TalTechNLP/EstQA huggingface dataset:
Kaitseseisukord

18. juunil 1926 (RT 1926, 54) kitsendati sõjaseisukorra kehtivus enne 1. detsembrit 1924 kehtinud piiridesse. Seni oli sõjaseisukord määratud tähtaega nimetamata. Kui Riigikohus tähelepanu sellele juhtis, muutis Jaan Teemanti teine valitsus 17. novembril 1926 (RT 1926, 89) sõjaseisukorra lõpptähtajaks 1. jaanuari 1928 ja seda pikendati regulaarselt igal aastal, kuigi sotsialistid selle vastu hääletasid. 21. oktoobril 1930 väitis Aleksander Jõeäär, et kaitseseisukorra kehtestamise otsus tuleb seaduse järgi Riigikogule esitada viivitamatult, aga valitsus on selle Riigikogule esitanud alles pooleteise kuu pärast; üleüldse ei olevat sõjaseadus vajalik, sest sõda pole karta ja sisemised õõnestajad pole hädaohtlikud.

Küsimus: Miks ei olnud Aleksander Jõeääre arvates sõjaseadust vaja?
Vastus: sõda pole karta ja sisemised õõnestajad pole hädaohtlikud / sõda pole karta

Küsimus: Milline poliitiline jõud oli sõjaseaduse tähtaja pikendamisele vastu?
Vastus: sotsialistid

Küsimus: Kui tihti sõjaseisukorra tähtaega muudeti?
Vastus: igal aastal / regulaarselt igal aastal

Küsimus: Millise peaministri ajal määrati sõjaseisukorra lõpu tähtajaks 1. jaanuar 1928?
Vastus: Jaan Teemanti

Küsimus: Milline organ heitis ette, et sõjaseisukorral ei olnud tähtaega?
Vastus: Riigikohus
Kaitseseisukord

2. juunil 1933 kehtestas Jaan Tõnissoni neljas valitsus kaitseseisukorra Eesti territoriaalvetes ja riigi piiriga poolitatud sisevetes (RT 1933, 2, 18). 11. augustil 1933 kuulutas Jaan Tõnissoni valitsus kogu riigis välja kaitseseisukorra (RT 1933, 69, 531). Kuna augustis ei olnud Riigikogu koos, ei kinnitanud Riigikogu Vabariigi Valitsuse otsust, ka mitte tagantjärele. 24. augustil 1933 esitasid Artur Sirk, Johannes Holland ja Arnold Jaks Riigikogu juhatusele rahvaalgatuse korras Kaitseseisukorra seaduse muutmise seaduse, mille järgi kaitseseisukorda oleks võidud välja kuulutada ainult sõja korral ja sõja hädaohu puhul. Riigikogu korraline istungjärk algas 1933. aasta oktoobris. Pärast kaotust rahvahääletusel tühistas valitsus 19. oktoobril 1933 kaitseseisukorra kehtivuse kogu riigis  (RT 1933, 83, 610), mille järel kaitseseisukord jäi kehtima enne 11. augustit 1933 kehtinud piirides:

Küsimus: Millal algas üleriiklik kaitseseisukord?
Vastus: 11. augustil 1933

Küsimus: Miks lõpetati oktoobris 1933 üleriiklik kaitseseisukord?
Vastus: Pärast kaotust rahvahääletusel / kaotust rahvahääletusel

Küsimus: Miks ei kinnitanud Riigikogu üleriiklikku kaitseseisukorra väljakuulutamist?
Vastus: Kuna augustis ei olnud Riigikogu koos / augustis ei olnud Riigikogu koos

Küsimus: Millal hakkas kaitseseisukord kehtima territoriaalvetes?
Vastus: 2. juunil 1933

Küsimus: Kes oli peaminister valitsuses, mis laiendas kaitseseisukorra kogu riigile?
Vastus: Jaan Tõnissoni
Kaitseseisukord

12. märtsil 1934 kuulutas Riigivanem Konstantin Päts oma otsusega nr 173 kuueks kuuks välja kaitseseisukorra kogu riigis, mille V Riigikogu ka kinnitas. Uus kaitseseisukord oli suunatud esmajärjekorras vabadussõjalaste liikumise vastu, kuid tõi kaasa laiema demokraatlike vabaduste piiramise. Kaitseseisukorra väljakuulutamise järel suleti Eesti Vabadussõjalaste Liit, sellega seotud organisatsioonid ja ajalehed, keelati poliitiliste koosolekute pidamine, peatati erakondade tegevus ja piirati ajakirjandusvabadust. See üleriigiline kaitseseisukord jäi kehtima kuni 1940. aastani, kuigi mõningaid algselt sellega kaasnenud piiranguid aja jooksul leevendati.

