TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
UPRS sklep I U 1121/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-10-07

predhodni preizkus tožbe - prepozna tožba - zavrženje tožbe

Tožnik je vložil tožbo po izteku 30-dnevnega prekluzivnega roka, zato jo je sodišče na podlagi 2. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

Vodja oddelka za varnost Zavoda za prestajanje kazni zapora Dob pri Mirni je z izpodbijano odločbo odločil, da tožnik ostaja še naprej nameščen v bivalnem prostoru s strožjim režimom prestajanja kazni zapora, vendar najdlje do 25. 3. 2014, najpozneje 21. 3. 2014 pa bo preverjeno, če so še podani razlogi za tako namestitev, s tem da pritožba ne zadrži izvršitve in da posebni stroški niso nastali. Generalni urad Uprave za izvrševanje kazenskih sankcij je kot pritožbeni organ pritožbo tožnika kot neutemeljeno zavrnil.

Tožnik je zoper navedeno odločitev vložil tožbo iz razloga, ker se ne strinja s takšno odločitvijo. Smiselno sodišču predlaga, da izpodbijano odločbo odpravi v celoti.

Tožena stranka je dostavila upravne spise in odgovorila, da prereka vse tožbene navedbe. Sklicuje se na ugotovitve, podane v obrazložitvi.

Sodišče je tožbo zavrglo iz naslednjih razlogov:

Po prvem odstavku 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) je tožbo treba vložiti v 30-dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil končan postopek. V obravnavani zadevi je bil upravni postopek končan z drugostopenjsko odločbo, s katero je pritožbeni organ zavrnil tožnikovo pritožbo zoper prvostopenjsko odločbo. S tem je bil izpolnjen pogoj za vložitev tožbe v upravnem sporu, v katerem sodišče po prvem odstavku 2. člena ZUS-1 odloča o zakonitosti dokončnih upravnih aktov.

Iz upravnih spisov izhaja, da je bila drugostopenjska odločba vročena tožniku 4. 6. 2014. Glede na drugi odstavek 100. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) se ne šteje dan vročitve, temveč se vzame za začetek roka prvi naslednji dan. V obravnavanem primeru je tako rok za tožbo začel teči v četrtek, 5. 6. 2014 in se je iztekel v petek, 3. 7. 2014. Iz podatkov na pisemski ovojnici je razvidno, da je tožnik tožbo vložil 7. 8. 2014 po pošti z navadno pošiljko, ki jo je sodišča prejelo 8. 7. 2104. To pomeni, da je vložil tožbo po izteku 30-dnevnega prekluzivnega roka, torej prepozno. Glede na povedano je sodišče tožbo na podlagi 2. točke prvega  odstavka 36. člena ZUS-1 kot prepozno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 1602/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-10-27

upravni spor - tožba v upravnem sporu - procesne predpostavke za vložitev tožbe - izčrpanost pravnih sredstev - zavrženje tožbe

V obravnavanem primeru ni izpolnjena procesna predpostavka za vodenje upravnega spora, saj tožnik, ki je v postopku izdaje upravnega akta sodeloval kot stranka, ni izčrpal vsa redna pravna sredstva, ki bi jih po zakonu moral izčrpati.

Zavod za prestajanje kazni zapora Dob pri Mirni je v zadevi namestitve obsojenca v bivalni prostor s strožjim režimom kazni zapora izdal po uradni dolžnosti izpodbijano odločbo, s katero je odločil, da tožnik ostaja še naprej nameščen v bivalnem prostoru s strožjim režimom prestajanja kazni zapora, vendar najdlje do 25. 7. 2014, najpozneje 23. 7. 2014 pa bo preverjeno, če so še podani razlogi za tako namestitev (točka 1 izreka). Pritožba ne zadrži izvršitve, posebni stroški postopka niso nastali (točki 2 in 3 izreka).

Tožnik v obširni tožbi med drugim navaja, da se s takšno odločitvijo ne strinja. Sodišču smiselno predlaga, da izpodbijano odločbo v celoti odpravi.

Sodišče je prejelo upravne spise in odgovor na tožbo, v katerem tožena stranka poudarja, da upravni spor ni dopusten, saj zoper navedeno odločbo ni bila vložena pritožba.

