У відповідь на ряд серйозних повстань англійські війська використали тактику випаленої землі, знищуючи території та вбиваючи чоловіків, жінок і дітей. 1582 року бунт на чолі з Джеральдом Фіцджеральдом, 15-им графом Дезмондським, залишив близько 30 000 ірландців помирати від голоду. Поет Едмунд Спенсер писав, що «жертви були доведені до такого жалюгідного стану, що розчулили б навіть найтвердіші серця». Єлизавета порадила своїм генералам ставитися до ірландців, «тієї невихованої та варварської нації», з людяністю, хоч не була замучена докорами сумління, коли застосування сили й кровопролиття видавалися необхідними.