Sodba U 634/2003
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-09-03

predlog za preklic naroka - sklep o zavrnitvi prošnje za preklic naroka - dokončni upravni akt - pravica do pritožbe - zavrženje tožbe

Sklep po 5. odstavku 102. člena ZUP je po svoji naravi akt poslovanja in ga ni mogoče izpodbijati pritožbo (6. odstavek 102. člen ZUP). Takšnega sklepa ni mogoče šteti kot dokončni upravni akt (1. odstavek 1. člena ZUS), ampak ga je mogoče izpodbijati šele v pritožbi proti odločbi v glavni stvari.

Tožena stranka je zavrnila predlog tožnika za preklic naroka za dne 3. 4. 2003 v zadevi izdaje pooblastila za opravljanje tehničnih pregledov tovornih in priklopnih vozil. V svoji obrazložitvi tožena stranka navaja, da je tožnik vložil predlog za preklic naroka razpisanega za dne 4. 3. 2003 in navedel, da obstojijo opravičujoči razlogi, ki jih opira na spremembo zakonodaje in kriterijev, vezanih na predhodno pridobitev predpooblastila za opravljanje tehničnih pregledov motornih in priklopnih vozil. Tožena stranka navaja, da je na podlagi 154. in 157. člena Zakona o splošnem upravnem postopku razpisala ustno obravnavo z ogledom prostorov, opreme in naprav potrebnih za opravljanje tehničnih pregledov vozil in pri tem tožniku pustila zadosti časa, da se lahko pripravi na obravnavo. Nadalje navaja, da mora v tem upravnem postopku v določenem roku od pravnomočnosti sodbe Upravnega sodišča RS odločiti o tožnikovi vlogi za izdajo pooblastilo za opravljanje tehničnih pregledov tovornih in priklopnih vozil in ni razloga, da bi se narok za ustno obravnavo preklical, zato predlogu ni ugodila.

Tožnik v tožbi navaja, da je prosil za preložitev naroka oziroma je podrejeno podal prošnjo v smislu 99. člena Zakona o splošnem upravnem postopku in bi tej prošnji morala tožena stranka slediti. Tožnik navaja, da se je med postopkom zakonodaja spremenila in so povsem spremenjeni tehnični pogoji za pridobitev dovoljenja oziroma koncesije (pooblastila). Tožnik mora po novi spremenjeni zakonodaji zadostiti tudi dodatnim pogojem, v zvezi s tem je že izvedel vse aktivnosti. Tožnik meni, da bi morala tožena stranka ugoditi njegovemu predlogu, ker so zaradi spremenjene zakonodaje nastopili novi pogoji in tožena stranka bi morala dati tožniku možnost, da izpolni pogoje, ki so določeni s spremenjeno zakonodajo.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo navaja, da je izvajala posebni ugotovitveni postopek in v okviru tega je razpisala narok za ustno obravnavo.

Tožnik pa je 13. 1. 2003 vložil predlog za prekinitev postopka. V zvezi s tem predlogom tožena stranka navaja, da dograditev objekta, v katerem bo tožnik opravljal tehnične preglede motornih in priklopnih vozil, ni predhodno vprašanje za reševanje katerega bi bilo pristojno sodišče ali kateri drug organ. Ker tudi ni bil izpolnjen kakšen drug pogoj, naveden v 1. odstavku 153. člena Zakona o splošnem upravnem postopku, zaradi katerega bi bilo mogoče ta postopek prekiniti, predlogu tožnika tožena stranka ni ugodila.

Državni pravobranilec kot zastopnik javnega interesa ni prijavil udeležbe v tem upravnem sporu.

Tožbo je bilo potrebno zavreči iz naslednjih razlogov:

Z izpodbijanim sklepom je tožena stranka zavrnila predlog za preklic naroka razpisanega za dne 4. 3. 2003, v pravnem pouku pri tem sklepu pa je navedla, da pritožba ni dovoljena, dovoljen pa je upravni spor. Zakon o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99, 70/00 in 52/02, v nadaljevanju ZUP) določa v 102. členu pravila v zvezi z naroki. V 5. odstavku 102. člena ZUP je določeno, da se narok lahko preloži, če je to potrebno za izvedbo dokazov ali če so za to drugi upravičeni razlogi, v 6. odstavku pa je določeno, da zoper sklep o dovolitvi oziroma o zavrnitvi preložitve ni pritožbe. Po presoji sodišča je sklep izdan na podlagi 5. odstavka 102. člena ZUP po svoji naravi akt poslovanja in ga zato ni mogoče izpodbijati s pritožbo. Prav tako pa ga ni mogoče šteti kot dokončni upravni akt v smislu 1. odstavka 1. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00, v nadaljevanju ZUS), ampak ga je mogoče izpodbijati šele v pritožbi proti odločbi o glavni stvari. Izpodbijani akt tožene stranke ni dokončni upravni akt, zato pravni pouk na izpodbijanem sklepu ni v celoti pravilen, ker zoper sklep o dovolitvi oziroma zavrnitvi preložitve naroka ni niti pritožbe po 6. odstavku 102. člena ZUP, niti ni dovoljen upravni spor, ker gre za akt poslovanja oziroma vodenja upravnega postopka tožene stranke.

Ker akt, ki ga tožnik izpodbija s tožbo ni akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu, je sodišče tožbo s sklepom zavrglo na podlagi 3. točke 1. odstavka 34. člena ZUS.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.