TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
UPRS sklep U 2065/2002
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-05-22

Na poziv z opozorilom, da bo sodišče postopek ustavilo, če tožnik v danem 15-dnevnem roku ne bo podal izjave, da pri tožbi vztraja, je pooblaščenec tožeče stranke 21. 5. 2003 sodišču sporočil, da glede na ugodno rešitev pritožbe tožbo umika. Sodišče je postopek ustavilo na podlagi 3. odstavka 37. člena ZUS.

Tožeča stranka je dne 6. 11. 2002 vložila tožbo po določbi 2. odstavka 26. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 59/97, 70/00 - dalje ZUS), ker tožena stranka ni odločila o njeni pritožbi zoper odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada A, Izpostave B z dne 20. 9. 1999. Tožena stranka je sodišče dne 13. 5. 2003 v skladu s 1. odstavkom 37. člena ZUS obvestila o pozneje izdanem upravnem aktu z dne 28. 3. 2003 z dokazilom o njegovi vročitvi tožeči stranki.

Sodišče je tožnika pozvalo k izjavi v skladu z določbo 2. odstavka 37. člena ZUS. Na poziv z dne 16.5.2003 z opozorilom, da bo sodišče postopek ustavilo, če tožnik v danem 15-dnevnem roku ne bo podal izjave, da pri tožbi vztraja, je pooblaščenec tožeče stranke 21. 5. 2003 sodišču sporočil, da glede na ugodno rešitev pritožbe tožbo umika. Sodišče je postopek ustavilo na podlagi 3. odstavka 37. člena ZUS.

ZUS člen 37,  37/2,  37/3,  37,  37/2,  37/3.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep U 855/2001
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-04-10

Ker tožnica sodne takse za pritožbo ni plačala, šteje pritožba za umaknjeno.

Tožeča stranka je pri Upravnem sodišču Republike Slovenije dne 18. 3. 2003 vložila pritožbo zoper sodbo Upravnega sodišča Republike Slovenije, opr. št. U 855/2001-6 z dne 27. 2. 2003. Vložena pritožba ni bila taksirana. Sodišče je zato tožeči stranki poslalo opomin za plačilo takse za pritožbo v znesku 38.000,00 SIT ter plačilo sodne takse za opomin v znesku 9.500,00 SIT. Rok za plačilo je 15 dni. V opominu, ki ga je tožnica prejela dne 20. 3. 2003, je bila opozorjena na posledice (1.odstavek 8.člena Zakona o sodnih taksah), če sodna taksa ne bo plačana v navedenem roku.

Tožnica predpisane sodne takse za pritožbo v 15 dnevnem roku, ki je iztekel 4. 4. 2003, ni plačala (sodišče je z vlogo z dne 26.3.2003 obvestila, da takse ne bo poravnala), pogoji za oprostitev plačila sodnih taks pa niso podani, zato se po določbi 1.odstavka 8.člena Zakona o sodnih taksah (Ur.l. SRS št. 30/78, 36/83, 46/86, 34/88, 1/90 in Ur.l. RS št.-14/91, 38/96, 20/98, 50/98-odl. US, 70/00 in 93/01, dalje ZST) v zvezi s šestim odstavkom 108. člena Zakon o pravdnem postopku (Ur.l. RS št. 26/99, 96/02, v nadaljevanju: ZPP) šteje njena pritožba za umaknjeno. Zakon o upravnem sporu (Ur.l. RS št. 50/97 in 70/00, v nadaljevanju: ZUS) ne ureja vprašanj v zvezi z umikom pritožbe zoper sodno odločbo, izdano na prvi stopnji, zato je treba glede na 16.člen ZUS za razrešitev teh vprašanj uporabiti ZPP. Ta v 2.odstavku 334.člena določa, da stranka lahko umakne pritožbo, dokler o njej ne odloči sodišče druge stopnje. Ker se v obravnavnem primeru šteje pritožba za umaknjeno, pritožbeno sodišče pa o pritožbi še ni odločilo, je bilo odločeno, kot izhaja iz izreka tega sklepa. S tem je pritožbeni postopek končan.