Küsimus: Mis oli uue kaitseseisukorra peamine eesmärk?
Vastus: oli suunatud esmajärjekorras vabadussõjalaste liikumise vastu / vabadussõjalaste liikumise vastu / esmajärjekorras vabadussõjalaste liikumise vastu / 1940.

Küsimus: Kui kauaks kehtestas Päts 1934. aasta märtsis üleriikliku kaitseseisukorra?
Vastus: kuueks kuuks

Küsimus: Millal uus kaitseseisukord lõppes?
Vastus: 1940. aastani

Küsimus: Mis juhtus pärast uue kaitseseisukorra kehtima hakkamist?
Vastus: suleti Eesti Vabadussõjalaste Liit, sellega seotud organisatsioonid ja ajalehed, keelati poliitiliste koosolekute pidamine, peatati erakondade tegevus ja piirati ajakirjandusvabadust

Küsimus: Mis juhtus Eesti Vabadussõjalaste Liiduga kaitseseisukorra ajal?
Vastus: suleti
Kaitseseisukord

Eesti taasiseseisvumisajal on pidevalt esile kerkinud küsimus, kas just märtsis 1934 kehtestatud kaitseseisukord oli seaduslik. 1930. aastail pidasid kohtud, sealhulgas riigikohus, ja suur osa avalikkust kaitseseisukorda seaduslikuks valitsemisabinõuks. Toonaseid ametlikke seisukohti illustreerib jurist Artur-Tõeleid Kliimanni tõlgendus 1935. aastast: "Riigivanem on see, kes faktiliste andmete hinnangul ohu olemasolu ja suuruse määratleb. Järelikult juriidiliselt oht on siis olemas, kui Riigivanem isiklikul vääritlusel on leidnud selle olevat, olgugi et oht faktiliselt täiesti puudub." Tänapäeval nimetatakse kaitseseisukorra kehtivuspiirkonna laiendamist 12. märtsil 1934 üldiselt riigipöördeks, mis peab näitama selle akti ebaseaduslikkust.

Küsimus: Kuidas nimetatakse praegu üleriikliku kaitseseisukorra kehtestamist 1934. aastal?
Vastus: riigipöördeks

Küsimus: Kuidas hindasid kohtud 1930. aastatel kaitseseisukorda?
Vastus: seaduslikuks valitsemisabinõuks

Küsimus: Kes oli elukutselt Artur-Tõeleid Kliimann
Vastus: jurist

Küsimus: Kes määras Kliimanni hinnangul ohu suuruse riigis?
Vastus: Riigivanem

Küsimus: Millal on kaitseseisukorra seaduslikkuse üle palju diskuteeritud?
Vastus: Eesti taasiseseisvumisajal / taasiseseisvumisajal
Kaitseseisukord

Kaitseseisukorra iga-aastane pikendamine aastatel 1934–1937 – vastavalt 1930. aasta kaitseseisukorra seadusele sai kaitseseisukorra kehtestada korraga ainult kuni üheks aastaks – oli aga igal juhul juriidiliselt küsitav, sest lisaks riigivanemale pidi selle pikendamise kinnitama ka Riigikogu. Kuna Riigikogu sellel perioodil istungeid ei pidanud, olles nn "vaikivas olekus", ei saanud Riigikogu ka kaitseseisukorra kehtivust pikendada. Riigivanem Konstantin Päts saatis küll iga aasta septembris oma otsuse Riigikogule kinnitamiseks ja sai sellele Riigikogu esimehe Rudolf Penno heakskiidu, kuid otsust arutama pidanud Riigikogu riigikaitsekomisjon ja üldkoosseis kokku ei tulnud.

