sodba U 413/2005
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2006-03-17

Razpisna komisija je ravnala pravilno, ko je prijavljenega kandidata, na podlagi njegove navedbe v življenjepisu, pozvala da svojo nepopolno vlogo dopolni z dokazili o izpolnjevanju pogoja višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika v roku treh dni po prejetju obvestila (1. odstavek 67. člena ZUP) in jo v skladu s 5. odstavkom 68. člena ZUP štela za pravočasno, ker je vlagatelj vlogo dopolnil z listinami v roku kot mu ga je določila razpisna komisija. Predložene listine o sodelovanju v delovni skupini EBU pa ne dajejo dovolj podatkov, da bi bilo navedeno sodelovanje tako po času kot višini znanja uporabljenega tujega jezika mogoče šteti kot dokazilo, da je izbrani kandidat šest mesecev ali več opravljal dela visokošolske zahtevnosti v tujini v tujem jeziku niti ni mogoče ugotoviti, kateri tuji jezik naj bi izbrani kandidat obvladal na višjem nivoju.

1. Tožbi se ugodi, odločba tožene stranke se odpravi in se zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek. 2. Zahtevi tožeče stranke in prizadete stranke za povrnitev stroškov postopka se zavrneta.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo imenovala A.A. za direktorja javnega zavoda AAA, za obdobje petih let. Iz obrazložitve izpodbijane odločbe izhaja, da imenovani ustreza vsem razpisnim pogojem, ki so bili objavljeni v Uradnem listu RS št. 56/2005 dne 10.6.2005 in pri Zavodu za zaposlovanje dne 10.6.2005. Minister je zato po pridobitvi predhodnega mnenja sveta AAA in ob upoštevanju dejstva, da ima kandidat dolgoletne izkušnje na filmskem področju, dobro pozna situacijo v javnem zavodu in se je pripravljen zavzeti za utrditev odnosov v kolektivu in vzpostavitev sistema obveznosti in pravic zaposlenih, vzpostavljanje sistema ponudbe prostih kapacitet in njihovo trženje, ureditev odnosov s Filmskim skladom RS in skupnih obveznosti do nacionalnega programa, zagotavljanje transparentnosti odnosov s producenti ter dolžnosti in pravic AAA do nacionalnega programa, postopno povečanje kvalitete in kvantitete uslug AAA nacionalnemu programu in vsem ostalim uporabnikom njenih prostih kapacitet, zagotavljanje vitalnosti in usposobljenosti vseh osnovnih in tehničnih sredstev AAA, preveritev in manjše korekcije za racionalnejši izkoristek prostorskih kapacitet AAA, izpopolnjevanje in širitev filmskih uslug v okviru finančnih možnosti, pomoč pri izobraževanju filmskih kadrov ter povezovanje in pomoč pri realizaciji nacionalnih igranih programov RTV Slovenije, imenoval A.A. za direktorja.