ZST člen 8,  8.  ZUS člen 16,  16.  ZPP člen 108,  108.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
UPRS sklep U 55/2001
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-10-16

predlog za oprostitev plačila sodnih taks - zavrženje

Tožeča stranka je za oprostitev plačila sodnih taks za tožbo in sodbo zaprosila ponovno. Ker je bila o isti zadevi v upravnem sporu že izdana pravnomočna odločba, je moralo sodišče predlog zavreči na podlagi 6. točke 1. odstavka 34. člena Zakona o upravnem sporu.

Predlog za oprostitev plačila sodnih taks se zavrže.

Upravno sodišče je o predlogu za oprostitev plačila sodnih taks v upravnem sporu opr. št., ki ga je tožeča stranka vložila 11. 2. 2003 skupaj s pritožbo zoper sodbo, že odločilo. S sklepom opr. št. z dne 17. 7. 2003 je tožečo stranko v tem upravnem sporu oprostilo plačila sodnih taks za pritožbo. Sklep je postal pravnomočen 5. 9. 2003.

Dne 30. 9. 2003 je tožeča stranka za oprostitev plačila sodnih taks za tožbo in sodbo zaprosila ponovno. Ker je bila o isti zadevi v upravnem sporu že izdana pravnomočna odločba – sklep z dne 17. 7. 2003, je moralo sodišče predlog  zavreči na podlagi 6. točke 1. odstavka 34. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 2021/2000
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-12-17

Po določbi 1. odstavka 22. člena ZUS lahko stranka, ki iz opravičenega razloga zamudi rok za opravo dejanja in ga zaradi tega ne more več opraviti, predlaga vrnitev v prejšnje stanje. Odvetnik, ki ob vročitvi sodbe ni imel pooblastila za zastopanje tožnice v upravnem sporu, je pritožbo lahko vložil šele, ko je dobil pooblastilo pravnih naslednic tožnice, ki je med postopkom umrla.

1. Predlogu za vrnitev v prejšnje stanje se ugodi. 2. Pritožba se šteje za pravočasno.

Sodišče je v sporni zadevi izdalo sodbo U... z dne ..., s katero je tožbo tožnice kot neutemeljeno zavrnilo.

Sodišče, kot izhaja iz sodnega spisa, je odvetniku - predlagatelju predloga za vrnitev v prejšnje stanje vročilo sodbo dne 1. 12. 2001. Dne 4. 1. 2002 pa je odvetnik predlagal vrnitev v prejšnje stanje in vložil pritožbo. V predlogu je kot opravičen razlog navedel, da se s tožnico ni mogel dogovoriti, ali naj vloži pritožbo ali ne, ker je tožnica 28. 11. 2001 umrla. Dne 31. 12. 2001 pa ga je poklicala tožničina hčerka in mu naročila, da naj nadaljuje postopek in vloži pritožbo.

Po določbi 1. odstavka 22. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00, v nadaljevanju: ZUS) lahko stranka, ki iz opravičenega razloga zamudi rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti, predlaga vrnitev v prejšnje stanje. Predlog je treba vložiti v 8 dneh od dneva, ko je prenehal vzrok, zaradi katerega je stranka zamudila rok, če je stranka šele pozneje izvedela za zamudo, pa od dneva, ko je za to izvedela (2. odstavek 22. člena ZUS). Okoliščine za utemeljitev predloga je treba verjetno izkazati ob vložitvi predloga ali v postopku odločanja o njem. V roku za vložitev predloga je treba opraviti tudi zamujeno dejanje (3. odstavek 22. člena). Po treh mesecih od dneva zamude, ni mogoče predlagati vrnitve v prejšnje stanje (4. odstavek 22. člena ZUS).

