TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
sklep U 19/2005
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2006-06-20

umik tožbe - stroški - smiselna uporaba ZPP - upravni postopek

Ker je tožeča stranka očitno umaknila tožbo takoj, ko ji je bilo stanovanje dodeljeno, torej ko je odpadel razlog za nadaljevanje upravnega spora (v katerem je tožnica sicer zahtevala odpravo nezakonitega dokončnega posamičnega akta in ne neposredno dodelitve stanovanja), je sodišče glede na dejanske okoliščine spora štelo, da gre pri obravnavanem umiku tožbe za enak primer, kot je podan v pravdi, kadar toženec izpolni tožbeni zahtevek še pred odločitvijo o tožbi, tožnik pa takoj potem umakne tožbo, zato je zahtevek tožene stranke za povrnitev stroškov zavrnilo.

1. Postopek se ustavi. 2. Zahtevek tožene stranke za povrnitev stroškov postopka se zavrne.

Tožeča stranka je dne 5. 1. 2005 pri tukajšnjem sodišču vložila tožbo zoper odločbo tožene stranke, št. ... z dne 14. 12. 2004, izdano v zadevi ugotavljanja upravičenosti do dodelitve neprofitnega stanovanja v najem.

Z vlogo z dne 16. 6. 2006 je tožeča stranka sporočila, da navedeno tožbo umika, ker je dobila socialno stanovanje v občini A.

Sodišče je postopek ustavilo iz naslednjih razlogov:

Po določbi prvega odstavka 32. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS, Uradni list RS, št. 50/97, 65/97-popr.,70/2000; 92/2005-odl.US in 45/2006-odl.US) lahko tožnik umakne tožbo brez privolitve toženca preden se toženec na glavni obravnavi spusti v obravnavanje glavne stvari; če se glavna obravnava ne opravi, pa do odločitve sodišča. Ker v obravnavani zadevi glavna obravnava ni bila opravljena in sodišče o stvari še ni odločilo, je bilo treba umik tožbe sprejeti brez izjave o privolitvi tožene stranke in postopek na podlagi tretjega odstavka 32. člena ZUS ustaviti.

Tožena stranka je v odgovoru na tožbo dne 15. 3. 2005 zahtevala, naj sodišče naloži tožeči stranki, da ji povrne stroške sodnega postopka v višini 500 točk za sestavo odgovora na tožbo in 20% DDV. Zakon o pravdnem postopku (ZPP, Uradni list RS, št. 36/04-uradno prečiščeno besedilo ZPP-UPB2, 69/05-odl.US, 90/05-odl.US in 43/06-odl.US), ki se glede na določbo 16. člena ZUS primerno uporablja v postopku upravnega spora, v prvem odstavku 158. člena določa, da mora tožeča stranka, ki umakne tožbo, povrniti nasprotni stranki pravdne stroške, razen če jo je umaknila takoj, ko je tožena stranka izpolnila zahtevek. Ker je tožeča stranka očitno umaknila tožbo takoj, ko ji je bilo stanovanje dodeljeno, torej ko je odpadel razlog za nadaljevanje upravnega spora (v katerem je tožnica sicer zahtevala odpravo nezakonitega dokončnega posamičnega akta in ne neposredno dodelitve stanovanja), je sodišče glede na dejanske okoliščine spora štelo, da gre pri obravnavanem umiku tožbe za enak primer, kot je podan v pravdi, kadar toženec izpolni tožbeni zahtevek še pred odločitvijo o tožbi, tožnik pa takoj potem umakne tožbo, zato je zahtevek za povrnitev stroškov zavrnilo.

ZUS člen 16,  32,  16,  32.  ZPP člen 158,  158/1,  158,  158/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 943/2005
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2006-04-24

Predmet odločanja v tem sporu je torej sklenitev delovnega razmerja, kar pa je po presoji sodišča, glede na naravo spora, uvrstiti med individualne delovne spore, kar pomeni stvarno pristojnost delovnega sodišča po točki a 1. odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 2/04 do 61/04, v nadaljevanju ZDSS-1).

1. Upravno sodišče Republike Slovenije ni stvarno pristojno za odločanje o tej zadevi. 2. Zadeva se po pravnomočnosti tega sklepa odstopi v reševanje Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani, kot stvarno pristojnemu sodišču.