Tožeča stranka v tožbi navaja, da se je na razpis za prosto mesto direktorja javnega zavoda AAA prijavilo 11 kandidatov, med njimi tudi sama kot aktualni direktor javnega zavoda AAA. V razpisu sta bila poleg ostalih pogojev določena tudi višje znanje najmanj enega svetovnega jezika in najmanj pet let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu. Ob odpiranju prijav je razpisna komisija ugotovila, da izpolnjujejo razpisne pogoje v celoti le trije kandidati, med njimi tudi tožnik. Pri kasneje izbranem kandidatu pa je izrazila dvom o izpolnjevanju pogoja znanja najmanj enega tujega svetovnega jezika, ker ni predložil potrdila o višjem znanju tujega jezika. Zato je predlagala, da se ga pozove, da v roku 3 dni po prejetju obvestila dopolni pomanjkljivo vlogo z ustreznim zahtevanim potrdilom o višjem znanju tujega jezika oziroma o sodelovanju v mednarodni organizaciji EBU, sicer se njegove vloge ne bo moglo obravnavati. Kasneje predložena dokazila A.A. o njegovem sodelovanju v mednarodni ekspertni skupini pri EBU pa ne dokazujejo, da izpolnjuje razpisne pogoje višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika. Že zaradi tega je bilo njegovo imenovanje na mesto direktorja v nasprotju z razpisnimi pogoji. Poleg tega izbrani kandidat ni z ničemer dokazal, da izpolnjuje pogoje najmanj petih let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu, kakor tudi ne pogoja, da ima organizacijske in vodstvene sposobnosti. Njegova navedba v življenjepisu, da je bil po končanem študiju zaposlen kot samostojni projektant in vodja arhitekturnega oddelka podjetja BBB p.o., kjer si je nabral prve vodstvene organizacijske izkušnje, kasneje pa se je odločil za samostojno kariero in deluje kot samozaposlen v kulturi, prav gotovo ne kažejo na izpolnjevanje zgoraj navedenih razpisnih pogojev. Poleg navedenega pa je bil sam postopek razpisa napačen, saj je tožena stranka že po izteku razpisnega roka pozvala kandidata A.A. na dopolnitev prijave z dokazilom o izpolnjevanju pogoja višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika, čeprav bi morala njegovo vlogo kot nepopolno zavreči. Prekoračen je bil tudi osemdnevni rok, v katerem bi tožena stranka morala obvestiti o izbiri vse prijavljene kandidate. Glede na vse navedeno predlaga, da sodišče, po opravljeni glavni obravnavi, tožbi ugodi in izpodbijani upravni akt odpravi. Poleg tega pa zahteva, da ji tožena stranka povrne stroške tega postopka z zakonitimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje sodbe do plačila.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da je razpisna komisija ob odbiranju prijav za razpisano mesto direktorja javnega zavoda AAA ugotovila, da trije od enajstih prijavljenih kandidatov izpolnjujejo vse razpisne pogoje, ker so priložili vse zahtevane priloge. Formalno je izpolnjeval vse razpisne pogoje in je predložil vse zahtevane priloge, razen potrdila o višjem znanju tujega jezika, tudi kandidat A.A., ki pa je v svoji prijavi na razpis navedel, da je dve leti sodeloval kot predstavnik Slovenije pri EBU v Ženevi v mednarodni ekspertni skupini za pripravo letnih projektov EBU z rednimi mesečnimi sestanki v Ženevi in Rimu, ter da je uspešno sodeloval v mednarodnih ekipah dveh velikih koprodukcij kot scenograf in edini slovenski soavtor pri projektih. Glede na to, da je bilo iz vloge razvidno, da kandidat izpolnjuje razpisne pogoje višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika, vendar ni predložil dokazil o svojem sodelovanju v EBU, je bil v skladu s 5. odstavkom 68. člena Zakona o splošnem upravnem postopku pozvan, da dopolni svojo vlogo v roku 3. dni z dokazilom o svojem delu v EBU, sicer se njegove vloge ne bo moglo obravnavati. Pozvani kandidat je pravočasno dopolnil svojo vlogo z zahtevanimi dokazili o višjem znanju najmanj enega svetovnega jezika. Glede na navedeno je razpisna komisija štela, da je vloga kandidata pravočasna in da izpolnjuje tudi razpisni pogoj višjega znanja enega svetovnega jezika, zato ga je povabila na razgovor skupaj z ostalimi tremi kandidati, ki so izpolnjevali razpisne pogoje. Kandidat, ki je bil kasneje izbran za direktorja zavoda, je bil na vseh področjih ocenjen kot primeren kandidat, kar je razvidno tudi iz pisne obrazložitve ocene razgovora in zapisnika o opravljenih pogovorih s kandidati in izbiri kandidata za razpisano delovno mesto. Iz istega zapisnika je tudi razvidno, da je komisija po izvedenem glasovanju predlagala v ožji izbor za direktorja AAA za obdobje petih let kot najprimernejšega kandidata A.A., kot drugega najprimernejšega kandidata pa tožečo stranko. Minister se je dne 19.7.2005 odločil za kandidata A.A.. V nadaljevanju pa še navaja, da je bil rok, v katerem bi kandidati morali biti obveščeni o izidu razpisa, res prekoračen za en dan, vendar pa to ni taka kršitev, ki bi lahko vplivala na zakonito izvedbo razpisa, saj ni vplivala na odločitev o izbiri kandidata, ker je bil kandidat že izbran. Prav tako so bili kandidati obveščeni o izidu skupaj z obrazložitvijo odločbe o izbiri kandidata in poučeni o pravicah, ki jih imajo, tako da jim pravica do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave RS ni bila kršena. Zaradi vsega navedenega predlaga, da sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrne.

