Заразом він приєднався до дискусії про шляхи розвитку української культури, про вибір між Сходом і Заходом, про Европу, її стан і майбуття. Звичайно ж, Євген (Евген) ставав на бік Европи, оскільки його европоцентризм мав виразну антибольшевицьку «підкладку»: він був різко протиставлений ілюзіям зачарованих «світлом зі Сходу» «лівих» інтелектуалів (Анрі Барбюс, Бернард Шоу, Ромен Роллан, Анатоль Франс, Освальд Шпенґлер тощо). У своєму творі він мовби «викликає» той час, коли нарешті з'явиться «нації міцної син».