sodba U 681/2004
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-02-07

obrazložitev odločbe - sestavni deli odločbe

Če odločba nima obrazložitve, kot je predpisana v določbi 214. člena ZUP, je ni mogoče preizkusiti. Obrazložitev odločbe tožene stranke povzema le predlog komisije, ne vsebuje pa razlogov za odločitev. Ker v odločbi niso navedeni preudarki, ki so upravni organ vodili pri odločanju, gre tudi za pomanjkljivost, ki stranki ne omogoča vložitev učinkovitega pravnega sredstva.

Tožbi se ugodi, odločba Ministrstva za kulturo Republike Slovenije št. ... z dne 2. 3. 2004 se odpravi in zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila vlogo tožeče stranke, prispele na javni poziv za izbor izvajalcev javnih kulturnih programov na področju knjige, ki jih bo v letih 2004 do 2006 sofinancirala Republika Slovenija iz proračuna, namenjenega za kulturo. Ugotavlja, da je vlogo tožeče stranke v skladu z Zakonom o uresničevanju javnega interesa za kulturo (Uradni list RS št. 96/02; v nadaljevanju ZUJIK) in Pravilnikom o izvedbi javnega poziva in javnega razpisa (Uradni list RS št. 6/03 in 97/03; v nadaljevanju Pravilnik) obravnavala pristojna strokovna komisija. V fazi presoje in ocenjevanja vlog so bili upoštevani splošni in posebni razpisni kriteriji, določeni v besedilu javnega poziva in razpisni dokumentaciji. V financiranje so bili izbrani programi oziroma programski sklopi predlagateljev, ki so bili v postopku izbire ovrednoteni višje oziroma so dosegli vsaj 81 točk od 100 možnih. Za programski sklop "razvijanje bralne kulture" je strokovna komisija podala mnenje, da gre za kvaliteten program razvijanja bralne kulture, vendar je program tožeče stranke po obsegu preskromen. Celotni obseg programa in ocena njegove kvalitete ne zadostuje za uvrstitev med programsko sofinancirane izvajalce. Navaja, da je tožeča stranka sprejela skupaj 71 točk. V skladu z 20. členom Pravilnika je bila tožeči stranki dana možnost, da poda svoje mnenje na predlog strokovne komisije. Tožeča stranka je v pripombah navedla, da ne soglaša s predlogom strokovne komisije in je predlagala, da ji komisija posreduje kriterije, na podlagi katerih je oblikovala svojo strokovno ugotovitev o obsežnosti programov. Prav tako ne ve, kakšen naj bi bil kvalitetni obseg programov, ki ga predvideva Ministrstvo za kulturo za programe "razvijanje bralne kulture". Izpodbijala je tudi konsistentnost ocene strokovne komisije. Tudi po ponovnem ovrednotenju vloge tožeče stranke je strokovna komisija ugotovila, da ji ni mogoče podeliti večjega števila točk, predvsem z vidika kriterija aktualne, raznovrstne in kakovostne ponudbe avtorjev ter prednostnega kriterija, zagotavljanja večjega deleža udeležbe slovenskih avtorjev. Navaja, da je strokovna komisija iz prijave razbrala velike reference tožeče stranke na področju izobraževalnih programov, manj pa na področju kulture.

