sodba U 428/2006
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2008-07-09

ukrep ekološko kmetovanje - obtežba kmetijske površine z živino - neposredna plačila v kmetijstvu

Po mnenju sodišča sta prvostopni organ in tožena stranka pri uveljavljanju pravice do plačila pravilno upoštevala, da tožnik lahko uveljavlja pravico le za ekološko rejo živine z obtežbo 0,2 do 1,9 GVŽ/ha kmetijske površine v uporabi in pri tem upoštevala površino zemljišč v uporabi (284, 34 ha), ki jo je tožnik podal z zbirno vlogo (D). Iz navedenega ob računski operaciji izhaja, da je obtežba z živino na kmetijskem gospodarstvu tožnika manjša od 0,2 GVŽ/ha, takšna ugotovitev pa je tudi po mnenju sodišča pravilna.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožnika zoper odločbo Agencije RS za kmetijske trge in razvoj podeželja z dne 29.12.2004, s katero je prvostopni organ ugodil zahtevkom tožnika za površino EKO 0 - krmne površine za trajno travinje na površini 284,34 ha, za izravnalna plačila na površino OMD - kraško na površini 284,34 ha, za ukrep SKOP-ETA ohranjanje ekstenzivnega travinja na površini 172,21 ha in za dodatek za ostala zavarovana območja na površini 172,21 ha v skupni vrednosti 14.056.073,91 SIT (točka 1. izreka). Prvostopni organ je zavrnil zahtevke za ukrep SKOP ekološko kmetovanje (EK) za travinje na površini 112,13 ha in SKOP-KZO za ostala zavarovana območja na površini 112,13 ha (točka 2.1. izreka). O morebitnih ostalih zahtevkih za pomoči na živali bo odločeno s posebno odločbo (točka 3. izreka). Kmetijsko gospodarstvo obsega še za 511,81 GVŽ (glav velike živine) krmnih površin (točka 4. izreka). Odobrena sredstva se do nastopa pravnomočnosti štejejo kot akontacija (točka 5. izreka). Tožena stranka navaja, da je tožnik v skladu s 6. odstavkom 9. člena Uredbe o izvedbi ukrepov kmetijske politike za leto 2004 (Uradni list RS, št. 24/04 do 87/04, v nadaljevanju Uredba), ki določa, da se zahtevek za vse pomoči na površino v okviru zbirne vloge vlaga na obrazcu D - Zahtevek za pomoči na površino za leto 2004, razen zahtevka za ukrep SKOP - ozelenitev nizkih površin, ki se vlaga ločeno, kot to določata 2. in 3. odstavek 59. člena Uredbe, pravočasno vložil na obrazcu D zbirno vlogo, kjer je uveljavljal krmne površine za trajno travinje na površini 284,34 ha, zahtevek za ukrep SKOP-EK na površini 112,13 ha, zahtevek za ukrep SKOP-ETA na površini 172,21 ha, zahtevek za ukrep SKOP-KZO na površini 284,34 ha in zahtevek za izravnalno plačilo OMD na površini 284,34 ha. Z administrativno kontrolo oz. inšpekcijskim pregledom je bilo ugotovljeno, da je obtežba z živino na kmetijskem gospodarstvu manjša od 0,2 GVŽ/ha, zato je prvostopni organ zahtevek za izplačilo podpore SKOP-EK na površini 112,13 ha v skladu s 1. odstavkom 59. člena Uredbe kot neutemeljenega zavrnil. Po navedeni določbi so upravičenci, pogoji za pridobitev in višina sredstev za plačila za ukrepe SKOP za leto 2004 opredeljeni v predpisu, ki ureja plačila za ukrepe Programa razvoja podeželja 2004 do 2006 za leto 2004. Tožena stranka navaja 4. odstavek 20. člena Uredbe o plačilih za ukrepe programa razvoja podeželja 2004 do 2006 za leto 2004 (Uradni list RS, št. 24/04 in 116/04, v nadaljevanju Uredba