Sodba in sklep  U 75/2004
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2004-01-28

očitna nezakonitost izpodbijanega akta - predhodni preizkus tožbe

Sodišče je pri predhodnem preizkusu tožbe ocenilo, da ima izpodbijani sklep take bistvene pomanjkljivosti, da zaradi njih ni mogoče presoditi, ali je zakonit ali ne, saj vsebuje zgolj en stavek obrazložitve, zato je potrebno tožbi iz razloga po 1. odstavku 35. člena ZUS ugoditi. Taka obrazložitev stranki povsem očitno ne omogoča učinkovitega uveljavljanja ustavne pravice do pravnega sredstva po 25. členu Ustave RS, s katero je vsakomur zagotovljena pravica do pritožbe. Zato je sodišče, ne da bi se spuščalo v presojo pravne narave konkretnega izpodbijanega akta, tožbi ugodilo, ne da bi jo podalo v odgovor toženi stranki, in izpodbijani sklep odpravilo.

1. Tožbi se ugodi in se sklep tožene stranke Sveta za visoko šolstvo Republike Slovenije, št. … z dne 12. 12. 2003 odpravi in zadeva vrne toženi stranki v ponoven postopek.

2. Zahtevek tožeče stranke za povrnitev stroškov postopka se zavrne.

Tožena stranka je uvodoma navedeni sklep oprla na 6. točko 48. člena Zakona o visokem šolstvu (Uradni list RS, št. 67/93, 99/99, 64/01 in 100/03, v nadaljevanju: ZVis). V izreku izpodbijanega sklepa je odrekla soglasje tožeči stranki k uvedbi novega podiplomskega magistrskega in doktorskega študijskega programa Mednarodne primerjalne in evropske državne študije. V svoji obrazložitvi je navedla, da vloga za uvedbo novega podiplomskega magistrskega in doktorskega študijskega programa ne vsebuje vseh sestavin po 35. členu ZVis in po Merilih in postopkih za ocenjevanje študijskih programov in visokošolskih zavodov (Uradni list RS, št. 112/02, v nadaljevanju: Merila).

V tožbi z dne 13. 1. 2004 tožeča stranka navaja, da jo vlaga pravočasno v roku 30 dni po prejemu izpodbijanega sklepa glede na okoliščino, da ji je bil le-ta vročen 17. 12. 2003. Uveljavlja tožbene ugovore bistvenih kršitev pravil postopka, kršitve ustavnih pravic v postopku pred toženo stranko, nepopolne in nepravilne ugotovitve dejanskega stanja in napačnega sklepa o dejanskem stanju ter nepravilne uporabe materialnega prava, kar tožeča stranka v tožbi obširno utemeljuje. Navaja, da je izpodbijani sklep izdal državni organ, ustanovljen na podlagi 48. člena ZVis na vlogo tožeče stranke z dne 21. 11. 2002, dopolnjeno z dodatnimi vlogami z dne 31. 12. 2002, 29. 1. 2003 in 11. 2. 2003, ki je bila izdelana v čistopisu dne 7. 11. 2003 na zahtevo tožene stranke z dne 24. 10. 2003 po postopku, ki ga tožeča stranka v tožbi podrobno opisuje. Pritožbe zoper izpodbijani sklep ni, zato se lahko izpodbija v upravnem sporu glede na to, da je predmet tega odločanja javnopravna stvar v smislu 4. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99 in nadaljnji, v nadaljevanju: ZUP). O isti zadevi v upravnem sporu prav tako še ni bila izdana pravnomočna odločba. Tožeča stranka v tožbi še navaja, da je z odločbo št....Ministrice za šolstvo, znanost in šport RS (v nadaljevanju: MŠZŠ), po predhodno pridobljenem soglasju tožene stranke z dne 2. 6. 2000, vpisana v evidenci visokošolskih zavodov in v sodni register od 10. 11. 2000 dalje kot samostojni in zasebni visokošolski zavod z dejavnostjo univerzitetnega izobraževanja in znanstvene ter raziskovalne dejavnosti na področjih javne uprave, upravnega prava, človekovih pravic, teorije demokracije, prava Evropske zveze in Sveta Evrope ter finančnega prava, na katerih tožeča stranka omogoča magistrski in doktorski študij. Meni, da ji je tožena stranka z izpodbijanim sklepom odrekla soglasje za uvedbo novega študijskega programa v skladu s 3. točko 49. člena ZVis v povezavi z 2. odstavkom 32. člena ZVis in s tem omejitveno posegla v zakonite in ustavne pravice tožeče stranke na podlagi 4. člena, 6. člena, 7. člena, 32. člena, 33. člena in 34. člena ZVis in 57. člena Ustave RS v povezavi z ustavno varovanimi pravicami do splošne osebnostne pravice iz 35. člena, do svobode izražanja iz 39. člena, do univerzitetne avtonomije iz 58. člena, do svobode znanosti iz 59. člena in do svobodne gospodarske pobude iz 74. člena Ustave RS. Te so varovane tudi s Konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin s protokoli (v nadaljevanju: EKČP), zlasti 10. členom EKČP (pravica pridobivati in posredovati informacije in ideje) in 2. členom Protokola št. 1 EKČP (pravica do izobrazbe).

