Priebeh procesu Pohľad na lavicu obžalovaných. Súdny proces sa začal 20. novembra 1945 a viedol ho britský žalobca Lord Lawrence. Prebehlo celkovo 403 otvorených zasadnutí tribunálu. Obžaloba bola založená na asi 100 000 zaistených nemeckých dokumentoch, mnohých dokumentárnych filmových záberoch a 25 000 fotografiách. Obhajoba sa pokúšala preukázať neprávoplatnosť súdu a jeho retroaktivitu, keďže viaceré prvky obžaloby neboli v období pred druhou svetovou vojnou právne kodifikované, alebo neboli v nacistickom Nemecku trestným činom. Súd však skonštatoval, že všetky zločiny, za ktoré boli obžalovaní uznaní vinnými by boli podľa medzinárodných zvyklostí považované za kriminálne činy aj pred vojnou. Obvinení vo viacerých prípadoch zvaľovali všetku vinu na nadriadených, Hitlera, SS a gestapo a obviňovali z rovnakých zločinov krajiny ustanovujúce tribunál, najmä ZSSR. Súd však skonštatoval, že ak obžalovaní konali na rozkaz svojej vlády alebo nadriadených, nezbavuje ich to zodpovednosti za ich činy. Môže to však byť pokladané za poľahčujúcu okolnosť, ak Súdny dvor rozhodne, že si to vyžaduje spravodlivosť. V tomto duchu sa niesla obhajoba napr. Keitla, ktorý tvrdil, že je tradíciou nemeckých dôstojníkov plniť rozkazy nadriadených a nepochybovať o nich. Rozhodnutie o vedení vojny bolo podľa neho čisto politickým rozhodnutím a jemu ako vojakovi bolo povinnosťou tieto rozkazy vykonať. Súd neskôr konštatoval, že v prípade vysokých armádnych dôstojníkov je ich spoluzodpovednosť jasná, pretože si musia uvedomovať široké dopady svojich rozhodnutí. Rozsudky boli vynesené 1. októbra 1946. Trest smrti 12 odsúdených bol vykonaný 16. októbra 1946 v Norimberskom väzení. Göring spáchal noc pred vykonaním rozsudku samovraždu kyanidovou kapsulou. Dobové filmové správy zo 17. októbra 1946 (po anglicky). Menný zoznam súdených Trest smrti: Martin Bormann - ríšsky protektor, vedúci straníckej kancelárie NSDAP, blízky spolupracovník Adolfa Hitlera († 2. máj 1945, súdený v neprítomnosti) Hermann Göring - ríšsky maršal, zakladateľ nemeckej tajnej polície Gestapa, veliteľ nemeckých vzdušných síl Luftwaffe († 15. október 1946, pred plánovanou popravou spáchal samovraždu) Joachim von Ribbentrop - ríšsky minister zahraničných vecí († 16. október 1946, popravený obesením) Wilhelm Keitel - poľný maršal a náčelník štábu vrchného veliteľstva (OKW, Oberkommando der Wehrmacht) († 16. október 1946, popravený obesením) Ernst Kaltenbrunner - poľný maršal a šéf bezpečnostnej služby († 16. október 1946, popravený obesením) Alfred Rosenberg - rasový ideológ; minister Východných okupovaných území v rokoch 1941 - 1945 († 16. október 1946, popravený obesením) Hans Frank - ríšsky právnický líder, guvernér Poľska († 16. október 1946, popravený obesením) Julius Streicher - majiteľ a vydavateľ nacistických novín Der Stürmer († 16. október 1946, popravený obesením) Fritz Sauckel - protektor Durínska v rokoch 1927 - 1945; splnomocnenec pre nasadenie nacistických väzenských pracovných síl v rokoch 1942 - 1945 († 16. október 1946, popravený obesením) Alfred Jodl - náčelník Operačného štábu Vrchného veliteľstva brannej moci - OKW († 16. október 