Sodišče ugodi predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, če je stranka iz opravičenega vzroka zamudila rok za opravo dejanja v postopku in ga zaradi tega ne more več opraviti. V obravnavanem primeru je sodišče sodbo vročilo odvetniku, ki ob vročitvi 1. 12. 2001 ni imel pooblastila za zastopanje tožnice v upravnem sporu. Pooblaščenec je po presoji sodišča iz opravičenega razloga s pritožbo zamudil, saj jo je lahko vložil šele, ko je dobil pooblastilo pravnih naslednic tožnice za vložitev pritožbe in odobritev tožbe, to pa je bilo 31. 12. 2001.

Glede na navedeno pa je predlog tudi pravočasen, saj je vložen v rokih iz 2. in 4. odstavka 22. člena ZUS.

Posledično, ker je predlog za vrnitev v prejšnje stanje utemeljen, je pravočasna tudi vložena pritožba z dne 4. 1. 2002 (2. odstavek 70. člena ZUS).

Zoper sklep, s katerim se dovoli vrnitev v prejšnje stanje, pritožba ni dopustna (7. odstavek 22. člena ZUS).

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 278/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-08-28

Sodišče v upravnem sporu odloči o stroških postopka po določbah ZPP le, če odloča o pravici, obveznosti ali pravni koristi.

Postopek se ustavi. Zahteva za povrnitev stroškov se zavrne.

Tožeča stranka je pri Upravnem sodišču Republike Slovenije v Ljubljani dne 18. 2. 2003 vložila tožbo na podlagi 2. odstavka 26. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00, dalje: ZUS), ker tožena stranka ni v 60-tih dneh odločila o vloženi pritožbi zoper odločbo prvostopnega davčnega organa, navedeno v uvodu tega sklepa, niti ni o vloženi pritožbi odločila v nadaljnjih sedmih dneh po pozivu tožnice. Z vloženo tožbo je tožeča stranka v točki 1 zahtevala, da mora tožena stranka nemudoma odločiti in izdati odločbo o pritožbi zoper prvostopno odločbo, pod točko 2 pa, da ji mora tožena stranka povrniti stroške tega postopka skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi. Tožeča stranka je sodišču 25. 8. 2003 poslala dopis, v katerem izrecno umika vloženo tožbo v 1. točki tožbenega zahtevka, vztraja pa pri zahtevku za povrnitev stroškov tega postopka skupaj z zakonitimi zamudnimi obrestmi. V skladu z določbo 1. odstavka 158. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/02, dalje: ZPP) je vloženo tožbo v točki 1 umaknila takoj, ko je bil njen zahtevek izpolnjen. Ker je v sporu uspela, vztraja na povrnitvi stroškov postopka.

Po določbi 1. odstavka 32. člena ZUS lahko tožnik umakne tožbo brez privolitve toženca, preden se toženec na glavni obravnavi spusti v obravnavanje glavne stvari; če se glavna obravnava ne opravi, pa do odločitve sodišča. Ker v obravnavani zadevi glavna obravnava ni bila opravljena in sodišče o stvari še ni odločilo, je sodišče postopek na podlagi 3. odstavka 32. člena ZUS ustavilo.

Zahtevo tožeče stranke za povrnitev stroškov postopka je sodišče zavrnilo na podlagi 3. odstavka 23. člena ZUS, ki določa, da trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, kadar sodišče v upravnem sporu odloča o zakonitosti upravnega akta, kot je to v obravnavanem primeru. Sodišče v upravnem sporu odloči o stroških postopka po določbah ZPP le, če odloča o pravici, obveznosti ali pravni koristi. Tožeča stranka pa ima, glede na to, da je s svojo tožbo uspela (tožena stranka je skladno z njeno zahtevo iz točke 1 tožbe izdala odločbo o vloženi pritožbi), na podlagi 35. člena Zakona o sodnih taksah (Uradni list SRS, št. 1/90 ter Uradni list RS, št. 14/91 do 73/03 - odl. US, dalje: ZST) v zvezi s 3. odstavkom 36. člena ZST pravico zahtevati povrnitev plačila sodne takse.

