sodba III U 445/2010
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2010-11-26

obnova postopka - nova dejstva in dokazi - pravočasnost obnove - obstoj obnovitvenih razlogov - njihov obstoj v času prvotne odločbe

Obnova postopka ni možna zato, ker je bil pozneje sprejet drugačen pravni predpis ali ker je bila sodna ali upravna praksa spremenjena in tudi ne, če nova dejstva in novi dokazi (1. točka 260. člena ZUP) niso obstajali v času postopka izdaje prvotne odločbe.

Tožbi se ugodi in se izpodbijani sklep in odločba Mestne občine Koper z dne 5.7.2010 odpravi

Tožena stranka je dolžna tožeči stranki povrniti stroške tega postopka v znesku 350,00 EUR, povečane za 20% DDV v 15-ih dneh od vročitve sodbe.

Tožena stranka je z izpodbijanim upravnim aktom sprejela sklep o obnovi postopka izdaje odločbe z dne 4.6.1964, ki določa lokacijo za gradnjo garaž za stanovanjski objekt na naslovu B. 14, na parceli številka 1365/2 k.o. A., ki jo je izdal Oddelek za analitične in organizacijske službe Skupščine občine Koper, in postopek izdaje odločbe z dne 26.4.1966, k priglasitvi gradbenih del za gradnjo garaž za stanovanjski objekt na naslovu B. 14, na parceli številka 1365/2 k.o. A., ki jo je izdal Oddelek za upravno pravne zadeve Skupščine občine Koper, v delu ugotavljanja prave podlage za izdajo navedenih odločb za gradnjo garaž na parceli številka 1365/2 k.o. A., veljavnost izdanih odločb glede na trenutno veljavni Odlok o občinskih cestah in drugih javnih površinah (Uradni list RS, št. 20/99 in Uradni list RS, št. 23/2007 in 98/2009) in glede na trenutno zemljiškoknjižno stanje parcele številka 1365/2 k.o. A. Z istim upravnim aktom je sprejela še odločbo, s katero je odločbo z dne 4.6.1964, ki določa lokacijo za gradnjo garaž za stanovanjski objekt na naslovu B. 14, na parceli številka 1365/2 k.o. A., ki jo je izdal Oddelek za analitične in organizacijske službe Skupščine občine Koper in odločbo z dne 26.4.1966, k priglasitvi gradbenih del za gradnjo garaž za stanovanjski objekt na naslovu B. 14, na parceli številka 1365/2 k.o. A., ki jo je izdal Oddelek za upravnopravne zadeve Skupščine občine Koper, razveljavila. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je bilo v skrajšanem ugotovitvenem postopku ugotovljeno, da se je parcela številka 1365/2 k.o. A., razdelila na parceli številka 1365/2 in 1365/5 k.o. A. in, da so obstoječe garaže postavljene na parceli številka 1365/5 k.o. A., ki je parkirišče v lasti in upravljanju Mestne občine Koper. Zaradi navedenega trenutnega zemljiškoknjižnega stanja, se mora izdaja dovoljenj, soglasij in drugih listin, izvajati na podlagi Odloka o občinskih cestah in drugih javnih površinah (Uradne objave številka 20/99 in Uradni list RS, št. 23/2007), ki v 42. členu določa posebno uporabo javne površine za katero lahko pristojni organ izda dovoljenje za uporabo javne ceste oziroma javne površine. Ta določba pa pristojnemu organu ne daje pooblastila, da izda fizičnim osebam soglasje ali dovoljenje za postavitev garaž ali gradnjo na javnem dobru, občinskih cestah ali javnih parkiriščih, kar predmetna parcela v naravi je. Glede na navedene določbe Odloka o občinskih cestah in drugih javnih površinah, izdana odločba z dne 4.6.1964, ki jo je izdal Oddelek za analitične in organizacijske službe Skupščine občine Koper in odločba z dne 26.4.1966, ki jo je izdal Oddelek za upravnopravne zadeve Skupščine občine Koper, nima pravne podlage za svojo veljavnost, zato ju je bilo treba razveljaviti, kot je to odločeno v izreku, saj je treba na parceli številka 1365/5 k.o. A., ki je v lasti in upravljanju Mestne občine Koper, vzpostaviti stanje, ki je skladno z veljavnimi predpisi, to je Odlokom o občinskih cestah in drugih javnih površinah.

