UPRS sodba I U 1611/2012
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2013-02-13

davčna izvršba - davčna izvršba na dolžnikova denarna sredstva - neplačana sodna taksa - slabo premoženjsko stanje dolžnika

Tožnik v postopku davčne izvršbe ne more z uspehom uveljavljati oprostitve plačila sodne takse, saj se ta skladno z ZST-1 uveljavlja v sodnem postopku, za katerega je taksa predpisana. Ker po določbah ZDavP-2, ki določajo pogoje za odpis oziroma odlog plačila davka, davčni organ ni pooblaščen za odpis obveznosti, za katere davčni organ opravlja samo izvršbo in med katere sodijo tudi sodne takse, tožnica s tovrstnim ugovorom v postopku davčne izvršbe ni mogla uspeti.

Z izpodbijanim sklepom je prvostopni organ zoper tožnico začel davčno izvršbo dolžnega zneska neplačane sodne takse v znesku 189,00 EUR na podlagi plačilnega naloga Okrajnega sodišča v Žalcu opr. št. D 411/2009 z dne 31. 3. 2010, ki je postal izvršljiv dne 24. 4. 2010, in stroškov izdaje sklepa o izvršbi v znesku 20,86 EUR, z rubežem denarnih sredstev, ki jih ima tožnica na računu pri banki, do višine dolgovanega zneska.

Ministrstvo za finance je z odločbo št. DT 498-2-276/2011-2 z dne 11. 9. 2012 pritožbo tožnice kot neutemeljeno zavrnilo.

Tožnica vlaga tožbo v upravnem sporu. Sodišče obvešča, da naložene obveznosti ni sposobna plačati in (ponovno) zaproša za odpis obveznosti ali vsaj odlog njenega plačila. Prosi tudi za povrnitev morebitnih stroškov postopka.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločitvi in pri razlogih. Predlaga zavrnitev tožbe.

Izpodbijani sklep je po presoji sodišča pravilen in skladen z določbami Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2), na katere se sklicuje. Sodišče se strinja tudi z razlogi, s katerimi njegovo pravilnost in zakonitost potrdi pritožbeni organ in z razlogi, s katerimi obrazloži zavrnitev pritožbenih ugovorov.

Slabo premoženjsko stanje dolžnika, kot tožniku pravilno pojasni pritožbeni organ, na odločitev ne more vplivati. Tožnik v postopku davčne izvršbe tudi ne more z uspehom uveljavljati oprostitve plačila sodne takse, saj se ta skladno z Zakonom o sodnih taksah uveljavlja v sodnem postopku, za katerega je taksa predpisana. Ker po določbah ZDavP-2, ki določajo pogoje za odpis oziroma odlog plačila davka, davčni organ ni pooblaščen za odpis obveznosti, za katere davčni organ opravlja samo izvršbo in med katere sodijo tudi sodne takse, tožnica s tovrstnim ugovorom v postopku davčne izvršbe ni mogla uspeti. Socialni položaj dolžnika je, kot poudarja tožena stranka, v davčnem izvršilnem postopku varovan z določbami 159. in 160. člena ZDavP-2, ki določajo denarne prejemke, ki so iz izvršbe izvzeti in omejitve davčne izvršbe na dolžnikove denarne prejemke, ki jih mora pri opravi rubeža banka upoštevati tudi po izpodbijanem sklepu.

Ker je torej po povedanem izpodbijana odločitev pravilna in zakonita, tožbene navedbe pa pravno neupoštevne, je sodišče tožbo na podlagi 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo kot neutemeljeno.

Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1 po katerem trpi v primeru, če sodišče tožbo zavrne, vsaka stranka svoje stroške postopka.

Glede na nesporne dejanske okoliščine, ki so podlaga za odločitev, je sodišče na podlagi prvega odstavka 59. člena ZUS-1 v zadevi odločilo na seji.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.