UPRS sodba IV U 65/2014
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2014-12-11

Majda Kovačič (preds.), Melita Ambrož (poroč.), Andrej Kmecl

pomoč mladim prevzemnikom kmetij - dopolnilna odločba - predlog za izdajo dopolnilne odločbe - stroški prevzema kmetije

Tožnica se ne strinja z višino dodeljenih sredstev, vendar bi te ugovore, ki so v bistvu ugovori nepopolne in nepravilne ugotovitve dejanskega stanja, morala uveljavljati v postopku z rednimi pravnimi sredstvi zoper odločbo o dodelitvi sredstev. Prav tako z dopolnilno odločbo ni mogoče naknadno dopolnjevati razlogov odločbe, s katero je bilo odločeno o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka in tožnica, razen z izrednim pravnim sredstvom, če so za njegovo uporabo izpolnjeni pogoji, ne more doseči spremembe pravnomočne in dokončne odločbe, s katero so ji bila na podlagi razpisa, priznana  sredstva iz naslova pomoči mladim kmetom za prevzem kmetij v letu 2005.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, Agencija Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja, je z odločbo št. 328-2-280/2005-52 z dne 27. 7. 2011, predlog A.A., za izdajo dopolnilne odločbe v zadevi dodeljevanja sredstev iz naslova Pomoč mladim kmetom 2005, ki je bil končan z odločbo št. 328-2-280/2005-20 z dne 22. 6. 2011, zavrnila (1. točka izreka). V 2. točki izreka je bilo odločeno, da pritožba ne zadrži njene izvršitve in v 3. točki, da v postopku izdaje tega sklepa niso nastali posebni stroški. Odločitev o zavrnitvi predloga temelji na ugotovitvi, da niso izpolnjeni pogoji za izdajo dopolnilne odločbe, ker je bilo z odločbo št. 328-2-280/2005-5 z dne 3. 2. 2006 (pravilno 6. 2. 2006), odločeno o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka. Zgolj zaradi dopolnitve obrazložitve, pa dopolnilne odločbe ni mogoče izdati, ker se izdaja dopolnilne odločbe nanaša na odločitev o zahtevku.

2. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, kot drugostopenjski organ, je z odločbo št.  33114-67/2012/2 z dne 10. 2. 2014, pritožbo zoper prvostopenjsko odločbo zavrnilo. Skliceval se je na določbo 219. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) ter določbo 220. člena ZUP in ugotovil, da v  navedeni zadevi niso bili izpolnjeni pogoji za izdajo dopolnilne odločbe. Pritožnica je namreč 26. 9. 2005 oddala vlogo za podporo mladim kmetom za prevzem kmetij, o kateri je bilo v celoti odločeno z odločbo št. 328-2-000280/2005-5 z dne 6. 2. 2006, ki je bila pritožnici vročena 9. 2. 2006. Z navedeno odločbo je bilo vlogi stranke ugodeno in so ji bila dodeljena sredstva v višini 1.920.000,00 SIT. V kolikor se tožnica z vsebino in obrazložitvijo izdane odločbe ni strinjala, bi to morala uveljavljati v pritožbi. Tako v tej zadevi niso bili podani pogoji za izdajo delne odločbe, ker se ta izda le v primeru, če ni bilo z odločbo odločeno o vseh vprašanjih. Kot nerelevantne za to zadevo je drugostopenjski organ štel tudi navedbe, da je Upravno sodišče RS ugodilo tožbi v zadevi iz naslova Pomoči mladim kmetom za leto 2004, v zvezi z upoštevanjem izplačila nujnega deleža, kot stroška prevzema kmetije. Oba upravna postopka, tisti v letu 2004, ter v letu 2005, sta ločena. Prav tako z izdajo dopolnilne odločbe ni mogoče dopolnjevati razlogov prej izdane odločbe, s katero je bilo odločeno o vseh zahtevkih, niti ni mogoče v škodo, ali v korist stranke spremeniti odločbe. Prav tako dopolnilne odločbe ni mogoče izdati v primeru nepravilno ugotovljenega dejanskega stanja. Ker je bilo o zahtevku pritožnice v celoti odločeno, niso bili podani razlogi za izdajo dopolnilne odločbe.

