UPRS sodba U 3/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-10-24

Pravni interes za pridobitev statusa stranskega udeleženca v postopku ugotavljanja državljanstva se ocenjuje na podlagi materialnih predpisov, ki urejajo državljanstvo RS in določil ZUP.

Z izpodbijano odločbo je tožena stranka zavrnila pritožbo tožeče stranke zoper sklep Upravne enote A z dne 6. 9. 2003, s katerim je upravni organ prve stopnje zavrgel zahtevo tožeče stranke za izdajo kopije potrdila o vročitvi odločbe o ugotovitvi državljanstva Republike Slovenije za AA z dne 11. 11. 1992, izdajo potrdila o pravnomočnosti in izvršljivosti navedene odločbe ter kopijo o izjavi stranke v tem postopku. V obrazložitvi izpodbijane odločbe tožena stranka navaja, da je tožena stranka pravilno zavrgla zahtevo tožeče stranke, potem ko je ugotovila, da vlagatelj zahtevka ni verjetna stranka v postopku, saj po 42. členu Zakona o splošnem upravnem postopku ni izkazala pravnega interesa. Zahtevana potrdila potrebuje za uveljavljanje pravic na mednarodnem sodišču za človekove pravice. Pravico udeleževati postopka ima samo tisti, ki varuje kakšno svojo pravno korist v upravni stvari, ki je predmet upravnega postopka in kolikor jo v tem upravnem postopku sploh lahko varuje. Obstajati torej mora določeno razmerje stranskega udeleženca do upravne stvari, to razmerje pa ureja materialni predpis, iz katerega izhaja, ali ima kdo kakšno pravno korist v upravni stvari v kateri se odloča v upravnem postopku. Glede na to, da se državljanstvo veže na konkretno osebo in se je ugotovitveni postopek o državljanstvu nanašal le na AA ter glede na to, da je tožeča stranka že državljan Republike Slovenije tožena stranka meni, da tožeča stranka nima pravice udeleževati se že končanega postopka ugotovitve državljanstva svoje matere. Glede na to, da se tožeča stranka nima pravice udeleževati postopka je zavrnila tudi ostale pritožbene navedbe tožeče stranke.

Tožeča stranka v tožbi izpodbija odločbo tožene stranke in navaja, da je državljanka Republike Slovenije od svojega rojstva dalje, vendar je bila v obdobju od 26. 2. 1992 do 24. 10. 1995 brisana iz registra prebivalcev Republike Slovenije, zaradi česar ji je nastala nepopravljiva škoda. Kršitev ustavnih pravic sedaj uveljavlja na Evropskem sodišču za človekove pravice. Zaradi izkazane potrebe po dokazih, ki jih potrebuje pri uveljavljanju svojih pravic na Evropskem sodišču za človekove pravice ji je Upravna enota A izdala kopijo upravne odločbe o ugotovitvi državljanstva Republike Slovenije za njeno mater, z dne 11. 11. 1992. Ob pregledu upravnega spisa je ugotovila, da navedena odločba ni bila vročena stranki v postopku, zato je po zapletih, ki jih je imela z uradno osebo upravnega organa prve stopnje zahtevala, da se ji izda podatke oziroma potrdila o tem dejstvu. Dejansko ni želela nobenega ugotovitvenega postopka, upravni organ prve stopnje pa ji je vsilil upravni postopek, na prvi in drugi stopnji z namenom, da ji prepreči, oziroma vsaj odloži izdajo dokazov, s katerim bi lahko učinkovito varovala svoje pravice na Evropskem sodišču. Nadalje navaja, da je njena mati državljanstvo Republike Slovenije pridobila na podlagi dejstva, da je bila že pred izdajo odločbe o ugotovitvi državljanstva z dne 11. 11. 1992 vpisana v državljansko knjigo LR Slovenije za območje B. Z odločbo o državljanstvu matere tožeče stranke z dne 11. 11. 1992 je torej upravni organ želel le prikriti dejstvo, da je že v času, ko je bila tožeča stranka brisana in registra prebivalcev Republike Slovenije vedel, da je njena mati državljanka Republike Slovenije, pa ji kljub temu dolga leta ni priznal ob rojstvu pridobljenega slovenskega državljanstva. Glede na to, da je ugotovitvena odločba z dne 11. 11. 1992 vplivala na priznanje državljanstva tožeče stranke (odločba MNZ z dne 24. 10. 1995) in ne na pridobitev državljanstva njene matere meni, da je lahko stranka v postopku pridobitve potrdil, ki jih je zahtevala od tožene stranke, le ona, saj vsekakor izkazuje pravni interes za pridobitev omenjenih dokazov, ki jih potrebuje za uveljavljanje svojih pravic tako v upravnem kot v pravdnem postopku pred domačimi in tujimi sodišči. Zaradi navedenega meni, da je upravičena do izdaje zahtevanih potrdil saj bi ji bila v nasprotnem primeru kršena ustavna pravica do enakega varstva pravic iz 22. člena Ustave.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri izdani odločbi za katero meni, da je pravilna in zakonita glede na dejansko stanje ki je razvidno iz upravnega spisa, zato sodišču predlaga, da tožbo tožeče stranke kot neutemeljeno zavrne.