Küsimus: Kuidas nimetati Riigikogu istungite pausi 1934–1937?
Vastus: "vaikivas olekus" / vaikivas olekus / nn "vaikivas olekus"

Küsimus: Kes Riigikogu poolt kaitseseisukorra pikendamise heaks kiitis?
Vastus: Riigikogu esimehe Rudolf Penno / esimehe / Riigikogu esimehe / Rudolf Penno

Küsimus: Kui tihti kaitseseisukorda pikendati?
Vastus: iga-aastane

Küsimus: Mis kuus riigivanem kaitseseisukorda pikendas?
Vastus: septembris

Küsimus: Kes oleks pidanud kaitseseisukorra otsust arutama?
Vastus: Riigikogu riigikaitsekomisjon / Riigikogu riigikaitsekomisjon ja üldkoosseis
Kaitseseisukord

Kaitseseisukorra kehtimist riigis ja kaitseseisukorra seadust kasutas mitmesuguste piirangute kehtestamise juriidilise alusena ära juunipöörde järel võimule tulnud Johannes Varese valitsus ning selle poolt ametisse määratud sisekaitseülem Maksim Unt, samuti tema ametijärglased Harald Haberman ja Paul Vihalem. Sellel juriidilisel alusel suleti võimule ebasoovitavaid organisatsioone ja vahetati jõuga välja organisatsioonide juhatusi, näiteks Eesti Loomakaitse Seltsis ja Noorte Meeste Kristlikus Ühingus. Seda kasutati ka alusena uue võimu suhtes kriitiliste isikute jälgimisel ning mitmesuguste poliitiliste arvamusavalduste eest karistamisel.

Küsimus: Kes oli peaminister pärast juunipööret?
Vastus: Johannes Varese

Küsimus: Mis juhtus Eesti Loomakaitse Seltsiga pärast juunipööret?
Vastus: vahetati jõuga välja organisatsioonide juhatusi

Küsimus: Kes olid sisekaitseülemad pärast Maksim Unti?
Vastus: Harald Haberman ja Paul Vihalem

Küsimus: Millise akti alusel suleti organisatsioone?
Vastus: kaitseseisukorra seadust

Küsimus: Millistes asutustes vahetati juhatused?
Vastus: Eesti Loomakaitse Seltsis ja Noorte Meeste Kristlikus Ühingus
Karl Popper

Ta oli üks mõjukamaid 20. sajandi teadusfilosoofe, kes kirjutas palju ka sotsiaal- ja poliitikafilosoofia teemadel. Popperit tuntakse kõige rohkem selle järgi, et ta lükkas tagasi klassikalise induktsionistliku arusaama teadusest, esitas teaduse ja mitteteaduse eristamiseks (demarkatsiooniprobleemi lahendusena) väidete ja teooriate empiirilise falsifitseeritavuse kriteeriumi ning kaitses liberaalset demokraatiat ja ühiskonnakriitika põhimõtteid, mis tema arvates teevad võimalikuks eduka "avatud ühiskonna".

Küsimus: Millal Karl Popper tegutses?
Vastus: 20. sajandi

Küsimus: Kes oli Karl Popper?
Vastus: teadusfilosoofe / üks mõjukamaid 20. sajandi teadusfilosoofe

Küsimus: Milliseid filosoofia suundi viljeles Popper lisaks teadusfilosoofiale?
Vastus: sotsiaal- ja poliitikafilosoofia

Küsimus: Missuguse arusaama teadusest Popper vaidlustas?
Vastus: induktsionistliku / klassikalise induktsionistliku

Küsimus: Missugust demokraatia vormi Popper pooldas?
Vastus: liberaalset
Karl Popper

Popper sündis Austria-Ungari pealinnas Viinis jõukas ja haritud juudi keskklassi perekonnas. Tema vanemad olid advokaat Simon Siegmund Carl Popper (Viini liberaalse linnapea Raimund Grübli lähedane kaastööline) ja Jenny Popper (sündinud Schiff). Simon Siegmund oli pärit Prahast, tema ema esivanemad pärinesid Sileesiast ja Ungarist. Schiffide suguvõsast olid pärit paljud 19. ja 20. sajandi teadlased, sealhulgas dirigent Bruno Walter. Isa huvitus antiigist ja filosoofiast ning pani aluse Karli huvile ühiskondlike ja poliitiliste probleemide vastu. Ema süstis pojasse nii suure muusikahuvi, et ta vahepeal kaalus elukutseliseks muusikuks hakkamist. Hiljem inspireeris muusikaarmastus tema mõtlemist ja ilmnes dogmaatilise ja kriitilise mõtlemise vahekorra tõlgenduses, arusaamas objektiivsuse ja subjektiivsuse erinevusest ning vaenulikkuses historitsismi vastu, sealhulgas muusika progressiivsuse kontseptsiooni vastu.Kodust õhkkonda on Popper nimetanud otsustavalt raamatulikuks (decidedly bookish).