Župan Mestne občine Koper je z odločbo številka 351-169/2010 dne 30.8.2010, zavrnil pritožbo tožeče stranke zoper izpodbijani upravni akt organa prve stopnje.

Tožeča stranka v tožbi navaja, da tožena stranka z izpodbijanim aktom na nedovoljen način in z nedovoljenim dejanjem, nezakonito posega v njeno lastninsko pravico na garaži, ki stoji na parceli številka 1365/5 k.o. A. (prej parcela števila 1365/2 k.o. A.) zato je izpodbijani akt v celoti ničen in ga je treba razveljaviti. Če pa sodišče ne bi ugotovilo ničnosti izpodbijanega upravnega akta, pa poudarja, da Odlok o občinskih cestah in javnih površinah ne daje materialne podlage za obnovo postopka in razveljavitev citiranih odločb iz leta 1964 in 1966, ki obe uveljavljata poseg v prostor, saj spremenjena pravna podlaga ne more biti razlog obnove upravnega postopka. Upravni postopek, ki ga je vodil Oddelek za analitične in organizacijske službe Skupščine občine Koper, ki je bil končan z odločbo z dne 4.6.1964, namreč izraža takratno odločitev pristojnega upravnega organa, ki je bila skladna s predpisi, ki so veljali na dan izdaje odločbe. Komisija, ki je dne 13.4.1964 opravila lokacijsko obravnavo, je ugotovila, da je predlog lokacije garaž, ki ga je podal hišni svet stanovalcev bloka B. 14, v skladu s potrjenim načrtom zunanje ureditve stolpnic na B. in dovolila lokacijo garaž. Sprememba zakonodaje, do katere je prišlo več kot 40 let po izdaji odločbe nikakor ne more spremeniti ali celo razveljaviti te odločitve, ker bi to bilo v nasprotju z načelom pravne države. Enako velja tudi za postopek Oddelka za upravno pravne zadeve Skupščine občine Koper v zvezi z izdajo odločbe z dne 26.4.1966, s katero je takratni upravi organ skladno s takrat veljavnim Zakonom o graditvi investicijskih objektov (Uradni list LRS št. 5/63) sprejel priglasitev gradbenih del za gradnjo garaž v A. na funkcionalni parceli stanovanjske hiše na B. 14. Na podlagi navedenih dokumentov so stanovalci stanovanjskega bloka na naslovu B. 14, na parceli številka 1365/2 k.o. A. (tudi tožeča stranka), zgradili garaže. Zaradi vsega povedanega smiselno predlaga odpravo izpodbijanega upravnega akta in povrnitev stroškov tega postopka.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da gre v zadevi za zaščito javnega interesa, ki je po določbah Odloka o občinskih cestah in drugih javnih površinah in drugih predpisih, ki urejajo predmetno področje, ob upoštevanju, da je parcela številka 1365/5 k.o. A. (prej parcela številka 1365/2 k.o. A.), na kateri stoji sporna garaža, po zemljiškoknjižnem stanju, grajeno javno dobro lokalnega pomena. Javno dobro pa je stvar, ki jo v skladu z njenim namenom ob enakih pogojih lahko uporablja vsakdo (splošna raba), kot to določa 1. točka 19. člena Stvarnopravnega zakonika (Uradni list RS, št. 87/2002). V nadaljevanju navaja, da tožeča stranka ni upravičenka do posestnega varstva, saj gre za grajeno javno dobro lokalnega pomena, ki tovrstnega varstva ne uživa. To izhaja tudi iz določb Odloka o občinskih cestah in drugih javnih površinah, v skladu s katerimi so občinske ceste javno dobro v lasti občine, izven pravnega prometa, na njih pa ni mogoče pridobiti lastninske pravice s priposestvovanjem in drugih stvarnih pravic, razen v primerih, določenih z zakonom. Glede na vse povedano ne drži trditev tožeče stranke, da je z izpodbijanim upravnim aktom posegla v njeno lastninsko pravico. Tožeča stranka se namreč ne more sklicevati na stavbnopravico in na pridobitev lastninske pravice z gradnjo na tujem svetu, saj pojmovno ne gre za gradnjo na tujem svetu brez soglasja lastnika zemljišča, pač pa za gradnjo na podlagi odločbe pravne predhodnice tožene stranke. Zaradi vsega povedanega je, v skladu s 1. točko 1. odstavka 260. člena Zakona o splošnem upravnem postopku izdala izpodbijani upravni akt, saj so bila ugotovljena nova dejstva in uporabljeni novi dokazi, v posledici česar je bilo treba razveljaviti odločbi iz leta 1964 in 1966. Navaja tudi, da ob izdaji izpodbijanega upravnega akta ni pretekel enomesečni rok, saj je dne 5.7.2010, ko je izdala izpodbijani akt, navedla nova dejstva (sprememba statusa parcele, na kateri stoji sporna garaža) in uporabila nove dokaze (novo upravno stanje sporne parcele v zemljiški knjigi). Glede na vse navedeno predlaga, da sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Izpodbijana upravna odločba Mestne občine Koper je bila izdana na podlagi 260., 268. in 270. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99, 70/00, 52/02, 73/04, 119/05, 24/06, 126/07, 65/08 in 8/10 – ZUP), ki govorijo o obnovi postopka, kot izrednem pravnem sredstvu. V 260. členu ZUP so taksativno našteti pogoji pod katerimi se lahko obnovi postopek, ki je končan z odločbo, zoper katero v upravnem postopku ni rednega pravnega sredstva (odločba, dokončna v upravnem postopku). Eden od navedenih pogojev je tudi novo dejstvo ali nov dokaz, ki bi mogla sama zase ali v zvezi z že izvedenimi in uporabljenimi dokazi pripeljati do drugačne odločbe, če bi bila ta dejstva oziroma dokazi navedeni ali uporabljeni v prejšnjem postopku.