Tožeča stranka s tožbo izpodbija sklep tožene stranke, s katerim je generalni direktor AAA, na razpisano delovno mesto vodje tehnično-vzdrževalne službe, za mandatno obdobje štirih let, imenoval BB. V obširni tožbi navaja kršitve v javnem razpisu, diskriminatornost izbora, kršitev objektivnosti, kot kršitve Zakona o delovnih razmerjih, kršen pa naj bi bil tudi 7. člen Zakona o javnih uslužbencih. Zahteva pravno varstvo in razveljavitev razpisa.

Upravno sodišče Republike Slovenije se v obravnavani zadevi izreka za stvarno nepristojno. V obravnavani zadevi tožnik uveljavlja pravico do pravnega varstva v zvezi s pravicami neizbranega kandidata po 28. členu Zakona o delovnih razmerjih (Uradni list RS, št. 42/02, v nadaljevanju ZDR). Predmet odločanja v tem sporu je torej sklenitev delovnega razmerja, kar pa je po presoji sodišča, glede na naravo spora, uvrstiti med individualne delovne spore, kar pomeni stvarno pristojnost delovnega sodišča po točki a 1. odstavka 5. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 2/04 do 61/04, v nadaljevanju ZDSS-1). V navedeni določbi je določeno, da je delovno sodišče pristojno za odločanje v individualnem delovnem sporu, o sklenitvi, obstoju, trajanju in prenehanju delovnega razmerja.

Tako se, glede na določbo 19. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 36/04, v nadaljevanju ZPP-UPB-2) v zvezi s 16. členom Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00, v nadaljevanju ZUS), Upravno sodišče Republike Slovenije, izreka za stvarno nepristojno za odločanje v tej zadevi. Po pravnomočnosti tega sklepa bo zadevo odstopilo v reševanju Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani, ki je pristojno reševati tovrstne spore (23. člen ZPP-UPB-2).

ZDSS-1 člen 5,  5/1-a,  5,  5/1-a,  5,  5/1-a,  5,  5/1-a.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sodba U 2858/2005
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2006-02-13

Razlogi, ki jih v svojem pojasnilu navaja tožena stranka, so po presoji sodišča opravičljivi. Tožena stranka namreč v ponovljenem postopku odločbe skladno z napotki tega sodišča ne more izdati pred pridobitvijo za odločitev relevantnih podatkov, ki jih je pričela pridobivati že pred posebno zahtevo tožeče stranke za izdajo upravnega akta. Ker sporočilo v zvezi z neizdajo novega upravnega akta toženo stranko opravičuje, je sodišče tožbo zavrglo na podlagi 3. odstavka 61. člena ZUS.

Tožnik je dne 27. 12. 2005 vložil tožbo, ker tožena stranka do vložitve tožbe tudi na posebno zahtevo stranke z dne 18. 12. 2005 ni izdala odločbe v ponovljenem postopku na podlagi pravnomočne sodbe tega sodišča opr. št. U ... z dne 10. 10. 2005. Tožbo vlaga na podlagi 2. odstavka 61. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00, v nadaljevanju: ZUS) in predlaga, da sodišče odloči o pravici tako, da toženi stranki naloži povrnitev nezakonito prizadejane škode v višini ... SIT z zamudnimi obrestmi.

Tožena stranka je sodišče na zahtevo po določbi 3. odstavka 61. člena ZUS seznanila z opravljenimi procesnimi dejanji po pravnomočnosti sodne odločbe. Tako je, po navedbah v dopisu, dne 7. 12. 2005 prvostopni organ (skladno z napotki sodišča) pozvala k predložitvi dokazil o višini v letu 2002 (pri)tožniku izplačane pokojnine in dodatka za pomoč in postrežbo. Dne 21. 12. 2005 ji je davčni urad posredoval izpis kontrolnih podatkov, iz katerih je razviden podatek o višini izplačane pokojnine, ne pa tudi znesek dodatka za pomoč in postrežbo. Tožena stranka je 5. 1. 2006 poizvedbo poslala na Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Odgovora še ni prejela, zato je 23. 1. 2006 zavodu urgirala odgovor. Brez zaprošenih podatkov ZPIZ odločbe v ponovnem postopku ne more izdati. Odločba bo skladno z navodili sodišča izdana takoj, ko bodo pridobljeni relevantni podatki.

