sodba IV U 211/2013
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-04-22

mag. Mira Dobravec Jalen (preds.), Melita Ambrož (poroč.), 			   Jonika Marflak Trontelj

odvzem otroka - oddaja otroka v rejništvo - mnenje strokovne komisije - otrokova korist

Otrokova korist je bila v konkretnem postopku pravilno ugotovljena, upravni organ jo je ugotavljal na podlagi vseh listin, pridobljenih v postopku spremljanja družine, ki so razvidne tudi iz upravnih spisov. Po mnenju sodišča se je na teh dokazih oblikovala zadostna dejanska podlaga za sprejeto odločitev (oddaja otroka v rejništvo).

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Center za socialno delo Celje, kot prvostopenjski upravni organ, je z odločbo, št. 1203-52/2012-3 z dne 26. 11. 2012 odločil, da se mladoletni A.A. odvzame materi in očetu (1. točka izreka); da se otrok odda v vzgojo in varstvo v rejništvo v rejniško družino rejnice (2. točka izreka); da bodo odvzem mladoletnega otroka izvršile strokovne delavke Centra za socialno delo Celje (v nadaljevanju CSD Celje) iz Splošne bolnišnice Celje v poslovnem času CSD Celje, po vročitvi odločbe staršem in ga namestile v rejniško družino (3. točka izreka); da sta starša dolžna v roku 3 dni po odvzemu otroka in namestitvi v rejniško družino v času uradnih ur izročiti strokovni delavki CSD Celje za področje rejništva osebni dokument in oblačila mladoletnega otroka (4. točka izreka); da odločba postane izvršljiva z vročitvijo staršema (5. točka izreka); da pritožba zoper to odločbo ne zadrži njene izvršitve (6. točka izreka) in da bo o morebitnih stroških postopka CSD Celje odločil s posebnim sklepom (7. točka izreka).

2. Odločitev temelji na ugotovitvi, da se je CSD v obravnavo družine vključil že v letu 2009, ko je pričel spremljati družino in je otrokove starše vključil tudi v svetovanje v okviru socialnovarstvene storitve pomoč družini na domu, otroka pa napotil na timsko obravnavo na Dispanzer za psihohigieno otrok in mladine Celje. Ponovno se je CSD Celje vključil v družino leta 2011, ko je bil otrokovemu očetu  že drugič izrečen ukrep prepovedi približevanja sinu in ženi. Dne 10. 5. 2012 je na CSD Celje potekal timski sestanek - krizni tim, ki je sprejel sklep, da se na podlagi 120. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (v nadaljevanju ZZZDR), po uradni dolžnosti uvede ugotovitveni postopek v zadevi varstva in zaščite mladoletnega A.A., to je odvzem mladoletnega dečka staršema in oddaja v rejništvo. V izpodbijani odločbi so naštete listine, ki jih je CSD v tem ugotovitvenem postopku pridobil in ugotovljeno tudi, da sta v tem postopku ves čas sodelovala oče otroka in otrokova mati.

3. Dne 21. 6. 2012 je bila imenovana strokovna komisija, ki je 5. 7. 2012 ocenila, da za očeta mladoletnega dečka, B.B., ni dovolj informacij glede ogroženosti otroka pri očetu, glede na to, da je bil deček s sodno poravnavo v mesecu maju 2012 dodeljen očetu. To mnenje je bilo vročeno staršema. Zaradi pridobitve novih podatkov o razmerah v družini je bila strokovna komisija ponovno sklicana 17. 9. 2012 in ocenila, da je s strani obeh staršev ogrožen psihofizični razvoj otroka. Menila je, da je izločitev dečka iz matične družine in oddaja v rejništvo dečku v korist, zato je bila dne 10. 10. 2012 na CSD razpisana ustna obravnava, ki sta ji prisostvovala oba starša, ki sta imela možnost povedati svoje mnenje.

