Проте католикам дуже хотілося, щоб Кранмер розкаявся і відмовився від своїх переконань. Його примушували до цього, як могли: по-перше, фізично, а по-друге, довго тримали в ув'язненні й перед його очима спалили спочатку одного єпископа, який з ним сидів у в'язниці, а через декілька місяців й іншого. У якийсь момент Кранмер попросив пощади. Але коли йому було поставлено умову, щоб він публічно відрікся від своїх переконань, Кранмер проявив твердість і 21 березня 1556 був спалений на вогнищі як єретик.