Tožeča stranka v zvezi s pojasnilom tožene stranke vztraja pri vloženi tožbi.

Tožbo je moralo sodišče zavreči. Razlogi, ki jih v svojem pojasnilu navaja tožena stranka, so po presoji sodišča opravičljivi. Tožena stranka namreč v ponovljenem postopku odločbe skladno z napotki tega sodišča ne more izdati pred pridobitvijo za odločitev relevantnih podatkov, ki jih je pričela pridobivati že 7. 12. 2005 in torej pred posebno zahtevo tožeče stranke za izdajo upravnega akta. Ker sporočilo v zvezi z neizdajo novega upravnega akta toženo stranko opravičuje, je sodišče tožbo zavrglo na podlagi 3. odstavka 61. člena ZUS.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 1100/2006
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-09-24

denarna socialna pomoč - stvarna pristojnost

Za odločanje v sporu glede upravičenosti do dodelitve izredne denarne socialne pomoči po ZSV je stvarno pristojno socialno sodišče.

Upravno sodišče Republike Slovenije se v zadevi izreče za stvarno nepristojno.

Po pravnomočnosti tega sklepa se zadeva odstopi v reševanje pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

Tožeča stranka je dne 4. 5. 2006 vložila tožbo zoper odločbo tožene stranke št. ... z dne 4. 4. 2006, s katero je bila zavrnjena njena pritožba zoper odločbo Centra za socialno delo A., št. ... z dne 31. 1. 2006, s katero je prvostopni organ zavrnil njen zahtevek za dodelitev izredne denarne pomoči.

Tožnica v tožbi navaja, da tožena stranka in prvostopni organ pri svoji odločitvi nista upoštevala bistvenih elementov, ki jih je navedla v pritožbi in jih sedaj navaja tudi v tožbi v zvezi z njeno socialno ogroženostjo.

Upravno sodišče Republike Slovenije se v predmetni tožbi izreka za stvarno nepristojno. Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list Republike Slovenije, št. 2/04, 61/04, dalje ZDSS-1) v 5. b) točki 1. odstavka 7. člena izrecno določa, da je socialno sodišče pristojno odločati na področju socialnih prejemkov in sicer o pravici do socialnih prejemkov iz različnih naslovov, če je njihov namen reševati socialno varnost upravičenca in če je za priznanje pravice do takega prejemka odločilen premoženjski cenzus. V obravnavanem primeru je predmet spora prav upravičenost do dodelitve izredne denarne socialne pomoči po Zakonu o socialnem varstvu (Uradni list RS, št. 54/99 s spremembami, dalje ZSV), zato je za odločanje v navedenem socialnem sporu stvarno pristojno Delovno in socialno sodišče v Ljubljani (3. točka 12. člena ZDSS-1).

Upravno sodišče Republike Slovenije ugotavlja, da v obravnavani zadevi ni stvarno pristojno, zato je na podlagi 19. člena in 1. odstavka 23. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list Republike Slovenije, št. 73/2007, ZPP-UPB3) v zvezi z določbo 16. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list Republike Slovenije, št. 50/97 in 70/00) v povezavi s prehodno določbo 104. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/2006, dalje ZUS-1) odločilo, da se zadeva po pravnomočnosti tega sklepa odstopi stvarno pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

Pravni pouk temelji na določbi 82. člena ZUS-1 v povezavi s prehodno določbo 1. odstavka 107. člena istega zakona.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 745/2006
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-09-24

denarna socialna pomoč - stvarna pristojnost

Tožnica uveljavlja pravico do izredne denarne socialne pomoči in do denarne socialne pomoči po Zakonu o socialnem varstvu, ki za uveljavitev oziroma pridobitev te pravice predpisuje tudi premoženjski cenzus, zato je za odločanje o tej zadevi stvarno pristojno Delovno in socialno sodišče.

Upravno sodišče Republike Slovenije ni stvarno pristojno za odločanje v tej zadevi.

Zadeva se po pravnomočnosti tega sklepa odstopi v reševanje Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani kot stvarno pristojnemu sodišču.

