Genre: Opinion/Argumentation

Kam je šla... domača pašta... <p/> Kdo se ne spomni sladkih šestdesetih let? Obdobje optimizma, dobre volje in progresa na vseh področjih, vsak dan. Razmišljam iz povsem potrošniškega vidika, post festum seveda, saj kot večina vas še nisem bil rojen. Ampak z vsemi temi revivali in obujanji zlatih spominov sem si utopično obudil tisti čas, ko je množična potrošnja prešaltala v drugo. <p/> Magdalenica je tokrat zelena kvadratna škatla, za današnje čase okorno in naivno oblikovana, pa prav zaradi te neposrednosti zanimiva. Poboldan okroglolični naslov ima mitološke razsežnosti in črno bela simbolna fotografija ne kaže prav nič sentimentalnosti, pač pa triumf tehnologije. Ker pa pisarija ni namenjena oblikovalskim dogmam, bom skrajšal. Titania je izdelku ime in gre za ročno macchino per pasta. <p/> Kovinsko beštijo mi je podarila babica, ker ve, da rad kuham. Iz notranjega žiga prodajalca je razvidno, da je bila kupljena 9. maja 1968 v goriški trgovini ' La Casalinga '. Kljub temu, da niti babice niti mame nisem videl, da bi kdaj sami delali testenine - s strojčkom ali brez - sem iz prve naredil eno čisto solidno pašto. <p/> Postopek gre pa takole. Doma pripravljeno testeno maso najprej potisnemo skozi vrteča se valja, ki enakomerno razvaljata testo na trakove. Postopek po potrebi ponovimo z ožjim razmikom med valjema, odvisno, kakšne testenine želimo. Potem trakove spustimo skozi drugi nastavek, vrtimo ročico in z žarečim srcem opazujemo kulinarični čudež - na drugi strani prihajajo ven rezanci. Uf, haute cuisine. <p/> Pašta ni ravno slovenska nacionalna jed in je prišla na prodajne police relativno pozno. Kot sem izbrskal iz spletja, je bila Mlinotestova tovarna testenin zgrajena konec petdesetih let (proudly made since 1958). Gospodinje so na dvoriščih raztegovale in sušile preproste rezance dosti prej, saj je izdelek iz moke, jajc in vode prej generični pojav kot alkimistična tajna prostopaštarske lože. <p/> Če že je kaj iz naše kulinarične skrinje prototesteninski izdelek, so to mlinci. Narejeni so iz razvaljanega testa, ki so ga v celem kosu pekli v krušni peči, običajno po peki kruha. Popečeno testo so razlomili na večje krhlje, jih namočili v krop in zabelili z zabelo, ki je bila pri roki. <p/> Ker pa krušnih peči običajno nimamo doma, lahko povabljene goste fasciniramo z domačo pašto in si med vrtenjem ročice brundamo lahkotno italijansko kancono. Ali pa si zavrtimo šopek zimzelenih slovenskih popevk. Ne pozabite, v šestdestih smo.