sodba III U 269/2013
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2013-08-29

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - navajanje neresničnih podatkov - neresničen podatek - lastništvo poslovnih prostorov

Prosilec za BPP mora lastništvo poslovnih prostorov prijaviti le, če mu to prinaša dohodek (dobiček). Ker navedeno dejstvo pred izdajo izpodbijane odločbe ni bilo ugotovljeno, je bila odločba izdana preuranjeno.

Tožbi se ugodi, odločba predsednice Okrožnega sodišča v Novi Gorici opr. št. Bpp 280/2013-13 z dne 1. julija 2013 se odpravi in zadeva vrne istemu organu v ponoven postopek

Predsednica Okrožnega sodišča v Novi Gorici (v nadaljevanju tožena stranka) je z izpodbijano odločbo zavrnila prošnjo A.A. (v nadaljevanju tožnica) za dodelitev redne oblike brezplačne pravne pomoči v obsegu oprostitve plačila stroškov predujma za kritje začetnih stroškov osebnega stečaja in postopka odpusta dolga (točka I. izreka). V točki II izreka pa je odločila, da tožnica nadaljnjih šest mesecev ne more zaprositi za brezplačno pravno pomoč.

Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je tožena stranka na podlagi podatkov v izjavi tožnice in po opravljenih poizvedbah ugotovila, da je tožnica s tem, ko je v prošnji navedla, da družinski član B.B. ni lastnik kakršnegakoli premoženja, navajala neresnične podatke. Na podlagi podatkov GURS in zemljiške knjige tožena stranka ugotavlja, da je tožničin zakonec lastnik dveh nepremičnin in sicer: prodajalne z neto tlorisno površino 45 na naslovu ... in prodajalne v isti stavbi z neto tlorisno površino 35,80 m2. Ker je tožničin zakonec podatke o teh nepremičninah v izjavi zamolčal, je tožena stranka v skladu s petim odstavkom 20. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči, tožničino prošnjo za brezplačno pravno pomoč zavrnila in odločila, da tožnica nadaljnjih šest mesecev ne more ponovno zaprositi za brezplačno pravno pomoč.

Tožnica v tožbi navaja, da je v izpodbijani odločbi vzrok za zavrnitev njene prošnje zamolčanje lastništva dveh nepremičnin, katerih lastnik je njen zakonec, ki je v osebnem stečaju. Ugovarja zmotno ugotovljenemu dejanskemu stanju in napačni razlagi petega odstavka 20. člena ZBPP. V nadaljevanju pojasnjuje okoliščine, zaradi katerih je menila, da je zakonec brez premoženja. Zato zanika zamolčanje premoženja in navaja, da je za njen osebni in socialno ekonomski položaj, kritje predujma za začetek osebnega stečaja, življenjskega pomena. Sodišču smiselno predlaga, naj tožbi ugodi, in izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo, prereka tožbene navedbe, v celoti vztraja pri razlogih navedenih v obrazložitvi izpodbijane odločbe in sodišču predlaga, da tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Tožba je utemeljena iz naslednjih razlogov:

V obravnavani zadevi med strankama ni sporno dejstvo, da je v obrazcu, ki ga je prošnji priložila tožnica za družinskega člana (zakonca) v rubriki (točka 5) PODATKI O PREMOŽENJSKEM STANJU v preglednici o lastništvu nepremičnin ali drugega premoženja, pri poslovnih prostorih, opremi in delovnih strojih, ki vam daje dohodek (dobiček), obkrožila besedo NE. Ob nespornem dejstvu, da je tožničin zakonec zemljiškoknjižni lastnik dveh trgovin ostaja zato sporno le ali je tožnica v predpisanem obrazcu navedla neresničen podatek. Iz že navedene preglednice (točka 5) namreč ne izhaja, da mora stranka, ki je sicer lastnica poslovnih prostorov, le-te prijaviti kot premoženje tudi, če ji poslovni prostori ne dajejo dohodka (dobička). Ker tožnica v prošnji in v prilogah ni navedla podatkov iz katerih bi izhajalo, da obravnavani poslovni prostori prinašajo zakoncu dohodke, tožena stranka pa sama tega dejstva ni ugotovila, ostaja v tem delu dejansko stanje nepopolno ugotovljeno. Izpodbijana odločitev pa je zato vsaj preuranjena. Ali je tožnica podatek o premoženju zakonca zamolčala ali ne, bo tožena stranka lahko ugotovila šele po pridobitvi podatkov glede dohodkov, ki jih morebiti prinašajo obravnavani poslovni prostori.

Glede na navedeno sodišče ugotavlja, da na podlagi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja v izpodbijani odločbi, samo ne more rešiti spora, zato je tožbi ugodilo in je izpodbijano odločbo odpravilo po 2. točki prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1). Tožena stranka, ki ji je zadeva vrnjena v ponoven postopek bo zato morala v skladu z določbo četrtega odstavka istega člena izdati novo odločbo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

UPRS sodba I U 480/2014, enako tudi I U 1056/2014