Tožeča stranka je pri Upravnem sodišču Republike Slovenije v Ljubljani vložila tožbo zoper sklep tožene stranke, s katerim je bil zavržen predlog za vrnitev v prejšnje stanje, ki ga je tožnica vložila potem, ko je zamudila rok za pritožbo zoper odločbi Centra za socialno delo A., št. ... in št. ..., obe z dne 14. 7. 2005, s katerima je bil zavrnjen njen zahtevek za dodelitev denarne socialne pomoči in za dodelitev izredne denarne socialne pomoči.

Upravno sodišče Republike Slovenije se v predmetni zadevi izreka za stvarno nepristojno.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 2/04 in 61/04, v nadaljevanju ZDSS-1), v 1. odstavku 7. člena točka 5.b izrecno določa, da je socialno sodišče pristojno za odločanje v socialnih sporih, o pravici do socialnih prejemkov iz različnih naslovov, če je njihov namen reševati socialno varnost upravičenca in če je za priznanje pravice do takega prejemka odločilen premoženjski cenzus. V tej zadevi tožnica uveljavlja pravico do izredne denarne socialne pomoči in do denarne socialne pomoči po Zakonu o socialnem varstvu (Uradni list RS, št. 54/99 do 69/05, v nadaljevanju ZSV), ki za uveljavitev oziroma pridobitev te pravice predpisuje tudi premoženjski cenzus. Po mnenju sodišča gre pri uveljavljanju pravice do izredne denarne socialne pomoči in do denarne socialne pomoči, za pravico do socialnega prejemka, torej je za navedeni socialni spor pristojno Delovno in socialno sodišče v Ljubljani (3. točka 12. člena ZDSS-1).

Ker je torej v obravnavanem primeru predmet spora dodelitev denarne socialne pomoči, se je Upravno sodišče Republike Slovenije ob upoštevanju določb 19. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/07, v nadaljevanju ZPP - UPB 3) v zvezi s 16. členom Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, 50/97 do 45/06 - odločba US) in na podlagi 104. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju ZUS-1) izreklo za stvarno nepristojno za odločanje v tej zadevi. Po pravnomočnosti tega sklepa bo zadevo odstopilo v reševanje Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani, ki je pristojno reševati tovrstne spore (23. člen ZPP - UPB 3).

Pravni pouk temelji na določbi 82. člena ZUS-1 v povezavi s predhodno določbo 1. odstavka 107. člena istega zakona.

ZPP člen 19,  23,  19,  23.  ZDSS-1 člen 7,  7/1,  7,  7/1,  7,  7/1,  7,  7/1.  ZUS-1 člen 16,  16.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 1330/2007
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-12-18

V obravnavanem primeru je stranka za zamudo zvedela, ko je prejela sklep o zavrženju tožbe z dne 16. 10. 2007, in ne, kot navaja v predlogu, šele z seznanitvijo z vsebino poziva na dopolnitev tožbe.

Predlog za vrnitev v prejšnje stanje se zavrže.

Sodišče je s sklepom opr. št. ... z dne 16. 10. 2007 zavrglo tožbo tožeče stranke na odpravo odločbe Ministrstva za finance Republike Slovenije št. ... z dne 6. 6. 2007, po kateri se zavrne tožnikova pritožba zoper odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada A., Izpostave B., št. ... z dne 19. 2. 2007. Odločitev je oprlo na določbo 4. točke 1. odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju: ZUS-1), ker tožnik v danem 15 dnevnem roku po prejemu poziva tožbe ni korigiral. Vročitev poziva k dopolnitvi tožbe tožniku je bila opravljena po določbi 2. odstavka 141. člena ZPP-UPB3.

Tožeča stranka vlaga predlog za vrnitev v prejšnje stanje zaradi zamude roka za dopolnitev tožbe po pozivu sodišča z dne 7. 9. 2007 in dopolnitev tožbe skladno z navedenim pozivom. Vlaga tudi pritožbo zoper sklep o zavrženju tožbe z dne 16. 10. 2007 in predlog za oprostitev plačila sodnih taks. Vlogo je stranka poslala priporočeno po pošti dne 20. 11. 2007, na sodišče pa je prispela naslednjega dne, 21. 11. 2007. Sklep o zavrženju tožbe z dne 16. 10. 2007 je prejela 5. 11. 2007. V pritožbenem roku, 14. 11. 2007 je predmetni spis vpogledala in se ob tem prvič seznanila tudi z pozivom sodišča na dopolnitev tožbe. Predlog za vrnitev v prejšnje stanje je zato vložen v okviru zakonskega roka. Predlog za vrnitev v prejšnje stanje je moralo sodišče zavreči.

