sodba I U 1045/2011
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2011-07-19

dodelitev brezplačne pravne pomoči - objektivni pogoj - - verjetni izgled za uspeh - prepozno vložena pritožba

Iz podatkov spisa izhaja, da prosilec (tožnik v upravnem sporu) nima verjetnega izgleda za uspeh v zadevi, saj je zamudil prekluzivni rok za vložitev pritožbe iz 3. odstavka 73. člena ZUS-1.

Z izpodbijano odločbo je Upravno sodišče RS, Služba za brezplačno pravno pomoč, prošnjo tožnika za dodelitev brezplačne pravne pomoči v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja pred Upravnim sodiščem RS, v zvezi s pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča RS opr. št. I U 1683/2010-13 z dne 6. 4. 2011, zavrnilo. V obrazložitvi pojasnjuje, da je pravna podlaga za odločanje Zakon o brezplačni pravni pomoči (Uradni list RS, št. 96/04-UPB s spremembami, v nadaljevanju ZBPP). Prosilec v obravnavanem primeru prosi za dodelitev BPP za pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča RS, opr. št. I U 1683/2010-13 z dne 4. 6. 2011, s katerim je sodišče kot prepozno zavrglo njegovo pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča, opr. št. I U 1683/2010-11 z dne 24. 1. 2011. Z njim je sodišče zavrglo pritožbo prosilca zoper sodbo Upravnega sodišča opr. št. I U 1683/2010 z dne 8. 12. 2010. Pritožbo zoper sklep Upravnega sodišča RS z dne 24. 1. 2011 je namreč prosilec vložil prepozno, po poteku roka 15 dni, ki je določen v 73. členu Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06 in naslednji, v nadaljevanju ZUS-1). Glede na navedeno organ za BPP ugotavlja, da je treba prosilčevo prošnjo po določbi 1. odstavka 24. člena v zvezi z določbo 2. odstavka 37. člena ZBPP zavrniti kot neutemeljeno iz razloga, ker zadeva v kateri zahteva prosilec dodelitev BPP, nima možnosti za uspeh. Prosilec tako ne izpolnjuje vsebinskega pogoja za dodelitev BPP, ki mora biti izpolnjen kumulativno s finančnim kriterijem.

Tožnik v tožbi poudarja, da se z odločitvijo Upravnega sodišča RS v Ljubljani ne strinja. Ker ni prava uka oseba, prosi sodišče, da mu brezplačno pomoč dodeli. Meni, da prihaja do absurdnega stanja, saj sodišče za pravilno reševanje pritožbe zahteva sodelovanje pravnega strokovnjaka, kar pa tožnik ni. Dokler mu ne bo nudena ustrezna pravna pomoč za pravilo reševanje sporov meni, da nobena odločba, sklep ali sodba ne more biti pravilna in temeljiti na ustrezni pravni podlagi.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo predlaga, naj sodišče tožnikovo tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Sodišče je o zadevi odločilo na seji, skladno z določbo 59. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06 in 62/10, v nadaljevanju ZUS-1).

Dejstvo, da je tožnik prava neuka stranka, med strankama ni sporno, ni pa to niti edini niti glavni kriterij za odobritev brezplačne pravne pomoči, kar bi se sicer dalo razbrati iz stališča tožnikove tožbe. Pogoje za dodelitev brezplačne pravne pomoči določajo členi 11 do 24 ZBPP. Na podlagi 3. odstavka 11. člena omenjenega zakona, se pri odločanju o prošnji za dodelitev brezplačne pravne pomoči ugotavljajo finančni položaj prosilca in drugi pogoji, določeni s tem zakonom. Tako je po 1. odstavku 13. člena ZBPP do brezplačne pravne pomoči upravičena oseba, ki glede na svoj finančni položaj in glede na finančni položaj svojih družinskih članov, brez škode za svoje socialno stanje in socialno stanje svoje družine, ne bi zmogla stroškov sodnega postopka oziroma stroškov nudenja pravne pomoči. Pri presoji dodelitve brezplačne pravne pomoči pa se, v smislu 24. člena ZBPP, kot pogoj upoštevajo okoliščine in dejstva o zadevi, v zvezi s katero prosilec vlaga prošnjo za odobritev brezplačne pravne pomoči. Predvsem je bistveno, da zadeva ni očitno nerazumna in da je pomembna za prosilčev osebni in socialno ekonomski položaj. Ob nesporni ugotovitvi, da tožnik izpolnjuje pogoje glede finančnega položaja prosilca, pa tožnik dejstva, da gre v konkretnem primeru za očitno nerazumno vlogo, ni z ničemer niti zanikal niti dokazal nasprotnega. Po drugi strani pa iz podatkov spisa nesporno izhaja, da v zadevi prosilec nima verjetnega izgleda za uspeh, saj je z vložitvijo pritožbe v navedeni zadevi zamudil prekluzivni rok iz 3. odstavka 73. člena ZUS-1.

Gleda na povedano sodišče ugotavlja, da je bil postopek pred izdajo izpodbijanega upravnega akta pravilen, da je odločba pravilna in na zakonu utemeljena. Sodišče tudi ni našlo nepravilnosti, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti. Zato je tožbo na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.