PRP), po katerem lahko plačila za ukrep SKOP-EK uveljavljajo upravičenci, ki upoštevajo predpis, ki ureja ekološko predelavo in predelavo kmetijskih pridelkov oz. živil ter navaja Program razvoja podeželja za RS 2004 do 2006 (Uradni list RS, št. 116/04, v nadaljevanju Program), in sicer točko 9.3.2 pod naslovom: Kmetijsko okoljski ukrepi, ukrep I/8: Ekološko kmetovanje, ki določa pogoje za pridobitev plačil za SKOP-EK ukrep: upoštevanje Pravilnika o ekološki pridelavi in predelavi kmetijskih pridelkov oz. živil in Pravilnika o določitvi območij v RS, ki so primerna za ekološko čebelarjenje, kmetijska zemljišča morajo biti v uporabi, kontrola organizacije za kontrolo v tekočem letu (pridobitev pozitivnega poročila o opravljeni kontroli oz. certifikata). V isti točki Program določa še, da lahko upravičenec uveljavlja pravico do plačila za travinje (travniki, trave, travno deteljne mešanice na njivah, pašniki) v uporabi le za ekološko rejo živine z obtežbo od 0,2 do 1,9 GVŽ/ha kmetijskih zemljišč v uporabi. V nadaljevanju tožena stranka navaja, da je tožnik na obrazcu B - osnovni podatki o kmetijskem gospodarstvu za leto 2004 - stalež živali - navedel živalske vrste na kmetijskem gospodarstvu, preračunano v GVŽ 20,2 GVŽ in da iz obrazca C - prijava zemljišč v uporabi za leto 2004 izhaja, da je imel tožnik v obdelavi 284,34 ha kmetijskih zemljišč na svojem kmetijskem gospodarstvu. Tožnik je na obrazcu B torej prijavil 20,2 GVŽ, na obrazcu pa je tudi s svojim podpisom jamčil za resničnost podatkov, s podpisom na D obrazcu pa tudi, da je seznanjen s pogoji za uveljavljanje SKOP ukrepov. Tožena stranka je na podlagi prijavljenega GVŽ in površine kmetijskih zemljišč v uporabi ponovno izračunala obtežbo tožnikovega kmetijskega gospodarstva z živino, ki znaša 0,07 GVŽ/ha, kar je manj od najnižje predpisane obtežbe 0,2 GVŽ/ha za ukrep SKOP-EK ter ugotavlja, da zato ni upravičen do plačil za navedeni ukrep, ker ne izpolnjuje splošnega pogoja obtežbe. Tožnikove ugovore, da znaša obtežba za živino na površini 112,13 ha 0,2 GVŽ/ha in da zato ustreza pogojem za ekološko rejo živine, pa kot neutemeljene zavrne, glede na to, da je tožena stranka na podlagi podatkov (stalež živali in kmetijska zemljišča v uporabi, ki jih je tožnik posredoval sam za zbirno vlogo) v skladu s predpisi izračunala obtežbo in ugotovila, da znaša 0,07 GVŽ/ha. Zato je prvostopni organ utemeljeno zavrnil zahtevek tožnika za ukrep SKOP-EK na površini 112,13 ha, ker ne izpolnjuje predpisanih pogojev najnižje dovoljene obtežbe 0,2 GVŽ/ha, zato tožena stranka ni ugotavljala ali tožnik izpolnjuje druge pogoje za pridobitev plačil za ukrep SKOP-EK, posledično pa je utemeljeno zavrnjen tudi zahtevek za SKOP-KZO na enotah rabe 1 in 3 na skupni površini 112,13 ha, saj so do plačila za SKOP-KZO upravičeni vlagatelji, ki na istih površinah izvajajo že najmanj enega izmed SKOP ukrepov. Ob preizkusu ali ni v postopku prišlo do bistvenih kršitev postopka oz. ali ni bil prekršen materialni zakon (247. člen Zakona o splošnem upravnem postopku - Uradni list RS, št. 24/06, dalje ZUP), pritožbeni organ ni ugotovil, da je do takšnih kršitev prišlo. Izrek o stroških tožena stranka utemelji s 1. odstavkom 116. člena ZUP.

