sklep U 135/2005
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2005-02-23

Po presoji sodišča tožnik roka ni zamudil iz opravičenega razloga. Kajti gola navedba, da je prava neuka stranka, ob dejstvu, da je v pravnem pouku izpodbijane odločbe tožena stranka jasno navedla, da je mogoče zoper odločbo vložiti upravni spor v 30 dneh od vročitve sklepa pri upravnem sodišču v Ljubljani, ne more biti opravičen vzrok za zamudo. Če bi takšna gola navedba lahko bila opravičen razlog za zamudo, bi to lahko izničilo pomen volje zakonodajalca, ki je v 1. odstavku 26. člena ZUS določil, da je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta.

1. Predlog za vrnitev v prejšnje stanje se zavrne. 2. Tožba se zavrže.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila prošnjo tožnika za odobritev brezplačne pravne pomoči, in sicer za vložitev tožbe, pravno svetovanje in zastopanje v zadevi prenehanja delovnega razmerja, ker zadeva očitno nima verjetnega izgleda za uspeh. Tožena stranka to utemeljuje z določilom 3. odstavka 204. člena Zakona o delovnih razmerjih glede na to, da iz dopolnjene prošnje za brezplačno pravno pomoč izhaja, da je tožnik sklep z dne 11. 2. 2003, na podlagi katerega mu je prenehalo delovno razmerje pri delodajalcu, prejel nekaj dni po izdaji sklepa, ni pa v 30 dneh zoper delodajalca vložil tožbe. Če bi tožnik šele sedaj vložil tožbo, bi sodišče njegovo tožbo po vsej verjetnosti zavrglo kot prepozno.

Tožnik je na podlagi določila 22. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS) vložil predlog za vrnitev v prejšnje stanje in tožbo zaradi odprave izpodbijane odločbe in odločitve o stvari. Pravi, da je izpodbijano odločbo prejel dne 15. 11. 2004. Vendar, ker je prava neuka stranka, finančne zmožnosti pa mu ne dopuščajo angažirati pravnega strokovnjaka, se je že dne 24. 11. 2004 obrnil na Okrožno sodišče v Kranju, kjer je vložil prošnjo za brezplačno pravno pomoč. To sodišče je vlogo dne 7. 12. 2004 odstopilo pristojnemu sodišču, in sicer Upravnemu sodišču RS. Upravno sodišče RS je prošnji ugodilo in odločba mu je bila vročena v času od 10. 1. do 14. 1. 2005. Dne 20. 1. 2005 je od odvetnika zvedel za posledice, ker ni vložil tožbe zoper izpodbijano odločbo v roku 30 dni od vročitve tožbe. Zato predlaga zaslišanje tožnika in da sodišče prošnji za vrnitev v prejšnje stanje ugodi. V zvezi s tožbo zoper izpodbijano odločbo pa pravi, da tožena stranka ni v celoti upoštevala vseh pravnih instrumentov, ki jih strankam v postopku dajeta Zakon o pravdnem postopku in Zakon o delovnih in socialnih sodiščih. Predlaga zaslišanje strank in da sodišče odločbo odpravi in zadevo vrne toženi stranki v ponoven postopek.

V odgovoru na tožbo tožena stranka pravi, da predlog za vrnitev v prejšnje stanje ni utemeljen, ker je bila stranka pravilno poučena o roku za vložitev tožbe, v predlogu pa ni navedla utemeljenega razloga za zamudo roka. V primeru, da bo sodišče ugodilo predlogu za vrnitev v prejšnje stanje, pa tožena stranka pravi, da je tožnik sklep z dne 11. 2. 2003 prejel v mesecu februarju leta 2003, do izdaje izpodbijane odločbe pa še ni vložil tožbe zoper bivšega delodajalca. Rok iz določila 3. odstavka 204. člena Zakona o delovnih razmerjih pa je prekluziven rok. Argumenti v tožbi so pavšalni, saj tožnik na podlagi Zakona o pravdnem postopku in Zakona o delovnih razmerjih nima nobenega pravnega instrumenta, na podlagi katerega bi tožba imela vsaj malo verjetnosti za uspeh.

Tožnik ni odgovoril na odgovor tožene stranke.

Zastopnik javnega interesa ni prijavil udeležbe v postopku.

Obrazložitev k prvi točki izreka: Tožnik pravi, da je zvedel za zamudo dne 20. 1. 2005, ko ga je o tem informiral odvetnik. Dne 21. 1. 2005 je vložil predlog za vrnitev v prejšnje stanje, kar je pravočasno ( 2. odstavek 22. člena ZUS, Uradni list RS, št. 50/97, 70/2000) tudi glede na objektivni rok iz določila 4. odstavka 22. člena ZUS glede na to, da je odločbo prejel dne 15. 11. 2004. Hkrati ob tem je opravil zamujeno dejanje, to pomeni, da je vložil tožbo. Vendar pa po presoji sodišča roka ni zamudil iz opravičenega razloga (1. odstavek 22. člena ZUS). Kajti gola navedba, da je prava neuka stranka ob dejstvu, da je v pravnem pouku izpodbijane odločbe tožena stranka jasno navedla, da je mogoče zoper odločbo vložiti upravni spor v 30 dneh od vročitve sklepa pri upravnem sodišču v Ljubljani, ne more biti opravičen vzrok za zamudo. Če bi takšna gola navedba lahko bila opravičen razlog za zamudo, bi to lahko izničilo pomen volje zakonodajalca, ki je v določilu 1. odstavka 26. člena ZUS določil, da je treba tožbo vložiti v 30 dneh od vročitve upravnega akta. Zato je sodišče v prvi točki izreka na podlagi določila 6. odstavka v zvezi s 1. odstavkom 22. člena ZUS s sklepom zavrnilo predlog tožnika za vrnitev v prejšnje stanje, ker tožnik ni izkazal opravičenega vzroka za zamudo.

Obrazložitev k drugi točki izreka: Tožba se kot prepozna zavrže. Ker je sodišče s sklepom zavrnilo predlog za vrnitev v prejšnje stanje in je tožnik po njegovi navedbi izpodbijano odločbo prejel 15. 11. 2004, je nesporno vložil tožbo po izteku 30 dnevnega roka za vložitev tožbe v upravnem sporu po prejemu izpodbijane odločbe. Zaradi tega je sodišče v drugi točki izreka s sklepom tožbo zavrglo kot prepozno na podlagi določila 2. točke 1. odstavka 34. člena ZUS.

ZUS člen 34/1,  26,  26/1,  34,  22,  22/1,  22/2,  34/1,  26,  26/1,  34,  22,  22/1,  22/2.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.