Tožeča stranka vlaga tožbo zaradi kršitev pravil postopka, odločanja v nasprotju s temeljnimi načeli prava, neupravičenega odločanja po prostem preudarku, zaradi nepravilne uporabe materialnega prava ter napačne ugotovitve dejanskega stanja. Predlaga, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi ter vrne zadevo toženi stranki v ponoven postopek. Meni, da je svojo vlogo natančno obrazložila ter dokazala, da izpolnjuje tako splošne pogoje iz točke 6.1. in 6.2. ter posebne pogoje iz točke 6.3., posebej opredeljene pod delom razpisne dokumentacije, ki se nanaša na področje knjiga. Poudarja, da odločba tožene stranke ni obrazložena, zaradi česar so ji kratene pravice do pravnega sredstva. Očita arbitrarno odločanje, netransparentnost postopka, nedoločen način točkovanja meril, navaja, da je obrazložitev v nasprotju s sama sabo, da je obrazložitev v nasprotju z izrekom in nepravilno sestavo komisije. Navaja, da je na nedoločen način meril opozorila že v svojih pripombah na predlog strokovne komisije, ko je ugovarjala načinu vrednotenja kriterijev, ki prijaviteljem ne daje nikakršne možnosti izjaviti se o sprejetih odločitvah. Odločitve tožene stranke ni zmožna preveriti in sicer, zaradi katerih pomanjkljivosti je točke izgubila, kako so bile vrednotene posamezne pomanjkljivosti ter pravilnosti takih odločitev, saj odločba vsebuje povsem pavšalno obrazložitev. Nadalje navaja, da iz razpisne dokumentacije ni vidna vloga in točkovanje posebnih prednostnih kriterijev, izpolnjevanje katerih daje po javnem pozivu prednostno obravnavo posameznim programskih sklopom. Nepravilna je odločitev, da je njen program po obsegu preskromen, prav tako, da ji večjega števila točk ni mogoče dodeliti predvsem iz vidika kriterija aktualne, raznovrstne in kakovostne ponudbe avtorjev. Zaradi navedenega načina ocenjevanja ji je kratena ustavno zagotovljena pravica do pravnega sredstva.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izpodbijani odločbi in predlaga, da sodišče tožbo zavrne. Povzema potek dosedanjega postopka in razpisne pogoje, ter navaja, koliko točk po posameznem sklopu je bilo tožeči stranki dodeljenih. Meni, da je neutemeljen očitek, da postopek ni bil transparenten. Glede očitka o nepravilni sestavi strokovne komisije tožena stranka poudarja, da so v skladu s Pravilnikom o strokovnih komisijah le-te opredeljene kot zunanje posvetovalno telo ministra, pristojnega za kulturo, ki mu svetujejo pri odločitvah o sofinanciranju. Strokovne komisije so pri svojem delu samostojne. Ministru zgolj predlagajo odločitev, minister pa je tisti, ki sprejme končno odločitev. Navaja, da je bila strokovna komisija v obravnavanem primeru sestavljena iz uglednih poznavalcev celotnega področja knjige in ne le področja založniške produkcije.

Državno pravobranilstvo Republike Slovenije kot zastopnik javnega interesa je prijavilo udeležbo v tem upravnem sporu.

Tudi po presoji sodišča izpodbijanje odločbe tožene stranke nima obrazložitve, kot je predpisana po 214. členu ZUP in je ni mogoče preizkusiti. Obrazložitev odločbe tožene stranke vsebuje povzetek predloga strokovne komisije, ne pa tudi razlogov za svojo odločitev, na kar pravilno opozarja tožeča stranka. Iz podatkov spisa izhaja, kar med strankama niti ni sporno, da je tožeča stranka podala izjavo o predlogu strokovne komisije Ministrstva za kulturo Republike Slovenije in v pripombah med drugim ugovarjala, da predlog strokovne komisije ni obrazložen, zaradi česar se ne more preizkusiti način podeljevanja točk in kriteriji ocenjevanja. Tožena stranka se do konkretnih ugovorov tožeče stranke ni opredelila in v zvezi s tem ni navedla nobenih svojih razlogov. Zaradi navedenega obrazložitev tožene stranke ni v skladu s 3. in 5. točko 1. odstavka 214. člena ZUP. Po presoji sodišča je utemeljen tudi očitek tožeče stranke, da je z nepopolno obrazložitvijo prišlo do kršenja njene pravice do pravnega sredstva, saj je pravica do pravnega sredstva lahko učinkovita le, če tožena stranka svojo obrazložitev poda na konkreten način, to pa pomeni, da mora odgovoriti na ugovore tožnika, ki so podani v upravnem postopku. Če je odločba pomanjkljiva in v njej niso navedeni preudarki, ki so upravni organ vodili pri odločanju, gre za pomanjkljivost, ki stranki ne omogoča vložitev učinkovitega pravnega sredstva. Stranka ima v postopku namreč pravico vedeti za razloge, zaradi katerih je pristojni organ odločil na določen način. V ponovljenem postopku bo morala tožena stranka odpraviti nakazano pomanjkljivost postopka.

Ker je že na podlagi tožbe in izpodbijanega akta ter upravnih spisov očitno, da je bilo treba tožbi ugoditi in odločbo tožene stranke odpraviti je sodišče odločilo brez glavne obravnave na seji (1. alineja 2. odstavka 59. člena Zakona o upravnem sporu; ZUS-1, Uradni list RS, št. 105/06).

Sodišče je tožbi ugodilo na podlagi 3. točke 1. odstavka 64. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.