Tožba je sodišče zavrglo iz naslednjih razlogov:

Po 6. členu Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) upravni spor ni dopusten, če stranka, ki je imela možnost vložiti pritožbo ali drugo redno pravno sredstvo zoper upravni akt, tega ni vložila ali ga je vložila prepozno. V obravnavani zadevi je bila po uradni dolžnosti tožniku kot obsojencu na podlagi 98.a člena Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij (v nadaljevanju ZIKS-1) izdana izpodbijana odločba, s katero je bilo odločeno, da tožnik ostaja še naprej nameščen v bivalnem prostoru s strožjim režimom prestajanja kazni zapora, vendar najdlje do 25. 7. 2014, s tem, da se bo najpozneje 23. 7. 2014 preverilo, če so še podani razlogi. Iz vročilnice, ki se nahaja v upravnih spisih, je razvidno, da je bila izpodbijana odločba tožniku vročena 4. 6. 2014. Iz upravnih spisov izhaja, da tožnik zoper navedeno odločbo ni vložil pritožbe, ki jo predvideva 229. člen Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP), o čemer je bil tožnik pravilno poučen v pravnem pouku.

Postopek in sojenje v upravnem sporu sta mogoča le, če so izpolnjene z zakonom predpisane procesne predpostavke. Med njimi je tudi ta, da morajo biti zoper upravni akt izčrpana vsa redna pravna sredstva, preden se lahko tožnik obrne s tožbo na upravno sodišče. Glede na povedano sodišče ugotavlja, da v obravnavanem primeru ni izpolnjena procesna predpostavka za vodenje upravnega spora, saj tožnik, ki je v postopku izdaje upravnega akta sodeloval kot stranka, ni izčrpal vsa redna pravna sredstva, ki bi jih po zakonu moral izčrpati.

Zato je sodišče v obravnavanem primeru tožbo na podlagi 7. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1 s sklepom zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep IV U 197/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-11-17

tožba v upravnem sporu - rok za vložitev tožbe - prepozna tožba - zavrženje tožbe

Tridesetdnevni rok za vložitev tožbe se je iztekel 21. 8. 2014. Tožeča stranka bi zato morala s priporočeno poštno pošiljko poslati tožbo najpozneje 21. 8. 2014, da bi ta bila pravočasna. Ker je tožnica vložila tožbo šele 8. 9. 2014, jo je sodišče v skladu z določbo 2. točke prvega odstavka 36. člena kot prepozno zavrglo.

1. Izpodbijani sklep je tožena stranka sprejela 18. 6. 2014, kar je razvidno iz poštne vročilnice RR651663026SI. Prvi odstavek 28. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) določa, da je treba tožbo vložiti v 30. dneh od vročitve upravnega akta, s katerim je bil končan postopek.

2. Tožnica je tožbo vložila pri Okrožnem sodišču v Celju dne 8. 9. 2014, ki jo je odstopilo Upravnemu sodišču, kot pristojnemu za obravnavanje dne 12. 9. 2014. Tožba vložena pri Okrožnem sodišču v Celju dne 8. 9. 2014 je prepozno vložena. 30. dnevni rok za vložitev tožbe se je namreč iztekel 21. 8. 2014 (upoštevajoč sodne počitnice od 15. 7. do 15. 8. 2014, ko roki ne tečejo). Tožeča stranka bi morala s priporočeno poštno pošiljko poslati tožbo najpozneje 21. 8. 2014, da bi ta bila pravočasna. Ker je tožnica vložila tožbo šele 8. 9. 2014 (tudi sicer sama navaja, da je prepozno vložena), jo je sodišče v skladu z določbo 2. točke prvega odstavka 36. člena, v zvezi s petim odstavkom tega člena (odločanje po sodniku posamezniku) Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), kot prepozno zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep I U 955/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-10-29

mag. Darinka Dekleva Marguč (preds.), Liljana Polanec  (poroč.), mag. Damjan Gantar

tožba v upravnem sporu - pooblaščenec za sprejemanje pisanj - oseba s prebivališčem v tujini - nepopolna tožba - zavrženje tožbe

Na podlagi določbe 146. člena ZPP mora tožeča stranka, ki je v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, ob vložitvi tožbe imenovati pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Kljub opozorilu, da bo sodišče tožbo zavrglo, če v 30 dnevnem roku ne bo imenoval pooblaščenca za sprejemanje pisanj, tožnik v določenem roku oziroma do odločitve sodišča, pooblaščenca za sprejemanje pisanj ni imenoval.