A.A., kot prizadeta stranka v tem postopku, v odgovoru na tožbo navaja, da je bila odločba o njegovem imenovanju za direktorja javnega zavoda AAA izdana na podlagi 36. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo. Na podlagi 1. odstavka 45. člena navedenega zakona se v javnih zavodih na področju kulture glede odločanja o delovnih razmerjih in z njimi povezanimi pravicami in obveznostmi uporabljajo predpisi, ki urejajo delovna razmerja in kolektivne pogodbe za javne uslužbence, kolikor ta zakon ne določa drugače. Na podlagi 2. odstavka istega člena se v določenem obsegu uporabljajo tudi določila zakona, ki ureja delovna razmerja javnih uslužbencev, ki pa v 1. členu določa, da so javni zavodi sestavni del javnega sektorja. Zato se za javni zavod AAA uporablja prvi del zakona o javnih uslužbencih, ki v 5. členu določa, da za delovna razmerja javnih uslužbencev ter za pravice in dolžnosti iz delovnega razmerja veljajo predpisi, ki urejajo delovna razmerja ter kolektivne pogodbe, kolikor ta zakon ali drug poseben zakon ne določa drugače. Glede na navedeno se v zvezi z vprašanjem neizbranega kandidata uporabljajo določila Zakona o delovnih razmerjih, ki daje v 6. členu neizbranemu kandidatu pravico do sodnega varstva le v primeru zatrjevane kršitve zakonske prepovedi diskriminacije, ki pa ne predstavlja ravnanja delodajalca, ki za prosto delovno mesto izbere kandidata, ki ne izpolnjuje pogojev za opravljeno delo. Ker je tožeča stranka vložila tožbo v kateri zatrjuje, da izbrani kandidat ni izpolnjeval pogojev za zasedbo prostega delovnega mesta, glede na določbe Zakona o delovnih razmerjih nima sodnega varstva. Že zaradi navedenega je zahtevek tožeče stranke neutemeljen. Glede tožbenih navedb pa še navaja, da izpolnjuje vse razpisne pogoje, za kar je predložil ustrezna dokazila poleg tega pa je v zvezi z njegovim imenovanjem podal predhodno soglasje Svet javnega zavoda in Strokovni svet, podporo pa je prejel tudi od Društva slovenskih filmskih ustvarjalcev in Društva slovenskih režiserjev. V zvezi z ugovori tožeče stranke o pravilnosti izvedenega postopka prav tako navaja, da teh nepravilnosti ni bilo, saj je bila imenovana tričlanska komisija za izvedbo razpisa, ki je bila naknadno razširjena s četrtim članom zaradi pogoste odsotnosti enega od imenovanih članov. Pravilno pa je bila uporabljena tudi določba 67. člena Zakona o splošnem upravnem postopku. Ker je izbira kandidata diskrecijska pravica ustanovitelja javnega zavoda, lahko le ta izbere enega od kandidatov, ki izpolnjujejo razpisane pogoje ali pa ga ne izbere. Tudi če bi bila ugotovljena diskriminacija delodajalca v postopku izbire med več prijavljenimi kandidati, le ta odgovarja odškodninsko po splošnih pravilih civilnega prava to pa ne pomeni, da bi zaradi tega bil izbran drug kandidat. Zaradi navedenega izpodbijana odločba ne posega v pravico tožeče stranke, kaj šele v njegovo na zakonu oprto korist. Glede na vse povedano predlaga, da sodišče opravi glavno obravnavo ter tožbo tožeče stranke zavrne kot neutemeljeno. Zahteva tudi povrnitev stroškov postopka z zakonitimi zamudnimi obrestmi od izdaje sodne odločbe do plačila.