3. Tožnica odločitvi oporeka in vlaga tožbo iz vseh razlogov po Zakonu o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). Uvodoma pojasnjuje, da je v predhodnem upravnem postopku nastopala kot laična stranka, ki ji ni bilo zagotovljeno varstvo pravic v skladu s 7. členom ZUP. V zadevi, v kateri zahteva izdajo dopolnilne odločbe,  je tožena stranka odločila glede dodeljevanja sredstev iz naslova pomoči mladim kmetom, pri čemer ni upoštevala izplačila nujnega deleža kot stroškov prevzema kmetije, torej ni odločila o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka. Sklicuje se na odločitev Upravnega sodišča RS, U 172/2005, kjer je sodišče dodeljevanje sredstev iz naslova pomoči mladim kmetom za leto 2004 obravnavalo vsebinsko in odločilo, da je izplačilo nujnega deleža, kot stroška prevzema kmetije, potrebno upoštevati. Šlo je za isto dejansko stanje, kot je tisto za leto 2005, zato bi tudi v tej zadevi morala tožena stranka ravnati enako. Tega ni storila, zato je treba izdati dopolnilno odločbo. Napačno je stališče tožene stranke, da bi morala tožeča stranka tekom postopka predložiti ustrezno dokazilo za izplačilo nujnega deleža, kot stroškov prevzema kmetije, saj listine spisa dokazujejo, da je bilo to dokazilo predloženo. Prav tako izpodbijana odločba nima ustreznih razlogov za odločitev in se upravna organa nista dotaknila bistvenega vprašanja, to je stališča sodbe in sklepa U 172/2005-17 z dne 13. 9. 2006. Tožnici tudi ni bila dana možnost udeležbe v postopku, zato sodišču predlaga, da  po opravljeni glavni obravnavi  tožbi ugodi, izpodbijana akta odpravi in zadevo vrne toženi stranki v ponoven postopek.

4. Tožena stranka je sodišču poslala upravne spise in odgovor na tožbo, v katerem tožbene navedbe, iz razlogov navedenih v izpodbijanih aktih, prereka kot neutemeljene. Predlaga, da sodišče tožbo, kot neutemeljeno, zavrne.

6. Sodišče se strinja z razlogi izpodbijane odločbe, dopolnjene z razlogi, ki jih je v odločbi navedel drugostopenjski organ, da v obravnavani zadevi niso bili podani razlogi za izdajo dopolnilne odločbe. Sodišče se na te razloge sklicuje (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1) in v pojasnilo dodaja:

7. Tožnica je 24. 5. 2012 vložila predlog za izdajo dopolnilne odločbe, ki ga je utemeljevala z navedbo, da pri izdaji odločbe št. 328-2-000280-2005-5 dne 6. 2. 2006, v točkovanju ni bilo upoštevano izplačilo nujnega deleža, kot stroškov za prevzem kmetije.