1946, popravený obesením) Wilhelm Frick - Hitlerov minister vnútra v rokoch 1933 - 1943; protektor Čiech a Moravy v rokoch 1943 - 1945; v tejto funkcii roku 1943 nahradil prepusteného Konstantina von Neuratha († 16. október 1946, popravený obesením) Arthur Seyss-Inquart - kancelár Rakúska v roku 1938; zástupca guvernéra Poľska Hansa Franka v rokoch 1939 - 1940; splnomocnenec pre okupované Holandsko († 16. október 1946, popravený obesením) Doživotie: Rudolf Hess - Hitlerov zástupca a vodca NSDAP (v roku 1987 vo veku 93 rokov údajne spáchal samovraždu - často spochybňované) Walter Funk - minister hospodárstva nacistického Nemecka; prezident Ríšskej banky v rokoch 1938 - 1945, v tejto funkcii nahradil Dr. Hjalmara Schachta (bol prepustený 16. mája 1957, zomrel 31. mája 1960) Erich Raeder - admirál; vrchný predstaviteľ nemeckého vojnového loďstva Kriegsmarine v rokoch 1928 - 1943 (kvôli zdravotnému stavu bol 26. septembra 1955 prepustený, zomrel 6. januára 1960) 20 rokov: Baldur von Schirach - vodca Hitlerjugend v rokoch 1933 - 1940; protektor Viedne v rokoch 1940 - 1945 (po odpykaní trestu bol 30. septembra 1966 prepustený, † 8. augusta 1974) Albert Speer - minister zbrojnej výroby nacistického Nemecka v rokoch 1942 - 1945, ríšsky architekt (po odpykaní trestu bol 30. septembra 1966 prepustený, † 1. septembra 1981) 15 rokov: Konstantin von Neurath - minister zahraničných vecí Nemecka v rokoch 1932 - 1938; protektor Čiech a Moravy v rokoch 1939 - 1943. V septembri 1941 ho Hitler odvolal kvôli údajnej zhovievavosti a miernosti, úrad však neoficiálne zastával až do roku 1943. (V novembri 1955 bol zo zdravotných dôvodov prepustený, † 14. augusta 1956) 10 rokov: Karl Dönitz - admirál; vrchný predstaviteľ nemeckého vojnového loďstva Kriegsmarine v rokoch 1943 - 1945; Hitlerov nástupca vo funkcii hlavy štátu (po odpykaní trestu bol 1. októbra 1956 prepustený, † 24. decembra 1980) Oslobodenie: Dr. Hjalmar Schacht - prominentný nemecký bankár a ekonóm; predvojnový prezident ríšskej banky v rokoch 1923 - 1930 a v rokoch 1933 - 1938; minister hospodárstva v rokoch 1934 - 1937 Hans Fritsche - populárny redaktor v rádiu; vedúci ríšskeho rozhlasu; vedúci spravodajského oddielu nacistického ministerstva propagandy Franz von Papen - kancelár Nemecka v roku 1932; Vicekancelár Adolfa Hitlera v rokoch 1933 - 1934; veľvyslanec v Rakúsku v rokoch 1934 - 1938; veľvyslanec v Turecku v rokoch 1939 - 1944 (Hoci bol v Norimbergu zbavený obvinení, roku 1947 bol nemeckými súdmi odsúdený na 8 rokov ťažkých prác za vojnové zločiny. Oslobodený bol po 2 rokoch týchto prác.) Neodsúdení: Robert Ley - vedúci Nemeckého pracovného frontu v rokoch 1933 - 1945 (krátko pred otvorením procesu spáchal samovraždu; † 25. október 1945) Gustav Krupp von Bohlen und Halbach - nacistický priemyselník; riaditeľ koncernu Krupp; (stíhanie bolo zastavené, z dôvodu vysokého veku a zlého zdravotného stavu; † 16. január 1950) Zároveň boli odsúdené SS, Gestapo, SD a vedenie NSDAP ako zločinecké organizácie. Za zločinecké organizácie napriek odporu sovietskej strany neboli vyhlásené SA, nemecká vláda, generálny štáb ani najvyššie velenie Wehrmachtu.