Tožnik je vložil tožbo v upravnem sporu, s katero izpodbija odločbo tožene stranke zaradi nepravilne ugotovitve dejanskega stanja in napačne uporabe materialnega prava. Po mnenju tožnika sta mu bila neupravičeno zavrnjena zahtevka za ukrepa SKOP-EK in SKOP-KZO na površini, ki jo je prijavil na obrazcu D in znaša 112,13 ha. Sklicuje se na Uredbo o izvedbi ukrepov kmetijske politike za leto 2004 in 4. odstavek 20. člena Uredbe o plačilih za ukrepe programa razvoja podeželja 2004 do 2006 za leto 2004, kot tudi na Program razvoja podeželja za RS 2004 do 2006, ukrep I/8 - ekološko kmetovanje, kjer so navedeni pogoji za pridobitev plačil za SKOP-EK ukrep. V nadaljevanju navaja, da je imel 1. 4. 2004 na kmetijskem gospodarstvu živino, kot je razvidno iz obrazca B in da je na navedenem obrazcu prijavil 23,95 GVŽ ter da je izpolnil vse kriterije za ukrep SKOP-EK, saj je na zemljiščih v izmeri 112,13 ha, na katerih je ukrep uveljavljal, imel glede na izračun GVŽ obtežbo 0,213 GVŽ/ha ter da izpolnjuje pogoje za ekološko reje živine, ki so navedeni v točki 9.3.2 pod ukrep I/8 - ekološko kmetovanje v Programu razvoja podeželja za RS 2004 do 2006 za leto 2004. Posledično mu je napačno na istih površinah zavrnjen tudi zahtevek za ukrep SKOP-KZO. Sodišču predlaga, da izpodbijano odločbo odpravi in samo odloči, da je tožnik upravičen do izplačil za ukrepa SKOP-EK in SKOP-KZO za leto 2004 z zakonitimi zamudnimi obrestmi.

V odgovoru na tožbo tožena stranka prereka vse tožbene navedbe iz razlogov, navedenih v obrazložitvi izpodbijane odločbe in sodišču predlaga, da tožbo kot neutemeljeno zavrne.

Državno pravobranilstvu Republike Slovenije kot zastopnik javnega interesa udeležbe v tem postopku ni prijavilo.

Sodišče je upoštevajoč 2. odstavek 105. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 105/06, v nadaljevanju ZUS-1) o tožbi odločalo na podlagi 51. do 72. člena ZUS-1. Sodišče se strinja z razlogi iz izpodbijane odločbe in se v izogib ponavljanju nanje sklicuje (2. odstavek 71. člena ZUS-1), v zvezi s tožbenimi ugovori pa še dodaja:

