sodba IV U 225/2010
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2010-11-16

izjemna brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev izjemne brezplačne pravne pomoči - zdravstveno stanje prosilca

Slabo zdravstveno stanje tožnika ni razlog za dodelitev izjemne brezplačne pravne pomoči. Zakonski dejanski stan 22. člena ZBPP kot razlog navaja obremenjenost družine z izrednimi stroški za potrebnost zdravljenja družinskega člana, kar pomeni, da morajo biti ti stroški tudi dejansko izkazani.

Zahteva tožnika za povrnitev stroškov postopka se zavrne.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka odločila, da se kot neutemeljena zavrne prošnja A.A. (tožnika v tem sporu) za odobritev brezplačne pravne pomoči (dalje bpp). Prosilec je dne 6. 9. 2010 vložil prošnjo za dodelitev bpp in sicer za vložitev tožbe zoper družbo B. d.d.. Navaja, da mora v skladu z določili Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP) prosilec za bpp izkazati dva pogoja in sicer najprej finančno premoženjski pogoj oziroma t.i. subjektivni pogoj in objektivni pogoj, kar je v skladu z določilom 24. člena ZBPP.

Finančni položaj prosilca se, v skladu z določilom drugega odstavka 12. člena ZBPP, ugotavlja glede na njegove dohodke in prejemke in dohodke ter prejemke njegove družine, ter glede na premoženje, ki ga ima prosilec in njegova družina, razen če ni z zakonom določeno drugače. Do bpp je na podlagi 13. člena ZBPP upravičena oseba, ki glede na svoj finančni položaj in glede na finančni položaj svoje družine brez škode za svoje socialno stanje in socialno stanje svoje družine, ne bi zmogla stroškov sodnega postopka oziroma stroškov nudenja pravne pomoči. Šteje se, da je socialno stanje prosilca in njegove družine zaradi stroškov sodnega postopka oziroma stroškov nudenja pravne pomoči ogroženo, če mesečni dohodek prosilca (lastnik dohodek) oziroma mesečni povprečni dohodek na člana družine (lastni dohodek družine) ne presega 2-kratnika osnovnega zneska minimalnega dohodka, določenega z zakonom, ki ureja socialno varstvene storitve (minimalni dohodek). Minimalni dohodek od 1. julija 2010 dalje znaša 229,52 EUR (Sklep o usklajevanih transferjev, ki so določeni nominalni zneski ter odstotku uskladitve drugih transferjev posameznikov in gospodinjstvom v RS od 1.7.2010 dalje (Uradni list RS, številka 56/2010 z dne 15. 7. 2010), kar torej pomeni, da znaša 2-kratnik osnovnega zneska minimalnega dohodka 459,04 EUR. Iz izpolnjenega obrazca za bpp izhaja, da živi prosilec sam. Prosilec prejema pokojnino v mesečni neto višini 453,69 EUR ter invalidnino v mesečni višini 40,43 EUR, kar skupno znaša 494,12 EUR in presega z zakonom določen cenzus 459,04 EUR.

Z dopisom z dne 16. 9. 2010, ki je bil prosilcu vročen dne 20. 9. 2010, je sodišče prosilca seznanilo, da njegov mesečni povprečni dohodek presega z zakonom določen cenzus in mu pojasnilo pogoje za dodelitev izjemne bpp, v skladu z določilom 22. člena ZBPP, ki določa, da se lahko prosilcu ne glede na določbe ZBPP o finančnem položaju bpp dodeli, če lastni dohodek prosilca oziroma lastni dohodek družine ne presega dvakratnega zneska iz drugega odstavka 13. člena ZBPP, in če njegovo premoženje in premoženje njegove družine ne presega višine 60. osnovnih zneskov minimalnega dohodka, če je prošnja za odobritev bpp utemeljena z družinskimi razmerami prosilca, z zdravstvenim stanjem prosilca, z izrednimi finančnimi obveznostmi, ki jih bremenijo ali z drugimi razlogi, na katere niso mogli oziroma ne morejo vplivati, in so se zaradi njih znašli v položaju materialne ogroženosti. Glede na navedeno je prosilca pozvalo, da v roku 8 dni od prejema dopisa, navede okoliščine za dodelitev izjemne bpp. Prosilec v odrejenem roku (do 28. 9. 2010) in vse do izdaje predmetne odločbe, ni predložil dokazov, ki bi utemeljevali dodelitev izjemne bpp po določbi 22. člena ZBPP. Sicer je že v prošnji navedel, da zaradi zdravstvenih težav s srcem in močne sladkorne bolezni potrebuje posebno diabetično prehrano, ki je zalo draga, in za katero porabi velik del sicer majhne pokojnine, vendar pa zatrjevanih stroškov ni specificiral, niti jih ni izkazal s predložitvijo dokazil. Dne 21. 9. 2010 je na poziv sicer prošnjo dopolnil, vendar zgolj z navedbo, da računov za nakup dietne hrane ne shranjuje in jih torej ne more predložiti. S tem prosilec ni izkazal izpolnjevanja pogojev za dodelitev izjemne bpp.

