1786 року з міркувань суспільної гігієни вирішили припинити поховання на переповнених кладовищах при церквах у центрі міста та закрити їх, а останки з цих кладовищ перенести в підземні каменоломні на південь від Парижа (сучасні Катакомби Парижа в 14 окрузі). Відкриття найбільших паризьких кладовищ припадає на початок 19 століття, епоху правління Наполеона I. Розвиток міста призвів до того, що ці кладовища, які колись були на околицях, виявилися своєрідною зеленою оазою спокою в центрі різних кварталів галасливої столиці. Багато великих людей Франції та всього світу знайшли останній притулок на цвинтарі Пер-Лашез, що є справжнім некрополем-музеєм похоронного мистецтва 19 століття просто неба, цвинтар Монмартра, лабіринт на 11 гектарах, цвинтар Монпарнас, що завдяки своєму чіткому плануванню здобув назву «бухти спокою» та цвинтар Пассі, хоч і невеликий, але з найвищою щільністю знаменитостей на квадратний метр.