Tožnik je dne 9. 6. 2014 vložil tožbo zoper odločbo UE Vrhnika št. 214-427/2013 (402) z dne 19. 2. 2014, zaradi izdaje posebne odločbe državljanu RS, ki je bil kot državljan nekdanje SFRJ izbrisan iz registra stalnega prebivalstva.

Na podlagi 1. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) se za vprašanja, ki niso urejena s tem zakonom, primerno uporabljajo določbe Zakona o pravdnem postopku (ZPP). Na podlagi določbe 146. člena ZPP mora tožeča stranka, ki je v tujini, pa nima pooblaščenca v Republiki Sloveniji, ob vložitvi tožbe imenovati pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Če tožeča stranka ne imenuje pooblaščenca ob vložitvi tožbe, imenuje sodišče na njene stroške začasnega zastopnika, upravičenega za sprejemanje pisanj ter po njem naloži tožeči stranki, da v določenem roku imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Če tožeča stranka v roku, ki ga določi sodišče, ne imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj, sodišče tožbo zavrže.

Ker tožnik, ki živi v Skopju, ob vložitvi tožbe ni imenoval pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji, je sodišče s posebnim sklepom imenovalo A.A. za začasno zastopnico, upravičeno za sprejemanje pisanj in po njej naložilo tožniku, da v roku 30 dni imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Začasna zastopnica, upravičena za sprejemanje pisanj, je sodišču sporočila, da je sklep I U 995/2014-2 z dne 26. 6. 2014 prejela in ga s posebnim dopisom dne 30. 6. 2014 poslala tožniku.

Na podlagi 1. odstavka 146. člena ZPP je bil tožnik pozvan, da imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji v roku 30 dni. Tožnik je dne 4. 7. 2014 prejel dopis začasne zastopnice, upravičene za sprejemanje pisanj, skupaj s sklepom z dne 26. 6. 2014, s katerim je bilo tožniku naloženo, da v roku 30 dni imenuje pooblaščenca za sprejemanje pisanj v Republiki Sloveniji. Kljub opozorilu, da bo sodišče tožbo zavrglo, če v 30 dnevnem roku ne bo imenoval pooblaščenca za sprejemanje pisanj, tožnik v določenem roku oziroma do odločitve sodišča, pooblaščenca za sprejemanje pisanj ni imenoval. Sodišče je zato tožnikovo tožbo na podlagi 1. odstavka 146. člena ZPP ter 2. odstavka 31. člena ZUS-1, zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep II U 495/2013
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-01-29

Vlasta Švagelj Gabrovec (preds.), Liljana Polanec (poroč.),

akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu - odločitev nosilca sodne veje oblasti - zavrženje tožbe

Izpodbijana sodba je akt sodišča, ki po določilu 3. člena ZUS-1 ni upravni akt, ki bi se lahko izpodbijal v upravnem sporu.

Tožeča stranka je pri tukajšnjem sodišču vložila vlogo za obnovo postopka (o prekršku).

Na poziv sodišča, da mora svojo vlogo ustrezno dopolniti, je tožeča stranka pisno odgovorila, da naj se ta vloga obravnava kot tožba v upravnem sporu in sodišču predlagala, da naj izpodbijani akt v celoti odpravi.

Z izpodbijanim aktom je tožena stranka v zadevi o prekršku zoper pravno osebo A. d.o.o. - sedaj tožečo stranko zaradi prekrška po prvem odstavku 16. člena Zakona o omejevanju porabe alkohola (ZOPA), po zahtevi za sodno varstvo direktorice pravne osebe, B.B., zoper odločbo o prekršku Policijske postaje Rogaška Slatina z dne 26. 2. 2013, št. 555006742298, 555006769846 zahtevo za sodno varstvo zavrnila kot neutemeljeno.

Sodišče tožbe ni posredovalo toženi stranki, ker je na podlagi predhodnega preizkusa tožbe ugotovilo, da je že iz same tožbe in izpodbijanega akta razvidno, da je potrebno tožbo zavreči.

Sodišče je tožbo zavrglo iz naslednjih razlogov:

Po določilu drugega odstavka 2. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1) je upravni akt po tem zakonu upravna odločba in drug javno pravni, enostranski, oblastveni posamični akt, izdan v okviru izvrševanja upravne funkcije, s katerim je organ odločil o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika pravne osebe ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje akta.

