sodba II U 267/2009
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2011-01-11

neposredna plačila v kmetijstvu - OMD ukrepi - vračilo neupravičeno izplačanih sredstev

Na podlagi 1. odstavka 54. člena uredbe za leto 2004 mora v primeru neupravičeno izplačanih zneskov nosilec kmetijskega gospodarstva prejeti znesek vrniti, skupaj z zakonskimi obrestmi.

Prvostopni organ je z izpodbijano odločbo ugotovil, da je tožnik predčasno prenehal izvajati petletno obveznost izvajanja posameznih kmetijskih okoljskih (v nadaljevanju OMD) ukrepov. Tožniku so bili na podlagi odločbe ARSKTRP št. 321-22-037902-204-25-002 z dne 14. 12. 2004 in št. 321-22-037391-2005-25-005 z dne 19. 12. 2005 izplačana sredstva za ukrepe in sicer: v letu 2005 v višini 383,99 EUR in v letu 2004 v višini 477,60 EUR. Tožnik mora v roku 30 dni od vročitve odločbe vrniti sredstva v skupni višini 861,59 EUR, za leta 2006, 2005 in 2004. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da je bilo ugotovljeno, da je tožnik pred potekom petletnega obdobja prekinil izvajanje OMD ukrepov, zaradi česar je dolžan pridobljena sredstva v skladu z 4. odstavkom oddelka „kontrola in sankcioniranje“ podpoglavja „zahteve, ki se nanašajo na vse ali posamezne kmetijske okoljske ukrepe“, poglavja 9.3.2. Kmetijsko okoljski ukrepi Programa razvoja podeželja za Republiko Slovenijo 2004–2006 (Uradni list RS, št. 116/04 in 45/06, v nadaljevanju Program PRP), vrniti. Zaradi dvojne kršitve na ukrepu SKOP-PAS Konji je tožnik dolžan vrniti vsa prejeta sredstva za ta ukrep. Gre za pripadajoča sredstva za leti 2004 in 2005. Dvakratna zaporedna kršitev je ugotovljena z odločbo za neposredna plačila za leto 2006, kar je imelo za posledico prekinitev izvajanja navedenih ukrepov SKOP. Organ navaja tudi pravno podlago za ukrepe SKOP. Na podlagi 1. odstavka 59. člena uredbe za leto 2004 so upravičenci, pogoji za pridobivanje sredstev in višina sredstev za plačila SKOP za leta 2004 opredeljeni v predpisu, ki ureja plačilo za ukrep Programa razvoja podeželja 2004–2006 za leto 2004. V 17. členu Uredbe o plačilih za ukrepe Programa razvoja podeželja 2004-2006 za leto 2004 (Uradni list RS, št. 24/04) je določeno, da upravičenci v letu 2004 pridobijo plačila za ukrep, če izjavijo, da prevzemajo 5-letno obveznost izvajanja ukrepov SKOP. Na zadnji strani obrazca „D“ za leto 2004, ki so ga vlagatelji vložili v okviru zbirne vloge je navedeno, da se vlagatelj s podpisom obrazca obveže, da bo na kmetijskem gospodarstvu izvajal ukrepe 5 let in skladno z izpolnjevanjem pogojev za pridobitev plačila za določen ukrep. Kolikor upravičenci odstopajo od svoje zaveze v celoti ali na delu površin pred potekom petletnega obdobja, morajo prejeta sredstva iz tega naslova vrniti. Z obrazcema „D“ in „G“za leto 2004, ki ju je tožnik dne 6. 5. 2004 podpisal in poslal skupaj z zbirno vlogo za leto 2004, se je tožnik obvezal, da bo na kmetijskem gospodarstvu izvajal kmetijsko okoljske ukrepe ves čas trajanja obveznosti (5 let). Tožnik je tudi izjavil, da jamči, da je seznanjen z vsebino in pogoji za izvajanje ukrepov SKOP ter se zavezuje, da bo navedene ukrepe dosledno izpolnjeval ves čas trajanja petletne obveznosti. Na obrazcu „G“ za leto 2004 je tožnik uveljavljal zahtevek za plačilo SKOP–PAS Konji. Za naveden ukrep so mu bila na podlagi odločbe ARSKTRP št. 321-22-037902-2004-25-002 z dne 14. 12. 2004 izplačana sredstva v višini 477,60 EUR. V letu 2005 je tožnik na obrazcu „G“ uveljavljal ukrep SKOP-PAS Konji. Na podlagi odločbe ARSKTRP št. 321-22-037301-2005-25-005 z dne 19. 12. 2005 so mu bila izplačana sredstva za ukrep v višini 383,99 EUR. Iz obrazložitve odločbe tudi izhaja, da tožnik ni opravil izobraževalnega programa v obsegu najmanj 3 ure, zato se izplačilo podpore SKOP v skladu z 24. odstavkom 13. člena Uredbe PRP za leto 2005 in skladu s podpoglavjem 12.2. Programa PRP zmanjša za 20%. Pritožba zoper navedeno odločbo ni bila vložena.