4. Po preučitvi celotne spisne dokumentacije je CSD ocenil, da je mladoletnemu A.A. v korist, da se odvzame staršema in odda v rejniško družino, saj je v matični družini ogrožen njegov nadaljnji psihosocialni razvoj. Otrok je izpostavljen psihičnemu in fizičnemu nasilju med staršema. Starša sta vzgojno nemočna in dečku ne postavljata ustreznih meja, pravil in usmeritev, ki so potrebne za njegov psihosocialni razvoj. Vzgojno nemoč matere in popuščanje skrbi za otroka so zaznavali tudi v varnih hišah, kjer je mati prebivala skupaj z otrokom, potrebo po vodenju in usmerjanju otroka, pa je izražala tudi mama.  Mladoletni deček je s septembrom 2012 vključen v vrtec, obiskuje logopeda, a v njegovem razvoju je že nastala škoda, vedenjska motnja in primanjkljaj na  govorno jezikovnem področju. Ugotovljeno je tudi, da je v domačem okolju, zaradi nasilja med staršema, kot tudi njune vzgojne nemoči, izrazito ogrožen. To potrjuje tudi obvestilo Splošne bolnišnice Celje z dne 23. 11. 2012, ki ga je tukajšnji center prejel po izvedeni ustni obravnavi - gre za sum ogrožanja  mladoletnega dečka s strani staršev, saj je le ta v bolnišnici povedal, da je do poškodbe njegove roke prišlo tako, da mu je oče porinil roko v mesoreznico, ker je bil jezen na mamo.

5. Mladoletni otrok, A.A., potrebuje za nadaljnji zdrav psihosocialni razvoj stabilno okolje in ustrezne meje pri vzgoji in varstvu, kar mu v domačem okolju ni zagotovljeno, prav tako pa ga je potrebno zaščititi pred nasiljem. Razvoj dečka je v domačem okolju ogrožen do te mere, da je nujno potrebna njegova izločitev iz domačega okolja zaradi nasilja v družine in vzgojne nemoči obeh staršev, saj so pri njem že vidni razvojni primanjkljaji, v njegovem razvoju pa je že  nastala škoda.

6. ZZZDR v 158. členu določa, da CSD oddata otroka v rejništvo s privoljenjem staršev oziroma roditelja, pri katerem otrok živi, in da privoljenje ni potrebno, če je bil otrok staršem odvzet. CSD je odločil, da se otrok odvzame staršema ter  odda v rejniško družino. Glede na dejstvo, da bo otrok odpuščen iz Splošne bolnišnice Celje, starša pa odvzemu in oddaji v rejništvo nasprotujeta, je CSD odločil, da je dečku v korist, da se ob odpustu iz zdravljenja ne vrne k staršema v domače okolje, kjer je prisotno nasilje, saj poleg varnosti in stabilnosti potrebuje skrbno in zanesljivo osebo, ki bo mu nudila vso potrebno nego in oskrbo. Zato je CSD odločil, da bodo odvzem dečka iz Splošne bolnišnice Celje izvršile strokovne delavke, takoj po vročitvi odločbe staršema in otroka namestile v rejniško družino. Odločitev je oprta na začetno oceno ogroženosti z dne 6. 6. 2012, na poročilo Regionalne varne hiše Celje, poročila otrokove osebne zdravnice, sklep Okrožnega sodišča v Celju o prepovedi približevanja B.B. partnerki in sinu z dne 10. 9. 2012, poročilo vrtca C. Celje z dne 18. 9. 2012, mnenje strokovne komisije z dne 17. 9. 2012 ter na obvestilo Splošne bolnišnice Celje z dne 23. 11. 2012.