V konkretnem primeru je izpodbijani akt sodba Okrajnega sodišča v Šmarju pri Jelšah o zavrnitvi zahteve za sodno varstvo. Ta akt pa ne ustreza definiciji upravnega akta kot jo opredeljuje drugi odstavek 2. člena ZUS-1, kar pomeni, da ne gre za akt, ki bi se lahko izpodbijal v upravnem sporu. Izpodbijana sodba je namreč akt sodišča, ki po določilu 3. člena ZUS-1 ni upravni akt.

Sodišče je torej tožbo zavrglo, ker izpodbijani akt ni upravni akt oz. akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu, kar je razlog za zavrženje tožbe na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.

Sklep I Up 57/2009, enako tudi I Up 411/2012
sodba I U 342/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-03-06

BREZPLAČNA PRAVNA POMOČ - UPRAVNI POSTOPEK

brezplačna pravna pomoč - nepopolna vloga - poziv za dopolnitev vloge - odprava pomanjkljivosti

Tožnik svoj ugovor o nepravilno ugotovljenem dejanskem stanju dokazuje z izpisom elektronskega sporočila, ki naj bi ga v skladu s pozivom dne 2. 1. 2014 poslal toženki na elektronski naslov, kateremu je bil priložen dopis, s katerim je tožnik na poziv toženke svojo prošnjo dopolnil. Ker toženka v odgovoru na tožbo temu ugovoru ni ugovarjala, je sodišče ugotovilo, da je bila ugotovitev toženke, na kateri temelji izpodbijani sklep, da tožnik svoje prošnje kljub pozivu ni dopolnil, napačna.

Tožbi se ugodi, sklep Okrožnega sodišča v Ljubljani št. Bpp 3520/2013 z dne 13. 1. 2014 se odpravi in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

Toženka je z izpodbijanim sklepom zavrgla tožnikovo prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči z dne 16. 12. 2013 za pravno svetovanje in zastopanje z izrednimi pravnimi sredstvi, v obliki vložitve revizije zoper sodbo Višjega sodišča v Ljubljani opr. št. I Cpg 987/2012 z dne 19. 11. 2013, ker je ugotovila, da se tožnik na njen poziv, naj prošnjo dopolni z razlogi, zaradi katerih želi vložiti revizijo in predloži ustrezne listine, s katerimi bi te razloge dokazoval oz. utemeljeval, do izdaje sklepa ni odzval.

Tožnik se s takšno odločitvijo ne strinja in v tožbi navaja, da je napačna ugotovitev toženke, da se na poziv toženke, ki mu je bil vročen 30. 12. 2013, niti v roku, niti kasneje ni odzval. Navaja, da je v skladu s pozivom na odpravo pomanjkljivosti vlogo dopolnil po elektronski pošti, ki je bila navedena v pozivu. Kot dokaz prilaga kopijo po elektronski pošti posredovane vloge z dne 2. 1. 2014.

Tožena stranka na tožbo po vsebini ni odgovorila. Navedla je zgolj, da vztraja pri svoji odločitvi in razlogih zanjo.

Izpodbijani sklep temelji na ugotovitvi, da se tožnik na poziv organa za BPP na dopolnitev vloge ni odzval.

Tožnik svoj ugovor o nepravilno ugotovljenem dejanskem stanju dokazuje z izpisom elektronskega sporočila, ki naj bi ga v skladu s pozivom dne 2. 1. 2014 poslal toženki na elektronski naslov

, kateremu je bil priložen dopis, s katerim je tožnik na poziv toženke svojo prošnjo dopolnil.

Ker toženka v odgovoru na tožbo temu ugovoru ni ugovarjala, je sodišče ugotovilo, da je bila ugotovitev toženke, na kateri temelji izpodbijani sklep, da tožnik svoje prošnje kljub pozivu ni dopolnil, napačna.

Glede na navedeno je sodišče izpodbijani sklep odpravilo na podlagi 2. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) in zadevo vrnilo toženki v ponoven postopek. V ponovljenem postopku bo morala toženka dejansko stanje pravilno ugotoviti in na podlagi tako ugotovljenega dejanskega stanja  odločiti o zadevi.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep I U 1384/2013
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-01-09

predhodni preizkus tožbe - nepopolna tožba - zavrženje tožbe

Tožnik tožbe v danem roku ni dopolnil v skladu z navodili sodišča. Tožba je bila do take mere nepopolna in nerazumljiva, da je sodišče ni moglo obravnavati, zato jo je na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 s sklepom zavrglo.