Na obrazcu „G“ za leto 2006 je tožnik uveljavljal zahtevek za plačilo ukrepa SKOP–PAS Konji. Prvostopni organ je z odločbo št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006 zavrnil zahtevek za plačilo z obrazložitvijo, da je bila pri administrativni kontroli ugotovljena kršitev pogojev, ki so določeni v programu PRP. Tožnik ni opravil obveznosti izobraževalnega programa v skladu z določili Uredbe PRP v višini najmanj 3 ur v prvih dveh letih vključitve v izvajanje SKOP oz. najmanj 7 ur, če se je v izvajanje SKOP vključil v letu 2004, pri čemer se kršitev nanaša na celoten ukrep SKOP. Zoper to odločbo se je tožnik pritožil. Pritožba je bila z odločbo drugostopnega organa št. 33100-821/2007 z dne 6. 9. 2007 zavrnjena. Zoper drugostopno odločbo tožnik ni vložil tožbe, zato je navedena odločba, s katero je bilo odločeno o prekinitvi zaveze SKOP–PAS Konji, pravnomočna in izvršljiva. Glede na navedeno je postala odločitev, da se obveznost nadaljnjega izvajanja navedenega ukrepa prekine, pravnomočna.

Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je kot drugostopni organ z odločbo št. 33106-247/2009/2 z dne 27. 5. 2009 pritožbo zavrnilo in v obrazložitvi navedlo, da tožnik v pritožbi izpodbija odločbo z dne 26. 8. 2008 ter navaja razloge, s katerimi izpodbija pravilnost in zakonitost odločbe št. 321-22-45672-206-25 z dne 6. 12. 2006. Drugostopni organ navaja, da je bil pritožbeni postopek, s katerim se je odločalo o pravilnosti in zakonitosti odločbe št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006 že pravnomočno končan z drugostopno odločbo št. 33100-821/2007 z dne 6. 9. 2007. Vse pritožbene navedbe in dokazila, ki se nanašajo na odločitev o zavrnitvi zahtevkov SKOP za leto 2006 in prekinitev zaveze SKOP zaradi neudeležbe na izobraževanju SKOP so v pritožbenem postopku zoper izpodbijano prvostopno odločbo št. 33106-31757/2007-1 z dne 26. 8. 2008, brezpredmetne. Predmet tega postopka je vračilo sredstev zaradi predčasne prekinitve obveznosti izvajanja kmetijsko okoljskih ukrepov in ne odločanje o utemeljenosti odločitev o prekinitvi zaveze SKOP. Tožnik v pritožbi navaja, da je v letu 2005 in 2006 oskrboval mamo, ker je bila v navedenih letih priklenjena na posteljo. Sklicuje se na višjo silo in navaja, da je bil tudi sam delovno in psihološko preobremenjen, kar da je bil razlog, da se