sodba I U 698/2011
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2011-10-11

imenovanje direktorja javnega zavoda - javni razpis - nepopolna vloga - enako obravnavanje kandidatov

Iz razpisa jasno izhaja, da se bodo v razpisnem postopku obravnavale samo pravočasne in popolne vloge ter da nepopolne vloge ne bodo uvrščene v izbirni postopek. Zato tožena stranka ni imela podlage, da bi tožečo stranko pozivala, naj vlogo dopolni z ustreznimi dokazili. Prav tako ne drži tožbena trditev, da formalistično obravnavanje vlog nasprotuje javnemu interesu. Stroga formalnost je namreč osnovna značilnost javnih razpisov kot posebne vrste postopkov izbire, ki pa ni sama sebi namen, ampak je namenjena prav zagotavljanju preglednosti postopkov in enakega obravnavanja kandidatov.

Zahtevek tožeče stranke za povračilo stroškov postopka se zavrne.

Iz izpodbijanega obvestila o izbiri, ki ga je izdal Mestni svet MOL, v 1. točki izreka sledi, da je bil na 4. seji Mestnega sveta dne 21. 3. 2011 za direktorja javnega zavoda Lutkovno gledališče Ljubljana imenovan A.A., in iz 2. točke izreka, da se tožeča stranka ne uvrsti v izbirni postopek za zasedbo omenjenega delovnega mesta.

Iz obrazložitve izpodbijanega akta izhaja, da je bil za imenovanje direktorja javnega zavoda Lutkovno gledališče izveden javni razpis ter da je na predlog Komisije za mandatna vprašanja Mestni svet za direktorja imenoval A.A. Tožeča stranka se v izbirni postopek ni uvrstila, ker ni predložila ustreznih zahtevanih dokazil o univerzitetni izobrazbi ustrezne smeri in ustreznih zahtevanih dokazil o aktivnem znanju najmanj enega svetovnega jezika. V objavi se je namreč specificirano zahtevalo, da kandidat kot dokazilo o doseženi izobrazbi predloži fotokopijo diplome in da se kot dokazilo o aktivnem znanju jezika šteje potrdilo institucij, ki izdajajo potrdila o znanju jezika na višji ravni (raven B2). V javnem razpisu je bilo tudi izrecno opozorjeno, da nepopolne vloge ne bodo uvrščene v izbirni postopek. Komisija je po pregledu prijav kandidatov in priložene dokumentacije ugotovila, da tožnica ni predložila vseh zahtevanih dokazil, to je fotokopije diplome univerzitetne izobrazbe družboslovne, humanistične ali umetniške smeri in ustreznih dokazil o aktivnem znanju svetovnega jezika. K prijavi je priložila fotokopijo potrdila o nazivu doktorica znanosti s področja dramaturgije, česar pa komisija ni mogla šteti za dokazilo o zahtevani univerzitetni izobrazbi, saj podiplomska izobrazba ne more nadomestiti univerzitetne. K prijavi je tožeča stranka priložila tudi overjen prevod seznama izpitov na tržaški fakulteti za tuje jezike in književnost. Iz potrdila izhaja, da je proglašena za doktorja tujih jezikov in književnosti – nemški jezik in književnost. Na podlagi potrdila komisija ni mogla razbrati stopnje izobrazbe glede na slovenski sistem izobraževanja. Kolikor naziv doktor tujih jezikov in književnosti ustreza nazivu doktorja znanosti v slovenskem izobraževalnem sistemu, le-ta ne more nadomestiti univerzitetne izobrazbe. Če pa pridobljeni naziv ustreza kakšni drugi stopnji izobrazbe, bi morala tožnica priložiti ustrezno listino pristojnega organa o uvrstitvi v tujini pridobljene izobrazbe v slovenski sistem izobraževanja. Priloženega prevoda seznama izpitov na tržaški fakulteti za tuje jezike in književnost pa Komisija ni upoštevala niti kot potrdilo o znanju tujih jezikov, ker to ni ustrezen dokument glede na razpisne pogoje. Ker tožnica ni predložila zahtevanih dokazil, se ni uvrstila v izbirni postopek. V izbirni postopek sta se tako uvrstila dva kandidata in ker je eden od njiju kandidaturo umaknil, je Komisija po opravljenem razgovoru z uvrščenim kandidatom in po pridobitvi predhodnih mnenj predlagala na razpisano mesto A.A., Mestni svet pa je predlog sprejel, tako kot izhaja iz 1. točke izreka obvestila.