Tožnik v tožbi uveljavlja tožbena razloga nepravilne ugotovitve dejanskega stanja in nepravilno uporabo materialnega prava. Navaja, da je pri presoji ali so podani kriteriji za dodelitev izjemne bpp, tožena stranka v celoti prezrla, da premoženje tožnika ne presega višine 60. osnovnih zneskov minimalnega dohodka, zlasti ni upoštevala s strani tožnika posredovanih listin in sicer mnenja ZPIZ z dne 19. 2. 2007, iz katerega izhaja, da je pri tožniku podan pogoj, ki ga določa ZBPP. Ta določa, da je prošnja za izjemno odobritev bpp utemeljena iz zdravstvenih razlogov prosilca, če so stroški, ki so povezani z njegovim zdravljenjem obremenjeni z upravičenimi stroški, ki jih ne krije obvezno zdravstveno zavarovanje, so pa potrebni zaradi njegove stopnje invalidnosti ali druge oblike telesne okvare ali duševne motnje. V izvedenskem mnenju z dne 19. 2. 2007 jasno piše, da je pri tožniku utemeljena I. kategorija invalidnosti, ki sloni tudi na ugotovitvi, da je tožnik diabetik na večkratni izulinski terapiji in telesni okvari srca. Prisiljen je jemati še celo vrsto zdravil, kot so Levemir, Novorapid, Aspirin, Aldactone, Concor in Atoris. Odmerki teh zdravil so v popolni odvisnosti od stanja vrednosti krvnega sladkorja pred obrokom. Tožnik mora ob takšni diagnozi, kot je bila ugotovljena, vzdrževati disciplino pri pravilni. Iz izvedenskega mnenja je razvidno, da je tožnik vezan na jemanje diabetičnih pripravkov, ki jih je možno kupiti zgolj v specializiranih trgovinah in za katere je znano, da so višjega cenovnega razreda od povprečnih prehrambenih izdelkov, vendar pa stroškov nakupa obvezno zdravstveno zavarovanje ne krije. Dodelitev izjemne bpp je utemeljena z zdravstvenim stanjem tožnika, kot tudi z izrednimi finančnimi obveznostmi, povezanimi z nakupom posebne hrane za diabetike in posebnimi diabetičnimi pripravki, ki bremenijo tožnika, in na katere ne more vplivati, se pa zaradi njih vsak mesec znajde v položaju materialne ogroženosti. Toženi stranki izvedensko mnenje ni zadoščalo za dodelitev izjemne bpp, zato pa je imela možnost v skladu s petim odstavkom 22. člena ZBPP, zahtevati od pristojnega centra za socialno delo mnenje o posebnih okoliščinah pri tožniku, kot je izredno slabo zdravstveno stanje in na takšen način priti do dokaza o izpolnjevanju pogojev za dodelitev izjemne bpp. Ker tega tožena stranka ni storila, je kršila določbe postopka ZBPP. Kršen je tudi 23. člen Ustave RS, da je pravdni postopek postal zadnja leta tako kompleksen, da posameznik, ki ni pravni strokovnjak in v postopku nima finančnih možnosti za najetje odvetnika, tudi nima nobenih možnosti za uspešno uveljavljanje tožbenega zahtevka. Ker se uveljavljajo stroga pravila o razpravnem načelu, rokih, prerekanju navedb in podobno, je s tem tožniku kot pravnemu laiku onemogočena učinkovita zaščita njegovih pravic. To ne morejo sanirati določila o materialno procesnem vodstvu, ker mora biti sodišče, ki sodi v zadevi, ves čas nepristransko in se ne sme postaviti v vlogo pomočnika katerikoli izmed pravdnih strank. Ker je Republika Slovenija vsakemu posamezniku dolžna zagotoviti možnost učinkovitega varstva njegovih pravic v sodnem postopku, bi morala zagotoviti, da bi bil pravdni postopek tako enostaven, da bi povprečnemu pravnemu laiku omogočal učinkovito uveljavljanje njegovih pravic, ali pa zagotoviti bpp v primerih, ko je premoženjsko stanje posameznika takšno, da mu ne omogoča angažiranje pravnega strokovnjaka. Tožnik predlaga, da sodišče odloči, da se tožbi ugodi, in da se izpodbijana odločba odpravi, ter da sodišče odloči, da je tožena stranka kršila ustavno pravico tožeče stranke do sodnega varstva, in da se tožniku odobri izjemna bpp v pravdnem postopku vložitve tožbe zaradi plačila odškodnine, zaradi padca dne 6. 5. 2008 na bencinskem servisu B., v obliki zastopanja v postopkih pred sodišči prve in druge stopnje in oprostitve plačila vseh stroškov postopka. Predlaga tudi, da sodišče odloči, da mora tožena stranka tožeči stranki povrniti pravdne stroške z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva izreka sodbe sodišča dalje do plačila, vse v 15. dneh, da ne bo izvršbe.