Obnova postopka je izredno pravno sredstvo, ki omogoča, da se upravni postopek, ki je končan z odločbo, zoper katero v upravnem postopku ni rednega pravnega sredstva, ponovi deloma ali v celoti ter na podlagi obnovljenega postopka izda drugačna odločba v upravni zadevi. Obnova postopka je dopustna le ob pogojih, ki jih določa zakon. Člen 260. določa dva osnovna pogoja za obnovo postopka. Prvi je, da je upravni postopek končan z odločbo, ki je v upravnem postopku dokončna. Odločba je dokončna, če je ni mogoče izpodbijati s pritožbo kot rednim pravnim sredstvom. Dokončne so vse odločbe druge stopnje in odločbe prve stopnje, zoper katere pritožba ni dovoljena, kot tudi tiste, zoper katere je pritožba dovoljena, vendar ni bila vložena oziroma ni bila vložena pravočasno. Drugi pogoj za obnovo postopka pa je obstoj obnovitvenega razloga iz 260. člena ZUP. Za obnovo postopka zadošča, da obstaja vsaj eden izmed obnovitvenih razlogov. Razlogi v 260. členu so navedeni taksativno, kar pomeni, da jih ni mogoče širiti na podobne primere.

Obnova postopka ni možna zato, ker je bil pozneje sprejet drugačen pravni predpis ali ker je bila sodna ali upravna praksa o nekem pravnem vprašanju pozneje spremenjena. Zato je moralo sodišče, že zaradi navedenega, izpodbijani upravni akt Mestne občine Koper odpraviti, saj se v izreku in obrazložitvi izpodbijanega upravnega akta sklicuje na Odlok Mestne občine Koper o občinskih cestah in drugih javnih površinah (Uradne objave številka 20/99 in Uradni list RS, št. 23/07 in 98/09), zaradi veljavnosti katerega sta bili odločbi Skupščine Občine Koper iz leta 1964 in 1966, na podlagi katerih je bila določena lokacija za gradnjo garaž za stanovanjski objekt na naslovu B. 14, na parceli številka 1365/2 k.o. A. in izdana odločba o priglasitvi del za gradnjo garaž na navedeni parceli, v obnovitvenem postopku, razveljavljeni.