Tožeča stranka se s takšno odločitvijo ne strinja in predlaga njeno odpravo ter povračilo stroškov postopka. V tožbi navaja, da je tožena stranka ravnala nezakonito, ker ni upoštevala priloženih dokazil, oziroma podredno zato, ker ni pozvala tožeče stranke k dopolnitvi vloge z ustreznimi dokazili. Tožnica meni, da je dokazilo o doseženi izobrazbi ustrezno, saj doktorski naziv implicitno predpostavlja nižjo stopnjo izobrazbe – univerzitetno, s čimer je zadoščeno razpisnim pogojem. Razpisni pogoj je treba tolmačiti smiselno, skladno z namenom razpisa, to pa je, da se zagotovi kandidate, ki imajo ustrezno strokovno znanje. Formalistični pogled ne sme delovati v nasprotni smeri javnega interesa, ki naj bi ga zasledovala tožena stranka. Že na podlagi pravne argumentacije a maiori ad minus ni mogoče sklepati, da tožeča stranka pogojev ne izpolnjuje. Tožnica opozarja še, da nekateri izobraževalni sistemi ne poznajo diplome in bi bili zato lahko v neenakopravnem položaju s slovenskimi kandidati. Poleg tega je razpisni pogoj nezadosten, saj bi moralo biti navedeno, da ima kandidat najmanj univerzitetno izobrazbo, kot to sledi iz dveh priloženih razpisov za primerljivi delovni mesti. Zato obstaja sum, da je bila razpisna dokumentacija prirejena izbranemu kandidatu. Glede dokazovanja pogoja o znanju tujih jezikov pa tožena stranka v razpisu ni podrobneje opredelila, katere institucije izdajajo zahtevana potrdila. Oznaka raven B2 kandidatom ne pojasnjuje, kaj se od njih pričakuje, saj ni navedeno, katere institucije izdajajo tovrstna potrdila. Poleg tega je tožnica predložila potrdilo tržaške univerze, kar je že po splošno znanih podatkih zadosten dokaz o znanju tujih jezikov. Ne glede na to pa bi morala tožena stranka tožečo vsaj pozvati na dopolnitev predloženih dokazil, kot to določa 67. člen ZUP, do česar se je opredelilo tudi že naslovno sodišče v zadevi z opr. št. U 413/2005. Z vidika tožene stranke gre za odločanje v upravni zadevi, zato se uporablja navedeni zakon.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno. Stališče, da bi morala tožena stranka kot ustrezno upoštevati potrdilo o doktorskem nazivu, ni pravilno. Enako stališče je že zavzelo Upravno sodišče v sodbi opr. št. U 260/2005 z dne 22. 6. 2007. Tožeča stranka potrdila o dodiplomski izobrazbi, ki je bila pogoj za zasedbo delovnega mesta direktorja, ni predložila. Ne drži, da ustrezna smer doktorske izobrazbe nujno pomeni tudi ustrezno univerzitetno izobrazbo. Podlage za takšen zaključek tožba ne ponudi. Prav tako ne prepriča tožbeni razlog, da je potrebno potrdilo o opravljenih izpitih obravnavati kot dokazilo o aktivnem znanju tujega jezika. V razpisu je jasno navedeno, katera listina je kot dokazilo ustrezna. Tega potrdila tožeča stranka nesporno ni predložila, potrdilo o opravljenih izpitih pa ne ustreza razpisnim pogojem. Preverjanje znanja je namreč standardizirano, kar zagotavlja primerljivost in transparentnost znanja ter v primeru javnih razpisov zakonitost in enakopravno obravnavanje prijavljenih kandidatov. Komisije niso usposobljene primerjati raznovrstnih izpitov na raznih fakultetah ter se seznanjati s študijskimi programi in standardi ocenjevanja. Tožeča stranka je v razpisu standard določila in tožeča stranka bi ga bila dolžna dokazati. Tako pa je predložila dokazilo, iz katerega ni mogoče utemeljeno zaključiti, da je izpolnjen pogoj iz razpisa. Kot neutemeljeno pa tožena stranka zavrača tudi zahtevo po postopanju na podlagi 67. člena ZUP. Iz javnega razpisa izhaja drugačna ureditev ravnanja z vlogami. V njem je jasno določeno, da se bodo obravnavale le pravočasne in popolne vloge in da nepopolne vloge ne bodo uvrščene v izbirni postopek. Zato je imela tožena stranka v pogojih razpisa podlago za to, da tožnice ni pozivala k dopolnitvi vloge.  Razen tega vloga tožnice ni bila nepopolna v smislu 67. člena ZUS (pravilno: ZUP). Tožena stranka je namreč presodila, da so predložena dokazila po materialnopravni plati neustrezna, v tem pogledu pa je Upravno sodišče že zavzelo stališče, da upravni organ ni dolžan v ta namen izvajati drugih dokazov ali pozivati stranke na dopolnjevanje predložene listine, če le-ta nima zahtevane kvalitete. Tožeča stranka je predložila obe dokazili, zato vloga ni bila nepopolna v smislu 67. člena ZUP. Nista pa imeli listini predpisane kvalitete, kar pa ne pomeni, da je bila vloga nepopolna. Le dokazili nista bili ustrezni. Zato ni bilo podlage za to, da se vloga obravnava kot nepopolna po ZUP.