Tožnik je 2. 9. 2013 pri tukajšnjem sodišču vložil tožbo v zvezi z odločbo Bpp 2195/2013, ker pri izračunu ni bilo upoštevano, da plačuje preživnino za mladoletno hčerko v višini 150 EUR mesečno in da je izkazan dohodek izplačano bolniško nadomestilo za obdobje skoraj enega leta in ne le za zadnje tri mesece. V dokazilo prilaga potrdilo o plačilu preživnine, pri tem tožnik tožene stranke ni navedel.

Sodišče je v skladu z določbo prvega odstavka 31. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) 6. 9. 2013 tožnika pozvalo na odpravo pomanjkljivosti in mu naložilo, da v roku 8 dni predloži sodišču izpodbijani akt ter navede toženo stranko, navede določbo svoj tožbeni zahtevek in razloge za tožbo oz. vse elemente, ki jih mora tožba vsebovati, v skladu s 30. členom ZUS-1. V primeru, da v danem roku tožbe ne bo dopolnil, ga je sodišče opozorilo na posledice in sicer, da bo na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 tožbo s sklepom zavrglo.

Tožnik je tožbo z dopisom, ki ga je sodišče prejelo 16. 9. 2013 dopolnil, pri čemer pa ni predložil izpodbijanega akta, odločbe Bpp 2195/2013 in tudi ni navedel tožene stranke. Zato je sodišče tožnika ponovno pozvalo na odpravo pomanjkljivosti z dopisom z dne 19. 9. 2013, ki ga je tožnik prejel 20. 9. 2013, kar izhaja iz vročilnice. Sodišče je tožniku ponovno naložilo, da v roku 8 dni sodišču predloži odločbo Bpp 2195/2013, ki jo izpodbija s predmetno tožbo, saj predloženi akt, sodna poravnava P 2427/2010-4 z dne 21. 9. 2012, ki ga je tožnik predložil dne 16. 9. 2013 ni izpodbijani akt, ki se izpodbija s predmetno tožbo. V dopisu je tožnika ponovno opozorilo, če ne bo v danem roku ne bo odpravil pomanjkljivosti in zaradi tega zadeve ne bo mogoče obravnavati, bo sodišče na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 tožbo s sklepom zavrglo.

Ker tožnik tožbe v danem roku ni dopolnil v skladu z navodili sodišča za dopolnitev tožbe z dne 6. 9. 2013 in 19. 9. 2013 in je bila tožba do take mere nepopolna in nerazumljiva, da je sodišče ni moglo obravnavati, je sodišče po predsednici senata na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 tožbo s sklepom zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep I U 458/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-04-11

predhodni preizkus tožbe - nepopolna tožba - zavrženje tožbe

ZUS-1 je sodišče dolžno ob predhodnem preizkusu tožbe preizkusiti, ali je predmetna tožba popolna in razumljiva. Sodišče je tožnika, skladno z določbo prvega odstavka 31. člena ZUS-1 z dopisom pozvalo, da naj tožbo dopolni v skladu z navodili sodišča.

Ker v danem 15-dnevnem roku sodišču ni predložil izpodbijanega akta in ni navedel tožene stranke, sama tožba pa je bila tako nepopolna in nerazumljiva, da je sodišče ni moglo obravnavati, jo je bilo potrebno zavreči.

Tožnik je 14. 3. 2014 vložil tožbo zoper odločbo Bpp 358/2014 z dne 4. 3. 2014 pri čemer izpodbijane odločbe Bpp 358/2014 z dne 4. 3. 2014 ni predložil. Prav tako tudi ni navedel tožene stranke. Sodišče je na podlagi 31. člena

Zakona o upravnem sporu – ZUS-1 (v nadaljevanju ZUS-1) dolžno ob predhodnem preizkusu tožbe preizkusiti ali je predmetna tožba popolna in razumljiva. Predmetna tožba je bila nepopolna, saj je sodišče prejelo navedeno tožbo tožnika brez kopije izpodbijanega akta in navedbe tožene stranke Sodišče je tožnika, skladno z določbo prvega odstavka 31. člena ZUS-1 z dopisom 19. 3. 2014 pozvalo, da naj tožbo dopolni v skladu z navodili sodišča. Zahtevalo je, da tožbi v roku 15 dni predloži izpodbijani akt (odločbo Bpp 358/2014 z dne 4. 3. 2014). Sodišče je v citiranem pozivu tudi navedlo, da bo tožbo v nasprotnem primeru na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 s sklepom zavrglo. Tožnik je naveden poziv sodišča za dopolnitev tožbe

prejel 20. 3. 2014, kar je razvidno iz vročilnice. Ker v danem 15-dnevnem roku ni predložil sodišču izpodbijanega akta in ni navedel tožene stranke, sama tožbe pa je bila tako nepopolna in nerazumljiva, da je sodišče ni moglo obravnavati, jo je bilo potrebno zavreči.