Po presoji sodišča je tožena stranka na podlagi pravilno ugotovljenega dejanskega stanja uporabila pravilne materialne predpise, zato sodišče v izogib ponavljanju dejanskih in pravnih razlogov za odločitev ponovno ne navaja, ker jim v celoti sledi (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, Uradni list RS, številka 62/2010-čistopis, dalje ZUS-1), v zvezi s tožbenimi ugovori pa še dodaja:

Brez pravne podlage so tožbeni ugovori, da bi morala tožena stranka upoštevati slabo zdravstveno stanje tožnika in mu odobriti izjemno bpp (drugi odstavek 22. člena ZBPP), glede na to, da zakonski dejanski stan te določbe navaja obremenjenost družine z izrednimi stroški za potrebnost zdravljenja družinskega člana, kar pomeni, da morajo biti ti stroški tudi dejansko izkazani. Na drugačno odločitev ne more vplivati zgolj zatrjevanje, da je tožnik diabetični bolnik, ki potrebuje za to posebno nadstandardno hrano, kar je sicer splošno znano dejstvo, vendar pa je glede na zgoraj navedeno zakonsko določilo treba te stroške tudi dokazno opredeliti, česar pa tožnik niti v postopku dodelitve bpp, niti v tožbi ni storil. Neutemeljeni so tako tožbeni ugovori, ki se nanašajo na to, da je samo z odvetnikom omogočeno učinkovito sodno varstvo v pravdnem postopku in da je Republika Slovenija vsakemu posamezniku dolžna zagotoviti možnost učinkovitega varstva njegovih pravic v sodnem postopku, ker mora prosilec za bpp, po zgoraj navedenih zakonskih določbah izkazati določene pogoje, katere pa tožnik, kljub pozivu tožene stranke z dne 16. 9. 2010, z določno navedbo o dopolnitvi vloge, ni izkazal. Sodišče glede na navedeno, ni moglo sprejeti drugačne odločitve, kot jo je že sprejela tožena stranka, ki prošnji tožnika za odobritev bpp ni ugodila.

Sodišče je tožbo kot neutemeljeno zavrnilo, ker je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen in je izpodbijani upravni akt na zakonu utemeljen (prvi odstavek 63. člena ZUS-1).

Ker je bila tožba zavrnjena, sodišče ni ugodilo zahtevi za povrnitev stroškov postopka, ker po določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, v tem primeru vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.