sodba III U 458/2010
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2011-04-01

denacionalizacija - vrnitev nepremičnine v naravi - ovira za vračilo v naravi - zazidano stavbno zemljišče

Iz izpodbijane odločbe in upravnega spisa nedvomno izhaja, da je predmetno zemljišče pozidano, saj na njem stoji del hotela F., kar predstavlja oviro za vrnitev zemljišča upravičencu v naravi.

Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

Upravna enota Piran je z izpodbijano delno odločbo navedeno v uvodu sodbe, pod točko 1. odločila, da je dolžan zavezanec Slovenska odškodninska družba d.d. iz Ljubljane (v nadaljnjem besedilu SOD) v treh mesecih po pravnomočnosti te odločbe v korist upravičenca, pokojnega A.A. z zadnjim stalnim prebivališčem v ..., izročiti skrbniku za poseben primer obveznice SOD v višini 1.607,52 DEM. Pod točko 2. je odločila da se obveznice izročijo kot odškodnina za del parcele št. 2946-I, katastrskega razreda v izmeri 60 m2 k.o. B., ki je v naravi upravičencu ni mogoče vrniti. Pod točko 3. je odločila, da se za skrbnika za poseben primer imenuje C.C., katerega naloga je, da kot dober gospodar do zaključka zapuščinskega postopka po upravičencu upravlja s premoženjem, ki je predmet te odločbe. V obrazložitvi izpodbijane odločbe tožena stranka navaja, da je bila denacionalizacijskemu upravičencu, na podlagi Zakona o nacionalizaciji najemnih zgradb in gradbenih zemljišč (Ur. list FLRJ, št. 52/58), nacionalizirana parc. št. 2946, vpisana v vl. št. 3884 k.o. B. kot izhaja iz popisa priloženega denacionalizacijski odločbi OBLO Piran, Oddelka za finance, št. 03/6-533/60-59 z dne 3.12.1959 ter historičnega z.k. izpiska. Nadalje upravni organ prve stopnje ugotavlja, da je iz parc. št. 2946 k.o. B. deloma nastalo več parcel, kar izhaja iz identifikacijskega potrdila št. 47-03/2007 z dne 8.1.2007, ki ga je izdelal D.D. s.p. in da je predmet izpodbijane odločbe del novo nastale parcele št. 1823 k.o. E., sedaj vpisane v vl. št. 3097 k.o. E. Predmetno zemljišče je v delu, ki je predmet izpodbijane odločbe pozidano, saj na njem stoji del hotela F., kar predstavlja oviro za vrnitev zemljišča upravičencu v naravi po določbi 2. odstavka 32. člena ZDen. Glede na to, da je po oceni upravnega organa upravičenec A.A. za del parcele št. 2946 k.o. B. prejel odškodnino v višini 14,76% vrednosti odvzetih nepremičnin, se skladno z določilom 72. člena Zakona o denacionalizaciji (Ur. list RS, št. 72/91 – 1 do 69/04 v nadaljnjem besedilu ZDen) odškodnina, dana za nacionalizirano premoženje ne upošteva. Vrednost premoženja je ugotovil na podlagi Navodila o merilih za ocenjevanje vrednosti podržavljenih premičnin, nepremičnin, podjetij oziroma premoženja (Ur. list RS, št. 32/92 in 26/00 v nadaljnjem besedilu navodilo) in pri izračunu upošteval, da je bilo denacionalizacijskemu upravičencu odvzeto komunalno opremljeno, nezazidano stavbno zemljišče.

Ministrstvo za okolje in prostor RS je s svojo odločbo št. 4904-60/2007/62 z dne 8.5.2010 pritožbo tožeče stranke zoper izpodbijano odločbo upravnega organa prve stopnje kot neutemeljeno zavrnilo. V obrazložitvi svoje odločbe zavrača pritožbene navedbe tožeče stranke kot neutemeljene in natančno razlaga zakaj je predmet denacionalizacije v obliki odškodnine v obveznicah SOD le del parcele 2946 k.o. B. v izmeri 60 m2.

