odločbo št. 2481/11 MA, s katero je bila njegova vloga zavrnjena. Izjava tožene stranke glede obveščanja po telefonu je neresnična (trdijo, da so ga po telefonu obvestili, da so naredili napako, ker dopolnitve niso upoštevali, prav tako ne drži izjava, da  je bil po telefonu obveščen, da bodo primer ponovno obravnavali, ter da njegov razlog ne spada med izjemne družinske in socialne okoliščine). V primeru dvoma o neresnični trditvi predlaga izpis prometa, kjer bi bilo razvidno, kdaj in kdo ga je o zgornjih trditvah obvestil. Prav tako je to tudi datumsko nemogoče, saj je odločbo prejel 15. 11. 2011 in v popoldanskem času ob 16.43 uri poslal elektronsko sporočilo fakulteti (v prilogi), ker jih je opomnil, da njegove vloge za dopolnitev niso upoštevali pri izdaji odločbe, ko je komisija zasedala, ter da je v odločbi z dne 11. 11. 2011 očitna napaka. Naslednji dan dne 16. 11. 2011 pa je po njihovi trditvi zasedala ponovno študijska komisija, ki je tožnikovo dopolnjeno vlogo z dne 3. 11. 2011 zavrnila, izdala ponovno odločbo in jo isti dan poslala, prejel pa jo je 17. 11. 2011. Glede razloga za podaljšanje ni glavni razlog adaptacija (kot navajajo) temveč stres, osebno odrekanje in vložena energija s strani vseh članov družine, zaradi čimprejšnjega dokončanja adaptacije in vrnitve življenja v ustaljeno okolje in „normalne življenjske pogoje“, kar je tudi opisal v prošnji za podaljšanje statusa. Zato meni, da  okoliščine ustrezajo kriterijem izjemnih družinskih in socialnih okoliščin; če bi imeli te okoliščine obrazložene in njegove okoliščine ne bi sodile v ta okvir, tudi ne bi podal prošnje za podaljšanje statusa, saj v tem primeru mora plačati še stroške izdaje odločbe v višini 15,00 EUR. Pojasnilo, da so bili objavljeni spremenjeni akti, ne drži, saj je še 1. 11. 2011 po registraciji za študente v gradivu za študente za podiplomski študij našel oba „stara pravilnika“, katerih vsebino niso spremenili. Na to jih je tudi opozoril po elektronski pošti.

5. V pripravljalni vlogi z dne 27. 2. 2012 tožena stranka pravi, da adaptacija hiše in posledično stres, ki naj bi ga tožnik ob tem doživljal, ni upravičen razlog za podaljšanje statusa študenta. Tožnik je bil tudi pravočasno obveščen in mu je bilo tudi pojasnjeno, kje so pravni akti toženke objavljeni, kar je tudi sam navedel v svoji zadnji pripravljalni vlogi. Prav tako je bil tožnik obveščen po telefonu, da bo fakulteta njegov primer ponovno obravnavala in mu izdala novo odločbo, zato je dne 17. 11. 2011 prejel popravljeno odločbo št. 2481/11 MA, s katero je bila njegova vloga zavrnjena.

6. V vlogi z dne 7. 3. 2012 tožnik pravi, da vztraja pri pojasnilih v prejšnjih dopisih. Tožena stranka še vedno ni pojasnila, kaj spada v kriterije „izjemne družinske in socialne okoliščine“, oziroma ti kriteriji sploh niso opredeljeni. Tožena stranka namenoma zavaja sodišče o tožnikovi obveščenosti po telefonu glede na to, da bo fakulteta ponovno obravnavala njegovo vlogo. Ta obveščenost tudi časovno ne bi bila mogoča, saj bi moral biti obveščen 16. 11. 2011 na dan, ko naj bi komisija odločala (prav tako niso navedli, kdo naj bi ga obvestil). Drži pa navedba tožene stranke, da so ga v mesecu oktobru 2011 po telefonu obvestili s strani zaposlene v referatu, kje se nahajajo pravni akti - vendar šele po tem, ko jih je sam pred tem opozoril, da imajo na spletni strani, za katero je potrebna registracija študenta v mesecu oktobru še vedno navedene stare akte, po katerih je tudi izpolnil prošnjo v septembru 2011.

