sodba II U 28/2011
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2012-02-15

brezplačna pravna pomoč - odmera nagrade in stroškov odvetniku - obseg odobrene brezplačne pravne pomoči

Odvetnik je upravičen dobiti nagrado in povračilo stroškov samo v obsegu odobrene in opravljene brezplačne pravne pomoči. V konkretnem primeru se torej odobrena brezplačna pravna pomoč ni raztezala tudi na opravila pred 11. 6. 2010, saj je bilo odločeno, da se prosilcu brezplačna pravna pomoč odobri od tega datuma dalje.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

1. Z izpodbijano odločbo je bilo odločeno, da se tožeči stranki izplačajo stroški za nudenje brezplačne pravne pomoči na podlagi napotnice opr. št. BPP 252/2010-1 v višini 234,85 EUR, da se o presežku predlog za plačilo stroškov zavrne, da se navedeni znesek izplača iz proračuna in nakaže na transakcijski račun odvetnice in da je odvetnica zavezanka za plačilo DDV. V obrazložitvi izpodbijane odločbe tožena stranka pojasni kako je izračunala znesek stroškov, ki se tožeči stranki izplačajo. Zavrnila pa je priglašeno nagrado za postopek, ker je tožbo vložila tožeča stranka sama, drugi stroški pa v postopku pred narokom niso nastali.

2. Tožeča stranka vlaga tožbo v upravnem sporu. Navaja, da je bila dodeljena kot odvetnica prosilcu A.A. za nudenje brezplačne pravne pomoči in sicer za pravno svetovanje in zastopanje ter vročitev sodne odločbe v socialnem sporu zoper Republiko Slovenijo, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve zaradi priznanja štipendije, na prvi stopnji. Tožnica je vse potrebne storitve v navedenem socialnem sporu opravila ter nato pri toženi stranki priglasila stroške v znesku 472,49 EUR, to je v istem znesku za kakršnega je v socialnem sporu tudi vložila stroškovnik. V socialnem sporu je sodišče razsodilo v prid stranke in v celoti priznalo priglašene stroške, to je v znesku 472,49 EUR. Z izpodbijano odločbo pa je bilo tožnici priznano stroškov zgolj v višini 234,85 EUR, v presežku, torej za znesek 237,64 EUR, pa je bil zahtevek zavrnjen. Tožnica vlaga tožbo v upravnem sporu v tistem delu v katerem je bil njen predlog za plačilo zavrnjen za znesek 195,39 EUR. Pojasnjuje, da je naknadno ugotovila, da je dejansko priglasila previsoke stroške in da bila upravičena do stroškov 430,24 EUR. Stroški v tej višini so bili tožnici tudi dejansko priznani v povsem identični zadevi, v kateri je zastopala prosilčevega brata dvojčka (vodil se je pod opr. št. X Ps 780/2010). Prav tako v okviru brezplačne pravne pomoči po odločbi tožene stranke opr. št. BPP 169/2010. V tisti zadevi je bila tožnici priznana tudi nagrada za postopek, pa čeprav je tudi tam stranka vložila tožbo sama, torej laično. Sodišče je v dveh povsem identičnih zadevah odločilo različno. V skladu s pojasnili tretjega dela tarife Zakona o odvetniški tarifi, nastane nagrada za postopke „za pregled, pripravo, izdelavo in pošiljanje pisnih gradiv, za posvete, mnenja in druga ustrezna pravila povezana z zadevo. Nagrada nastane že s sprejemom pooblastila za vložitev tožbe ali druge vloge, s katero se začne postopek.“ Tako se izkaže, da je tožena stranka nezakonito tožnici odrekla nagrado za narok. Res je sicer upravičenec do brezplačne pravne pomoči sam vložil laično tožbo, vendar pa se je tožnica z njim morala pred narokom sestati na sedežu sodišča v Ljubljani, je morala celo kopirati tožbo, s katero prosilec sploh ni razpolagal, pred narokom pa je nato vložila tudi pripravljalni spis. Sodišču predlaga, da izpodbijano odločbo delno odpravi v drugem odstavku izreka in sicer za znesek 195,39 EUR ter tožeči stranki naloži izplačilo navedenega zneska ter plačilo stroškov tega postopka.

3. Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri razlogih iz izpodbijane odločbe. Sklicuje se na šesti odstavek 30. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (v nadaljevanju ZBPP). Poudarja, da se stroški postopka v predmetnem socialnem sporu, ki so bili s sodbo opr. št. X Ps 779/2010 z dne 10. 11. 2010 priznani upravičencu, logično nanašajo na celoten postopek, se pravi od vložitve tožbe dalje. Po tej sodbi priznani stroški zajemajo tudi stroške nagrade za postopek, teh pa skladno z določili ZBPP ni mogoče zajeti v izpodbijani odločbi. Ključno namreč je, da je bila upravičencu odobrena brezplačna pravna pomoč od 11. 6. 2010 dalje, zato je tožnica upravičena le do povračila stroškov nastalih po tem datumu. Sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

5. Tožena stranka je z odločbo št. BPP 252/2010 z dne 14. 6. 2010 prosilcu A.A. od 11. 6. 2010 dalje odobrila brezplačno pravno pomoč za pravno svetovanje in zastopanje ter vročitev sodne odločbe v socialnem sporu zoper Republiko Slovenijo, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, zaradi priznanja štipendije, ki se na socialnem oddelku naslovnega sodišča obravnava pod opr. št. X Ps 779/2010, na prvi stopnji. Za nudenje brezplačne pravne pomoči je bila prosilcu določena odvetnica B.B., tožeča stranka v tem upravnem sporu. Z izpodbijano odločbo so bili tožnici priznani stroški v višini 234,85 EUR in sicer nagrada za narok po tarifni št. 3102 v višini 154,80 EUR, pavšal za stroške po tarifni št. 60/02 v višini 20,00 EUR, kilometrina Ptuj – Maribor – Ptuj po tarifni št. 60/03 v višini 19,24 EUR, parkirnina v višini 2,00 EUR in DDV v višini 38,81 EUR. Tožnica v tožbi uveljavlja še stroške iz tretjega dela tarife Zakona o odvetniški tarifi za pregled, pripravo, izdelavo in pošiljanje pisnih gradiv, za posvete, mnenja in druga ustrezna opravila povezana z zadevo. Nagrada nastane že s sprejemom pooblastila za vložitev tožbe ali druge vloge s katero se začne postopek (opomba 3/1). Tako meni, da ji je bila nezakonito odrečena nagrada za narok. Ugovor je neutemeljen. Odvetnik je namreč upravičen dobiti nagrado in povračilo stroškov samo v obsegu odobrene in opravljene brezplačne pravne pomoči (šesti odstavek 30. člena ZBPP). V konkretnem primeru se torej odobrena brezplačna pravna pomoč po odločbi št. BPP 252/2010 z dne 14. 6. 2010 ni raztezala tudi na opravila pred 11. 6. 2010, saj je bilo odločeno, da se prosilcu brezplačna pravna pomoč odobri od tega datuma dalje. Tožba (laična) pa je bila vložena že pred 11. 6. 2010, kar med strankama niti ni sporno.

6. Na odločitev v tem upravnem sporu tudi ne vpliva ugovor tožnice, da je v identični zadevi, ko je zastopala prosilčevega brata dvojčka, prav tako v okviru brezplačne pravne pomoči, ji bila priznana tudi nagrada za postopek, pa čeprav je tudi tam stranka sama vložila tožbo. Sodišče pojasnjuje, da morebitna drugačna odločitev (ki ni bila preizkušena v sodnem postopku in ki je lahko sicer tudi ugodnejša za tožečo stranko), ne more vplivati na presojo zakonitosti izpodbijanega upravnega akta v tem upravnem sporu.

7. Sodišče je na podlagi navedenega tožbo kot neutemeljeno zavrnilo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1).

8. Odločitev o stroških temelji na četrtem odstavku 25. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.