7. Drugostopenjski upravni organ je tožnikovo pritožbo zoper izpodbijani akt  zavrnil kot neutemeljeno.

8. Tožnik odločitvi tožene stranke oporeka. Tožbo vlaga iz razlogov po prvem odstavku 27. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). V celoti se sklicuje na vsebino pritožbe zoper odločbo prvostopenjskega upravnega organa, ki je sestavni del vložene tožbe in v nadaljevanju vztraja na tem, da niso podani zakoniti razlogi za odvzem otroka in njegovo oddajo v rejniško družino. Vzgojna nemoč, ki naj bi bila podlaga za zaključek tožene stranke, da je otrok ogrožen, v odnosu do tožnika ni izkazana in ne obstoji. Bila je ugotovljena le pri otrokovi materi. Tožnik je za otroka vedno skrbel, vse  težave, ki izvirajo iz njegove sfere, pa pripisuje slabi partnerski zvezi z materjo otroka. Oporeka tudi trditvi, da je bil agresiven. Nikoli ni bil agresiven, nikoli ni z nikomer fizično obračunaval, kar pomeni, da je bil vzrok za njegovo nasilje v partnerici. Ni res, da je krivda za razpad partnerske zveze izključno na njegovi strani. Z A.A. se ukvarja tudi njegova razširjena družina, zato predlaga tudi, da jih sodišče zasliši. Glede dogodka, v katerem je otrok izgubil prst in je sedaj hudo poškodovan, pojasnjuje, da je v teku kazenski postopek, opr. št. I K 61272/2012. Dejstvo je, da je otrokova mati tožnika obremenila z neresnično izjavo, da je otroka poškodoval on. Tožnik predlaga, da sodišče pridobi, vpogleda in prečita vse listine iz prej navedenega kazenskega spisa.

9. Iz tožnikove pisne izjave, ki jo je napisal pooblaščenki še v priporu, je razvidno, da  je tožnik iskrena oseba, ki sprejema odgovornost za napake in vztraja pri tem, da ustrezen del te odgovornosti prevzame tudi otrokova mati. Pričakuje, da bodo organi, ki odločajo o teh zadevah, razumeli, da sporna odločitev ni v korist otroka. Za otroka je sposoben ustrezno skrbeti sam, pripravljen pa je sprejeti tudi vso strokovno pomoč. Zaključil je zdravljenje odvisnosti od alkohola ter svetovanje v programu za nenasilno komunikacijo. Vztraja, da nikoli ni bilo zakonske podlage za tako skrajen ukrep, kot je bil uporabljen v tem primeru in nasprotuje odvzemu otroka in oddaji v vzgojo in varstvo rejnici. Veliko otrok ima razvojni primanjkljaj, veliko otrok ima govorne težave, veliko otrok se počasneje uči, nihče pa ni upošteval dejstva, da sta A.A.-jev oče in mati  preprosta, neizobražena človeka, kar je že lahko razlog, da A.A. ni toliko sposoben, kot morda drugi otroci. Opisuje razmere, v katerih je živela in živi otrokova družina. Navaja, da mu, odkar mu je bil A.A. dodeljen v varstvo in vzgojo, ni bila dana možnost, da se dokaže kot oče. Tudi otrokova mati je takoj po tej dodelitvi sina k očetu prišla nazaj, tako da je ponovno bil v ospredju njun škodljiv partnerski odnos, ki je imel slab vpliv na A.A. Sedaj, ko je tega škodljivega odnosa konec, bi lahko bilo drugače.   Oporeka tudi načinu izvedbe postopka odvzema otroka in otrokovih stvari, ki mu oporeka zakonitost, zato predlaga tudi v tem delu izvedbo postopka. V izpodbijani odločbi ni zadosti razlogov za odvzem mladoletnega otroka in oddajanje tega v vzgojo in varstvo rejnici. En dogodek, ko naj bi otrok pred očetom zbežal v gozd, ker naj bi se očeta bal, pri čemer tožnik ta dogodek v priloženi izjavi opisuje drugače, ni dovolj za ugotavljanje vzgojne nemoči oziroma nepravilne vzgoje, zanemarjanja otroka ali drugih tako težkih kršitev starševskih pravic in dolžnosti, ki lahko privedejo do odvzema otroka.

10. V izpodbijani odločbi je zaradi navedenega dejansko stanje ugotovljeno nepopolno in napačno. Prav tako je izpodbijana odločitev nasprotujoča materialno pravnim predpisom, saj je uporabljen nesorazmerni ukrep. Tožnik zaradi tega predlaga, da sodišče po izvedbi predlaganih dokazov pravilno ugotovi dejansko stanje ter ob pravilni uporabi materialne zakonodaje tožbi ugodi ter primarno v celoti odpravi izpodbijano odločbo in odloči, da se odpravijo vse posledice izpodbijane odločbe. Predlaga tudi povrnitev stroškov postopka. Podredno predlaga, da se izpodbijana odločba odpravi in vrne toženi stranki v nov postopek.

