Він використовував дроселювання (див. ефект Джоуля-Томсона), після того як газ був попередньо охолоджений в киплячому під вакуумом рідкому водні. Спроби отримати твердий гелій ще довго залишалися безуспішними навіть при температурі в , якої досяг учень Камерлінг-Оннеса — німецький фізик Віллем Хендрік Кеєзом. Лише в 1926 році, застосувавши тиск вище 35 атм і охолодивши стиснений гелій в киплячому під розрідженням рідкому гелії, йому вдалося виділити кристали.