ZUS člen 23,  23/1,  23/3,  23,  23/1,  23/3.  ZPP člen 158,  158/1,  158,  158/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 1341/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-08-29

Zahteva za odložitev izvršitve izpodbijanega akta, vložena v zvezi z vloženo tožbo v upravnem sporu pri pristojnem organu iz 2. odstavka 30. člena ZUS, to je pri organu, ki je pristojen za izvršbo izpodbijanega akta ter brezuspešen potek 7-dnevnega roka za odločitev o tej zahtevi (3. odstavek istega člena), je procesna predpostavka za vložitev zahteve za začasno odredbo pri sodišču.

Zahteva za izdajo začasne odredbe se zavrže.

Tožeča stranka je dne 4. 8. 2003 vložila tožbo na podlagi 26. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00, v nadaljevanju: ZUS), ker tožena stranka ni odločila o pritožbi, ki jo je tožeča stranka vložila zoper odločbo, navedeno v uvodu te sodbe. Po pozivu sodišča je dne 28. 8. 2003 tožbo dopolnila s predložitvijo pooblastila v uvodu navedeni pooblaščenki. Tožnica obenem s tožbo sodišču predlaga, da glede na vloženo tožbo do odločitvi v zadevi, odloži izvršitev izpodbijane odločbe na podlagi 30. člena ZUS.

Sodišče je zahtevo za izdajo začasne odredbe zavrglo iz naslednjih razlogov:

Po določbi 1. odstavka 69. člena ZUS je mogoče začasno odredbo za odložitev izvršitve izpodbijanega upravnega akta od sodišča zahtevati v primeru, če izvršitve akta na zahtevo tožnika ne odloži pristojni organ, določen v 2. odstavku 30. člena ZUS. To pomeni, da je zahteva za odložitev izvršitve izpodbijanega akta, vložena v zvezi z vloženo tožbo v upravnem sporu pri pristojnem organu iz 2. odstavka 30. člena ZUS, to je pri organu, ki je pristojen za izvršbo izpodbijanega akta ter brezuspešen potek 7-dnevnega roka za odločitev o tej zahtevi (3. odstavek istega člena) procesna predpostavka za vložitev zahteve za začasno odredbo pri sodišču. Tožeča stranka izpolnitve navedene procesne predpostavke v predlogu ne zatrjuje, je pa njena izpolnitev že pojmovno nemogoča v primerih, ko tožnik, kot je to v obravnavani zadevi, izdajo začasne odredbe od sodišča zahteva istočasno z vložitvijo tožbe, tako, da 7-dnevni rok za odločitev o zahtevi po 30. členu ZUS pred vložitvijo zahteve po 1. odstavku 69. člena ZUS niti ne more preteči. Zato je sodišče zahtevo zavrglo ob smiselni uporabi 2. točke 1. odstavka 34. člena ZUS, kot preuranjeno.

ZUS člen 69/1,  30,  30/2,  69,  69/1,  30,  30/2,  69.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sodba U 1770/2002
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-10-22

državljanstvo upravičenca do denacionalizacije

Ker je osnovni kriterij za pridobitev statusa upravičenca do denacionalizacije jugoslovansko državljanstvo v času podržavljenja, je potrebno to državljanstvo ugotoviti v izreku odločbe upravnega organa. Upoštevaje morebitno uporabo 3. odstavka 9. člena ZDen v postopku denacionalizacije, pa je potrebno prav tako v izreku odločbe ugotoviti obstoj slovenskega državljanstva kot tudi obstoj srbskega državljanstva in to časovno opredeliti.