7. V drugi pripravljalni vlogi tožena stranka pravi, da so interpretacija in kriteriji izjemnih družinskih in socialnih okoliščin zaobjeti v internih pravilih tožene stranke, ki jih je UO sprejel na 52. seji UO, ki je potekala 18. 10. 2011. Sklep št. 549/11 – D,R se glasi: „Sprejme se natančnejša opredelitev utemeljenih razlogov, na podlagi katerih se podaljša status študenta“. Izjemne družinske in socialne okoliščine so skrb za ožjega družinskega člana s posebnimi potrebami, bolezen ožjega družinskega člana in skrb zanj, nasilje v družini, matere samohranilke in nizki osebni dohodki oziroma brezposelnost. Te temeljne razloge mora študent izkazati z verodostojnimi listinami.

8. Tožnik v naslednji pripravljalni vlogi odgovarja, da je odvetnica tožene stranke res v dopisu z dne 29. 3. 2012 navedla, da je tožena stranka na svoji 52. seji, katera je po njeni navedbi potekala 18. 10. 2011 sprejela sklep 549/11 – D R, v katerem je pojasnila kriterije izjemnih družinskih okoliščin. Za omenjeno pojasnilo prvič sliši in tudi nikjer ni bilo objavljeno, tudi sedaj ob pregledu oglasne deske tožene stranke dne 10. 4. 2012 ni nikjer navedena omenjena seja oz. sklep ter njihovo pojasnilo. Prav tako tožena stranka tudi po telefonu in v odločbah št. 2481/11MA z dne 11. 11. 2011 in 2490/11MA z dne 16. 11. 2011 ni nikjer omenila omenjeno razlago niti kriterije ni pojasnila. Prav tako mu v dopisu, katerega so mu poslali (datiran z dne 21. 10. 2011) in ga obvestili, da je bil črtan 10. člen Pravilnika o magistrski nalogi, ter naj dopolni vlogo z dokazili iz 13. člena Pravilnika o vpisu na magistrski študij, niso nikjer omenjeni kriteriji iz sklepa 52. seje UO. Ob pregledu teh kriterijev (katere so opisani v odgovoru odvetnice tožene stranke z dne 29. 3. 2012) zagotavlja, da vloge ne bi dopolnjeval, saj so kriteriji opredeljeni, preverljivi in opisani in je vsakomur jasno ali izpolnjuje kriterije ali ne. Tudi v telefonskem pogovoru z referatom v začetku novembra, ko so mu pojasnili, kje se nahajata oba spremenjena pravilnika, pri tem ni bilo govora o nobeni opredelitvi teh pogojev, kot to sedaj trdi odvetnica tožene stranke, kljub temu da je zaposleno v referatu vprašal, kakšni so „kriteriji izjemne družinske in socialne okoliščin“. Če bi za omenjene kriterije vedel prej, ne bi podal vloge za podaljšanje statusa, saj je po prejemu odločbe št. 2481/11MA oz. 2490/11MA prejel še račun za stroške izdaje odločbe (račun je datiran na 13. 9. 2011). V nadaljevanju vloge ponavlja že opisano stanje in relevantne okoliščine. Zaradi nepopolnih odločb, napačnih datumov v odločbah, pomanjkljivi in nepopolni obrazložitvi in naknadno sprejetih kriterijih po oddaji vloge z dne 27. 9. 2011 predlaga, da sodišče sporno odločbo odpravi in naloži fakulteti, da mu podeli status študenta za študijsko leto 2011/12.