8. Sodišče uvodoma, zaradi jasnosti obrazložitve, pojasnjuje, da je Agencija RS za kmetijske trge in razvoj podeželja, v postopku na podlagi Javnega razpisa za dodeljevanje sredstev iz naslova pomoči mladim kmetom za prevzem kmetij v letu 2005, izdala odločbo št. 328-2-000280-2005-5 dne 6. 2. 2006, s katero je odločila, da se tožnici v tem upravnem sporu izplačajo sredstva v višini 1.728.000,00 SIT, preostanek v višini 192.000,00 SIT, pa se kot akontacija dohodnine izplača pristojnemu davčnemu organu. Iz priloženih listin upravnega spisa izhaja, da je bila odločitev sprejeta na podlagi podatkov, ki jih je pristojnemu organu poslala tožnica, tudi podatkov poslanih na podlagi poziva za dopolnitev vloge „Mladi prevzemniki 2005“, s katero je prvostopenjski organ tožnico pozival, naj vlogi priloži fotokopije dokazil o stroških, ki izhajajo iz naslova lastninskega prevzema kmetije. Odločba je bila tožnici vročena 9.  2. 2006. Zoper navedeno odločbo je tožnica 15. 3. 2006 vložila pritožbo, o kateri je odločil drugostopenjski organ, Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Agencija RS za kmetijske trge in razvoj podeželja in 22. 6. 2011 izdal sklep št. 328-2-000280/2005, s  katerim je  pritožbo tožnice kot prepozno zavrgel. Tožnici je bil sklep vročen  28. 6. 2014. O pritožbi zoper navedeni sklep je z odločbo  št. 33114-6/2011/2 z dne 19. 10. 2011 odločalo Ministrstvo za  kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je z odločbo št. 33114-62011/2 z dne  19. 10. 2011, ki je bila tožnici vročena 3. 11. 2011,  pritožbo zoper prej navedeni sklep zavrnilo, o pravilnosti in zakoniti te odločitve pa je odločalo Upravno sodišče RS, ki je  23. 4. 2012 izdalo  sodbo  IV U  264/2011-8, s katero je tožničino tožbo zoper prej navedena akta zavrnilo.

9. V obravnavani zadevi je za pravilno odločitev o tožničini zahtevi za izdajo dopolnilne odločbe, odločilen odgovor na vprašanje, ali je bilo z odločbo št. 328-2-000280-2005-5 dne 6. 2. 2006, odločeno o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka. Po določbi prvega odstavka 220. člena ZUP lahko namreč pristojni organ na predlog stranke, ali po uradni dolžnosti, izda posebno odločbo o vprašanjih, ki v že izdani odločbi niso bila zajeta (dopolnilna odločba), če ni z odločbo odločil o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka.

10. V obravnavanem primeru, je po presoji sodišča tožena stranka z odločbo št. 328-2-000280-2005-5 dne 6. 2. 2006, odločila o vseh vprašanjih postopka oziroma je v celoti odločila o tožničini vlogi dani na Javni razpis za dodeljevanje sredstev iz naslova pomoči mladim kmetom za prevzem kmetij v letu 2005. Tožnica se z vsebino odločitve ne strinja in navaja, da organ o njeni vlogi  ni odločil v celoti, ker ni upošteval izplačila njunega deleža, kot stroškov prevzema kmetije. Sodišče tožnici, enako kot sta to storila že upravna organa, pojasnjuje, da njenih navedb listine priložene upravnemu spisu ne potrjujejo. Tožnica se namreč ne strinja z višino dodeljenih sredstev, zato bi te ugovore, ki so v bistvu ugovori nepopolne in nepravilne ugotovitve dejanskega stanja, tožnica morala uveljavljati v postopku z rednimi pravnimi sredstvi. Prav tako z dopolnilno odločbo ni mogoče naknadno dopolnjevati razlogov odločbe, s katero je bilo odločeno o vseh vprašanjih, ki so bila predmet postopka in tožnica, razen z izrednim pravnim sredstvom, če so za njegovo uporabo izpolnjeni pogoji, ne more doseči spremembe pravnomočne in dokončne odločbe, s katero so ji bila na podlagi prej navedenega razpisa, priznana  sredstva iz naslova pomoči mladim kmetom za prevzem kmetij v letu 2005.

11. Ker je sodišče na podlagi navedenega ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijanega upravnega akta pravilen, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, je tožbo kot neutemeljeno, na podlagi določbe prvega odstavka 63. člena  ZUS-1, kot neutemeljeno zavrnilo. Odločitev je sodišče sprejelo na seji, ker niso bili podani pogoji za odločanje na glavni obravnavi (59. člen ZUS-1).

12. Zavrnitev zahtevka za povrnitev stroškov postopka temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, ki določa, da če sodišče tožbo zavrne, vsaka stranka sama trpi stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.