Tožbi se ugodi in se odločba Ministrstva za notranje zadeve odpravi in zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila pritožbo tožnic proti odločbi Upravne enote A. V svoji obrazložitvi tožena stranka navaja, da je Upravna enota B na podlagi 3. odstavka 63. člena Zakona o denacionalizaciji zaprosila za ugotovitev državljanstva za AA. Upravna enota A je ugotovila, da je bil AA rojen 12. 10. 1982 v B, in da ni bil državljan Ljudske republike Slovenije. Organ prve stopnje je svojo odločitev utemeljil s tem, da je bil AA pravilno vpisan v državljansko knjigo v Vršcu v skladu s tedanjim veljavnim predpisom in je bil od 28. 8. 1945 državljan FLRJ in LR Srbije. Tožena stranka navaja, da je od 28. 8. 1945 veljal Zakon o državljanstvu DFJ (Uradni list DFJ, št. 64/45), ki je določal, da za državljane DFJ po tem zakonu veljajo osebe, ki so bile po veljavnih predpisih na dan 28. 8. 1945 državljani DFJ.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 675/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-09-25

Odločba sodnika za prekrške ni akt po 1. členu Zakona o upravnem sporu, ki se izpodbija v upravnem sporu. Odločbo izda sodnik za prekrške, ki je po položaju samostojen državni organ, ki opravlja pravosodno funkcijo. Postopek o prekršku se vodi po pravilih, ki jih določa Zakon o prekrških.

Tožeča stranka je s tožbo, vloženo pri tem sodišču, izpodbijala odločbo Sodnika za prekrške v A z dne 18. 4. 2002, s katero je bila spoznana za odgovorno storitve prekrška iz točke c) četrtega odstavka 117. člena zakona o varnosti cestnega prometa, za kar ji je bila izrečena denarna kazen in stranska kazen prenehanje vozniškega dovoljenja ter naloženo plačilo stroškov postopka. Tožeča stranka je to odločbo, zoper katero je vložila pritožbo, ki jo je Senat za prekrške Republike Slovenije zavrnil z odločbo z dne 11. 2. 2003, izpodbijala zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja, ker odločba temelji zgolj na zapisniku o preizkusu alkoholiziranosti in ne upošteva razlogov, ki jih je navedla policistom, in zaradi kršitve pravil postopka, saj tožena stranka v postopku ni omogočila soočenja s policistoma. Predlagala je, da sodišče izpodbijano odločbo odpravi.

Sodišče je tožbo zavrglo iz naslednjih razlogov:

V upravnem sporu odloča sodišče o zakonitosti dokončnih posamičnih aktov, ki jih izdajo državni organi, organi lokalne skupnosti ali nosilci javnih pooblastil, in o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi se posega v ustavne pravice posameznika, če ni zagotovljeno drugo sodno varstvo (1. člen zakona o upravnem sporu, Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00; v nadaljevanju: ZUS). Upravni akt je dokončni posamični akt, s katerim je odločeno o pravici, obveznosti ali pravni koristi osebe, ki je lahko stranka v upravnem postopku (prvi odstavek 3. člena ZUS). Odločba sodnika za prekrške, ki jo tožeča stranka izpodbija v upravnem sporu, pa ni akt v smislu navedenih določb.

Izpodbijano odločbo je izdal sodnik za prekrške, kateri je po položaju samostojen državni organ, ki opravlja pravosodno funkcijo (258. člen in 258.a člen Zakona o prekrških, Uradni list SRS, št. 25783, 42785, 47/87, 5/90 in Uradni list RS, št. 10/91, 13793, 66793, 35/97 73/97- odl. US, 87/97, 73/98, 31/00 in 24/01 v zvezi z 215. členom Zakona o prekrških, Uradni list RS, št. 7/03). Z odločbo o prekrških se ne odloča o pravicah, obveznostih ali pravnih koristih strank, pač pa o kršitvah javnega reda, in sicer o obstoju prekrška, odgovornosti storilca za prekršek in o sankciji. Postopek o prekršku se vodi po pravilih, ki jih določa Zakon o prekrških, odločba, izdana v tem postopku, pa se lahko izpodbija s pravnimi sredstvi, ki jih predpisuje ta zakon. Sodno varstvo v zvezi z odločbo o prekršku je zagotovljeno tudi pred Vrhovnim sodiščem RS (zahteva za varstvo zakonitosti).