Küsimus: Kes oli Popper rahvuselt?
Vastus: juudi

Küsimus: Mis ametit pidas Popperi isa?
Vastus: advokaat

Küsimus: Milline tuntud muusikategelane oli Popperi ema kaudu tema sugulane?
Vastus: dirigent Bruno Walter / Bruno Walter

Küsimus: Mis ameti üle mõtiskles Popper ema mõjutusel?
Vastus: elukutseliseks muusikuks / muusikuks

Küsimus: Mis oli Popperi ema neiupõlvenimi?
Vastus: Schiff
Karl Popper

Karl õppis reaalgümnaasiumis, kus ta ei olnud õpetamisega rahul. Pärast mitu kuud kestnud haigust, mille tõttu ta ei saanud koolis käia, tuli ta koolist ära ja hakkas 1918 õppima Viini ülikoolis, sinna formaalselt astumata. Vastava eksami tegi ta alles nelja aasta pärast. Tol ajal domineeris poliitiline vasakpoolsus: see oli "punase Viini" õitseaeg. Popperit huvitasid algul eelkõige pedagoogika küsimused. Aastal 1919 astus ta sotsialistliku kooli üliõpilaste assotsiatsiooni ja temast sai mõneks ajaks marksist. Lühikest aega oli ta isegi ametlikult kommunist. Ta pettus marksismis selle doktrinäärsuse tõttu. Varsti ta küll eemaldus sotsialistlikust liikumisest, kuid lävis selliste inimestega nagu Ruth Fischer, Hanns Eisler, Paul Lazarsfeld, Oskar Kokoschka, Adolf Loos, Arnold Schönberg ja Rudolf Serkin. Aastal 1919 avastas ta Sigmund Freudi ja Alfred Adleri teooriad (ta oli 1920ndatel lühikest aega Adleri kliinikus vabatahtlik sotsiaaltöötaja, kes tegeles hüljatud lastega). Aastal 1919 kuulas ta võlutuna Albert Einsteini loengut relatiivsusteooriast Viinis. Popper eelistas Einsteini Marxile, Freudile ja Adlerile, sest ta leidis ainult Einsteinil kriitilise vaimu, mille tõttu tema teooriatel olid testitavad järeldused.

Küsimus: Millises linnas kuulas Popper Einsteini?
Vastus: Viinis

Küsimus: Millises asutuses hoolitses Popper mahajäetud laste eest?
Vastus: Adleri kliinikus

Küsimus: Millise ühinguga liitus Popper 1919?
Vastus: sotsialistliku kooli üliõpilaste assotsiatsiooni

Küsimus: Millise teadlase teooriad meeldisid Popperile rohkem kui Marxi omad?
Vastus: Einsteini / Albert Einsteini

Küsimus: Mis aastal huvitus Popper Freudi ideedest?
Vastus: 1919 / Aastal 1919
Karl Popper

Popper võttis ühendust Viini ringiga. Et ta oli selle ringi paljude põhimõtete suhtes kriitiline, oli suhtlemine selle esindajatega algul raske. Igatahes olid nood sunnitud tema õigustatud etteheidetele vastama. Popperit ei kutsutud kunagi Viini ringi seminarile ning Otto Neurath nimetas teda naljatamisi ringi ametlikuks opositsiooniks. Lõpuks ilmus Viini ringi toimetisena Popperi teadusfilosoofiline peateos "Logik der Forschung". Raamat tegeleb Viini ringi huvitavate teemadega (induktsioon, demarkatsiooniprobleem, tõenäosus, kinnitus, kvantmehaanika kontseptuaalsed probleemid jne), kuid läheneb nendele hoopis teisiti. Popper kritiseeris Viini ringi kõige põhilisemaid filosoofilisi vaateid ja esitas omaenda sügavalt erinevad filosoofilised seisukohad. Siiski oli Popper mõnes asjas ka Viini ringiga ühel meelel. Näiteks kaitses ta Richard von Misese frekventismi tõenäosuse tõlgendamisel, mida jagasid ka Hans Reichenbach ja paljud ringi liikmed. Samuti jagas ta Viini ringi vaimustust Albert Einsteinist ja Bertrand Russellist. Viimane oli Popperi meelest suurim filosoof pärast Immanuel Kanti.