ni mogel udeleževati predavanj SKOP v predpisanih rokih. Drugostopni organ pojasnjuje, da sicer bolezen nosilca kmetijskega gospodarstva v skladu s citiranimi predpisi predstavlja primer višje sile, vendar v konkretnem primeru razlog za vračilo sredstev ni nezmožnost izvajanja ukrepov SKOP oz. prekinitev izvajanja ukrepov SKOP iz razloga bolezni nosilca kmetijskega gospodarstva, ampak je razlog za vračilo sredstev, izplačanih iz naslova ukrepov SKOP, dvojna kršitev ukrepov SKOP–PAS Konji. Dvakratna zaporedna kršitev je bila ugotovljena s pravnomočno odločbo št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006, kar je imelo za posledico prekinitev izvajanja navedenih ukrepov SKOP. Neutemeljen je tudi ugovor, da niso bila upoštevana vsa dejstva in okoliščine, pomembne za odločitev. Prvostopni organ je odločal v skrajšanem ugotovitvenem postopku, v skladu z 144. členom Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 24/06, 126/07 in 65/08, v nadaljevanju ZUP), saj se je dejansko stanje dalo v celoti ugotoviti na podlagi dejstev in dokazov, ki jih je navedla stranka v svoji zahtevi. Drugostopni organ ugotavlja, da je tožnik res kršil petletno obveznost izvajanja ukrepov SKOP–PAS Konji, saj je v letu 2006 prekinil izvajanje navedene obveznosti, za katero se je zavezal v letu 2004 s podpisom obrazcev „D“ in „G“ v letu 2004. Na podlagi 1. odstavka 54. člena uredbe za leto 2004 mora v primeru neupravičeno izplačanih zneskov nosilec kmetijskega gospodarstva prejeti znesek vrniti, skupaj z zakonskimi obrestmi. V skladu z določbo 54. členom uredbe za leto 2004 in 73. členom Uredbe 796/2004/ES mora tožnik vrniti že izplačano podporo za SKOP–PAS Konji za leto 2004. V skladu s 36. členom uredbe o izvedbi ukrepov kmetijske politike za leto 2005 (Uradni list RS, št. 22/05) in 73. členom Uredbe 796/2004/ES mora tožnik vrniti že izplačano podporo za SKOP–PAS Konji za leto 2005. Na podlagi prvostopne odločbe št. 321-22-037902-2004-25-002 z dne 14. 12. 2004 so bila izplačana sredstva za ukrep SKOP–PAS konji v višini 477,60 EUR. Na podlagi prvostopne odločbe št. 321-22-037391-2005-25-005 z dne 19. 12. 2005 so bila za izplačana sredstva za ukrep SKOP–PAS Konji v višini 383,99 EUR. Skupno je tako tožnik zavezan k vračilu sredstev v višini 861,59 EUR, kar je z izpodbijano odločbo pravilno ugotovil prvostopni organ.

