Genre: Opinion/Argumentation

Pika G: Mali princ <p/> 07.11.2007 <p/> Če bi izbirala le po videzu, nikoli ne bi prišla do najboljših kurcev mojega življenja. <p/> Ja, ko si mlad, frišen in neumen, hlastaš za superlativi. Bistvo je očem še kako vidno, si rečeš. Zato tipom ne buljiš v oči, ampak v izboklino nad jajci, v svojih mokrih sanjah goltaš najdaljše in se daviš na najdebelejših, pička pa ima vedno znova tisti prazni občutek, da ji manjka masiven kos mesa. Ena orenk fila. Ljubezni ji ni nikdar dovolj. <p/> Dokler se ne ujameš na majcen trnek. Na neobetavnega tehničarja, ki ti vzhaja v ustih kot kak falični superjunak. Ki se je sposoben potrojiti, kaj potrojiti, početveriti, da bi me oral kot kakšen John Deree (jap, traktor) in me na koncu pustil razboleno od užitka, pijano od naslade. V objemu naključnega ljubimca z namenom. Da me nauči, kako iz malega raste veliko, iz velikega pa se ne izcimi nujno še večje, ampak včasih komaj kaj. <p/> Oh, to carstvo mesa! Obzorje, ki se ti odpre, ko v vsem, kar jih žuli med nogami, vidiš en sam velik potencial. V kratkem, debelem, položenem med mošnjička kot napol pokajena, slabo zvita cigara. V gologlavem orliču škrlatne oprave, ki ga vztrajno iz centra vleče tja nekam na levo. V tankem osamelcu sredi gole golote. So mogočni obeti in strupi v majhnih flaškah in so ljubki pohabljenčki, ki ne potrebujejo bergle, da shodijo. Samo mene vročo in voljno. <p/> Zato jih zdaj gledam v oči in si slepo vzamem, kar je pod pasom. Brez predsodkov. Kdor hoče videti, mora vedeti, kdaj odpreti oči.