Tožeča stranka v pripravljalni vlogi z dne 26.10.2005 navaja, da komuniciranje na sestankih z ljudmi različnih narodnosti v okviru projekta "Igre brez meja" prav gotovo ne pomeni opravljanje del visokošolske zahtevnosti v tujini v tujem jeziku v smislu razpisnih pogojev. Kot posebna pogoja sta bila predpisana tudi organizacijske in vodstvene sposobnosti ter najmanj pet let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu. Tudi v odgovoru na tožbo tožena stranka ne pove, na osnovi česa je ugotovila, da ima izbrani kandidat najmanj pet let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu. Glede na vse navedeno v celoti vztraja pri tožbi ter se v izogib glavni obravnavi, ki jo je prvotno zahtevala, le tej odpoveduje. Meni namreč, da je dejansko stanje dovolj razjasnjeno in predlaga, da sodišče v tej zadevi odloči brez odlašanja ter toženi stranki naloži v plačilo stroške tega postopka.

Iz prvega odstavka 33. člena Zakona o zavodih (Uradni list RS, št. 12/91, 8/96 in 36/00 - ZZ) izhaja, da je za direktorja zavoda lahko imenovan, kdor izpolnjuje pogoje, določene z zakonom in aktom o ustanovitvi oziroma s statutom oziroma pravili zavoda. V 34. členu istega zakona pa je določeno, da se direktorja zavoda imenuje na podlagi javnega razpisa, če ni z zakonom ali aktom o ustanovitvi drugače določeno. Razpis za imenovanje direktorja se objavi v sredstvih javnega obveščanja. V razpisu se določijo pogoji, ki jih mora izpolnjevati kandidat, čas, za katerega bo imenovan, rok, do katerega se sprejemajo prijave kandidatov, in rok, v katerem bodo prijavljeni kandidati obveščeni o izbiri. Rok, do katerega se sprejemajo prijave kandidatov, ne sme biti krajši od 8 dni, rok v katerem se kandidati obvestijo o izbiri, pa ne daljši kot 30 dni od dneva objave razpisa (35. člen ZZ). V 2. odstavku 36. člena ZZ pa je določeno, da se takrat, ko imenuje direktorja organ republike, občine ali mesta, zahteva za sodno varstvo vloži pri sodišču, pristojnem za upravne spore, ki odloči o zahtevi po postopku, določenem za te spore. V drugih primerih se zahteva za sodno varstvo vloži pri sodišču, pristojnem za delovne spore. V 1. odstavku 36. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo (Uradni list RS, št. 96/02-ZUJIK) pa je določeno, da direktorja imenuje na podlagi javnega razpisa ustanovitelj javnega zavoda po predhodnem mnenju sveta in strokovnega sveta za dobo 5 let z možnostjo ponovnih imenovanj. Poleg javnega razpisa lahko ustanovitelj javnega zavoda povabi posamezne kandidate tudi neposredno. Glede na vse navedene zakonske določbe in podatke v upravnih spisih je v tej zadevi za odločanje v tem sporu pristojno Upravno sodišče RS.