Zastopnik javnega interesa, Državni pravobranilec Republike Slovenije, v zadevi ni prijavil udeležbe.

Po presoji sodišča je odločba tožene stranke pravilna in zakonita, ima oporo v citiranih materialnih predpisih ter izhaja iz podatkov v upravnih spisih. Sodišče zaradi tega v celoti sledi obrazložitvi izpodbijane odločbe in v izogib ponavljanju ponovno ne navaja razlogov za svojo odločitev (2. odstavek 67. člena Zakona o upravnem sporu, Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00, v nadaljnjem besedilu ZUS). V zvezi s tožbenimi ugovori pa še dodaja:

Iz izpodbijane odločbe in upravnih spisov izhaja, da je tožeča stranka dne 4. 9. 2002 pred upravnim organom prve stopnje podala zahtevo za izdajo kopije potrdila o vročitvi odločbe o ugotovitvi državljanstva Republike Slovenije za svojo mamo AA oziroma potrdila, da navedena odločba ni bila vročena tožeči stranki, kopije izjave stranke v ugotovitvenem postopku o državljanstvu AA in potrdilo o ugotovitvi, s katerim dnem je postala upravna odločba o ugotovitvi državljanstva Republike Slovenije za AA pravnomočna in izvršljiva. Upravni organ prve stopnje je dne 6. 9. 2002 zahtevo tožeče stranke na podlagi 129. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99, 70/00 in 52/02, v nadaljevanju ZUP) zavrgel, tožena stranka pa njeno pritožbo zoper sklep o zavrženju dne 13. 12. 2002 zavrnila.

Tožeča stranka je glede na podani zahtevek pri upravnemu organu prve stopnje zahtevala, da se ji prizna status stranskega udeleženca iz 43. člena ZUP v upravnem postopku, ki se je vodil pred upravnim organom prve stopnje zaradi ugotovitve državljanstva matere tožeče stranke. Tudi po mnenju sodišča tožeča stranka ni izkazala potrebni pravni interes, da bi se ji v tem postopku priznal status stranskega udeleženca. Tožeča stranka namreč ni izkazala, kakšno svojo pravno korist bi varovala v upravnem postopku, ki se je vodil pred upravnim organom takratne Občine A v zvezi z ugotovitvijo državljanstva njegove matere AA. Zakon o državljanstvu Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I, 30/91-I, 38/82, 61/82, 13/94 in 59/99) je materialni predpis, na podlagi katerega je potrebno oceniti, kdo je lahko stranka v postopku ugotovitve državljanstva. Kakor je ugotovila že tožena stranka je državljanstvo strogo osebnostna pravica, ki se pridobi z rojstvom in preneha s smrtjo osebe ter se vedno veže le na konkretno osebo. Glede na to, da se je ugotovitveni postopek o državljanstvu nanašal le na mater tožeče stranke AA in da je tožeča stranka že pridobila slovensko državljanstvo sodišče meni, da tožeča stranka nima pravice udeleževati se upravnega postopka ugotovitve državljanstva svoje matere, saj s svojo zahtevo v tem postopku ne uveljavlja ali varuje kakšne svoje na zakon oprte pravne koristi. Glede na tožbena navajanja bi imela po mnenju sodišča tožeča stranka v skladu z 82. členom ZUP le pravico pregledovati upravne spise v delu, ki se nanaša na izdajo in vročitev ugotovitvene odločbe o državljanstvu njene matere in na svoje stroške prepisati ali preslikati dele upravnega spisa. Kakor izhaja iz zatrjevanja tožeče stranke pa je uradna oseba upravnega organa prve stopnje na podlagi 2. odstavka 82. člena tožeči stranki že dovolila pregled spisa in ji tudi izročila fotokopijo odločbe Oddelka za notranje zadeve Občine A z dne 11. 11. 1992 s katero je bilo ugotovljeno, da je mati tožeče stranke državljanka Republike Slovenije. Neutemeljen je tudi ugovor tožeče stranke, da so ji bile v postopku kršene ustavne pravice do enakega varstva pravic, iz 22. člena Ustave Republike Slovenije. Upravni organ prve stopnje je na podlagi 2. odstavka 82. člena ZUP dovolil tožeči stranki vpogled v upravne spise. O tem, da ji ni priznal statusa stranskega udeleženca v upravnem postopku ugotovitve državljanstva njene matere, pa je izdal upravno odločbo, zoper katero je imela tožeča stranka pravico do pritožbe in upravnega spora. Iz tega sledi, da tožeči stranki v tem postopku niso bile kršene njene ustavne pravice iz 22. člena Ustave RS.

Iz vseh navedenih razlogov sodišče ugotavlja, da je izpodbijana odločba pravilna in na zakonu utemeljena, zato je tožbo kot neutemeljeno zavrnilo po 1. odstavku 59. člena ZUS.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.