Genre: Opinion/Argumentation

Kultura &gt; Kosilo nekega molja <p/> Brez dvoma, tole je oddaja knjigožersko razpoloženega molja, ki si bo danes umišljal, da to je. V prebavo so mu ponudili košček klasične avstralske literature izpod peresa Davida Maloufa, že večkrat nagrajenega kenguruja, prozaista, poeta in romanopisca. Obravnavani roman Umišljeno življenje sodi med tako imenovano postkolonialno čtivo... <p/> Naključnemu oguljenemu opičnjaku, kot sem sam, se rado dozdeva, da človeška domišljija ne pozna meja. Zamislite si torej, v čigavo kožo bi skočili, kam vse bi poleteli, če se vaše misli ne bi vztrajno zaletavale v obzidja realnosti. Lepo bi bilo biti piščanec v svetu brez perutninske industrije ali pa povprečen stol, imun na lubadarjeve čeljusti in objeme nevrotično prepotenih zadnjic... morda kos še tople, na novo rojene fekalije... Zamislite si, kako priljubljeni bi bili med muhami. Kaj vse bi bili, če bi naše misli lahko kljubovale spremembam in se v njih ne bi zrcalile sence. Sence moratorija postadolescence, ki vztrajno dvomi. <p/> Brez dvoma, tole je oddaja knjigožersko razpoloženega molja, ki si bo danes umišljal, da to je. V prebavo so mu ponudili košček klasične avstralske literature izpod peresa Davida Maloufa, že večkrat nagrajenega kenguruja, prozaista, poeta in romanopisca. Obravnavani roman Umišljeno življenje sodi med tako imenovano postkolonialno čtivo. V avstralski književnosti se namreč pogosto pojavlja motiv asketsko naravnanega človeka, ki se poda čez širno, večinoma neprijazno pokrajino, da bi v objemu osame našel samega sebe. Tovrstna motivika je pravzaprav prerasla v pravo nacionalno mitologijo in tako pripomogla k oblikovanju avstralske kulturne identitete, seveda med pripadniki belega, priseljenega prebivalstva. Aboridžini imajo namreč askezo za kosilo kot imajo Avstralci kenguruje. <p/> Kakorkoli že, v Umišljenem življenju smo postavljeni v antični čas, v kožo hudomušnega rimskega pesnika Ovidija, ki ni običajni, prostovoljni asket. Iz utrinkov njegovega resničnega življenja vemo, da je bil opevani avtor Metamorfoz, pesnik, ki je znal najlepše artikulirati lenobno dekadenco svojega časa, mož, ki ne le, da se je gibal v osrčju, ampak je bil samo srce rimske visoke družbe. Srce pa je tisti, pogrešani del človekovega orodja, na katerega je pozabil takratni cesar Avgust, ko je Ovidija, iz nam neznanih razlogov, dal izgnati na sam rob rimskega imperija, v zasilno civilizirano barbarsko naselbino. Nesrečni poet je ostal brez kruha, brez iger. In tu se zanj umišljanje šele prične. <p/> V praznini puščobne pokrajine se Maluofov Ovidij znajde v globoki tišini, saj latinščina barbarom ne predstavlja osebne higiene. Užaloščenemu pesniku tako ne preostane drugega, kot da si ´obleče´ dlako, se povalja v dreku in prepusti neznosnosti molka. Na tem mestu pa se pravzaprav znajdemo v okvirih kolonialnega diskurza, ki se izraža skozi odsotnost domačnega okolja, jezika in posledično nerazrešene identitete. <p/> Avtor se tako bolj kot nazornemu opisovanju okolice posveča duševnim aporijam in notranjim konfliktom glavnega protagonista. Tu pa postopoma prihaja do izraza večplastnost romana, ki svoj osrednji motiv prepušča mnoštvu različnih interpretacij. Je Umišljeno življenje roman o iskanju identitete in pomenu jezika pri njenem oblikovanju, je poetičen razmislek o naravi življenja in smrti, o preseganju meja v pokrajini in nas samih, o zorenju skozi odnose z drugimi? Pomensko slojevitost tako prepušča obzorju domišljije in umišljanju onkraj civilizacijske tesnobe. <p/> Cinizem kultiviranega pesnika Ovidija pa ob srečanju z Otrokom, divjim dečkom iz bližnjega gozda, začne pojemati. Malo nesocializirano dlakavo bitje, ki kruli, tuli in nasploh ne spoštuje vedenjskih vzorcev, ponosno stoječih primerkov modernega homo sapiensa, mu postopoma razkrije, da civilizacija le ni neozdravljiva bolezen. Zgodba se zaključi v objemu eksistencialističnega kiča in panteistično naravnanih idealiziranj o naravi. Otroci cvetja bodo tako ob branju Umišljenega življenja vzhičeni. Osamljeni kavboji razsvetljeni. Prijateljem dreves bo namesto las pognalo listje. Zahotelo se vam bo, da na zmenkarije povabite bogomolko.