Iz upravnih spisov izhaja, da je tožena stranka dne 10. 6. 2005 v Uradnem listu RS številka 56/2005 objavila, na podlagi 36. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo (Uradni list RS, št. 96/02-ZUJIK) in 9. člena sklepa o ustanovitvi javnega zavoda AAA (Uradni list RS, št. 67/03), razpis za delovno mesto direktorja oziroma direktorice javnega zavoda AAA. V tem razpisu je bil poleg ostalih pogojev določen tudi pogoj, da ima kandidat oziroma kandidatka najmanj pet let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu in pogoj višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika, ki se izkazuje s certifikatom o višjem znanju jezika ali z dokazilom, da se je šolal v tujem jeziku (pridobil stopnjo izobrazbe v državi, v kateri je to materin jezik) ali dokazilom, da je šest mesecev ali več opravljal dela visokošolske zahtevnosti v tujini v tujem jeziku. Kot izhaja iz upravnih spisov je razpisna komisija za izvedbo navedenega javnega razpisa, ki je bila imenovana v skladu z 10. členom Akta o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest v Ministrstvu za kulturo, ob odpiranju prijav ugotovila, da izmed enajstih prijavljenih kandidatov trije izpolnjujejo razpisne pogoje (med njimi tudi tožeča stranka), kandidata ki ga je kasneje izbrala, pa je pozvala, glede na njegove navedbe v prijavi, da izpolnjuje pogoje o višjem znanju tujega jezika, da v roku treh dni po prejetju obvestila dopolni pomanjkljivo vlogo z ustreznim zahtevanim potrdilom o višjem znanju tujega jezika, oziroma o sodelovanju v mednarodni organizaciji EBU, sicer njegove vloge ne bo mogoče obravnavati. Na ta poziv je kasneje izbrani kandidat v roku predložil listine, ki potrjujejo, da je bil član skupine EBU, ki je pripravljala igre v letih 1996 do vključno 1999, z mesečnimi usklajevalnimi sestanki, ki so potekali v angleščini in francoščini. Glede na pravočasno predložena potrdila je razpisna komisija njegovo prijavo štela, v skladu s 5. odstavkom 68. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99, 70/00, 52/02 in 73/04 - ZUP) kot pravočasno vloženo prijavo. Zaradi tega, v tem delu, tožeča stranka nima prav, ko v tožbi navaja, da ni bilo pogojev za dopolnjevanje nepopolne prijave, oziroma da bi morala razpisna komisija po prejemu dopolnjene prijave ugotoviti, da je prijava A.A. prepozna. Razpisna komisija je namreč ravnala pravilno, ko je prijavljenega kandidata, na podlagi njegove navedbe v življenjepisu, pozvala da svojo nepopolno vlogo dopolni z dokazili o izpolnjevanju pogoja višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika (potrdilo o višjem znanju tujega jezika oziroma dokazilo o sodelovanju v Mednarodni organizaciji EBU) v roku treh dni po prejetju obvestila (1. odstavek 67. člena ZUP) in jo v skladu s 5. odstavkom 68. člena ZUP štela za pravočasno, ker je vlagatelj vlogo dopolnil z listinami v roku kot mu ga je določila razpisna komisija.