Ker odločba sodnika za prekrške ni takšen akt, ki bi po 1. členu ZUS imela sodno varstvo v upravnem sporu, je sodišče na podlagi 3. točke prvega odstavka 34. člena ZUS tožbo zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
Sklep U 1672/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-10-08

stvarna pristojnost - postopek dodelitve socialnih stanovanj

V obravnavani zadevi tožnik uveljavlja pravico do uvrstitve na prednostno listo za najem socialnega stanovanja. Sodišče meni, da gre tudi pri uveljavljanju te pravice za spor o pravici do socialnega prejemka, torej za socialni spor, za reševanje katerega je pristojno Delovno in socialno sodišče v Ljubljani (4. odstavek 7. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih).

1. Upravno sodišče Republike Slovenije se v tej zadevi izreče za stvarno nepristojno.

2. Po pravnomočnosti tega sklepa se zadeva odstopi stvarno pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

Tožeča stranka je dne 3. 10. 2003 pri Upravnem sodišču Republike Slovenije v Ljubljani vložila pritožbo (pravilno: tožbo) za odpravo sklepa tožene stranke, s katerim je zavrnila njegovo pritožbo zoper sklep direktorice Občinske uprave A., po katerem tožnik ni bil uvrščen na prednostno listo za dodelitev socialnih stanovanj v najem v Mestni občini A.

Upravno sodišče Republike Slovenije ni stvarno pristojno za reševanje tega spora.

Zakon o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 19/94) v 4. točki 1. odstavka 5. člena izrecno določa, da je socialno sodišče pristojno odločati v sporih o pravicah do družinskih in socialnih prejemkov. V obravnavani zadevi tožnik uveljavlja pravico do uvrstitve na prednostno listo za najem socialnega stanovanja. Sodišče meni, da gre tudi pri uveljavljanju te pravice za spor o pravici do socialnega prejemka, torej za socialni spor, za reševanje katerega je pristojno Delovno in socialno sodišče v Ljubljani (4. odstavek 7. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih). Zaradi navedenega je sodišče v skladu s 1. odstavkom 19. in 1. odstavkom 23. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 in 96/02) v zvezi z določbo 16. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00) odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

ZUS člen 16. ZPP člen 19, 19/1, 23, 23/1. ZDSS člen 5, 5/1-4, 7, 7/4.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 1471/2001
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2004-04-07

Ker tožnik ne more biti več pravdna stranka, ker je bil izbrisan iz sodnega registra na podlagi začetega in zaključenega stečajnega postopka, gre po presoji sodišča za takšno pomanjkljivost tožbe, da onemogoča nadaljnji postopek.

Tožeča stranka je dne 10. 9. 2001 vložila tožbo zoper odločbo tožene stranke št. … z dne 13. 7. 2001 v delu, v katerem se ta nanaša na zavrnitev pritožbe na točki I.3 in I.4 izreka prvostopne odločbe št. … z dne 16. 5. 1997, s predlogom sodišču, da tožbi ugodi in izpodbijano odločbo odpravi ter zadevo vrne toženi stranki v ponoven postopek, podrejeno pa da odpravi izpodbijano odločbo v delih, ki so izpodbijani in sama odloči o stvari, ker toženi stranki naloži plačilo stroškov postopka. Sodišče je po poizvedbi pri Okrožnem sodišču v A pridobilo sklep tega sodišča, opr. št. St 4/2001-4 z dne 19. 2. 2002, bil stečajni postopek nad dolžnikom AA, inženiring in proizvodnja d.o.o., B, začet in zaključen ter da se po pravnomočnosti sklepa dolžnik (tožnik) izbriše iz sodnega registra.