Ker tožnik tožbe v danem 15-dnevnem roku ni dopolnil v skladu z napotili sodišča, je sodišče na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 tožbo s sklepom zavrglo, saj je bila nepopolna in bistveno pomanjkljiva tako, da zadeve ni moglo obravnavati.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep I U 1722/2013
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-01-09

predhodni preizkus tožbe - nepopolna tožba - zavrženje tožbe

Tožnik v danem roku tožbe ni dopolnil v skladu z napotili sodišča, zato je bila predmetna tožba še vedno nepopolna in nerazumljiva do take mere, da je sodišče ni moglo obravnavati in jo na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 s sklepom zavrglo.

Tožnik je vložil tožbo zoper odločbo Službe za brezplačno pravno pomoč Upravnega sodišča RS (v nadaljevanju Organ za BPP) Bpp 218/2013-3 z dne 25. 9. 2013 (izpodbijana odločba), s katero mu je bila zavrnjena prošnja za dodelitev nujne brezplačne pravne pomoči (v nadaljevanju BPP) v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja v postopku pred sodiščem na prvi stopnji v zvezi s tožbo zoper odločbo Okrožnega sodišča v Ljubljani, Bpp 882/2013 z dne 7. 8. 2013. V tožbi tožnik navaja, da naj se vloga z dne 28. 10. 2013 obravnava kot tožba v upravnem sporu, da je tožena stranka Klinični center Ljubljana in Zdravstveni dom Litija z domsko ambulanto ter da ne pristaja, da so mu priznane telesne bolečine, ampak ima tudi hude duševne bolečine. Zahteva odškodnino tako, da si bo lahko kupil malenkost.

Organ za BPP je tožnika z dopisom 28. 10. 2013 pozval, da naj vlogo z dne 21. 10. 2013 dopolni ter navede, ali naj se ta vloga obravnava kot tožba zoper odločbo Bpp 218/2013-3 ter v tem primeru navede vse sestavine, ki jih tožba mora imeti: toženo stranko, izpodbijani upravni akt, ki naj ga predloži in tožbeni zahtevek ter razloge oziroma vse sestavine, ki jih v skladu z 30. členom Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) tožba mora vsebovati. V nasprotnem primeru bo Organ za BPP na podlagi drugega odstavka 34. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči v zvezi z 67. členom Zakona o splošnem upravnem postopku vlogo zavrgel.

Sodišče je nato 5. 11. 2013 prejelo dopolnitev vloge v kateri tožnik zgolj navaja številko izpodbijanega akta, ki ga tudi ne prilaga, ne navaja  tožbenega zahtevka in razlogov oz. so navedeni razlogi nerazumljivi. Sodišče je tožnika z dopisom z dne 13. 11. 2013, ki ga je tožnik prejel 15. 11. 2013, kar je razvidno iz vročilnice, ponovno pozvalo, da naj dopolni tožbo, ker je bila še vedno nepopolna in nerazumljiva in mu naložilo, da naj v roku 8 dni, v skladu s prvim odstavkom 31. člena ZUS-1 odpravi pomanjkljivosti. Tožnika je v navedenem dopisu tudi opozorilo, da bo v primeru, če v danem roku ne bo odpravil pomanjkljivosti ter bo zaradi tega tožba še vedno nepopolna in nerazumljiva in je zaradi tega sodišče ne bo moglo obravnavati, na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 tožbo s sklepom zavrglo. Ker tožnik v danem roku tožbe ni dopolnil v skladu z napotili sodišča in je bila predmetna tožba še vedno nepopolna in nerazumljiva do take mere, da je sodišče ni moglo obravnavati, jo je po predsednici senata na podlagi drugega odstavka 31. člena ZUS-1 s sklepom zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.