sodba U 495/2007
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2009-03-27

upravna zadeva - civilni invalid vojne - zakonske zamudne obresti od priznane invalidnine

V upravnem postopku je bilo pravnomočno odločeno o pravici tožeče stranke do statusa civilnega invalida vojne, od takrat je tudi prejela invalidnino za nazaj - od 1.1.1994 dalje. O zahtevi za plačilo zakonskih zamudnih obresti pa bi upravni organ lahko odločal le, kolikor bi za to imel podlago v upravnem pravu. Zakon o vojnih invalidih pa nima določb, ki bi predstavljale podlago za priznanje pravice do zamudnih obresti od priznanih dajatev po tem zakonu in tudi ne podlage za pristojnost upravnega organa, da bi o tem odločal. Gre torej za zahtevek civilnopravnega značaja, odločanje o katerem je v sodni pristojnosti.

Upravna enota A. je z izpodbijanim sklepom odločila, da se zahteva tožeče stranke za plačilo obresti od zapadlih zneskov osebne invalidnine VI. skupine, zavrže. Iz obrazložitve izhaja, da ima tožeča stranka z odločbo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve št. ... z dne 23.5.2001 priznan status civilnega invalida vojne VI. skupine od 1.1.1994 . Tožeča stranka je zahtevala, zaradi dolgotrajnosti postopka, izplačilo zamudnih obresti od zapadlih zneskov invalidnine. Ker v obravnavani zadevi ne gre za upravno stvar je upravni organ prve stopnje v skladu z 1. točko 1. odstavka 129. člena Zakona o splošnem upravnem postopku, zahtevek tožeče stranke, zavrgel.

Tožeča stranka v tožbi sicer navaja, da vlaga tožbo v upravnem sporu zoper odločbo tožene stranke štev. ... z dne 23.5.2001, vendar je iz obrazložitve tožbe in tožbenega zahtevka mogoče zaključiti, da tožeča stranka izpodbija sklep Upravne enote A. št. ... z dne 22.12.2006, s katerim je bila njena zahteva za izplačilo zamudnih obresti zavržena. Izpodbijani sklep je postal dokončen z odločbo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve RS št. ... z dne 27.9.2007, s katero je bila pritožba tožeče stranke zoper izpodbijani sklep, zavrnjena. Iz navedb v tožbi tožeče stranke izhaja, da zamudne obresti tečejo od denarnih obveznosti ne glede na njihov izvor, to je ne glede na to ali gre za denarno obveznost od njenega samega nastanka ali za denarno obveznost, ki je nastala iz kakšne druge obveznosti. Narava invalidnine po Zakonu o vojnih invalidih je nadomestilo za nepremoženjsko škodo, ki je bila civilnim osebam povzročena med vojno, zatorej tečejo zamudne obresti za neplačane zneske od dneva, ko naj bi se invalidnina začela izplačevati. Glede na navedeno je napačno stališče, da bi tožena stranka lahko prišla v zamudo šele po dokončni odločbi v upravnem postopku, kar je več kot sedem let po vložitvi zahtevka za priznanje statusa. Glede na vse navedeno predlaga, da sodišče ugotovi, da ji pripada pravica do zamudnih obresti za priznano osebno invalidnino VI. skupine po obračunu mesečnih invalidnin od 1.1.1994 do 1.5.2001, zato ji je tožena stranka dolžna izplačati zamudne obresti za navedeno obdobje v skupni višini 12.722,20 EUR pod izvršbo v roku osmih dni.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da gre v konkretnem primeru za vodenje upravnega postopka v upravni stvari priznanja pravice do statusa  civilnega invalida vojne in pravic na tej podlagi. Odločba, izdana v upravnem postopku se izvrši, ko postane izvršljiva, kar določa 282. člen Zakona o splošnem upravnem postopku. Odločanje o zadevah, ki se tičejo obligacijskih razmerij  ali drugih pravnih razmerij, ne spada med upravne stvari. Ker izplačilo zamudnih obresti ni upravna stvar, je navedena zahteva tožeče stranke neutemeljena in jo je potrebno zavreči, kar je pravilno storil upravni organ prve stopnje z izpodbijanim sklepom. Glede na vse navedeno predlaga, da sodišče tožbo tožeče stranke, kot neutemeljeno, zavrne.

Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve RS je z odločbo št. ... z dne 23.5.2001 odpravilo odločbo Upravne enote B. št. ... z dne 23.3.1995 in tožeči stranki priznalo status civilnega invalida vojne VI. skupine z 60 %  okvaro organizma od 1.1.1994 dalje in ji priznalo osebno invalidnino za navedeno skupino od 1.1.1994 dalje v zneskih, kot so navedeni v izreku citirane odločbe. Z navedeno odločbo je bilo torej v upravnem postopku pravnomočno odločeno (tožba v upravnem sporu ni bila vložena) o pravici tožeče stranke do statusa civilnega invalida vojne, od takrat je tudi prejela invalidnino za nazaj - od 1.1.1994 dalje. O zahtevi za plačilo zakonskih zamudnih obresti pa  bi upravni organ lahko odločal le kolikor bi zato imel podlago v upravnem pravu. Zakon o vojnih invalidnih (Uradni list RS  št. 63/95, 19/97 in 75/97-ZVojl) pa nima določb, ki bi predstavljale podlago za priznanje pravice do zamudnih obresti od priznanih dajatev po Zakonu o vojnih invalidih in tudi ne  podlage za pristojnost upravnega organa, da bi o tem odločal. Gre torej za zahtevek civilnopravnega značaja, odločanje o katerem pa je v sodni pristojnosti. Glede na navedeno je Upravna enota  A. odločila pravilno, ko je zahtevek tožeče stranke za plačilo obresti ali odškodnine od zapadlih zneskov osebne invalidnine VI. skupine, v skladu  z 1. točko 1. odstavka 129. člena Zakon o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS št. 80/99, 70/00, 52/02 in 73/04-ZUP), zavrgla, ker stvar na katero se vloga nanaša, ni upravna stvar.

Glede na vse navedeno je sodišče tožbo v skladu z 1. odstavkom 63. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS št. 105/06-ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo saj je bil postopek pred izdajo izpodbijanega sklepa pravilen, sklep pa pravilen in na zakonu utemeljen.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.