sodba II U 468/2011
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2012-10-17

brezplačna pravna pomoč - povračilo stroškov brezplačne pravne pomoči - odobritev brezplačne pravne pomoči za postopek na prvi stopnji - ponovljen postopek

Ker je bila prosilcu brezplačna pravna pomoč odobrena za pravno svetovanje in zastopanje v postopku pred sodiščem prve stopnje, odvetnica ni upravičena do povračila stroškov zastopanja potem, ko je višje sodišče prvo odločitev v pravdni zadevi na prvi stopnji razveljavilo in zadevo vrnilo v nov postopek.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Z izpodbijanim sklepom je organ za brezplačno pravno pomoč odločil, da se zahtevek odvetnice A.A. iz Odvetniške družbe B. za plačilo stroškov brezplačne pravne pomoči, dodeljene C.C., zavrne. Iz obrazložitve izhaja, da je sodišče z odločbo, št. Bpp 41/2004 z dne 2. 3. 2004 ugodilo prošnji C.C. in mu dodelilo brezplačno pravno pomoč v obsegu sestave vseh potrebnih vlog v postopku, ki teče pri Okrožnem sodišču v Mariboru pod opr. št. P 709/2002 ter pravnega svetovanja in zastopanja v postopku pred sodiščem prve stopnje, izvedbo le-te pa zaupalo odvetnici A.A. Organ za brezplačno pravno pomoč je ugotovil, da je bila v navedenem postopku, za katerega je bila tožniku dodeljena brezplačna pravna pomoč, dne 6. 3. 2008 izdana sodba, ki jo je odvetnica prejela 11. 6. 2008, kar pomeni, da je nudenje brezplačne pravne pomoči prenehalo navedenega dne v skladu z izdano odločbo o dodeljeni brezplačni pravni pomoči. Glede na to je odvetnica zadnje opravilo v navedeni zadevi opravila 11. 6. 2008, kar pomeni, da bi morala napotnico v skladu s 40. členom Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP) vrniti do 20. 6. 2008. Odvetnica je napotnico vrnila 30. 9. 2011, torej po preteku 8-dnevnega roka, ki ga predpisuje četrti odstavek 40. člena ZBPP. Glede na to je organ za brezplačno pravno pomoč  v skladu s petim odstavkom 40. člena ZBPP zahtevek odvetnice za plačilo stroškov pravne pomoči v postopku št. P 709/2002 Okrožnega sodišča v Mariboru zavrnil.

Tožeča stranka je vložila tožbo kot pravna naslednica odvetnice A.A., ki je od 1. 8. 2010 zaposlena pri tožeči stranki. V tožbi navaja, da je bila prosilcu C.C. odobrena brezplačna pravna pomoč v obliki pravnega svetovanja in zastopanja v postopku pred sodiščem na prvi stopnji. Okrožno sodišče v Mariboru je dne 16. 3. 2008 v zadevi P 709/2002 izdalo sodbo, s katero je tožbeni zahtevek zavrnilo, po pritožbi pa je Višje sodišče v Mariboru sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno sojenje, zadeva pa se sedaj vodi pod opr. št. III P 696/2009. V tej zadevi je bila izdana sodba dne 26. 9. 2011. Tožeča stranka tako zatrjuje, da je napotnico predložila v 8-dnevnem roku in predlaga, da sodišče izpodbijani sklep odpravi ter zadevo vrne v ponovno odločanje. Priglaša pa tudi stroške tega upravnega spora.

Tožena stranka na tožbo ni odgovorila, je pa poslala predmetne spise.

Po presoji sodišča je izpodbijani akt pravilen in na zakonu utemeljen iz razlogov, ki so navedeni v izpodbijanem sklepu in se sodišče nanje v tej sodbi sklicuje (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu - v nadaljevanju ZUS-1). Zato je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo (prvi odstavek 63. člena ZUS-1), k tožbenim navedbam pa še dodaja:

Kot izhaja iz predmetnih spisov je bila tožniku z odločbo št. Bpp 41/2004-5 z dne 2. 3. 2004 odobrena brezplačna pravna pomoč v obsegu sestave vseh potrebnih vlog v postopku, ki teče pred Okrožnim sodiščem v Mariboru pod št. P 709/2002 ter pravnega svetovanja in zastopanja v postopku pred sodiščem na prvi stopnji. Pred Okrožnim sodiščem v Mariboru je imel tožnik še dve zadevi in sicer II P 425/2005 in II P 746/2005. Okrožno sodišče je s sklepom z dne 23. 8. 2007 vse tri zadeve združilo in so se poslej obravnavale pod opr. št. P 709/2002. Tožniku je bila odobrena brezplačna pravna pomoč tudi za drugi dve zadevi, organ za brezplačno pravno pomoč pa je v teh zadevah odločil, da se postavljena odvetnika razrešita. V celoti je bilo torej zastopanje v zadevi P 709/2002 zaupano odvetnici A.A.

ZBPP v 40. členu določa, da je izvajalec brezplačne pravne pomoči dolžan napotnico po končani opravi storitve pravne pomoči predložiti strokovni službi za brezplačno pravno pomoč (prvi odstavek 40. člena ZBPP). Če izvajalec brezplačne pravne pomoči ne vrne napotnice v roku 8 dni po opravljeni storitvi, ni upravičen do plačila storitev brezplačne pravne pomoči (peti odstavek 40. člena ZBPP).

Kot izhaja iz predloženih spisov, je bila upravičencu do brezplačne pravne pomoči C.C. le-ta odobrena za pravno svetovanje in zastopanje v postopku pred sodiščem prve stopnje. Zato se sodišče strinja z organom za brezplačno pravno pomoč, da je bila prosilcu brezplačna pravna pomoč odobrena do (prve) odločitve na prvi stopnji, to je do izdaje sodbe dne 6. 3. 2008. Tožeča stranka se neutemeljeno sklicuje na to, da je postopek na prvi stopnji tekel še naprej, potem ko je višje sodišče prvo odločitev v pravdni zadevi na prvi stopnji razveljavilo in zadevo vrnilo v nov postopek. Ker je bila prosilcu brezplačna pravna pomoč odobrena do odločitve na prvi stopnji, bi moral upravičenec, v kolikor je želel še naprej odobritev brezplačne pravne pomoči za pritožbeni postopek in za eventualni nadaljnji postopek na prvi stopnji, ponovno zaprositi za brezplačno pravno pomoč. Tožnica bi morala torej napotnico predložiti v roku 8 dni po prejemu sodbe v zadevi št. P 208/2002 z dne 6. 3. 2008. Ker tega ni storila, ni upravičena do povrnitve plačila stroškov brezplačne pravne pomoči (peti odstavek 40. člena ZBPP).

Izpodbijani akt je torej tudi po presoji sodišča pravilen in na zakonu utemeljen, zato je sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1.

Tožeča stranka je zahtevala tudi povrnitev stroškov postopka. Če sodišče tožbo zavrne, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka (četrti odstavek 25. člena ZUS-1). Ker je sodišče tožbo zavrnilo, mora torej tožeča stranka sama nositi svoje stroške, zato je sodišče odločilo, kot izhaja iz II. točke izreka te sodbe.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.