sodba I U 1189/2010
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2010-09-22

BREZPLAČNA PRAVNA POMOČ - USTANOVE - STEČAJNO PRAVO

brezplačna pravna pomoč - zavrženje prošnje - nepravilna uporaba materialnega prava - ustanova - postopek likvidacije - sodni postopek

Tožeča stranka je statusnopravno organizirana kot ustanova. Zato sodišče izvede postopek likvidacije oziroma stečaja v skladu z Zakonom o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (sedaj Zakon o finančnem poslovanju, postopki zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju – ZFPPIPP). Zato ni pravilno stališče tožene stranke, da se prenehanje tožeče stranke izvede v upravnem postopku.

Tožbi se ugodi tako, da se izpodbijana odločba tožene stranke opr. št. Bpp 1057/2010 z dne 30. 7. 2010 odpravi in se zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek.

Tožena stranka je dolžna povrniti tožeči stranki stroške upravnega spora v višini 80 EUR, v roku 15 dni.

Tožena stranka je z izpodbijanim sklepom zavrgla prošnjo tožeče stranke za dodelitev brezplačne pravne pomoči, ker je ocenila, da se na podlagi 7. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP) brezplačna pravna pomoč dodeli le v postopkih sodnega varstva in ne v postopkih pred upravnimi organi. Tožeča stranka je namreč zaprosila za brezplačno pravno pomoč v postopku zapiranja ustanove.

Tožeča stranka se ne strinja z odločitvijo tožene stranke in vlaga tožbo zaradi nepravilne uporabe materialnega prava. Navaja, da odločitev tožene stranke ni pravilna, ker je za postopke prenehanja oziroma prisilne likvidacije ali stečaja, glede na določbe Zakona o ustanovah in Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju pristojno sodišče in ne upravni organ. Slednje izhaja tudi iz sklepa Okrožnega sodišča v Ljubljani opr. št. St 633/2009 z dne 4. 1. 2010, s katerim je to zavrglo predlog postopka prisilne poravnave nad tožečo stranko, ker ta ni založila potrebnega predujma. Zato predlaga, naj sodišče izpodbijano odločbo odpravi in ji dodeli brezplačno pravno pomoč, zahteva tudi povrnitev stroškov postopka v višini 80 EUR.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da gre v zadevi res za postopek, ki ga vodi sodišče, vendar upoštevaje določbo 4. odstavka 10. člena ZBPP tožeča stranka vseeno ni upravičena do brezplačne pravne pomoči, saj je na podlagi navedene določbe brezplačna pravna pomoč omejena na spore v zvezi z opravljanjem dejavnosti v javnem interesu oziroma z namenom, zaradi katerega je ustanovljena. Izraža stališče, da tožeča stranka ni v nobenem spornem razmerju v zvezi z opravljanjem svoje dejavnosti, ampak želi le prenehati delovati, zaradi česar ne gre za uresničevanje pravice do sodnega varstva. Zato predlaga, naj sodišče izpodbijano odločbo odpravi in o zadevi samo odloči tako, da prošnjo tožeče stranke zavrne.

Po presoji sodišča je utemeljen tožbeni ugovor nepravilne uporabe materialnega prava. Tožena stranka je nepravilno odločila, ko je zavrgla prošnjo tožeče stranke za dodelitev brezplačne pravne pomoči na podlagi določbe 7. člena ZBPP.

Po določbi 32. člena Zakona o ustanovah (ZU; Uradni list RS, št. 60/95), ki se uporablja v tej zadevi, ker je tožeča stranka statusnopravno organizirana kot ustanova, sodišče izvede postopek likvidacije oziroma stečaja v skladu z Zakonom o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (sedaj Zakon o finančnem poslovanju, postopki zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju - ZFPPIPP), zato ni pravilno stališče tožene stranke, da se prenehanje tožeče stranke izvede v upravnem postopku. To nepravilno stališče je tožena stranka v odgovoru na tožbo tudi priznala, vendar je menila, da na odločitev v zadevi to ne vpliva, ker tožeča stranka v nobenem primeru naj ne bi bila upravičena do dodelitve brezplačne pravne pomoči.

Tožena stranka nepravilne odločitve in obrazložitve v odgovoru na tožbo ne more popravljati, še posebej ne, ker je prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči zavrgla in je ni obravnavala po vsebini, čeprav bi jo morala.

Sodišče je zato na podlagi 4. točke 1. odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1; Uradni list RS, št. 105/06) tožbi tožeče stranke ugodilo in izpodbijani upravni akt odpravilo. V ponovljenem postopku bo morala tožena stranka postopati v skladu s 4. odstavkom 64. člena ZUS-1 in slediti pravnemu mnenju sodišča glede uporabe materialnega prava.

Sodišče ni sledilo predlogu strank, naj o zadevi sama odloči. Sodišče načeloma ne sme prevzemati izvršilne odgovornosti, ki po načelu delitve oblasti pripada izvršilni veji, saj primarno presoja pravilnost in zakonitost izpodbijanega akta. V obravnavani zadevi tudi ocenjuje, da niso izpolnjeni pogoji za odločanje o sporu polne jurisdikcije iz 1. odstavka 65. člena ZUS-1.

Odločitev o stroških postopka temelji na določbi 3. odstavka 25. člena ZUS-1 in na njegovi podlagi sprejetem pravilniku o povrnitvi stroškov tožniku v upravnem sporu (Uradni list RS, št. 24/07; Pravilnik). Po določbi 1. odstavka 3. člena Pravilnika se tožniku priznajo stroški v višini 80 EUR, če je bila zadeva rešena na seji, tožnika pa v postopku ni zastopal pooblaščenec, ki je odvetnik.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.