Genre: Opinion/Argumentation

Veseli hribovci v filharmoniji! <p/> 09. Apr 2012 <p/> Iz vsake zgodovine se dà veliko naučiti, tudi iz narodno-zabavne. Pri tem pa je samo en vidik: ali je muzikantu kaj do tega, da napreduje tudi z izkušnjami drugih ali pa preprosto vse življenje stopica na mestu. Svetel primer, kako široko je treba razpreti krila, je ansambel Veseli Hribovci iz Ljubljane. <p/> Veseli hribovci so delovali dvajset let, vodil jih je akademsko izobražen glasbenik Stane Žnuderl, Žnuderl je bil navadno tudi avtor glasbe in besedila, ves čas je skrbel za tiste čase za visok nivo izvajanja, ansambel je izredno priljubljen tako v Sloveniji kot tudi v tujini (na nemško govorečem območju se je seveda imenoval Die lustigen Bergsteiger), nastopil je tudi v najpomembnejših slovenskih hramih kulture, vedno pa je bil tudi iskalec novega, drugačnega, izvirnega. Čeprav so se Veseli hribovci pojavili na tedanjem Radiu Ljubljana šele leta 1959, so igrali že dve leti prej, vendar brez radijskih ambicij. Že sam nastanek ansambla je zanimiv. V KUD Vič v Ljubljani so izvajali opereto Na planincah naših, za katero je libreto napisal Miha Kunaver, vodja Veselih hribovcev Stane Žnuderl pa glasbo. Ko sem ga nekajkrat srečal, se je ob takih spominih vedno močno razvnel, saj ni mogel razumeti, da nekateri radijski in televizijski uredniki, ki dobivajo plačo iz RTV naročnine, ne znajo ali nočejo prisluhniti svojim poslušalcem. Razvnel pa se je tudi ob misli, da z domačo glasbo ni prav nič narobe, treba jo je samo spraviti na ustrezno raven. Veseli hribovci so bili prav zaradi kakovosti med tistimi, ki so med prvimi nastopili tudi v radijski oddaji Četrtkov večer domačih pesmi in napevov, kot gostje pa tudi v prvih televizijskih oddajah in v marsikateri radijski oddaji na terenu. Tedaj je bilo pač še tako, da so se tudi uredniki drugih oddaj trudili, da bi pripeljali na teren najbolj priljubljene skupine, še posebej narodno-zabavne. Žnuderl je vsakomur, ki je zaničeval domačo glasbo, rad povedal: »Nastopili smo tudi v Slovenski filharmoniji, kjer smo – verjetno med redkimi, če ne celo edini – zaigrali kar sedem polk in valčkov. In to v živo, pred televizijskimi kamerami. Sam pa sem uvodoma odžvižgal celotni prvi del neke moje skladbe, kar je med občinstvom spodbudilo pravo navdušenje. « Veseli hribovci so bili med prvimi, ki so za Avseniki pljusknili preko nacionalnih meja, ki so bile tedaj še močno zaprte. V Avstriji, Nemčiji in Švici so vedno prepevali tudi v slovenščini. Po drugi strani pa so bili tako iznajdljivi, da so pesem, posvečeno mestecu Kindberg, izvajali v obeh jezikih, note pa podarili županu mesta. Čeprav so nas tedaj še mnogi jemali kot del nerazvitega Balkana, je tak pristop prepričal vse, odpiral pa je tudi pot naprej. Zato ni čudno, da so Veseli hribovci za nemško govoreče poslušalce posneli kar 78 skladb. Pa Žnuderlovi zaslugi pa so bili doma vedno med tistimi, ki so iskali nov izraz. Verjetno so bili prvi, ki so kvintetu v eni od skladb pridružili citre, z Veselimi hribovci je prepeval tudi član Slovenskega okteta Peter Ambrož, veliko vinilno ploščo so posneli s Starimi Ljubljančani, legendarnimi pevci, med katerimi sta prepevala tudi brata Lumbar, člana nekdaj verjetno najbolj priljubljenih radijskih pevcev Fantje na vasi. Rečeno še drugače: Stane Žnuderl ni nikdar zaspal na lavorikah svojih prvih uspehov, temveč je v snovanju novih vedno skušal dodati še kaj novega, izvirnega, pa tudi že sam kvintet je bil postavljen tako, da je bil razpoznaven že od daleč. Izid vsake njihove nove plošče je bil izjemen dogodek, prav tako pa vsak javni nastop. Povrhu pa so bili ljubljanski Veseli hribovci tudi dobrega srca. Za gradnjo doma na Debelem rtiču so darovali vsoto, ki je bila sedemkratna Žnuderlova profesorska plača. Pomeni, da so imeli vsi muzikanti v resnici dobro srce in ni slonelo osnovno poslanstvo – tako kot danes v mnogih primerih – samo na skrbi, da bi bilo nastopov zaradi zaslužka čim več, vse drugo pa je drugotnega pomena.