Tožnik se z odločitvijo ne strinja in v tožbi navaja, da sta oba upravna organa odločitev utemeljevala s kršitvijo pogojev Uredbe o plačilih za ukrep programa za razvoj podeželja za RS v letih 2004-2006 za leto 2006 (Uradni list RS, št. 11/06, 64/06, v nadaljevanju uredba PRP za leto 2006). S takšno odločitvijo se tožnik ne strinja. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je z odločbo št. 33106-247/2009-2 z dne 27. 5. 2009 pritožbo zavrnilo ter tožnika s poukom o pravnih sredstvih napotilo na tožbo. Uredba PRP za leto 2006 v 19. odstavku 13. člena kot enega od pogojev za upravičenost do sredstev iz naslova SKOP določa izobraževanje. V prvih dveh letih vstopa v ukrep SKOP morajo upravičenci opraviti izobraževanje v obsegu najmanj 3 ure. Upravičenci, ki so se v izvajanje SKOP vključili v letu 2004 pa morajo imeti v letu 2006 opravljeno izobraževanje v skupnem obsegu najmanj 7 ur. Citirana uredba torej določa, da mora tožnik opraviti zavezo izobraževanja v obsegu najmanj 3 ur oz. najmanj 7 ur v letu 2006, torej do 31. 12. 2006. Ista uredba v 3. in 4. odstavku 14. člena določa še zavezo izvajalca izobraževanja, ki je moral podatke o opravljenih izobraževanjih vpisati v evidenco izobraževanj od 1. 9. 2005 do 31. 8. 2006 in jih posredovati do 30. 9. 2006 ARSKTRP. Odločitev upravnega organa v izpodbijani odločbi temelji na dejstvu, da tožnik v zvezi z izobraževanjem ni izpolnil zahteve navedene uredbe. Tožnik temu nasprotuje, saj je v letu 2006 imel opravljenih 8,5 ur izobraževanj. Tožbi je priložil tudi potrdilo, da je dne 21. 12. 2006 ter 22. 12. 2006 opravil izobraževanje za kmetijsko okoljske ukrepe v skupnem obsegu 8,5 ur. Oba organa sta napačno in neutemeljeno oprla odločitev na kršitev 3. in 4. odstavka 14. člena uredbe PRP za leto 2006, ki določa le zavezo za izvajalce izobraževanj. Tako je bilo ob napačno uporabljeni pravni podlagi napačno ugotovljeno dejansko stanje in posledično napačno uporabljeno materialno pravo. Te napake je ugotovil tudi v svojem mnenju Institut za javno upravo pri Pravni fakulteti v Ljubljani. Tožniku tudi ni bila dana možnost, da se v postopku izjavi o dejstvih in okoliščinah, pomembnih za izdajo odločbe. Gre za kršitev 4. točke 1. odstavka 237. člena ZUP v zvezi 3. točko 2. odstavka 237. člena ZUP. V skladu z navedenim je izpodbijana odločba nezakonita. Tožnik vsebinsko sodišču predlaga, da izpodbijano odločbo odpravi in ga oprosti plačila sodne takse.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da je bilo z izpodbijano odločbo tožeči stranki naloženo vračilo vseh sredstev, prejetih iz naslova slovenskega kmetijskega okoljskega programa (SKOP) za leti 2004 in 2005, ker je bilo s pravnomočno in izvršljivo odločbo za neposredna plačila za leto 2006 št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006 ugotovljeno, da je tožnik neupravičeno predčasno prekinil izvajanje petletne zaveze SKOP, za katero se je zavezal v letu 2004. Tožnik ni dve leti zapored opravil predpisanega obsega izobraževanj SKOP. Izpodbijana odločba je izdana na podlagi dejstev, ki so bila ugotovljena s pravnomočno odločbo za neposredna plačila za leto 2006, št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006, ki pa je tožnik ni izpodbijal s tožbo. Tožena stranka meni, da so vse pritožbene navedbe in dokazila, ki se nanašajo na odločitev o zavrnitvi zahtevkov SKOP za leto 2006 in prekinitev zaveze SKOP zaradi neudeležbe v izobraževanjih v tožbi brezpredmetne, saj je bil predmet prvostopnega postopka vračilo sredstev zaradi s pravnomočno odločbo št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006 ugotovljene predčasne prekinitve obveznosti izvajanja SKOP. Glede na navedeno tožena stranka sodišču predlaga, da tožbo zavrne.

Po pregledu izpodbijane odločbe in upravnih spisov je sodišče ugotovilo, da je izpodbijana odločba zakonita. Prvostopni in drugostopni organ sta za svojo odločitev navedla tudi pravilne in utemeljene razloge. Zato se sodišče glede tožbenih ugovorov, ki so enaki pritožbenim sklicuje nanje in jih v sodbi ne ponavlja, v skladu z določbo 2. odstavka 71. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06 in 62/10, v nadaljevanju ZUS-1).