10. Tožena stranka je »samostojni in zasebni visokošolski zavod, ki izvaja univerzitetno izobraževalno, znanstveno, raziskovalno, študijsko in svetovalno dejavnost na področjih pravnih in z njimi povezanih dejavnosti« (prvi člen Statuta Fakultete A.; v nadaljevanju: EPFNG). Na spletni strani EPFNG je podatek, da je EPFNG pridobila akreditacijo Sveta RS za visoko šolstvo s sklepom št. 1/4-2005 z dne 7. 7. 2005. Predmet tega spora je odločitev organa EPFNG o zavrnitvi vloge za podaljšanje statusa študenta. Po Ustavi velja, da je izobraževanje svobodno in da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo ustrezno izobrazbo (1. in 3. odstavek 57. člena Ustave) in v okvir tega spada tudi vprašanje prenehanja statusa študenta (70. člen ZVis). V okoliščinah, kot veljajo v tem primeru, ima študent ne glede na to, ali študira na državni univerzi, ali na zasebnem visokošolskem zavodu pravico do sodnega varstva zoper dokončno odločitev pristojnega organa visokošolskega zavoda o izgubi statusa študenta (71. člen ZVis v zvezi z 1. odstavkom 2. člena ZUS-1), ki vključuje tudi varstvo načela enakosti pred zakonom (1. odstavek 14. člena Ustave, 1. odstavek 7. člena ZVis in 1. odstavek 66. člena ZVis). Za obravnavani upravni spor je pomembno tudi, da je zakonodajalec tudi za zasebne visokošolske zavode z akreditacijo predpisal, da status študenta preneha, če študent ne dokonča podiplomskega študija v ustreznem roku (7. alineja 1. odstavka 70. člena ZVis) in v primeru iz 7. alineje 1. odstavka 70. člena ZVis se študentu „iz upravičenih razlogov status študenta lahko podaljša, vendar največ za eno leto“. Kateri so ti upravičeni razlogi, zakonodajalec ni predpisal, je pa določil, da se s statutom visokošolskega zavoda podrobneje uredijo postopki in pravila o dokončanju izobraževanja (5. alineja 2. odstavka  66. člena ZVis). Tožena stranka tožniku ni izdala negativne odločbe, ker bi v nasprotju z določbo 2. odstavka 70. člena ZVis štela, da ni nobene možnosti za podaljšanje statusa študenta (64. člen statuta tožene stranke), četudi bi šlo za upravičene razloge v smislu 2. odstavka 70. člena ZVis, ampak zaradi tega, ker je štela, da razlog, ki ga je navedel tožnik, ni upravičen razlog; v odgovoru na tožbo pa temu dodaja, da je tožniku bil enkrat že podaljšan status, kar je pravno relevantno z vidika omenjene zakonske omejitve za podaljšanje statusa za največ eno leto. V odgovoru na tožbo organ sicer ne more dopolnjevati razlogov za izdajo odločbe, ki jih ni vključil v upravno odločbo, vendar pa ta napaka in pomanjkljivost v obrazložitvi izpodbijanega akta ni mogla vplivati na zakonitost in pravilnost odločitve. Tožnik namreč v upravnem sporu ne zanika, da mu je bil enkrat že podaljšan status, kar je relevantno zaradi že citirane zakonske določbe, po kateri se statusu študenta lahko podaljša največ za eno leto (7. alineja 1. odstavka 70. člena ZVis). Ker je zakonodajalec predpisal, da se s statutom zavoda podrobneje uredijo postopki in pravila o dokončanju izobraževanja, tudi ne bi smelo biti nobenega dvoma o tem, ali je tožena stranka pravilno in pravočasno objavila pravila glede razlage upravičenih razlogov za podaljšanje statusa in razloga socialnih in družinskih razmer. Vendar pa se sodišču za razrešitev spora ni bilo treba spuščati v presojo, kdaj bi bil tožnik lahko na dovolj zanesljiv in pravilen način seznanjen s primeri upravičenih razlogov za podaljšanje statusa v okviru „izjemnih družinskih in socialnih okoliščin“, saj ima na tem področju zasebni visokošolski zavod določeno polje proste presoje znotraj zakonskega okvira „upravičenih razlogov“, in se v takih primerih sodna presoja v upravnem sporu omeji na t.i. test očitne nerazumnosti. Po oceni sodišča utemeljitev zavrnitve prošnje tožnika, da zatrjevani stres, vložena energija in osebno odrekanje ob adaptaciji stanovanja, ni izjemna socialna ali družinska okoliščina za podaljšanje statusa študenta, ni očitno nerazumna, zato je sodišče tožbo zavrnilo kot neutemeljeno. Tožena stranka tega izrecno oziroma posebej ni utemeljevala, četudi bi morala, vendar pa ta pomanjkljivost v obrazložitvi, ob upoštevanju omenjenega testa očitne nerazumnosti, ni mogla vplivati na zakonitost in pravilnost odločitve (2. točka 1. odstavka 27. člena ZUS-1). Naloženi stroški v višini 15,00 EUR v drugi točki izreka odločbe pa tudi niso tako visoki, da bi dejstvo, da tožena stranka teh stroškov tožniku ni odpisala, ker tožnik vnaprej (morda iz objektivnih razlogov) ni vedel za primere, kaj pomenijo izjemne družinske in socialne okoliščine, nesorazmerno poseglo v tožnikovo pravico do enakega obravnavanja pri dostopu do zakonske pravice do podaljšanja statusa študenta.

11. Na tej podlagi je sodišče tožbo zavrnilo kot neutemeljeno (1. odstavek 63. člena ZUS-1).

12. Po določilu 4. odstavka 25. člena ZUS-1, kadar sodišče tožbo zavrne, vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.