UPRS sklep U 1438/2002
Sodna praksa Upravnega sodišča, 2003-04-03

Odsotnost zakonitega zastopnika pravne osebe ni opravičljiv vzrok za zamudo.

Predlog tožeče stranke za vrnitev v prejšnje stanje se zavrne.

Tožeča stranka je dne 30.7.2002 vložila tožbo po določbi 2. odstavka 26. člena zakona o upravnem sporu (Uradni list RS, št. 59/97,70/00 - dalje ZUS), ker tožena stranka ni odločila o njeni pritožbi zoper odločbo Davčne uprave Republike Slovenije, Davčnega urada A z dne 12.1.2001. Tožena stranka je sodišče dne 24.1.2003 v skladu s 1. odstavkom 37. člena ZUS obvestila o pozneje izdanem upravnem aktu z dostavo odločbe z dne 5.12. 2002.

Sodišče je tožnika v skladu z določbo 2. odstavka 37. člena ZUS pozvalo, da v petnajstih dneh sporoči, ali vztraja in v kakšnem delu vztraja pri tožbi oziroma ali jo razširja tudi na novoizdani upravni akt. Iz povratnice v spisu je razvidno, da je tožnik poziv sodišča prejel dne 5. 2. 2003. Ker v petnajstdnevnem roku, ki je iztekel dne 20. 2. 2003, izjave da pri tožbi vztraja oziroma, da jo razširja tudi na novi upravni akt ni podal, je sodišče na podlagi 3. odstavka 37. člena ZUS postopek s sklepom opr. št. U 1438/2002-8 z dne 6. 3. 2003 ustavilo.

Dne 27. 3. 2003 je tožeča stranka po pooblaščeni odvetniški pisarni vložila predlog za vrnitev v prejšnje stanje. Kot razloge, ki so privedli do zamude navaja odsotnost njenih zakonitih zastopnikov. AA in BB pri tožeči stranki nista v delovnem razmerju in se nikoli ne nahajata v družbi sami, zato se z vsebino sodnega pisanja nista mogla seznaniti. CC je bil v bolniškem staležu od 1. 1. 2003, zadnji od štirih v sodni register vpisanih zastopnikov DD pa je bil v času prejetja poziva sodišča (5. 2. 2003) službeno odsoten. Pošto je prevzela delavka, ki običajno ne prevzema poštnih pošiljk, pri čemer je prišlo do založitve dokumenta. Poleg tega se delavka tožeče stranke ni seznanila z vsebino poziva, ampak ga je preprosto odložila, misleč da gre za navadno poštno pošiljko. Tako je pretekel 15 dnevni zakonski rok, zaradi česar je sodišče dne 6.3.2003 izdalo sklep o ustavitvi postopka. Edini zastopnik tožeče stranke DD se je z vsebino tako poziva kakor tudi sklepa o ustavitvi postopka seznanil takoj, ko je prispel s službene poti, to je 19.3.2003. Svoje navedbe dokazuje s priloženim izpiskom iz sodnega registra, potrdilom o bolniškem staležu za zastopnika CC ter z dokazili o službeni odsotnosti zastopnika DD. Skladno z navedenim tožeča stranka v zakonitem roku skladno z drugim odstavkom 22. člena ZUS predlaga vrnitev v prejšnje stanje in izjavlja, da pri postavljenem tožbenem zahtevku z dne 22.7.2002 vztraja in ga razširja na odpravo odločbe drugostopnega organa z dne 5.12.2002.

Sodišče je odločilo, kot izhaja iz izreka tega sklepa, iz naslednjih razlogov:

Po določbi 133. člena Zakona o pravdnem postopku (Uradni list RS, št. 26/99, 96/02), ki se po določbi 16. člena ZUS v upravnem sporu primerno uporablja, se pravnim osebam vroča tako, da se pisanje izroči osebi, ki je pooblaščena za sprejem, ali delavcu, ki je v pisarni oziroma v poslovnem prostoru ali sedežu. Za pravilno vročitev pravni osebi torej ni predpisana osebna vročitev njenemu zakonitemu zastopniku in s tem njegova prisotnost. Po določbi 22. člena ZUS sodišče dovoli vrnitev v prejšnje stanje le, če stranka rok za opravo procesnega dejanja, ki ga zaradi tega ne more več opraviti, zamudi iz opravičenega vzroka. Ker izkazana odsotnost zakonitega zastopnika pravne osebe ne preprečuje pravilne vročitve sodnega pisanja pravni osebi in s tem začetka teka procesnega roka, po presoji sodišča v predlogu navedeni in izkazani razlogi ne predstavljajo opravičenega vzroka za zamudo roka za izjavo stranke po določbi 2. odstavka 37. člena ZUS. Opravičeni razlog so lahko le take okoliščine oziroma ovire, ki jih stranka ne more predvideti in preprečiti in ki jih hkrati ni mogoče pripisati njeni krivdi. Glede na zakonsko ureditev vročanja bi tožeča stranka, ob zadostni skrbnosti, zatrjevane vzroke za zamudo lahko predvidela in jih z ustreznimi organizacijskimi ukrepi tudi preprečila. Ker torej po presoji sodišča uveljavljani vzroki za zamudo niso opravičeni, predlogu za vrnitev v prejšnje stanje ni ugodilo.

*Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.