Iz upravnega spisa nesporno izhaja, da so bila tožniku na podlagi odločbe ARSKTRP št. 321-22-037902-204-25-002 z dne 14. 12. 2004 izplačana sredstva za ukrep SKOP-PAS Konji v višini 477,60 EUR in na podlagi odločbe ARSKTRP št. 321-22-037391-2005-25-005 z dne 19. 12. 2005 pa sredstva višini 383,99 EUR, skupaj v višini 861,59 EUR. Kot je tožniku pravilno pojasnila že tožena stranka, je bilo z izpodbijano odločbo tožeči stranki naloženo vračilo vseh sredstev, prejetih iz naslova slovenskega kmetijskega okoljskega programa (SKOP) za leti 2004 in 2005, ker je bilo s pravnomočno in izvršljivo odločbo za neposredna plačila za leto 2006 št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006 ugotovljeno, da je tožnik neupravičeno predčasno prekinil izvajanje petletne zaveze SKOP. Z obrazcema „D“ in „G“ se je tožnik zavezal, da bo na kmetijskem gospodarstvu izvajal kmetijsko okoljske ukrepe ves čas trajanja obveznosti 5 let. Tožnik je tudi izjavil, da jamči, da je seznanjen z vsebino in pogoji za izvajanje ukrepov SKOP, ter, da se zavezuje, da bo navedene ukrepe dosledno izpolnjeval ves čas trajanja petletne obveznosti. Glede na to, da sta obe predhodno navedeni odločbi z dne 14. 12. 2004 in z dne 19. 12. 2005 pravnomočni, ter da je pravnomočna tudi odločba z dne 6. 12. 2006, je tudi po presoji sodišča predmet tega postopka le še vračilo sredstev zaradi predčasne prekinitve obveznosti izvajanja kmetijsko okoljskih ukrepov in ne odločanje o utemeljenosti odločitev o prekinitvi zaveze SKOP. V konkretnem primeru je bil razlog za vračilo prejetih sredstev, izplačanih iz naslova ukrepov SKOP, dvojna kršitev ukrepov SKOP–PAS Konji, ki je bila ugotovljena s pravnomočno odločbo št. 321-22-45672-2006-25 z dne 6. 12. 2006, kar je imelo za posledico prekinitev izvajanja navedenih ukrepov SKOP. Na podlagi 1. odstavka 54. člena uredbe za leto 2004 mora v primeru neupravičeno izplačanih zneskov nosilec kmetijskega gospodarstva prejeti znesek vrniti, skupaj z zakonskimi obrestmi. V skladu z določbo 54. členom uredbe za leto 2004 in 36. členom uredbe za leto 2005 ter 73. členom Uredbe 796/2004/ES mora tožnik vrniti že izplačano podporo za SKOP–PAS Konji za leti 2004 in 2005, kar je pravilno ugotovil že prvostopni upravni organ. Tožnik višini prejetih sredstev niti ne oporeka. Pravna varnost zahteva nespremenljivost pravnega razmerja, ki izhaja iz izdane odločbe. Pravni učinek pravnomočnosti je v tem, da izdane odločbe ni mogoče odpraviti, razveljaviti ali spremeniti z novo odločbo, s katero bi se nadomestila prejšnja odločba. Institut pravnomočnosti je v interesu pravnega reda, da se izključi negotovost glede pravno urejenih razmerij in zagotovi pravna varnost. Pravnomočnost odločbe je lastnost zaradi katere stranka odločbe ne more izpodbijati v upravnem sporu oziroma drugem postopku sodnega nadzora. Materialna pravnomočnost pa pomeni dokončnost javnopravnega razmerja, ki izhaja iz izreka odločbe. S pravnomočnostjo vsebina – izrek odločbe veže tako upravni organ, ki je odločbo izdal, kot tudi stranko, na katero se nanaša. Materialno pravnomočne odločbe pa je mogoče ponovno preizkusiti ali so zakonite, in jih kot nezakonite odpraviti, razveljaviti ali spremeniti, samo pod zakonsko določenimi pogoji in primeri le z izrednimi pravnimi sredstvi.

Ker je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, sodišče pa v postopku pred njeno izdajo tudi ni našlo nepravilnosti, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1, tožbo kot neutemeljeno zavrnilo.

Sodišče je o zadevi odločalo brez glavne obravnave na podlagi 59. člena ZUS-1. Za odločitev pravno relevantna dejstva med strankama namreč niso sporna.

Pravni pouk temelji na določbi 73. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.