Tožeča stranka v tožbi navaja, da je upravni organ prve stopnje v denacionalizacijskem postopku odločal z 11-timi delnimi odločbami. Predmet zadevnega upravnega spora je delna odločba, s katerim je upravni organ prve stopnje odločil o vračilu dela parc. št. 2946 k.o. B. v izmeri 60 m2 v obliki obveznic SOD. V tožbi navaja, da je bilo denacionalizacijskemu upravičencu z odločbo o nacionalizaciji z dne 25.12.1985 odvzeta celotna parcela št. 2946 k.o. B. v izmeri 1220 m2. Meni, da je nepomembno, kaj se je z nacionaliziranim zemljiščem dogajalo. Za vračilo je pomembno stanje v času nacionalizacije, zato je denacionalizacijski upravičenec upravičen do vračila parcele v taki izmeri, kot je le ta merila v času nacionalizacije. Glede na to, da je tožena stranka napačno ugotovila dejansko stanje in zanj zmotno uporabila materialno pravo, ko ni odločila o vračilu celotne površine parc. št. 2946. Sodišču predlaga, da izpodbijano odločbo tožene stranke odpravi.

Prizadeta stranka G.G. v odgovoru na tožbo navaja, da je upravni organ druge stopnje pravilno ugotovil, da je predmet denacionalizacije parc. št. 2946 k.o. B., v izmeri 60 m2. To izhaja iz odločbe Skupščine Piran št. 464-216/68-69 z dne 30.10.1969 iz katerega izhaja, da je bil del parcele št. 2946 k.o. B., ki je predstavljal nezazidano stavbno zemljišče v izmeri 60 m2, odvzet iz uporabe denacionalizacijskemu upravičencu z namenom gradnje hotelskih objektov. Preostali del parcele v izmeri 1210 m2 pa je bil predmet dedovanja in je bil ves čas predmet pravice do uporabe. Kot izhaja iz zemljiške knjige so imeli na preostalem delu predmetne parcele pravico uporabe dediči upravičenca, ki so na podlagi določb Zakona o lastninjenju nepremičnin v družbeni lastnini postali lastniki. V nadaljevanju pojasnjuje, zakaj je lahko predmet denacionalizacije le del parcele št. 2946 k.o. B. v izmeri 60 m2.

Prizadeti stranki Občina Piran in SOD odgovora na tožbo nista podali.

Po presoji sodišča je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, ima oporo v citiranih materialnih predpisih ter izhaja iz podatkov v upravnih spisih. V obrazložitvi izpodbijane odločbe in odločbe upravnega organa druge stopnje so podani pravilni razlogi za sprejeto odločitev. Sodišče zato v celoti sledi njuni obrazložitvi in ponovno ne navaja razlogov za svojo odločitev (2. odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, Ur. list RS, št. 105/06 in 62/10 – ZUS-1). V zvezi s tožbenimi navedbami pa še dodaja:

Predmet izpodbijane delne odločbe je denacionalizacija dela parc. št. 2946 – njiva I. katastrskega razreda v izmeri 60 m2 k.o. B. Lega in površina zemljišča, ki je predmet denacionalizacije izhaja iz identifikacijskega potrdila, ki ga je dne 8.1.2007 izdelal D.D. s.p. Sporno zemljišče je sedaj del parc. št. 1823 vpisane v vl. št. 3097 k.o. E., pri katerem je vpisana lastninska pravica za pravno osebo H. d.d. Iz izpodbijane odločbe ter upravnega izpisa nedvomno izhaja, da je zemljišče, ki je predmet izpodbijane odločbe pozidano, saj na njem stoji del hotela F., kar predstavlja oviro za vrnitev zemljišča upravičencu v naravi, upoštevaje določbe 2. odstavka 32. člena ZDen. Tožena stranka je o zahtevku za denacionalizacijo celotnega nacionaliziranega premoženja denacionalizacijskega upravičenca odločila z večimi delnimi odločbami, od katerih so nekatere že postale dokončne in pravnomočne. Z izpodbijano odločbo je tožena stranka odločila le o denacionalizaciji dela parcele, ki ga ni mogoče vrniti v naravi upoštevaje določbo 2. odstavka 32. člena ZDen, zato je ugovor tožeče stranke, da ne bi smela o zadevi odločiti z delno odločbo neutemeljen.

Glede na vse navedeno je izpodbijana delna odločba pravilna in zakonita, zato je sodišče tožbo, skladno s 1. odstavkom 63. člena ZUS-1, zavrnilo.

Izrek o stroških temelji na določbi 4. odstavka 25. člena ZUS-1, po kateri nosi vsaka stranka svoje stroške postopka, če sodišče tožbo zavrne.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.