Genre: Opinion/Argumentation

Včeraj zvečer me je bilo sram, da sem volila, kogar sem pač volila. Lidija Hren je vodila intervju s Pahorjem. In ga osmešila. Ne, v bistvu se je osmešil sam. Takega mečkača in narcisa pa že dolgo ne. Zakaj tale gospa Hrenova vedno več ve od svojih gostov? Pa ne samo navidezno več, dejansko. Vse številke ima v glavi, za katere Pahor še ve ne, da obstajajo, in vse predloge, ki so mu bili ponujeni, pozna, on pa mlati prazno slamo. Ko so ga posneli od blizu, si lahko opazil, da se mu roke tresejo. Seveda, strah je tiste, ki nečemu niso kos. In ta naš vrli Pahor ni bil kos niti tv intervjuju, kako šele vodi državo. Ne upam si predstavljati. <p/> Vedno sem šla na volitve, ker sem zelo principjelen človek. Vedno sem rekla, če ne greš volit, potem ne smeš nikoli niti pisnit, če ti v državi kaj ni všeč. Zdelo se mi je, da bi morale volitve biti obvezne, kot v Avstraliji. Ker smo vsi odrasli ljudje soodgovorni za stanje v državi. Smo soustvarjalci. Joj, sem se motila. <p/> Ne vem, če bom še kdaj šla na volišče. Zdaj so bile na oblasti že skoraj vse politične opcije. Eni so bolj zagamani od drugih. Ta naša politična scena smrdi. Mene je sram, da živim v državi, kjer nimam koga voliti, kjer nimam komu zaupati. Kjer so vsi nesposobni.