Sodišče ugotavlja, da je bil stečajni postopek na tožečo stranko začet in zaključen na podlagi 1. odstavka 99. člena Zakona o prisilni poravnavi, stečaju in likvidaciji (Uradni list RS, št. 67/93 do 52/99), ter da je bila tožeča stranka izbrisana iz sodnega registra. Ker torej tožnik ne more biti pravdna stranka, ker je bil izbrisan iz sodnega registra, po presoji sodišča gre za takšno pomanjkljivost tožbe, da onemogoča nadaljnjo pravdo, zato je sodišče na podlagi 5. odstavka 81. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 do 58/03 - odločba US). V zvezi s 16. členom Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97 in 70/00), tožbo zavrglo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 1794/2004
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2004-11-24

Sodišče je tožbo zavrglo na podlagi 6. točke 1. odstavka 34. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00, v nadaljevanju: ZUS), ker je bilo o isti zadevi v upravnem sporu že pravnomočno odločeno, in sicer s sodbo tukajšnjega sodišča opr. št. U 1635/2004 z dne 8. 9. 2004, ki je bila potrjena s sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. I Up 1245/2004 z dne 10. 11. 2004.

1. Tožba se zavrže. 2. Tožnika se oprosti plačila sodnih taks.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrnila tožnikovo prošnjo za priznanje azila v Republiki Sloveniji kot očitno neutemeljeno na podlagi 2. alinee 2. odstavka 35. člena Zakona o azilu (Uradni list RS, št. 134/03, uradno prečiščeno besedilo, v nadaljevanju: ZAzil) in hkrati odločila, da mora v roku treh dni od pravnomočno končanega azilnega postopka zapustiti Republiko Slovenijo.

Tožnik je vložil tožbo, oddano priporočeno na pošto 10. 9. 2004 in v njej predlaga, da se odločba tožene stranke odpravi in zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek, hkrati pa predlaga, da se ga oprosti plačila sodnih taks.

Tožena stranka ni podala odgovora na tožbo.

Državni pravobranilec kot zastopnik javnega interesa ni prijavil udeležbe v tem upravnem sporu.

Iz vpisnika tukajšnjega sodišča izhaja, da je mladoletni tožnik, ki ga zastopa zakonita zastopnica mati AA po odvetniku BB vložil tožbo proti odločbi tožene stranke št. 1822-07/236-505/2004/1 z dne 17. 6. 2004. Sodišče je s sodbo opr. št. U 1635/2004 z dne 8. 9. 2004 odločilo in tožbo zavrnilo. S sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. I Up 1245/2004 z dne 10. 11. 2004 pa je bila pritožba tožnika zavrnjena in potrjena sodba opr. št. U 1635/2004.

Sodišče je odvetnika CC opozorilo z dopisom z dne 14. 9. 2004, da že obravnava tožbo tožnika in ga pozvalo, da sporoči ali vztraja pri vloženi tožbi, kar je odvetnik potrdil.

Sodišče je tožbo zavrglo na podlagi 6. točke 1. odstavka 34. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00, v nadaljevanju: ZUS), ker je bilo o isti zadevi v upravnem sporu že pravnomočno odločeno, in sicer s sodbo tukajšnjega sodišča opr. št. U 1635/2004 z dne 8. 9. 2004, ki je bila potrjena s sodbo Vrhovnega sodišča RS opr. št. I Up 1245/2004 z dne 10. 11. 2004.

Sodišče je tožnika oprostilo plačila sodnih taks na podlagi 1. odstavka 13. člena Zakona o sodnih taksah (Uradni list SRS, št. 1/90, Uradni list RS, št. 14/91 in nadaljnji). Iz podatkov spisa namreč izhaja, da tožnik nima sredstev za preživljanje, pri svoji odločitvi pa je upoštevalo tudi njegov status.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.