sodba III U 426/2011
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2012-09-04

plačilo RTV prispevka - zavezanec za plačilo RTV prispevka - javnopravna dajatev

Obveznost plačila RTV prispevka je predpisana z zakonom, zato ne gre za obligacijsko, temveč za javnopravno dajatev. Zavezanci za plačilo RTV prispevka tako ne vstopijo v razmerje z RTV s pogodbo, temveč so zavezanci po samem zakonu.

1. Z izpodbijano odločbo je Javni zavod RTV Slovenija tožniku naložil plačilo neplačanih RTV prispevkov za obdobje od meseca oktobra 2010 do vključno meseca februarja 2011 s pripadajočimi obrestmi; skupaj 53,38 EUR in to v 15 dneh od vročitve odločbe. Odločba se sklicuje na prvi odstavek 31. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija (ZRTVS-1), ki določa, da kdor ima radijski ali televizijski sprejemnik oziroma drugo napravo, ki omogoča sprejem radijskih oziroma televizijskih programov (v nadaljnjem besedilu: sprejemnik) na območju Republike Slovenije, kjer so zagotovljeni tehnični pogoji za sprejem vsaj enega programa Radiotelevizije Slovenija, mora Radioteleviziji Slovenija plačevati prispevek za opravljanje radijske in televizijske dejavnosti. Nadalje navaja, da četrti odstavek 31. člena ZRTVS-1 določa, da ima radijski in televizijski sprejemnik vsaka pravna ali fizična oseba, ki je registrirana kot odjemalec oziroma plačnik električne energije v javnem električnem omrežju, razen če poda pisno izjavo, da nima svojega in da v svojih prostorih tudi ne uporablja drugega RTV sprejemnika ter da je bila seznanjena z zakonskimi posledicami neresnične izjave. Prvi odstavek 40. člena ZRTVS-1 določa, da se glede obračunavanja in plačevanja prispevka, obresti in drugih vprašanj postopka uporabljajo določbe zakona, ki ureja davčni postopek. Sedemnajsti člen Pravilnika o načinu prijavljanja in odjavljanja televizijskih in radijskih sprejemnikov ter o načinu plačevanja prispevka za program RTV Slovenija (v nadaljevanju Pravilnik) določa, da zavezanec plačuje RTV prispevek do vključno meseca, v katerem je podal popolno izjavo oziroma do vključno meseca, v katerem je RTV Slovenija odločil o razbremenitvi obveznosti plačila RTV prispevka na podlagi 14. člena tega Pravilnika. Tožnik je postal zavezanec za plačilo RTV prispevka na dan 25. 3. 1976 na naslovu ..., na podlagi same prijave. Iz evidence, ki jo RTV Slovenija vodi v skladu z 38. členom in 39. členom ZRTVS-1 je ugotovljeno, da je zavezanec na dan izdaje izpodbijane odločbe bil dolžan plačati prispevek za mesec oktober 2010 do februar 2011, kot izhaja iz 1. točke izreka izpodbijane odločbe. Navedeno odločitev je potrdilo tudi Ministrstvo za kulturo s svojo odločbo št. 61540-75/2011/5 z dne 24. 8. 2011.

2. Tožnik s tožbo izpodbija odločitev tožene stranke in ponavlja pritožbene ugovore, da ni lastnik stanovanja, da se Ministrstvo za kulturo sklicuje na stare podatke, da so bili podatki pridobljeni protizakonito. Ponavlja tudi trditve v zvezi z nezadovoljstvom nad RTV Slovenijo, ki predvaja program v tujem, to je v italijanskem jeziku brez podnapisov ter vzpostavlja vprašanje zastaranja obveznosti.

3. Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločbi iz razlogov, razvidnih iz njene obrazložitve ter svojo odločitev še dodano podkrepi z obrazložitvijo glede zastaranja zadeve, saj se v zadevi kot sporno poraja vprašanje narave RTV prispevka in sicer ali gre za javnopravno ali obligacijsko dajatev. Glede vprašanja narave RTV prispevka se tožena stranka sklicuje na sodbo Vrhovnega sodišča X Ips 1737/2006 z dne 28. 5. 2009, ki ugotavlja, da gre v tem primeru za javno dajatev, ker je obveznost plačila prispevka predpisana z zakonom. Glede zastaralnih rokov prav tako tožena stranka opozarja, da se ne uporablja Obligacijski zakonik oziroma enoletni zastaralni rok. Tako za zastaranje RTV prispevka, kot za zastaranje pravic do izterjave RTV prispevka je potrebno uporabiti določbe Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2), torej zanje velja petletni rok od dneva, ko bi bilo treba davek obračunati, odtegniti, odmeriti ali plačati.

5. Po presoji sodišča je izpodbijana odločitev pravilna in zakonita, upravna organa prve in druge stopnje pa sta za svojo odločitev navedla pravilne in utemeljene razloge, na katere se sodišče v izogib ponavljanju izrecno sklicuje (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1).

6. V obravnavani zadevi se kot sporno poraja vprašanje narave RTV prispevka, in sicer ali gre za javnopravno ali obligacijsko dajatev. ZRTVS-1 obveznost plačila prispevka za opravljanje radijske in televizijske dejavnosti v primeru sprejema vsaj enega programa in zavezanca za plačilo določa v 31. členu. Prvi odstavek 40. člen ZRTVS-1 napotuje na uporabo ZDavP-2 glede obračunavanja in plačevanja prispevka, obresti in drugih vprašanj postopka. Ker je obveznost plačila RTV predpisana z zakonom, ne gre za obligacijsko, temveč za javnopravno dajatev. Zavezanci za plačilo RTV ne vstopijo v razmerje z RTV s pogodbo, temveč so zavezanci po samem zakonu (tako tudi sodba Vrhovnega sodišča X Ips 1737/2006).

7. V zvezi s tožbenim ugovorom glede zastaranja se sodišče v celoti pridružuje stališču drugostopenjskega organa, ki pojasni, da zastaranje pravice do izterjave RTV prispevka določa ZDavP-2 v 125 členu, ki določa, da je pravica do odmere davka zastarana v petih letih od dneva, ko bi bilo treba davek obračunati, odtegniti, odmeriti ali plačati. Pravica do izterjave davka zastara v petih letih od dneva, ko bi ga bilo treba plačati. V primeru naknadno ugotovljene obveznosti v davčnem nadzoru teče relativni rok zastaranja pravice do izterjave davka od dneva izvršljivosti odmerne odločbe. V konkretnem primeru zastaranje tožnikove obveznosti še ni nastopilo.

8. Glede tožbenega ugovora, da tožnik ni več lastnik nepremičnine, kjer je bil prijavljen za plačilo RTV prispevka, pa je bil tožnik že večkrat opozorjen, da je obveznost plačila RTV prispevka vezana na posest radijskega in televizijskega sprejemnika in dejstvo, da tožnik ni lastnik stanovanja ali stanovanjske pravice, ne vpliva na obveznost plačila RTV prispevka. Prav tako pa 14. člen Pravilnika določa obveznost zavezanca za plačilo RTV prispevka, ki se želi tej obveznosti iz določenih razlogov izogniti, da sprejemnike na predpisan način odjavi, in šele takšen pravilen način odjave bi omogočal tožniku, da bi se tej javnopravni dajatvi izognil. V kolikor tožnik ocenjuje, da je pri njem situacija takšna, lahko poda izjavo, ki bo vsebovala podatke v skladu s 15. členom Pravilnika in bo v prihodnje eventualno razbremenjen plačila RTV prispevka.

9. Glede na navedeno je zato po ugotovitvi, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen in zakonit, sodišče tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.