A.A. kot stranka z interesom v odgovoru na tožbo ugovarja izraženemu sumu, da je bil razpis prirejen vnaprej izbranemu kandidatu, ter pri tem poudari, da je šlo v konkretnem primeru za ponovljen razpis ter da tudi sam na prvem razpisu ni bil izbran, ker ni predložil ustreznega dokazila o znanju tujega jezika. Kot bistveno izpostavlja dejstvo, da so pogoji v razpisu dobesedno povzeti iz Sklepa o ustanovitvi javnega zavoda Lutkovno gledališče, kar šteje za pravilno. Glede svojega položaja v postopku pa poudarja, da funkcijo direktorja že opravlja, da je funkcija, ki jo opravlja, zahtevna ter da bi mu bila, z ozirom na vlogo, v kateri se je znašel in odpovedano dosedanje delovno razmerje, odprava imenovanja na mesto direktorja dejansko v neposredno škodo.

Iz spisov kot nesporno sledi, da tožeča stranka k prijavi na javni razpis ni priložila fotokopije diplome kot dokazila o doseženi izobrazbi in potrdila ustrezne institucije o znanju tujega jezika na višji ravni (B2) kot dokazila o aktivnem znanju tujega jezika. S tem ni predložila dveh listin, ki se po besedilu javnega razpisa izrecno zahtevata kot dokazilo o izpolnjevanju pogojev (univerzitetne izobrazbe družboslovne, humanistične ali umetniške smeri in aktivnega znanja najmanj enega svetovnega jezika) in s tem njena vloga ni bila popolna. Po tretjem odstavku 66. člena ZUP se namreč vloga šteje za popolno, ko so priložena dokazila, ki jih zahteva predpis oziroma v konkretnem primeru javni razpis. Listine, ki jih je predložila, po presoji sodišča ne zadostijo zahtevanim dokazilom. Sodišče se namreč strinja s toženo stranko, da doktorat še ne dokazuje univerzitetne izobrazbe ustrezne smeri. Prav tako potrdilo o opravljenih izpitih iz jezika (nemščine) samo po sebi ne izkazuje zahtevane ravni znanja tujega jezika, še posebej, če se z razpisom izrecno zahteva potrdilo ustrezne institucije in določena raven znanja (B2) po splošno sprejeti metodologiji. Dovolj jasna pa je po presoji sodišča tudi opredelitev institucije, ki potrdila izdaja, še zlasti ob možnosti, da kandidat pridobi morebitne dodatne informacije, kot to sledi iz razpisa.

Iz razpisa pa tudi povsem jasno sledi, da se bodo v razpisnem postopku obravnavale samo pravočasne in popolne vloge ter da nepopolne vloge ne bodo uvrščene v izbirni postopek. Zato ni bilo podlage za pozivanje tožeče stranke k dopolnitvi vloge z ustreznimi dokazili, to pa pomeni, da je izpodbijana odločitev skladna s pogoji razpisa in da kot taka ni nepravilna in nezakonita, kot trdi tožeča stranka v tožbi. Za smiselno tolmačenje predpisanih pogojev in predloženih dokazil, ki ga zahteva tožeča stranka, v postopku javnega razpisa ni pogojev. Prav tako ne drži tožbena trditev, da formalistično obravnavanje vlog nasprotuje javnemu interesu. Stroga formalnost je namreč osnovna značilnost javnih razpisov kot posebne vrste postopkov izbire. Le-ta pa ni sama sebi namen, temveč je namenjena zagotavljanju preglednosti postopkov in enakega obravnavanja kandidatov. V tem smislu pa se opisana pomanjkljivost predloženih listinskih dokazil pokaže kot bistvena, morebitno drugačno (vsebinsko) obravnavanje tožničine vloge pa kot neupravičeno razlikovanje pri obravnavanju posameznih udeležencev razpisa.

Sum prirejenosti razpisne dokumentacije izbranemu kandidatu ni z ničemer izkazan in ga sodišče kot takšnega v celoti zavrača, tako kot zavrača kot neutemeljeno tudi tožbeno trditev, da je razpisni pogoj zahtevane izobrazbe nezadosten. Kot pravilno opozarja že stranka z interesom, so pogoji razpisa v celoti povzeti iz Sklepa o ustanovitvi javnega zavoda Lutkovno gledališče (Uradni list RS, št. 116/08 in 8/10).

Ker je torej po povedanem izpodbijana odločba pravilna in zakonita, tožbene navedbe pa neutemeljene, je sodišče tožbo na podlagi določb prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, 62/2010) kot neutemeljeno zavrnilo.

O stroških upravnega spora je sodišče odločilo na podlagi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po katerem v primeru, če sodišče tožbo zavrne, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.