V tožbi še navaja, da je zaradi bistvenih kršitev zakonitega in poštenega postopka pred toženo stranko izpodbijani sklep posegel tudi v zakonito in ustavno pravico do enakega varstva njenih v postopku pred državnim organom iz 22. člena Ustave RS v povezavi s 14. členom Ustave RS in pravico iz 25. člena Ustave RS, navedeni poseg pa je arbitraren in nesorazmeren ter zato nezakonit. Tožeča stranka zahteva da sodišče izpodbijani akt odpravi in odloči na podlagi 2. in 3. odstavka 1. člena Zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 50/97, 65/97 in 70/00, v nadaljevanju: ZUS) in 62. člena ZUS tako, da odloči o (ne)zakonitosti izpodbijanega akta, ki je posegel v ustavne pravice tožeče stranke in o njenem zahtevku za povrnitev škode. Hkrati zahteva, da sodišče po opravljeni glavni obravnavi meritorno odloči o njeni pravici in pravni koristi, ker meni, da je to potrebno tudi zaradi narave in varstva zakonite in ustavne pravice do izobraževanja ter se sklicuje na 2. člen ZUS, in sicer tako, da sodišče odpravi izpodbijani akt in samo izda soglasje za uvedbo novega magistrskega študijskega programa ali naloži toženi stranki, da izda tako soglasje iz razlogov, ker da podatki postopka dajejo za to zanesljivo podlagi in ker naj bi ponovni postopek pred toženo stranko prizadel tožeči stranki težko popravljivo škodo. Istočasno zahteva, da sodišče določi, kar je treba, da se odpravi poseg v njene ustavne pravice in vzpostavi zakonito stanje po tem, ko ugotovi nezakonitost izpodbijanega akta, s katerim naj bi tožena stranka posegla v ustavne pravice tožeče stranke, in da odloči o njenem zahtevku za povrnitev škode v skupnem znesku 1.452.328,00 SIT, od tega delo 1.307.328,00 SIT, materialni stroški 70.000,00 SIT, stroški poštnine, telefona, itd. 75.000.00 SIT; od 1. 10. 2003 dalje pa nastajajo tožnici še naslednji stroški, in sicer zamudne obresti od 1. 10. 2003 do 13. 1. 2003 v znesku 65.781,69 SIT ter izguba na presežku prihodkov mesečno 100.000,00 SIT.