Sodišče pa je glede na pogoje v javnem razpisu za delovno mesto direktorja oziroma direktorice javnega zavoda AAA, ter po pregledu listin, ki so v upravnih spisih, ugotovilo, da dva od zahtevanih pogojev s predloženimi listinami nista dovolj izkazana. Tožena stranka je v obrazložitvi izpodbijane odločbe ugotovila, da izbrani kandidat za direktorja javnega zavoda AAA izpolnjuje vse predpisane pogoje, med njimi tudi najmanj pet let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu in višje znanje najmanj enega svetovnega jezika. Navedeni pogoj najmanj pet let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu ne izhaja niti iz življenjepisa oziroma prijave izbranega kandidata, saj je le ta v življenjepisu priloženem k prijavi v zvezi z izpolnjevanjem navedenega pogoja, le navedel, da je na Fakulteti za arhitekturo v Ljubljani diplomiral leta 1989 ter se po študiju zaposlil kot samostojni projektant in vodja arhitekturnega oddelka, kjer si je nabral prve vodstveno-organizacijske izkušnje, kasneje pa se je odločil za samostojno kariero in delovanje kot samozaposlen v kulturi. V nadaljevanju še navaja, da njegovo dosedanje delo predstavlja sintezo znanj arhitekturne stroke, filma, organizacije, planiranja, vodenja in sistemskega dela, ter da je dosedaj deloval na področju filmske in televizijske scenografije, scenografije javnih prireditev, muzejske in sejemske postavitve arhitekture in notranje opreme ter inženiringa za vsa našteta delovna področja. Tudi iz razpredelnice, ki je priloga zapisnika razpisne komisije z dne 6.7.2005, ni mogoče ugotoviti na podlagi katerih dokazil je ugotovila, da ima izbrani kandidat kar 20 let delovnih izkušenj na vodilnem delovnem mestu, ko pa iz življenjepisa kandidata izhaja, da je na Fakulteti za arhitekturo v Ljubljani diplomiral šele 1989. Tudi iz izpolnjenega obrazca o ugotavljanju strokovne usposobljenosti za direktorje javnih zavodov z dne 15.7.2005, ni mogoče ugotoviti, po proučitvi katere dokumentacije (navedena dikcija, zapisana v citiranem obrazcu pod IV. 1. sklop: izkušnje) so bile v razpisu zahtevane delovne izkušnje na vodstvenih delih dejansko ugotovljene, saj v upravnih spisih ni fotokopije delovne knjižice in potrdila delodajalca o opravljanju dela, kar je med pregledanimi dokazili navedla razpisna komisija. Glede drugega pogoja iz razpisa, to je višjega znanja najmanj enega svetovnega jezika, pa je po oceni sodišča priznanje zahtevanega višjega znanja enega svetovnega jezika najmanj preuranjeno, saj predložene listine o sodelovanju v delovni skupini EBU ne dajejo dovolj podatkov, da bi bilo navedeno sodelovanje tako po času kot višini znanja uporabljenega tujega jezika mogoče šteti kot dokazilo, da je izbrani kandidat šest mesecev ali več opravljal dela visokošolske zahtevnosti v tujini v tujem jeziku. Poleg navedenega pa iz predloženih dokazil ni mogoče ugotoviti, kateri tuji jezik naj bi izbrani kandidat obvladal na višjem nivoju, saj je v potrdilih govora tako o francoščini kot angleščini, v življenjepisu izbranega kandidata pa je navedena tudi italijanščina. Sodišče zato ugotavlja, da sta dve dejstvi, pomembni za odločitev v tem upravnem sporu, v izpodbijani odločbi nepopolno ugotovljeni in da zato ne more rešiti spora.

Sodišče ni odločalo na glavni obravnavi, čeprav jo je prizadeta stranka predlagala, saj v odgovoru na tožbo ni navajala nobenih dejstev in tudi ni predlagala nobenih dokazov, ki bi jih ne bil izvedel oziroma presojal že upravni organ. Tudi iz vsebine odgovora na tožbo izhaja, da se prizadeta stranka zaveda, da gre v bistvu le za vprašanje pravne presoje vsebine listin, ki so ves čas v spisu in katerih vsebina nikoli ni bila sporna.

Glede na vse navedeno je sodišče tožbi ugodilo in izpodbijano odločbo v skladu z 2. točko 1. odstavka 60. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00 - ZUS) odpravilo in zadevo na podlagi 2. odstavka 60. člena ZUS vrnilo toženi stranki v ponoven postopek.

Sodišče je zavrnilo zahtevek tožeče stranke in prizadete stranke za povračilo stroškov. Sodišče je v tej zadevi odločalo le o zakonitosti upravnega akta, zato v skladu s 3. odstavkom 23. člena ZUS vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

ZZ člen 33,  34,  36.  ZUJIK člen 36,  36.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.