Küsimus: Millise Popperi raamatu avaldas Viini ring?
Vastus: "Logik der Forschung"

Küsimus: Millised kaks teoreetikut meeldisid väga nii Popperile kui ka Viini ringile?
Vastus: Albert Einsteinist ja Bertrand Russellist

Küsimus: Keda luges Popper suurimaks filosoofiks enne Russelli?
Vastus: Immanuel Kanti

Küsimus: Milliseid mõisteid käsitles Popperi peamine teadusfilosoofia-alane raamat?	
Vastus: induktsioon, demarkatsiooniprobleem, tõenäosus, kinnitus, kvantmehaanika kontseptuaalsed probleemid

Küsimus: Milliseid mõisteid käsitles Popperi peamine teadusfilosoofia-alane raamat?
Vastus: induktsioon, demarkatsiooniprobleem, tõenäosus, kinnitus, kvantmehaanika kontseptuaalsed probleemid jne / induktsioon, demarkatsiooniprobleem, tõenäosus, kinnitus, kvantmehaanika kontseptuaalsed probleemid
Karl Popper

Uus-Meremaal tundis Popper end üksildasena ja maailmast äralõigatuna. Sellegipoolest jätkas ta oma uurimistulemuste avaldamist. Üks tema tolleaegne teos on "What is Dialectic" (Mis on dialektika), milles ta kritiseerib Marxi ja Hegeli dialektikat. Teos "Historitsismi viletsus" ("The Poverty of Historicism"), mis ilmus raamatuna alles 1957, ründab jälle eelkõige Marxi ja Hegeli meetodit. Avalikkuses tuntuim Popperi teos on paljutõlgitud "Avatud ühiskond ja selle vaenlased" (1945). Selles õiendab ta üksikasjalikult arved Platoni ja Hegeli mõttemallidega, mis on tema meelest totalitaristlikud. Ta kritiseerib selles raamatus leebemalt ka Marxi. Enamiku asjatundjate arvates teeb Popper Platonit 20. sajandi vaatevinklist kritiseerides talle liiga. Hegeli-kriitikale heidetakse ette Hegeli loomingu pealiskaudset tundmist ja erapoolikut esitamist. Popperil ongi see mõeldud põhiliselt ettevalmistusena Marxi-kriitikale. Marxi peab Popper väljapaistvaks majandusteadlaseks ja sotsioloogiks. Ta möönab, et Marx ei välistanud näiteks, et kommunismini on võimalik jõuda ka mitterevolutsioonilisel teel. Seevastu kritiseerib ta ägedalt Marxi dialektilist meetodit, mille too Hegelilt üle võttis: see viib lõpuks suletud maailmapildini. Teose põhiline tähtsus seisneb siiski selles, et tegemist oli poliitilise signaaliga. Raamatus sisaldus informeeritud rünnak suletud mõttestruktuuridele ja ideoloogiakonstruktsioonidele. Popper visandas pluralistliku avatud ühiskonna mudeli. Progress leiab niisuguses ühiskonnas aset samm-sammult.

Küsimus: Milliste autorite teooriaid vaidlustab Popper raamatus "What is Dialectic"?
Vastus: Marxi ja Hegeli

Küsimus: Millal avaldas Popper oma kõige laiemalt tuntud raamatu?
Vastus: 1945

Küsimus: Kuidas toimub Popperi kohaselt progress pluralistlikus avatud ühiskonnas?
Vastus: samm-sammult

Küsimus: Millises teoses kritiseerib Popper Platonit?
Vastus: "Avatud ühiskond ja selle vaenlased"

Küsimus: Kus kirjutas Popper raamatu "What is Dialectic"?
Vastus: Uus-Meremaal
Karl Popper

Aastal 1946 asus ta elama Inglismaale, saades õppeasutuse London School of Economics and Political Science juures loogika ja teadusliku meetodi lektori (reader) koha (aastal 1949 sai Popper samas professoriks). Selle koha sai ta põhiliselt Friedrich Hayeki protektsiooni tõttu. Kuigi Popperi metodoloogia on Hayeki omale lähedane ning Popper võttis Hayekilt üle mitmeid põhjapanevaid mõisteid, sealhulgas spontaanse korra mõiste, oli Popper puhaste turumehhanismide vastu umbusklik, sest ta oli noorpõlves näinud palju vaesust ja viletsust. Ta propageeris sotsiaalse orientatsiooniga reformipoliitikat.

