Genre: Information/Explanation

Močan izbruh na soncu ! <p/> Aktivnost Sonca je za človeštvo vedno večjega pomena, saj smo vse bolj odvisni od globalnih povezav, ki v veliki večini potekajo preko satelitov. Zemljo pred tokom snovi s Sonca sicer ščiti magnetno polje. <p/> Vseeno pa se ob močnejših izbruhih nekaj delcev izmuzne skozi in zadenejo Zemljino atmosfero, kar lahko v času t.i. geomagnetnih neviht vpliva na infrastrkturo na površju Zemlje. Zemljo pred tokom snovi s Sonca ščiti njeno magnetno polje. Vseeno pa se ob močnejših izbruhih nekaj delcev izmuzne skozi in zadenejo Zemljino atmosfero. Kolikšna je nevarnost, koj se zgodi ? <p/> (dr. Primož Kajdič –)Ti izbruhi in če so pogoji pravi, potem lahko res del teh delcev stopi v Zemljino ionosfero oz. atmosfero, predvsem v bližini severnega in južnega magnetnega pola. Takrat ti delci, ker imajo zelo veliko energije, povzročijo sevanje in to potem vidimo kot severni in južni polarni sij. Druga stvar, ki se zgodi, je, da se močno spremeni Zemljino magnetno polje in temu potem rečemo geomagnetna nevihta. Na splošno pa spremembe zemeljskega magnetnega polja zaradi zunanjih Sončevih vetrov in drugih pojavov, kot pravimo vesoljskemu vremenu, na Zemlji tudi občutimo. Lahko povzročijo škodo na naših električnih napeljavah, tudi naši sateliti se lahko po domače rečeno skurijo, prenehajo delovati, ogrožena bi lahko bila življenja astronavtov in tako naprej. V preteklosti je do takšnih pojavov že prišlo. Z vsakim Sončevim ciklom se potem vse bolj seli v vesolje, vse bolj smo odvisni od tehnologije, ki je v vesolju. V prihodnosti bo zelo pomembno preučevati te pojave na Soncu in v Sončevem vetru, ker bomo nanje vedno bolj občutljivi. Treba bo pač ugotoviti, kako se lahko pred njimi zaščitimo, da to škodo čim bolj zmanjšamo. <p/> Še nekaj o soncu kot takem. <p/> V Soncu je zbrane 99,8% vse mase Osončja. Preostanek mase se večinoma nahaja v Jupitru, le majhen del si je delijo vsa ostala nebesna telesa Osončja. Sonce je popolnoma povprečna zvezda tipa G2. Po velikosti sodi med 10% največjih zvezd v naši galaksiji Mlečni stezi, ki je sestavljena iz okrog 100 milijard zvezd. Povprečna velikost zvezd v Mlečni stezi je manj kakor 50% velikosti Sonca. <p/> Sedanje sonce je sestavljeno iz 70% vodika, 28% helija, ostalo so vsi ostali kemijski elementi. Sonce počasi pretvarja vodik v helij. Pri tem se sproščajo različna valovanja, ki jih kot toploto, svetlobo in različna žarčenja zaznamo na Zemlji. Sonce se vrti okrog svoje osi. A ker je velika plinasta krogla, se njegovi deli vrtijo različno hitro. Na ekvatorju naredi en obrat na 25,4 dni, na polih pa na vsakih 36 dni. V sredini ima jedro, ki ima premer 25% njegovega celotnega premera. Jedro se enakomerno vrti in se obnaša kot čvrsto telo. Na površini jedra vladajo peklenski pogoji. Toplota površine jedra je 15,6 milijonov Kelvina in pritisk znaša 250 milijard atmosfer. Zlivanje jeder vodika v helijeva jedra tvori ogromno energijo, ki znaša 386 milijard milijard kilovatov vsako sekundo. Tako se vsako sekundo 700 milijonov ton vodika spremeni v 695 milijonov ton helija. 5 milijonov ton na sekundo predstavlja gama žarčenje, ki prodira skozi sončev plašč do fotosfere. Fotosfera je sončeva površina, ki jo vidimo. Pri tej poti skozi sončev plašč se moč žarčenja zmanjša, saj se vrača nazaj na jedro. Nekaj žarčenja le pride do roba fotosfere in odleti s Sonca kot vidna svetloba in toplotno žarčenje. Temperatura fotosfere je 5800 stopinj Kelvina. Včasih na površju opazimo temnejše sončeve pege, te imajo temperaturo 3800 stopinj Kelvina. Sončeve pege nastajajo zaradi vpliva sončevega magnetnega polja. Vendar način njihovega nastanka še ni zadovoljivo pojasnjen. Nad fotosfero se razprostira še tanka kromosfera. Nad njo je še skrajno razredčena korona. Ta se razprostira milijone kilometrov daleč v vesolje. Lepo je vidna ob sončnem mrku kot bleščeč obroč. Temperature plinov v njej lahko dosežejo tudi do milijon stopinj Kelvina. <p/> Sončevo magnetno polje je izredno močno in sega daleč izza Plutona. Domnevajo, da na robu tega polja leži Oortov oblak ledenih nebesnih teles, ki so skrajni rob našega Osončja. Poleg toplote in svetlobe Sonce oddaja tudi slab tok naelektrenih delcev. To so v glavnem elektroni in protoni. Imenujemo jih sončev veter. Sonce jih seva enakomerno s hitrostjo 450 km/sekundo. Le ob večjih izbruhih, ki so vidni kot velikanske ognjene bakle ali protuberance, se jakost sončevega vetra poveča. Sončne pege in protuberance se pojavljajo v dokaj enakomernem 11-letnem ciklusu. A sončev veter vpliva na poti umetnih satelitov, saj jih kar naprej odriva od začrtane trajektorije. Iz ledenih nebesnih teles, kometov, izriva lažje delce in tvori njihove repe. Ob večjih izbruhih delci sončevega vetra zadenejo tudi ob zemljino magnetno polje. S tem ga približajo površju in delci sončevega vetra zadevajo ob delce v zemljinem ozračju. Pojavi se barvni severni sij ali aurora borealis. Delci so tudi nevarni za človeka in zato morajo astronavti nositi zaščitna oblačila. Ob večjih izbruhih se morajo zateči v posebej zaščitene dele vesoljskih postaj. Možno bi bilo izdelati vesoljsko ladjo z jadrom, ki bi za pogon uporabila enakomeren pritisk sončevega vetra. <p/> Sonce je staro 4,5 milijarde let, prav toliko kot naše Osončje. Od nastanka je porabilo okrog 50% vodika. Tako predvidevajo, da bo sijalo enako kot doslej še naslednjih 5 milijard let. Ob koncu svoje dobe se bo razširilo za polovico sedanjega obsega. Ko bo porabilo ves svoj vodik, se bo radikalno spremenilo in vase pogoltnilo vse svoje planete.