Če stranka iz opravičenega razloga zamudi zakoniti rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti, lahko predlaga vrnitev v prejšnje stanje. Predlog je treba vložiti v osmih dneh od dneva, ko je prenehal vzrok, zaradi katerega je stranka zamudila rok; če je stranka šele pozneje zvedela za zamudo, pa od dneva, ko je za to zvedela (1. in 2. odstavek 24. člena ZUS-1).

V obravnavanem primeru je stranka za zamudo zvedela 5. 11. 2007, ko je prejela sklep o zavrženju tožbe z dne 16. 10. 2007 in ne, kot navaja v predlogu, šele z seznanitvijo z vsebino poziva na dopolnitev tožbe. Ker je predlog, ki ga je tožeča stranka vložila 20. 11. 2007, ob upoštevanju navedenega vložen po preteku predpisanega prekluzivnega osemdnevnega roka, ga je sodišče ob smiselni uporabi 120. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 22.člena ZUS-1 kot prepoznega zavrglo.

ZUS-1 člen 24,  24/1,  24/2,  24,  24/1,  24/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 1264/2007
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-12-14

dopustnost upravnega spora - akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu - zavrženje tožbe - upravni spor

V dvostopenjskem upravnem postopku, v katerem je bila pritožba tožeče stranke zavrnjena, je predmet upravnega spora presoja zakonitosti upravnega akta, s katerim je odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi tožnika (2. člen ZUS-1), to pa je odločba organa prve stopnje. V obravnavanem primeru tožeča stranka kljub pravilnemu pravnemu pouku v odločbi drugostopnega organa in tudi po opozorilu sodišča, s tožbo izpodbija akt organa druge stopnje, s katerim je bila pritožba zavrnjena. Ker po navedenih določbah ZUS-1 izpodbijani akt ni upravni akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu, je sodišče na podlagi 4. točke 1.odstavka 36. člena ZUS-1 tožbo zavrglo kot nedopustno.

Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

Sodišče je dne 6. 7. 2007 prejelo tožbo tožeče stranke stranka, s katero ta izpodbija odločbo Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano RS, št. ... z dne 22. 5. 2007, izdano v postopku denacionalizacije. Z odločbo, ki jo tožeča stranka izpodbija v tem upravnem sporu, je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano RS zavrnilo pritožbo tožeče stranke zoper dopolnilno odločbo prvostopnega organa Upravne enote A., št. ... z dne 11. 5. 2006.

Sodišče je tožečo stranko najprej z dopisom, nato pa še s sklepom z dne 16. 11. 2007 pozvalo, da popravi tožbo. Ob tem je sodišče tožečo stranko tudi poučilo, da lahko stranka, ki s pritožbo ni uspela, po določbi novega Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju: ZUS-1) izpodbija akt, s katerim se posega v pravni položaj tožnika, kar je v obravnavnem primeru akt prvostopnega organa. Tožnik je bil ob tem tudi poučen, kako bo sodišče ravnalo, če tožbe ne bo popravil skladno z določili ZUS-1.

Ker tožeča stranka tožbe ni popravila, je sodišče odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa iz naslednjih razlogov:

V dvostopenjskem upravnem postopku, v katerem je bila pritožba tožeče stranke zavrnjena, je predmet upravnega spora presoja zakonitosti upravnega akta, s katerim je odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi tožnika (2. člen ZUS-1), to pa je odločba organa prve stopnje. V obravnavanem primeru tožeča stranka kljub pravilnemu pravnemu pouku v odločbi drugostopnega organa in tudi po opozorilu sodišča, s tožbo izpodbija akt organa druge stopnje, s katerim je bila pritožba zavrnjena. Ker po navedenih določbah ZUS-1 izpodbijani akt ni upravni akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu, je sodišče na podlagi 4. točke 1.odstavka 36. člena ZUS-1 tožbo zavrglo kot nedopustno.