Küsimus: Millises kõrgkoolis sai Popper 1949. aastal professorikoha?
Vastus: London School of Economics and Political Science

Küsimus: Kes aitas Popperil pärast Inglismaale kolimist tööd leida?
Vastus: Friedrich Hayeki

Küsimus: Millist Hayeki mõistet kasutas Popper ka oma teooriates?
Vastus: spontaanse korra / spontaanse korra mõiste

Küsimus: Millise ametikoha aitas Hayek Popperil saada?
Vastus: loogika ja teadusliku meetodi lektori / loogika ja teadusliku meetodi lektori (reader) / loogika ja teadusliku meetodi lektori (reader) koha

Küsimus: Kuidas on lektor inglise keeles?
Vastus: reader
Karl Popper

26. oktoobril 1946 leidis aset Popperi legendaarne kohtumine Ludwig Wittgensteiniga. Cambridge'is tegutsev Moral Sciences Club kutsus Popperi esinema. Popper valis oma ettekande teemaks "Kas on olemas filosoofilised probleemid?". Popper valis selle teema meelega, sest ta tahtis esitada väljakutse Wittgensteini seisukohale, et filosoofilised probleemid on pseudoprobleemid, mis tulenevad keele vääritimõistmisest. Ettekande ajal King's College'is Richard Braithwaite'i ruumides istus Wittgenstein kamina juures ja mängis roobiga. Ta lükkas Popperi poolt näiteks toodud filosoofilised probleemid kõrvale, väites, et ühegi näite puhul pole tegemist tõelise filosoofilise probleemiga. Popperi jutustuse järgi kasutas ta roopi mõnikord dirigendikepina, et oma väidetele suuremat kaalu anda. Edasi jutustab Popper, et kui Wittgenstein ütles: "Tooge näide moraalireeglist!", vastas ta: "Mitte ähvardada külalislektoreid roobiga." Selle peale olevat Wittgenstein vihasena roobi maha visanud ja ust paugutades ruumist välja tormanud. Braithwaite'i väitel Wittgenstein lihtsalt rookis ägedalt tuld.

Küsimus: Mida hoidis Wittgenstein Popperi ettekande ajal käes?
Vastus: roobiga

Küsimus: Kelle ruumides pidas Popper ettekande "Kas on olemas filosoofilised probleemid?"
Vastus: Richard Braithwaite'i

Küsimus: Mis aastal Wittgenstein Popperi ettekannet kuulas?
Vastus: 1946

Küsimus: Millise moraalireegli näite Popper tõi?
Vastus: "Mitte ähvardada külalislektoreid roobiga." / Mitte ähvardada külalislektoreid roobiga

Küsimus: Millise emotsiooniga Wittgenstein Popperi ettekandelt lahkus?
Vastus: vihasena
Karl Popper

Popper nimetas oma filosoofiat kriitiliseks ratsionalismiks. See nimetus viitab lahtiütlemisele klassikalisest empirismist ja induktsionismist. Popper ründas viimast ägedalt, osutades sellele, et teaduslikud teooriad on loomult universaalsed ning neid saab kontrollida ainult kaudselt, nendest tulenevate järelduste kaudu. Samuti pidas ta teaduslikke teooriaid ja inimteadmisi üldse oletuslikeks ja hüpoteetilisteks. Need pärinevad loovast kujutlusvõimest, mille abil inimesed lahendavad konkreetsetes ajaloolistes ja kultuurilistes tingimustes tekkinud probleeme. Ükskõik kui suur arv katsetulemusi ei saa teooriat kinnitada, kuid üksainus vastunäide on otsustav, näidates, et teooria, millest järeldus, mille vastunäide kummutab, saadi, on väär. Popperi teadusfilosoofia rõhutab põhimõttelist erinevust verifikatsiooni ja falsifikatsiooni vahel. Lahenduseks demarkatsiooniprobleemile pidas ta väidete ja teooriate teaduslikkuse kriteeriumiks nende falsifitseeritavust. Näiteks psühhoanalüüs ja kaasaegne marksism (millest Popper nooruses innustus) ei ole selle kriteeriumi järgi teaduslikud, sest nad pole falsifitseeritavad. Popperit mõjutas Albert Einsteini relatiivsusteooria.