11. Tožena stranka je sodišču poslala upravne spise. Iz odgovora na tožbo izhaja, da predlaga, da iz razlogov, navedenih v citirani odločbi, sodišče tožbo zavrne.

14. Po presoji sodišča je odločitev organa prve stopnje, potrjena z odločitvijo organa druge stopnje, pravilna in zakonita, zato se sodišče sklicuje na razloge odločbe organa prve stopnje, dopolnjene z razlogi organa druge stopnje (drugi odstavek 71. člena ZUS-1). V zvezi s tožbenimi ugovori pa dodaja:

15. V obravnavani zadevi pravni okvir odločanja predstavljajo določbe ZZZDR in določbe ZSV. Tako je v ospredju odločitev vedno otrokova korist, ki je uzakonjena v določbi 5a. člena ZZZDR in veže tako starše kot druge osebe, državne organe in  nosilce javnih pooblastil. Določba 6. člena ZZZDR določa tudi, da država zagotavlja varstvo mladoletnim otrokom vselej, kadar je ogrožen njihov zdrav razvoj in kadar to zahtevajo druge koristi otrok (6. člen ZZZDR). Poleg navedenih določb iz ZZZDR izhaja dolžnost CSD, da stori potrebne ukrepe, ki jih zahtevata vzgoja in varstvo otroka ali varstvo njegovih premoženjskih ter drugih pravic in koristi (119. člen ZZZDR) ter sme odvzeti otroka staršem in ga dati v vzgojo in varstvo drugi osebi ali zavodu, če so starši zanemarili otrokovo vzgojo in varstvo ali če je to iz drugih pomembnih razlogov v otrokovo korist (prvi odstavek 120. člena ZZZDR). Center za socialno delo izvajanje ukrepa iz prvega odstavka 120. člena ZZZDR spremlja (tretji odstavek 120. člena ZZZDR). Otroka, katerega telesni in duševni razvoj je ogrožen v okolju, v katerem živi, in ki iz različnih vzrokov ne more živeti pri starših, center za socialno delo odda v rejništvo (prvi odstavek 157. člena ZZZDR). Namen rejništva je, da se otrokom pri osebah, ki niso njihovi starši, omogoči zdrava rast, izobraževanje, skladen osebnostni razvoj in usposobitev za samostojno življenje ter delo (154. člen ZZZDR). Privoljenje staršev za oddajo otroka v rejništvo ni potrebno, če je bil otrok staršem odvzet (158. člen ZZZDR).

16. Sodišče ugotavlja, da je prvostopenjski organ pri izdaji izpodbijane odločbe pravilno upošteval in uporabil prej citirana določila ZZZDR, ter postopkovna določila ZSV. Slednji predpis v 86. členu določa, da kadar socialno varstveni zavodi v izvrševanju javnih pooblastil odločajo o pravicah, obveznostih ali pravnih koristih posameznikov, postopajo po Zakonu o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP), če niso posamezna vprašanja postopka v tem ali drugem zakonu drugače urejena, določba 88. člena pa določa, da kadar odločajo centri za socialno delo v upravnih stvareh o pravicah in koristih otroka po 120. in 121. členu ZZZDR, si morajo v posebnem ugotovitvenem postopku pred odločitvijo pridobiti mnenje strokovne komisije in razpisati ustno obravnavo (88. člen ZSV). V postopku sta bili pridobljeni dve mnenji strokovne komisije, z dne  5. 7. 2012 in z dne 17. 9. 2012 ter dne 10. 10. 2012 opravljena ustna obravnava. Listne priloženega upravnega spisa dokazujejo, da sta starša v postopku pred CSD Celje sodelovala, vročen pa jima je bil tudi zapisnik seje strokovne komisije (in skupno mnenje) z dne 5. 7. 2012 ter z dne 17. 9. 2012. Iz zapisnika ustne obravnave z dne 10. 10. 2012 je razvidno tudi, da sta se starša otroka udeležila tudi te ustne obravnave, na kateri so se navzoči seznanili z do tega datuma zbrano dokumentacijo, mnenji obeh strokovnih komisij, staršema pa je bila dana možnost izjaviti se o predstavljenih dokazih in mnenjih.

