sodba I U 1319/2010
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2010-10-13

brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - verjetni izgled za uspeh - kazenski postopek - odškodnina - dokazovanje škode

Tožena stranka je pravilno odločila, da vložitev odškodninske tožbe ne bi bila razumna, saj le pavšalno navajanje škode za odškodninsko odgovornost ne zadostuje, prav tako morajo biti kumulativno podani pogoji (nedopustno oziroma protipravno ravnanje, nastanek škode in vzročna zveza med takšnim ravnanjem in nastalo škodo). Vzročna zveza med zatrjevanim nedopustnim oziroma protipravnim ravnanjem obeh odvetnikov in škodo, ki jo tožnik zatrjuje, ni verjetno izkazana, kar potrjuje tudi sklep ODT, iz katerega izhaja, da ravnanje odvetnikov ni bilo protipravno.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila prošnjo tožnika za dodelitev brezplačne pravne pomoči za pravno svetovanje in zastopanje pred sodiščem na prvi in drugi stopnji v kazenskem postopku, zaradi vložitve obtožbe v zvezi z ravnanjem odvetnikov A.A. in B.B. in v pravdnem postopku, zaradi odškodninske tožbe zoper C. d.d., zaradi ravnanja istih dveh odvetnikov ter kot oprostitev plačila stroškov sodnih postopkov.

Tožnik je k prošnji predložil podatke o premoženjskem stanju, tožena stranka pa je na podlagi 33. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP) pridobila sklep ODT v Ljubljani – Zunanjega oddelka v Domžalah opr. št. Kt (0) 481/06-2 z dne 1. 9. 2006 ter listine iz spisa opr. št. Bpp 1963/2004.

Ugotavlja, da je bila tožniku v zadevi opr. št. Bpp 1963/2004 dodeljena nujna brezplačna pravna pomoči za pravno svetovanje in zastopanje pred sodiščem prve stopnje, za izvajanje brezplačne pravne pomoči pa je bil najprej določen odvetnik A.A., ki je bil nato s sklepom (z dne 16. 6. 2005) razrešen, namesto njega pa je bila imenovana odvetnica B.B. Iz citiranega sklepa ODT izhaja, da je bila kazenska ovadba, ki jo je oškodovanec (tožnik) podal zoper odvetnika A.A., odvetnico B.B. in vse odgovorne osebe na Okrožnem sodišču v Ljubljani, zaradi kaznivega dejanja spravljanja v suženjsko razmerje po 1. odstavku 387. člena Kazenskega zakonika (KZ) ter drugih očitanih kaznivih dejanj, zavržena. Iz obrazložitve sklepa izhaja, da očitana kazniva dejanja niso bila storjena, saj sta imela oba odvetnika na podlagi 1. odstavka 5. člena Zakona o odvetništvu pravico odkloniti njegovo zastopanje, ker se ima vsak odvetnik pravico svobodno odločiti, ali bo prevzel zastopanje stranke, ki se nanj obrne, prav tako so bile odločitve sodišča, ki je od tožnika zahtevalo ustrezno popravo tožb, zakonite, in s tem pristojne osebe na sodišču niso storile kaznivega dejanja.

Tožena stranka zato zaključuje, da bi bila vložitev obtožbe zoper navedena odvetnika nerazumna, poleg tega pa je tožnik skladno s pravnim poukom imel na voljo 8-dnevni rok za vložitev obtožbe, ki je že zdavnaj potekel. Zato zaključuje, da bi bila nerazumna tudi vložitev odškodninske tožbe zoper navedena odvetnika oziroma zavarovalnico, saj tožnik ni izkazal, da mu je nastala kakršnakoli pravno priznana premoženjska ali nepremoženjska škoda v zvezi z ravnanjem obeh odvetnikov. Zgolj pavšalno navajanje škode, brez določitve obsega in podlage, po mnenju tožene stranke ne zadostuje za utemeljitev pogoja razumnosti za dodelitev brezplačne pravne pomoči. Za sleherno odškodninsko odgovornost morajo biti namreč kumulativno podani pogoji. Glede na navedeno je tožena stranka odločila, da ni izpolnjen eden izmed zakonskih pogojev iz 24. člena ZBPP, zato je skladno z 2. točko 2. odstavka 37. člena ZBPP prošnjo tožnika kot neutemeljeno zavrnila.