Küsimus: Millise omaduse puudumise tõttu ei olnud psühhoanalüüs Popperi meelest teaduslik?
Vastus: falsifitseeritavad / nad pole falsifitseeritavad

Küsimus: Millise probleemi lahendusena nägi Popper falsifitseeritavuse kriteeriumit?
Vastus: demarkatsiooniprobleemile

Küsimus: Kuidas kutsus Popper oma filosoofilist teooriat?
Vastus: kriitiliseks ratsionalismiks

Küsimus: Milline teooria meeldis Popperile noorena?
Vastus: kaasaegne marksism

Küsimus: Millisest Einsteini teooriast sai Popper inspiratsiooni?
Vastus: relatiivsusteooria
Karl Popper

Popper väitis, et on lahendanud David Hume'i induktsiooniprobleemi. Hume väitis, et ainuüksi sellest, et päike on iidsest ajast iga päev tõusnud, ei saa ratsionaalselt järeldada, et päike tõuseb ka homme. Ei saa ratsionaalselt tõestada, et asjad kulgevad ka edaspidi sama mustri kohaselt nagu seni. Popper väitis, et kuigi pole võimalik tõestada, et homme päike tõuseb, on meil vaba voli säärane teooria esitada. Kui päike ei peaks tõusma, siis on tõestatud, et see teooria on väär, kuid seni pole see teooria vääraks osutunud.

Küsimus: Millist järeldust ei saa Hume'i kohaselt päikese tõusmise mustrite põhjal teha?
Vastus: et päike tõuseb ka homme / päike tõuseb ka homme / Ei saa ratsionaalselt tõestada, et asjad kulgevad ka edaspidi sama mustri kohaselt nagu seni

Küsimus: Mida ka Popperi arvates päikese tõusmise kohta tõestada ei saa?
Vastus: et homme päike tõuseb / homme päike tõuseb / asjad kulgevad ka edaspidi sama mustri kohaselt nagu seni

Küsimus: Mis oli induktsiooniprobleemi püstitanud filosoofi eesnimi?
Vastus: David

Küsimus: Millisel juhul oleks Popperi meelest tõestatud, et päikese iga päev tõusmise teooria on vale?
Vastus: Kui päike ei peaks tõusma

Küsimus: Kelle induktsiooniteemalisele teooriale Popper oponeeris?
Vastus: David Hume'i
Karl Popper

Raamatutes "Avatud ühiskond ja selle vaenlased" ja "Historitsismi viletsus" kritiseeris Popper "historitsismi" ja propageeris "avatud ühiskonda", liberaalset demokraatiat. Historitsism on Popperi järgi seisukoht, mille kohaselt ajalugu areneb kõrvalekaldumatu paratamatusega vastavalt tunnetatavatele üldistele seadustele kindla eesmärgi poole. Popper väitis, et sellisel seisukohal põhineb enamik autoritarismi ja totalitarismi vorme. Historitsism rajaneb ekslikel eeldustel teaduslike seaduste ja teaduslike ennustuste loomusest. Et inimteadmiste kasv on inimajaloo arengu üks põhjuslikest teguritest ning "ükski ühiskond ei saa oma tulevasi teadmisteseisundeid teaduslikult ennustada", siis ei saa olla inimajaloo ennustuslikku teadmist. Metafüüsiline ja ajalooline indeterminism käivad Popperil käsikäes.

Küsimus: Mis on Popperi definitsioonis historitsismi sisu?
Vastus: ajalugu areneb kõrvalekaldumatu paratamatusega vastavalt tunnetatavatele üldistele seadustele kindla eesmärgi poole / seisukoht, mille kohaselt ajalugu areneb kõrvalekaldumatu paratamatusega vastavalt tunnetatavatele üldistele seadustele kindla eesmärgi poole / mille kohaselt ajalugu areneb kõrvalekaldumatu paratamatusega vastavalt tunnetatavatele üldistele seadustele kindla eesmärgi poole

Küsimus: Missugune demokraatia vorm on Popperile kõige meelepärasem?
Vastus: liberaalset

Küsimus: Milline indeterminism on Popperi teooriates seotud ajaloolisega?
Vastus: Metafüüsiline

Küsimus: Millist mõistet ründas Popper raamatus "Avatud ühiskond ja selle vaenlased"?
Vastus: historitsismi / "historitsismi"

Küsimus: Millised riigikorrad põhinevad Popperi järgi historitsismil?
Vastus: autoritarismi ja totalitarismi / enamik autoritarismi ja totalitarismi vorme