TomoTesten/trubar-sodna-praksa huggingface dataset:
sklep U 249/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2005-03-16

Na podlagi 2. odstavka 13. člena ZST lahko sodišče stranki plačilo sodnih taks odloži do izdaje odločbe ali pa ji dovoli obročno plačilo, če bi bila s plačilom taks občutno zmanjšanja sredstva, s katerimi se preživlja sama ali se preživljajo njeni družinski člani.

Predlogu tožnika se ugodi tako, da se mu dovoli obročno plačilo sodnih taks. Sodne takse v skupnem znesku 66.500,00 SIT je tožnik dolžan plačati v sedmih zaporednih obrokih, in sicer šest obrokov po 10.000,00 SIT in zadnji (sedmi) obrok v višini 6.500,00 SIT, ki zapadejo v plačilo vsakega prvega v mesecu, začenši s prvim dnem tistega meseca, ki sledi dnevu, ko je postal ta sklep pravnomočen.

Tožnik je dne 16.2.2005 vložil pritožbo zoper odločbo in sklep Upravnega sodišča RS, opr. št. U ... ter hkrati prosil za obročno plačilo sodnih taks.

Iz podatkov v spisu je razvidno, da mora tožnik poravnati sodno takso za tožbo v višini 15.200,00 SIT, sodno takso za opomin v višini 3.800,00 SIT, sodno takso za pritožbo v višini 38.000,00 SIT ter sodno takso za opomin v višini 9.500,00 SIT, v skupnem znesku 66.500,00 SIT. Na podlagi 2. odstavka 13. člena Zakona o sodnih taksah (Uradni list SRS, št. 1/90, Uradni list RS, št. 14/91 in nadaljnji, v nadaljevanju ZST) je sodišče tožniku dovolilo obročno plačilo sodnih taks, ker bi plačilo le-te v enkratnem znesku ogrozilo njegovo preživljanje. Tožnik je upokojenec in po podatkih v spisu je v času, ko je vložil tožbo na Upravno sodišče RS, v obdobju od meseca septembra do novembra 2002, prejemal pokojnino v višini 96.783,00 SIT. Tožnik je tako dolžan sodno takso plačati v sedmih zaporednih obrokih, in sicer šest obrokov po 10.000,00 SIT in zadnji (sedmi) obrok v višini 6.500,00 SIT. Obroki zapadejo v plačilo vsakega prvega v mesecu, začenši s prvim dnem tistega meseca, ki sledi dnevu, ko je postal ta sklep pravnomočen.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 2196/2004
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2005-02-14

Stvarna pristojnost upravnega sodišča je določena v 1. in 2. členu ZUS. Skladno z navedenimi določbami je po 18. členu ZUS toženec v upravnem sporu državni organ, nosilec javnih pooblastil oziroma organ lokalne skupnosti, katerega akt se izpodbija.

Upravno sodišče Republike Slovenije se v tej zadevi izreče za stvarno nepristojno. Po pravnomočnosti tega sklepa se zadeva odstopi stvarno pristojnemu Delovnemu in socialnemu sodišču v A.

Tožeča stranka je zoper toženo stranko pri Upravnem sodišču Republike Slovenije vložila tožbo na plačilo 171.074,84 SIT s pripadki. Zahtevek utemeljuje z določbami Pogodbe o povračilu stroškov plačila prispevkov, sklenjene na podlagi 48.a člena Zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti (ZZZPB), in dejstvom, da tožena stranka svoje obveznosti po sklenjeni pogodbi ni izpolnila. Zadeva skladno s stališčem, ki ga je Delovno in socialno sodišče v A zavzelo v zadevi opr. št. Ps ..., sodi v pristojnost Upravnega sodišča RS, ker gre za spor iz naslova ukrepov aktivne politike zaposlovanja.

Upravno sodišče ni pristojno za odločanje o zadevi. Stvarna pristojnost upravnega sodišča je določena v 1. in 2. členu Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00, v nadaljevanju: ZUS). Skladno z navedenimi določbami je po 18. členu ZUS toženec v upravnem sporu državni organ, nosilec javnih pooblastil oziroma organ lokalne skupnosti, katerega akt se izpodbija.

Iz tožbenih navedb in tožbi priloženih listin je razvidno, da gre med tožečo stranko (Zavodom RS za zaposlovanje) in toženo stranko (fizično osebo) za spor o povrnitvi neupravičeno pridobljenih sredstev na področju zavarovanja za primer brezposelnosti in zaposlovanja. Za reševanje tovrstnih sporov je, kot izhaja iz določb 7. člena Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Uradni list RS, št. 2/04) pristojno Delovno in socialno sodišče v A. Pred uveljavitvijo ZDSS-1 je reševanje sporov na področju aktivne politike zaposlovanja spadalo v pristojnost rednih sodišč (sklep Vrhovnega sodišča RS opr. št. VIII R 21/2002 z dne 17. 12. 2002), v pristojnost Upravnega sodišča RS pa le v primeru tožb delodajalcev zoper Zavod RS za zaposlovanje kot nosilca javnih pooblastil (Sklep Vrhovnega sodišča RS opr. št. VIII R 33/2003 z dne 15. 1. 2004). Zaradi navedenega je bilo potrebno na podlagi 19. člena in 1. odstavka 23. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99 do 2/04) v zvezi z določbo 16. člena ZUS odločiti, kot izhaja iz izreka tega sklepa.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.
sklep U 74/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2005-01-18

Po določbi prvega odstavka 32. člena ZUS lahko tožeča stranka umakne tožbo brez privolitve toženca preden se toženec na glavni obravnavi spusti v obravnavanje glavne stvari, če se glavna obravnava ne opravi, pa do odločitve sodišča. Ker je v obravnavanem primeru sodišče o tožbi tožeče stranke že odločilo (dne 16. 11. 2004), torej pred vložitvijo umika tožbe, je bilo potrebno o umiku tožbe odločiti ob smiselni uporabi določbe 2. točke 34. člena ZUS.

Tožeča stranka je dne 15. 12. 2004 naslovnemu sodišču sporočila, da umika dne 19. 2. 2003 vloženo tožbo, ter navedla, da v zadevi nima več pravnega interesa za nadaljevanje postopka. V zvezi z navedenim sodišče ugotavlja, da je tožeča stranka vložila tožbo zaradi odprave odločbe tožene stranke, Ministrstva za okolje, prostor in energijo, št. ... z dne 7. 1. 2003, o kateri je sodišče že odločilo s sodbo opr. št. ... z dne 16. 11. 2004, ki je bila zastopniku tožeče stranke vročena 3. 12. 2004. Tožeča stranka je umik tožbe predlagala 15. 12. 2004, torej je navedeni predlog podala po tem, ko je sodišče o tožbi že odločilo.

Po določbi prvega odstavka 32. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 70/00, ZUS) lahko tožeča stranka umakne tožbo brez privolitve toženca preden se toženec na glavni obravnavani spusti v obravnavanje glavne stvari, če se glavna obravnava ne opravi, pa do odločitve sodišča. Po navedeni določbi, ki jo je potrebno uporabljati v obravnavani zadevi, lahko torej stranka umakne tožbo najkasneje do odločitve sodišča. Ker je v obravnavanem primeru sodišče o tožbi tožeče stranke že odločilo (dne 16. 11. 2004), torej pred vložitvijo umika tožbe, je bilo potrebno o umiku tožbe odločiti ob smiselni uporabi določbe 2. točke 34. člena ZUS.

ZUS člen 34,  34/1,  34/1-2,  34,  34/1,  34/1-2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.