Izpodbijani upravni akt je bilo treba odpraviti tudi zato, ker nova dejstva in novi dokazi (1. točka 260. člena ZUP), na katere se sklicuje tožena stranka, sicer šele v odgovoru na tožbo, to je sprememba statusa parcele, na kateri stoji sporna garaža in novo pravno stanje sporne parcele v zemljiški knjigi, niso obstajala v času postopka izdaje odločb Skupščine Občine Koper leta 1964 in 1966. V obnovitvenem postopku se namreč nov dokaz oziroma novo dejstvo, lahko uporabi le, če se nanaša na dejstva, ki jih je stranka zatrjevala v prejšnjem postopku, pa jih prav zato, ker za dokaz ni vedela ali ga ni imela možnosti uporabiti, ni uspelo dokazati. Dejstvo je torej moralo obstajati že v času prvega odločanja, če je nastalo pozneje, obnovitveni razlog ni podan. Isto velja za nov dokaz. Tudi ta je moral objektivno obstajati v času pred izdajo odločbe, vendar stranka oziroma organ, zanj ni vedela ali ga ni imela možnosti uporabiti.

Izpodbijani akt pa je bilo treba odpraviti tudi zato, ker so pretekli vsi roki v okviru katerih lahko stranka oziroma organ, po uradni dolžnosti, predlaga obnovo postopka. Tako je bil očitno zamujen enomesečni rok, ki začne teči od dneva, ko je mogla stranka oziroma organ navesti nova dejstva oziroma uporabiti nove dokaze (1. točka. 1. odstavka 263. člena ZUP), saj je bil Odlok o občinskih cestah in drugih javnih površinah, na katerega se sklicuje Mestna občina Koper v izpodbijani odločbi objavljen že v Uradnih objavah številka 20/99 in spremenjen oziroma dopolnjen v Uradnem listu RS, št. 23/07 in 98/09, v vsakem primeru več kot en mesec pred izdajo izpodbijanega upravnega akta, ki je bil izdan dne 5.7.2010. Naveden Odlok Mestne občine Koper o občinskih cestah in drugih javnih površinah je bil namreč, kot že povedano, objavljen v Uradnih objavah oziroma Uradnem listu, zato je moral biti Uradu za gospodarske javne službe in promet, Mestne občine Koper znan, že ob objavi. Pretekel pa je tudi triletni rok, določen v 4. odstavku 263. člena ZUP, saj sta odločbi iz leta 1964 in 1966 postali dokončni v navedenih letih, torej pred več kot štirimi desetletji.

Glede na vse navedeno je bilo treba tožbi ugoditi in izpodbijani upravni akt, v skladu s 4. točko 1. odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06 in 62/10 – ZUS-1), odpraviti, saj v postopku pred izdajo izpodbijanega upravnega akta ni bil pravilno uporabljen Zakon o splošnem upravnem postopku.

V skladu z določbo 3. odstavka 25. člena ZUS-1 se tožeči stranki, če sodišče tožbi ugodi in upravni akt odpravi ali ugotovi njegovo nezakonitost, glede na opravljena procesna dejanja in način obravnavane zadeve v upravnem sporu, prisodi pavšalni znesek povračila stroškov skladni s Pravilnikom o povrnitvi stroškov tožeči stranki v upravnem sporu (Uradni list RS, št. 24/2007 – Pravilnik), ki v 3. členu določa, da se tožeči stranki, če je bila zadeva rešena na seji in jo je zastopal pooblaščenec, ki je odvetnik, priznajo stroški v višini 350,00 EUR. Zato je sodišče stroškovnemu zahtevku tožeče stranke v taki višini tudi ugodilo s pripadajočim 20% DDV.

ZUP člen 260, 260/1, 260/1-1, 263, 263/1, 263/1-1, 263/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.