sodba U 2303/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2005-02-11

kršitev pravil splošnega upravnega postopka

Ker je tožena stranka ob prejemu vloge (pritožbe) ugotovila, da je za odločanje o tej zadevi pristojno sodišče bi morala v skladu z določbo 4. odstavka 65. člena ZUP vlogo brez odlašanja poslati pristojnemu sodišču in to sporočiti stranki.

Tožbi se ugodi, odločba Vlade Republike Slovenije, Komisije za pritožbe iz delovnega razmerja pri Vladi Republike Slovenije, št. 907-121/2003 z dne 19.11.2003 se odpravi in se zadeva vrne toženi stranki v ponovni postopek.

Tožena stranka je z izpodbijano odločbo zavrgla pritožbo tožeče stranke zoper pogodbo o zaposlitvi št. ..., ki je bila sklenjena dne 11.9.2003 in v kateri je bil tožeči stranki določen količnik za določanje osnovne plače v višini 1,80. V obrazložitvi je navedla, da je pogodba o zaposlitvi dvostranski pravni posel, o katerem se stranki dogovorita soglasno. Iz pogodbe izhaja, da je bila sklenjena po določbah 53. člena Zakona o javnih uslužbencih (Uradni list RS, št. 56/02, dalje ZJU) ter da vsebuje vse bistvene sestavine, ki jih zakon predvideva, v 12. členu pa sta se stranki dogovorili, da bosta morebitne spremembe in dopolnitve uredili z aneksom k pogodbi. V zvezi s tem tožeča stranka zaključi, da ima po novi ureditvi uslužbenskih razmerij javni uslužbenec možnost, da izpodbija določbe pogodbe v sodnem postopku in ne v postopku pred toženo stranko.

Tožnik v tožbi navaja, da je kot pripravnik s srednješolsko izobrazbo prejemal plačo V. tarifne skupine v višini 1,47 količnika, kar je 70% od količnika 2.10. Pri izračunu 100% količnika rezultat tako ne more biti 1,80 (IV. tarifna skupina), kot je to navedeno v prvi alineji 6. člena izpodbijane pogodbe. Na podlagi navedenega meni, da mu je bila ponujena v podpis neustrezna pogodba, ne da bi na to lahko kakorkoli vplival. Ker je šele po podpisu pogodbe ugotovil, da je razporejen na nižje delovno mesto od tistega, za katerega se je v času pripravništva usposabljal, slednje ni imel možnosti preklicati. Zato uveljavlja delno razveljavitev pogodbe o zaposlitvi po 75. členu ZJU in sicer v delu, v katerem je določen osnovni količnik. Pogodba je namreč v nasprotju z določbami 2. odstavka 10. člena Zakona o delavnih razmerjih, po katerih se domneva, da je po preteku pripravniške dobe sklenjeno delovno razmerje za nedoločen čas za delovno mesto, za katerega se je pripravnik usposabljal (torej za delovno mesto v V. tarifni skupini). Ob tem pa še opozarja, da mu je bila kršena pravica do vpogleda v sistemizacijo delovnih mest v Kadrovski službi Ministrstva za .... Sodišču smiselno predlaga, da tožbi ugodi in izpodbijano odločbo odpravi.

Tožena stranka je odgovorila na tožbo. V odgovoru vztraja pri razlogih izpodbijane odločbe ter jih ponovno navaja. V zvezi s tožbenimi ugovori pa dodaja, da je bil tožnik razporejen na delovno mesto kurir VI, za katerega se v skladu z veljavno zakonodajo določa osnovni količnik za osnovne izračun plače v višini 1.80 količnika. Po določbah 92. člena ZJU predstojnik ne sme sprejeti odločitve, ki bi zagotavljala javnemu uslužbencu manjše ali večje pravice oziroma manj ali bolj ugodne pogoje dela, kot so določeni z delovnopravnimi predpisi in kolektivnimi pogodbami. Sodišču predlaga, da tožbo zavrne kot neutemeljeno.

Zastopnik javnega interesa svoje udeležbe v postopku ni prijavil.

Tožba je utemeljena iz naslednjih razlogov:

Kot je razvidno iz izpodbijane odločbe, je tožena stranka tožnikovo pritožbo zoper pogodbo o zaposlitvi zavrgla, ker je menila, da za odločanje ni pristojna, saj se določbe pogodbe izpodbijajo v sodnem postopku. Takšno ravnanje bi bilo skladno s pravili 4. odstavka 65. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99, 70/00 in 52/02, dalje ZUP), če tožena stranka ob prejemu vloge (pritožbe) ne bi mogla ugotoviti, kateri organ je za odločanje pristojen. Ker pa je ugotovila, da je za odločanje o tej zadevi pristojno sodišče, kar je tudi zapisala v obrazložitvi izpodbijanega akta, bi morala v skladu s citirano določbo ZUP pritožbo brez odlašanja poslati pristojnemu sodišču in to sporočiti tožeči stranki. Namen takega postopanja je v tem, da se zavarujejo roki za opravo procesnega dejanja pred pristojnim organom oziroma pred sodiščem, s čemer pa se med drugim varuje tudi pravica do sodnega varstva, ki ga je tožeča stranka kot prava neuka stranka očitno želela uveljavljati. Zaradi navedenih ravnanj tožečo stranko lahko zadenejo posledice zamude roka za vložitev tožbe, s tem pa bi bila po presoji sodišča kršena njena ustavna pravica do enakega obravnavanja ter pravica do sodnega varstva (22. in 23. člen Ustave Republike Slovenije). Opisana kršitev določb 4. odstavka 65. člena zato predstavlja bistveno kršitev pravil postopka, zaradi česar je bilo potrebno izpodbijani akt na podlagi določb 4. točke 1. odstavka 60. člena Zakona o upravnih sporih (Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00, dalje ZUS) odpraviti. Sodišče je zadevo vrnilo toženi stranki v ponovni postopek (2. odstavek 60. člena ZUS), v katerem bo morala ob upoštevanju napotil v tej sodbi, vlogo tožeče stranke poslati Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.