História Oblasť Velkej kotliny bola už na začiatku 19. storočia považovaná botanikmi za veľmi cennú lokalitu. Aj napriek tomu však v rokoch 1919 – 1922 bolo územie Vysokej Hole vrátane Velkej kotliny využívané ako dopadová plocha pre delostrelecké cvičenia česko-slovenskej armády. Výsledkom toho bola rozsiahla devastácia tohto biologicky cenného horského územia. V roku 1946 bolo územie Velkej kotliny stanovené a vyhlásené ako prísna rezervácia. Následne potom v roku 1955 pribudli ďalšie, a to Štátna prírodná rezervácia (ŠPR) Vrchol Pradědu vďaka jeho typickým vysokohorským holiam, ŠPR Velký Kotel a ŠPR Malý Kotel pre pestrú botanickú diverzitu, ŠPR Divoký důl pre strmé údolia v skalách s autochtónnymi porastami a ŠPR Petrovy kameny s unikátnymi vysokohorskými spoločenstvami rastlín a živočíchov. V roku 1963 bola ako posledná vyhlásená ŠPR Bílá Opava. Dôvodom jej vyhlásenia boli jedny z najzachovalejších prirodzených smrekových pralesov v Česku. 14. decembra 1990 potom spojením tých štátnych prírodných rezervácií vznikla národná prírodná rezervácia Praděd. Lesné hospodárstvo tu slúžilo do 17. storočia len pre potrebu miestneho panstva. S príchodom priemyslu sa však situácia zmenila. Veľký podiel na spotrebe dreva mali železiarne v Janoviciach a neskôr aj Bruntálske panstvo. Pre umožnenie prepravy dreva po vode bol upravený tok Bílej Opavy. Vplyvom ťažby zameranej na určité druhy dreva došlo k zmenám druhového zastúpenia drevín. Zvýšilo sa zastúpenie ihličnanov oproti listnáčom, lesy sa stali viac rovnorodé. Došlo k potlačeniu bučín, ktoré boli nahradzované smrekovými monokultúrami. Po vyčerpaní zásob v prístupných polohách pokračovala holá ťažba do vyšších polôh. Snaha o umelú obnovu lesa sa začala objavovať až v 19. storočí, ale nevhodnými drevinami domáceho i alpského pôvodu (predovšetkým borovica kosodrevina a limba). Najväčšie zalesňovacie práce prebiehali na prelome 19. a 20. storočia. Lesníci boli presvedčení, že predovšetkým vplyvom pastvy došlo k výraznému poklesu hornej hranice lesa a že vďaka vysádzaniu borovice horskej a limby môžu túto hranicu zvýšiť. To však má až do dnešných dní neblahé účinky na druhy, ktoré prirodzené bezlesie vyžadujú a kosodrevina im ich prirodzené prostredie zaberá. Ďalším dôvodom pre výsadbu bola snaha zabrániť erózii pôdy a snehovým lavínam. Vzhľadom na obťažné obhospodarovanie vysokých polôh sa nechali tieto porasty rásť bez zásahu. Výsledkom toho sú dnešné staré nestabilné monokultúry, neodolné proti biotickým i abiotickým činiteľom. Najstaršou budovou na území NPR Praděd je Švýcárna , postavená roku 1829. Jej účelom bolo zavedenie pasenia hovädzieho dobytka na švajčiarsky spôsob. Pastva pravdepodobne udržiavala druhovú pestrosť holí a v súčasnosti sa preto zvažuje jej opätovné rozšírenie. Ďalším objektom slúžiacim pre chov tentoraz predovšetkým oviec, bola Ovčárna . V roku 1866 bola po bitke pri Hradci Králové využívaná ako veliteľské stanovište porazených Rakúšanov. Koncom 19. storočia pastva postupne upadala a budovy postavené pre pastierov sa začali využívať ako turistické chaty. Počas oboch svetových vojen však opäť slúžili na vojenské účely. V priebehu druhej svetovej vojny boli vystavané ďalšie objekty, chata Barborka a Kurzovní . V súčasnosti chaty slúžia k turisticky často navštevovaným miestam. Praděd Vrchol Pradědu je ako najvyšší vrchol Moravy obľúbeným cieľom turistov. Z toho dôvodu sa na prelome 19. a 20. storočia začali objavovať snahy o vybudovanie rozhľadne na vrchole. Stavba bola začatá 30. júna 1904 a dokončená v júli 1914. Táto prvá podoba rozhľadne na Praděde mala podobu kamennej veže. Bola 32,5 metrov vysoká a 14,5 metrov široká. Na stavbu bol použitý materiál z neďalekých tabuľových skál. Tento stavebný materiál sa však ukázal ako nevhodný do miestnych klimatických podmienok a kameň sa začal drobiť. Ďalším dôvodom chátrania rozhľadne bola prvá svetová vojna, počas ktorej sa o budovu nikto nestaral. Počas druhej svetovej vojny využívali rozhľadňu Nemci pre meteorologické účely a letecké pozorovania. Po skončení vojny sa začala plánovať rekonštrukcia už veľmi schátranej rozhľadne. V roku 1957 musela byť budova pre svoj zlý stav z bezpečnostných dôvodov uzatvorená a v roku 1959, prv než rekonštrukcia začala, sa budova zrútila. Bola teda naplánovaná stavba nová, ktorá začala roku 1968. Tentoraz už však išlo o moderný vysielač, ktorý mal pokryť dopyt po rastúcom televíznom vysielaní. Z dôvodu stavby bola zriadená asfaltová cesta, ktorá vedie z Ovčárny až k vrcholu Pradědu, ktorá je dnes používaná pre zásobovanie. Celková výška vysielača je v súčasnej dobe 162 metrov. V dolnej časti rozhľadne sa nachádza reštaurácia a hotel. Vo výške 73 metrov sa nachádza vyhliadka, ktorá za jasného počasia umožňuje vidieť Sněžku, Lysú Horu, vzácne aj Vysoké Tatry na Slovensku. Vrchol veže je najvyšším pevným bodom Česka; dosahuje nadmorskú výšku a leží teda vyššie ako vrchol Sněžky.