Zakon o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS) z določbo 1. odstavka 1. člena zagotavlja sodno varstvo pravic in pravnih interesov posameznikov, pravnih oseb in drugih oseb, če so lahko nosilci pravic in obveznosti, proti odločitvam in dejanjem upravnih oziroma v skladu z zakonom drugih državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil na način in po postopku, ki ga določa ZUS. Predmet spora v obravnavanem primeru je uvodoma navedeni sklep, s katerim je tožena stranka odločila, da ne daje soglasja k uvedbi novega podiplomskega magistrskega in doktorskega študijskega programa. Zoper ta sklep zahteva tožeča stranka s predmetno tožbo sodno varstvo v upravnem sporu na dveh pravnih podlagah, in sicer tako po 2. odstavku 1. člena ZUS kot hkrati tudi po 3. odstavku 1. člena ZUS. Po določbi 2. odstavka 1. člena ZUS odloča sodišče v upravnem sporu o zakonitosti dokončnih posamičnih aktov, ki jih izdajo državni organi in organi lokalne skupnosti ali druge osebe, ki so nosilci javnih pooblastil. Po določbi 3. odstavka 1. člena ZUS odloča sodišče o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi se posega v ustavne pravice posameznika, če ni zagotovljeno drugo sodno varstvo. Iz citiranih določb izhaja, da je odsotnost drugega sodnega varstva procesna predpostavka za odločanje sodišča v upravnem sporu (po 3. odstavku 1. člena ZUS) o zakonitosti posamičnih aktov in dejanj, s katerimi se posega v ustavne pravice posameznika. Ta procesna predpostavka pa v konkretnem primeru za odločanje sodišča v upravnem sporu ni podana, čeprav tožeča stranka predmetno tožbo dodatno utemeljuje tudi po 3. odstavku 1. člena ZUS z navajanjem kršitev tako načela enakega varstva pravic pri odločanju v postopku pred državnim organom (v konkretnem primeru toženo stranko) kot tudi kršitev 57. člena Ustave RS v povezavi z ustavno varovanimi pravicami do splošne osebnostne pravice iz 35. člena, do svobode izražanja iz 39. člena, do univerzitetne avtonomije iz 58. člena, do svobode znanosti iz 59. člena in do svobodne gospodarske pobude iz 74. člena Ustave RS, ki so varovane tudi z EKČP, zlasti 10. členom EKČP (pravica pridobivati in posredovati informacije in ideje), in 2. členom Protokola št. 1 EKČP (pravica do izobrazbe) ter 22. členom Ustave RS v povezavi s 14. členom Ustave RS in 25. členom Ustave RS. Sodišče je pri predhodnem preizkusu tožbe ocenilo, da ima izpodbijani sklep take bistvene pomanjkljivosti, da zaradi njih ni mogoče presoditi, ali je zakonit ali ne, saj vsebuje zgolj en stavek obrazložitve, ki se glasi:" Vloga za uvedbo novega podiplomskega magistrskega in doktorskega študijskega programa ne vsebuje vseh sestavin po 35. členu ZVis in po Merilih.", zato je potrebno tožbi iz razloga po 1. odstavku 35. člena ZUS ugoditi.

Taka obrazložitev tožeči stranki povsem očitno ne omogoča učinkovitega uveljavljanja ustavne pravice do pravnega sredstva po 25. členu Ustave RS, s katero je vsakomur zagotovljena pravica do pritožbe ali drugega pravnega sredstva proti odločbam sodišč in drugih državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil, s katerimi ti odločajo o njegovih pravicah, dolžnostih ali pravnih koristih. Zato je sodišče, ne da bi se spuščalo v presojo pravne narave konkretnega izpodbijanega akta, tožbi ugodilo ne da bi jo podalo v odgovor toženi stranki, in izpodbijani sklep odpravilo na podlagi 1. odstavka 35. člena ZUS, zadeva pa se vrne v stanje, v katerem je bila, preden je bil izpodbijani sklep izdan.

Po določbi 3. odstavka 23. člena ZUS trpi vsaka stranka svoje stroške postopka, kadar sodišče v upravnem sporu odloča le o zakonitosti upravnega akta. Zato je sodišče, ki je v obravnavanem primeru odločalo le o zakonitosti uvodoma navedenega sklepa tožene stranke, na podlagi 3. odstavka 23. člena ZUS kot neutemeljen zavrnilo zahtevek za povrnitev stroškov postopka, ki ga smiselno uveljavlja tožeča stranka z zahtevo, da sodišče odloči tudi o njenem zahtevku za povrnitev škode.

ZUS člen 1, 1/2, 1/3, 23, 23/3, 35, 35/1.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.