Tožnik se ne strinja z odločitvijo tožene stranke in navaja, da je prava neuka stranka, zaradi česar prosi za dodelitev brezplačne pravne pomoči, da bi lahko tožbo ustrezno popravil. S pomočjo pravne pomoči bo lahko navedel vsa dejstva, ki utemeljujejo verjetnost uspeha in tako dokazal sodišču, da odločitev tožene stranke ni pravilna. Poudarja, da je prejemnik socialne podpore, zato prosi, naj ga sodišča oprosti plačila sodnih stroškov in sodnih taks. Zaradi ravnanj sodišča je v hudi stiski, zaradi česar tudi jemlje ustrezna zdravila. Meni, da se tožena stranka sklicuje na nerazumne abstraktne trditve, kot da je zadeva očitno nerazumna, pri tem pa mu odklanja brezplačno pravno pomoč, s katero bi zadeve popravil, da bi bile razumne. Meni, da tožena stranka zlorablja njegovo pravno neukost za nereševanje njegovih utemeljenih obtožb, pritožb, obtožnih predlogov. Ker mu ni nudena ustrezna pravna pomoč za reševanje sporov, so vse odločitve nezakonite in ne temeljijo na zakoniti pravni podlagi, kršeni sta tudi Ustava Republike Slovenije in EKČP. Smiselno predlaga naj sodišče tožbi ugodi.

Tožena stranka vztraja pri izpodbijani odločbi in predlaga naj sodišče tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Po presoji sodišča je tožena stranka pravilno odločila, ko je tožnikovo prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči zavrnila. Po določbi 1. alineje 1. odstavka 24. člena ZBPP se pri presoji dodelitve brezplačne pravne pomoči kot pogoji upoštevajo okoliščine in dejstva v zadevi, v zvezi s katero prosilec vlaga prošnjo za dodelitev brezplačne pravne pomoči, predvsem, da zadeva ni očitno nerazumna oziroma da ima prosilec v zadevi verjetne izglede za uspeh, tako da je razumno začeti postopek oziroma se ga udeleževati ali vlagati v postopku pravna sredstva oziroma nanje odgovarjati.

V obravnavani zadevi je sporna odločitev tožene stranke, s katero je zavrnila prošnjo tožnika za pravno svetovanje za zastopanje pred sodišči prve in druge stopnje v kazenskem postopku, zaradi vložitve obtožbe v zvezi z ravnanjem odvetnikov A.A. in B.B., ter v pravdnem postopku, zaradi odškodninske tožbe zoper C. d.d., zaradi ravnanja navedenih odvetnikov ter kot oprostitev plačila stroškov sodnih postopkov. Po presoji sodišča je tožena stranka na podlagi dejanskega stanja, kot izhaja iz izpodbijane odločbe, pravilno uporabila materialno pravo, sodišče tudi ni ugotovilo, da bi bila v postopku kršena pravila postopka. Sodišče se strinja z razlogi, ki jih je navedla tožena stranka v obrazložitvi svoje odločbe in se v izogib ponavljanju nanje v svoji sodbi sklicuje (2. odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu; Uradni list RS, št. 105/06 – ZUS-1). Sodišče se strinja z razlogi tožene stranke, da vložitev kazenske obtožbe glede na razloge, navedene v sklepu ODT v Ljubljani – Zunanjega oddelka v Domžalah, opr. št. Kt (0) 481/06 z dne 1. 9. 2006, ne bi bila razumna. Pravilno je tudi odločila, da ne bi bila razumna vložitev odškodninske tožbe, saj kot je pravilno pojasnila, le pavšalno navajanje škode, za odškodninsko odgovornost ne zadostuje, prav tako morajo biti kumulativno podani pogoji (nedopustno oziroma protipravno ravnanje, nastanek škode in vzročna zveza med takšnim ravnanjem in nastalo škodo). Tudi po mnenju sodišča verjetno izkazana vzročna zveza med zatrjevanim nedopustnim oziroma protipravnim ravnanjem obeh odvetnikov in škodo, ki jo tožnik zatrjuje, ni izkazana, kar potrjuje tudi citirani sklep ODT, iz  katerega izhaja, da ravnanje odvetnikov ni bilo protipravno.

Tožnik v tožbi le pavšalno navaja, da se ne strinja z odločbo tožene stranke, pri tem pa ne navaja, zakaj meni, da odločba ni pravilna in ni zakonita. Svoje ugovore bi moral tožnik konkretno navesti, sicer sodišče utemeljenosti le-teh ne more preizkusiti. Sodišče tudi ne more preizkusiti tožbenih ugovorov glede kršitve ustavnih pravic in EKČP, saj tudi te kršitve tožnik le pavšalno zatrjuje.

Tožnik je v tožbi zatrjeval, da je prejemnik socialne pomoči. Na odločitev v zadevi pa to dejstvo ne more vplivati, saj mora prosilec za dodelitev brezplačne pravne pomoči izpolnjevati tako finančni kot objektivni pogoj, zato slabo finančno stanje tožnika, ki je sicer izkazano, samo po sebi še ne daje pravice do dodelitve brezplačne pravne pomoči.

Sodišče o predlogu tožnika za oprostitev plačila sodnih taks ni odločilo, ker se na podlagi 4. odstavka 10. člena Zakona o sodnih taksah (ZST-1) v postopku za odločanje o dodelitvi brezplačne pravne pomoči taksa ne plača.

Iz opisanih razlogov je sodišče na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1 tožbo tožnika kot neutemeljeno zavrnilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.