Po mnenju sodišča je izpodbijana odločba pravilna. V obravnavani zadevi je sporno vprašanje izpolnitve pogoja za uveljavljanje pravice do plačila za ukrep ekološkega kmetovanja - SKOP-EK iz točke I/8 Programa razvoja podeželja 2004 do 2006 (Uradni list RS, št. 116/04), ki določa, da upravičenec lahko uveljavlja pravico do plačil za travinje (travniki, trave in travno deteljne mešanice na njivah, pašniki) v uporabi le za ekološko rejo živine z obtežbo 0,2 do 1,9 GVŽ/ha kmetijskih zemljišč v rabi. Tožena stranka je za izračun obtežbe z živino upoštevala kmetijsko zemljišče v uporabi, ki ga je tožnik prijavil v okviru zbirne vloge na obrazcu D, torej 284,34 ha, za razliko od tožnika, ki zatrjuje, da bi za ta ukrep morala upoštevati le površino 112,13 ha, na kateri je uveljavljal zahtevek za ukrep SKOP-EK. Tožena stranka v obrazložitvi izpodbijane odločbe sicer napačno ugotavlja, da je tožnik na obrazcu B - osnovni podatki o kmetijskem gospodarstvu za leto 2004 - stalež živali, sam prijavil 20,2 GVŽ, saj pri preračunu glede na navedene koeficiente na obrazcu, izhaja, tako kot tudi pravilno zatrjuje tožnik, da znaša GVŽ 23,95. Očitno je, da sta se organa pri preračunavanju zmotila, kar pa na samo odločitev nima vpliva. V zadevi namreč ni sporno, da je tožnik zahteval ukrep SKOP-EK na površini 112,13 ha (obrazce D) in ta bi mu šel po mnenju sodišča le v primeru, v kolikor bi izpolnjeval pogoj iz Programa razvoja podeželja 2004 do 2006 pod točko 9.3.2., Ukrep I/8, in sicer če bi izkazal obtežbo kmetijskega gospodarstva z živino 0,2 do 1,9 GVŽ/ha kmetijskega zemljišča v rabi. Iz obrazca C - prijava zemljišč v uporabi za leto 2004 izhaja, da je tožnik prijavil zemljišč v uporabi za leto 2004 v površini, tako kot pravilno navaja tožena stranka, 284,34 ha, kar sicer tudi za tožnika ni sporno. Po mnenju sodišča sta prvostopni organ in tožena stranka pri uveljavljanju pravice do plačila pravilno upoštevala, da tožnik lahko uveljavlja pravico le za ekološko rejo živine z obtežbo 0,2 do 1,9 GVŽ/ha kmetijske površine v uporabi in pri tem upoštevala površino zemljišč v uporabi (284, 34 ha), ki jo je tožnik podal z zbirno vlogo (D). Iz navedenega ob računski operaciji izhaja, da je obtežba z živino na kmetijskem gospodarstvu tožnika manjša od 0,2 GVŽ/ha, takšna ugotovitev pa je tudi po mnenju sodišča pravilna, saj znaša po ugotovitvi tožene stranke 0,07 GVŽ oz. pravilno (ob upoštevanju 23,95 GVŽ iz obrazca B) 0,08, kar pa na drugačno odločitev glede ukrepa SKOP-EK ne vpliva. V zadevi pa ni sporno, da ima tožnik za ukrep SKOP-EK soglasje za površino 112,13 ha, vendar ob neizpolnitvi pogoja iz Programa, tako kot pravilno navajata oba organa, ko tožnik ne izpolnjuje splošnega pogoja obtežbe od 0,2 do 1,9 GVŽ/ha, tudi po mnenju sodišča nima upravičenosti za uveljavljanje navedene podpore SKOP-EK na površini 112,13 ha, posledično pa tudi ne, tako kot pravilno ugotavljata oba organa, ukrep SKOP-KZO, saj so do plačila za navedeni ukrep upravičeni, tako kot izhaja iz Programa, le vlagatelji, ki na istih površinah izvajajo že najmanj enega izmed SKOP ukrepov, tega pa tožnik v obravnavanem primeru ne izvaja zato tudi ne izpolnjuje tega pogoja.

Ker je po povedanem materialno pravo pravilno uporabljeno, je izpodbijana odločba pravilna in zakonita, tožba pa neutemeljena, je sodišče tožbo zavrnilo na podlagi 1. odstavka 63. člena ZUS-1.

Sodišče je odločilo brez glavne obravnave na podlagi 1. odstavka 59. člena ZUS-1, saj dejansko stanje, ki je relevantno za odločitev v obravnavani zadevi in je podlaga za izdajo upravnega akta, med tožnikom in tožencem ni sporno.

Uredba o izvedbi ukrepov kmetijske politike za leto 2004 člen 59,  59.  Uredba o plačilih za ukrepe Programa razvoja podeželja za Republiko Slovenijo 2004–2006 za leto 2006 člen 20,  20/4,  20,  20/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.