Genre: Opinion/Argumentation

PES - BITJE ZA OSAMLJENE? <p/> Življenje z živaljo je za dušo in telo koristna reč. Otroci, ki imajo srečo, da odraščajo ob živali, razvijejo več občutka (sposobnosti empatije) za druge, sposobnosti sprejemanja razlik med živimi bitji, njihova komunikacija je polnejša (lažje pravilno zaznajo še kaj poleg besed). Imajo tudi manj alergij in lažje izražajo svoja čustva. <p/> Tole zgoraj je povedano na uiber enostaven način, po domače, a la Nina (jest). Je pa uradno priznano dejstvo to. Torej si nisem izmislila. <p/> Iz lastnih izkušenj v terapiji s pomočjo psa (nimam jih še glih veliko, nekaj pa) povem, da se otroci resnično včasih - kadar imajo težave s tem - lažje odprejo psu, kot človeku. Zakaj? Ker pes ne obsoja. Zanj si krasen ko si žalosten in ko si vesel. Tvoje žalosti ali razočaranja ne vzame kot napad na svojo osebnost. Torej to, kar si, sprejema. Pa še trudi se izboljšati tvoje razpoloženje. Še takrat, ko je razlog tvojega razočaranja on, ne vleče iz tega lastne užaljenosti ali prizadetosti, temveč pristopa konstruktivno, na vse možne načine skuša popraviti. Mi je hecno, ko takole razmišljam... Hecno to, da se mora višje razvito bitje, torej človek, mnogokrat tega extra učiti, psu je pa kar dano. Zato kar se te točke tiče, mirno povem (in me ne gane, če bo kdo zaradi tega skakal v luft)... No, povem, da je v nekaterih primerih v tej točki pes kar se sposobnosti družabnega življenja tiče - višje razvit od človeka. V nekaterih primerih. Meni se zdi neobčutljivost za bolečino drugega pač skrajno zastrašujoča lastnost. <p/> Večkrat sem se že srečala z izjavo: psa imajo osamljeni ljudje. Iz te izjave vedno, ne glede na to, ali je napisana ali izrečena in v kakšnem kontekstu, pridem do dveh ugotovitev: <p/> odraža človeka, ki se mu zdi, da je extra dobra duša že samo zato, ker se kdaj s kom ukvarja. Ne ve, da mu tega ne diktira njegov karakter, temveč dejstvo, da je rojen kot družabno bitje. Ukvarjaš s komerkoli se lahko na več načinov. V grobem na 2: slabega ali dobrega. Če bi (magari s pomočjo živali) osvojil dobrega, bi vedel, da ta izjava popredalčka po negativnosti nekaj, kar sploh ne rabi negativnega prizvoka. Če imaš rad rože, jih imaš, če imaš rad živali, prav tako. Če imaš rad, ti ni odveč. Just as simple as that. Ni potrebe po slabšalnih pristopih in besedah, ki lahko prinesejo samo bolečino ob omaloževanju osebe in nič drugega. Zame je to hinavsko. Nerazumevanje sprejemanja drugih živih bitij, okrancljano s celofanom (kao) poskusa razumevanja. Človek z občutkom za druge tega pač ne bi tako izrazil. Bi mu zgled pasjega družabništva koristil. A sem vesela, da ga nima. Ker pač pes ni nič kriv. Ni predpražnik, živo bitje je. <p/> seveda je pes čudovit družabnik. Med drugim tudi zaradi tega, ker obvlada sobivanje, kot sem povedala že zgoraj. Mirne duše sproščeno kaže čustva in razpoloženja. Nam ljudem to ne gre vedno in povsod. Ko odrastemo smo... no, manj neobremenjeno pristni. Tudi čudovit poslušalec je in praviloma ne izdaja skrivnosti. Intermeco: tisti, ki svoje živali in ali živali na splošno dobro poznajo, pač vedo, da tudi nekatere skrivnosti povedo. Le da praviloma ne na tako skrajen način kot trenutno še vedno slavni bulmastifi. Tako izražanje je blazno redko, ker je zelo malo živali tako totalno nanerviranih - uničenih. Jaz sem recimo pred leti zaradi živali razkrinkala najemodajalca, da je šaril po stanovanju, ko me ni bilo doma. Ker pač poznam svoje živali. Ob skrušenem priznanju me je potem le še vprašal - kako si vedela, saj nisem ničesar premaknil? Nikoli in nikakor pa ne more pes nadomestiti človeške bližine. Kar seveda velja obojestransko. Tudi noben človek ne more nadomestiti pasje bližine. In dejstvo je, da pes kot družabnik resnično pomaga obupanim... ker jih spravi ven, med ljudi! ! ! Ne ker bi jih nadomestil. Ker jih razgiba in vrne v družabnost. Vse to pa seveda nikakor ne pomeni, da smo si vsi skrbniki psov enaki. Halo? So si vsi starši enaki? Vsi ragbijaši? Vsi na isti šoli? Važno pri tem je povedati še to, da pretirano obupani itak ne sfolgajo še psa. Dejstvo. In da druženje enakomislečih ob sprehodih s psmi ni prav nič slabše od druženja enakomislečih ob odbojki.