17. Tožnik nasprotuje ugotovitvi, da je bila otrokova korist v izpodbijanem postopku ugotovljena pravilno. Sodišče ugotavlja, da je CSD otrokovo korist ugotavljal na podlagi vseh listin in dokazov, zbranih v ugotovitvenem postopku. Utemeljil jo je  z navedbo listin, pridobljenih v postopku spremljanja družine in sicer zapisnikom kriznega tima z dne 10. 5. 2012, poročilom Društva regionalna varna hiša Celje z dne 22. 5. 2012, oceno ogroženosti dečka z dne 6. 6. 2012, odgovorom psihiatrinje C.C. za B.B. z dne 17. 7. 2012, obvestilom o vključenosti B.B. v program Trening socialnih veščin za moške, ki povzročajo nasilje nad ženskami z dne 11. 7. 2012, poročilom osebne zdravnice D.D. za otroka, poročilom o intervenciji z dne 10. 9. 2012, sklepom Okrožnega sodišča v Celju o potrditvi odredbe PP Celje in podaljšanju ukrepa prepovedi približevanju B.B., E.E. in A.A. z dne 10. 9. 2012, obvestilom glede logopedske obravnave Dispanzerja za psihohigieno otrok in mladine Celje z dne 13. 9. 2012, poročilom Vrtca C. Celje z dne 18. 9. 2012, izjavami obeh staršev in mnenji strokovne komisije z dne 5. 7. 2012 in 17. 9. 2012. Prvostopenjski organ je v izpodbijani odločbi  povzel vsebino citiranih listin in  tudi po presoji sodišča pravilno zaključil, da je odvzem mladoletnega A.A. staršem v njegovo korist, ker je v matični družini njegov nadaljnji  psihosocialni razvoj ogrožen. Upravni organ je pri odločitvi upošteval že nastalo škodo v razvoju otroka,  izrazito ogroženost otroka v domačem okolju pa je utemeljil tudi z vsebino Obvestila Splošne bolnišnice Celje z dne  23. 11. 2012, ki ga je prejel po ustni obravnavi in ki povzema otrokovo izjavo, da ga je poškodoval oče. Upošteval je tudi, da otrok za nadaljnji zdrav psihosocialni razvoj potrebuje  stabilno okolje ter vzgojno delovanje, ki mu ga domače okolje ne nudi.

18. Po presoji sodišča se je na podlagi spoznanj in ugotovitev, do katerih je prišel prvostopenjski organ, oblikovala zadostna dejanska podlaga za sprejeto odločitev. Sodišče se ne strinja s tožnikom, da je v zadostni meri skrbel za otroka, tako on, kot njegova širša družina. Ne strinja se niti z njegovo trditvijo, da je bila za vse ugotovljene težave kriva otrokova mati, ki je vztrajala pri slabem partnerskem odnosu, saj v postopku pridobljene listine teh njegovih trditev ne podpirajo. Tudi ugovora v tožbi, da sinove poškodbe ni zakrivil, sodišče v tem postopku ne more upoštevati, ker že drugi v odločbi prvostopenjskega organa našteti dokazi, na katerih temelji strokovno mnenje, v zadostni meri utemeljujejo odločitev tožene stranke. Sodišče zavrača tudi vse druge tožnikove ugovore, saj se nanašajo na sam postopek odvzema otroka, kar na samo zakonitost odločitve ne vpliva.

19. Ker je bila po presoji sodišča odločitev strokovno utemeljena in glede na uvodoma navedene določbe ZZZDR materialnopravno pravilna, očitati pa ji ni mogoče niti postopkovnih kršitev, ne določbe 88. člena, ne določb ZUP, je sodišče tožbo, ker je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen in da je odločba pravilna in na zakonu utemeljena, kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1.

20. Tožnik je ob vložitvi tožbe predlagal tudi povrnitev stroškov postopka. Skladno z določbo četrtega odstavka 25. člena ZUS-1 trpi v primeru, če sodišče tožbo zavrne ali zavrže ali se postopek ustavi, vsaka stranka svoje stroške postopka. Ker je v obravnavani zadevi sodišče tožbo zavrnilo, je skladno s prej citirano določbo moralo zavrniti tudi tožnikovo zahtevo za povrnitev stroškov postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.