Саме в цей час Сервантес відкрив для себе театр, відвідуючи виступи Лопе де Руда та Бартоломе Торреса Нахарро, твори яких грали в містах та селах мандрівні актори. Він обожнював світ театру, і його знаменитий гідальго заявляє у другій частині шедевра "Дон Кіхот з Ламанчі": "У нього були очі лише для спектаклю".