Odločitev o stroških temelji na 4. odstavku 25. člena ZUS-1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 467/2007
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-03-27

upravni akt - dopustnost upravnega spora - zavrženje tožbe - upravni spor

Odločitev o zahtevi za izločitev uradne osebe po določbah ZUS-1 ni upravni akt, niti akt, ki ga je dopustno izpodbijati v upravnem sporu

Tožeča stranka vlaga tožbo zoper sklep tožene stranke št. ... z dne 13. 2. 2007, po katerem se zavrne njena zahteva za izločitev uradne osebe Centra za socialno delo A., B.B., v postopku postavitve skrbnika za poseben primer.

Sodišče je moralo tožbo zavreči iz naslednjih razlogov:

Po določbi 2. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/05, v nadaljevanju: ZUS-1) odloča sodišče o zakonitosti dokončnih upravnih aktov. Upravni akt po tem zakonu je upravna odločba in drug javnopravni, enostranski, oblastveni posamični akt, s katerim je organ odločil o pravici, obveznosti in pravni koristi posameznika, pravne osebe ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku izdaje akta. Sklep, izdan v postopku pred izdajo odločbe, se lahko (samostojno) izpodbija le, kolikor je z njim postopek odločanja o izdaji upravnega akta obnovljen, ustavljen ali končan (2. odstavek 5. člena ZUS-1). Ker tožnik izpodbija odločitev o zahtevi za izločitev uradne osebe, ki po navedenih določbah ZUS-1 ni upravni akt, niti akt, ki ga je dopustno izpodbijati v upravnem sporu, je sodišče tožbo kot nedopustno zavrglo na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 36/1,  2,  5,  36,  2,  5,  36,  36/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 983/2007
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2007-10-16

dopustnost upravnega spora - dopustnost tožbe - upravni spor

V dvostopenjskem upravnem postopku, v katerem je bila pritožba stranke zavrnjena, je predmet upravnega spora presoja zakonitosti upravnega akta - odločbe organa prve stopnje, s katerim je odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi tožnika (2. člen ZUS-1).

Tožeča stranka s tožbo, vloženo 1. 6. 2007, izpodbija odločbo Ministrstva za finance Republike Slovenije št. ... z dne 29. 3. 2007, s katero je Ministrstvo za finance zavrnilo tožnikovo pritožbo zoper sklep (o davčni izvršbi) Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada A., št. ... z dne 16. 5. 2006.

Sodišče je tožnika poučilo, da lahko stranka, ki s pritožbo ni uspela, po določbah novega Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju ZUS-1) izpodbija akt organa prve stopnje, in ga z opozorilom na posledice pozvalo, da pojasni, kateri je tisti upravni akt, ki ga (ob upoštevanju nove zakonske ureditve) izpodbija in ta akt tudi priloži svoji vlogi. Ker tožnik pisanja ni dvignil v roku 15 dni od dneva, ko mu je bilo v hišnem predalčniku puščeno obvestilo o tem, kje je pisanje in rok 15 dni, v katerem mora pisanje dvigniti (14. 9. 2007), se po določbi 2. odstavka 141. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 73/07, v nadaljevanju ZPP-UPB3) šteje, da je bila vročitev opravljena na dan, ko je bilo puščeno obvestilo.

Tožnik v danem petnajstdnevnem roku po prejemu poziva (14. 9. 2007) tožbe ni korigiral.

Sodišče je odločilo kot izhaja iz izreka tega sklepa iz naslednjih razlogov:

V dvostopenjskem upravnem postopku, v katerem je bila pritožba stranke zavrnjena, je predmet upravnega spora presoja zakonitosti upravnega akta - odločbe organa prve stopnje, s katerim je odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi tožnika (2. člen ZUS-1). V obravnavanem primeru tožnik, kljub pravilnemu pravnemu pouku izpodbijanega akta, tudi po opozorilu sodišča s tožbo izpodbija akt organa druge stopnje o zavrnitvi pritožbe. Ker po navedenih določbah ZUS-1 izpodbijani akt ni upravni akt oziroma akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu, je sodišče tožbo kot nedopustno zavrglo na podlagi 4. točke 1. odstavka 36. člena ZUS-1.

ZUS-1 člen 2,  36,  36/1,  2,  36,  36/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.