TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Kariéra Celú svoju doterajšiu kariéru pôsobil na Slovensku. Hrávať začal v rodnom Poprade. Za A-tím začal hrať v sezóne 1995/1996. Počas tejto sezóny hrával na striedavý štart v Žiline v tej nasledujúcej v Púchove, inak až do sezóny 2000/2001 pôsobil v Poprade. V spomínanej sezóne prestúpil do Slovana Bratislava kde pôsobil do sezóny 2009/2010. V drese Slovana sa stal dvakrát najlepším strelcom extraligy.
Kariéra Je odchovancom Slovana Bratislava, v ktorom pôsobil až do 17. rokov. Potom dostal spolu s Marekom Hamšíkom ponuku do Brescie , no rozhodol sa pôsobiť v nemeckom SC Freiburg. Po ročnom pôsobení v doraste nemeckého Freiburgu prestúpil do Trenčína, kde sa priveľmi nepresadil. Po ročnom zranení chrbtice nasledoval prestup do Artmedie Petržalka, kde sa uchytil. V zimnom prestupovom období sezóny 2008/09 bol na skúške v klube 1. FC Kolín, ale neprestúpil doň. Nakoniec, vo februári 2009, na poslednú možnú chvíľu prestúpil do Sparty Praha. Zmluvu podpísal na štyri roky, nakoniec v roku 2011 odišiel na Tehelné Pole.
Klubový hokej Od sezóny 2006/07 odohral dva kompletné roky v mužstve Dinamo Minsk, v priebehu tretieho prestúpil do tímu Junosť Minsk.
Kariéra Ligový debut zaznamenal v drese Dukly Banská Bystrica, kde nastúpil 14. októbra 2006 proti AS Trenčín. V FC Twente 25. novembra 2007, keď sa na ihrisko dostal v 68. minúte v zápase proti Sparte Rotterdam za stavu 1-0.
Klubová kariéra Svoju futbalovú kariéru začal v FK Senica, kde prešiel mládežníckymi kategóriami. V januári 2014 sa prepracoval do senického A-mužstva. V najvyššej slovenskej súťaži debutoval v ligovom zápase 8. marca 2014 proti FK Dukla Banská Bystrica (prehra Senice 1:3). Na hraciu plochu sa dostal v 79. minúte, kde vystriedal Vitora Gavu. V zimnom prestupovom období ročníku 2014/15 zamieril na hosťovanie do klubu TJ OFC Gabčíkovo. V klube strávil pol roka. V lete 2015 odišiel na ročné hosťovanie do klubu FC Rohožník kde odohral v lige 27 zápasov a strelil 3 góly. V lete 2016 prestúpil do klubu FC Rohožník kde pôsobí aj dodnes. Od 1.7.2019 hráčom klubu SC Forstinger Traismauer ( Giebitsliga Nordwest/Waldviertel ).
Reprezentácia Svoju premiéru v reprezentácii zaznamenal 9. októbra 2004 proti Iránu. Za reprezentáciu odohral doteraz 81 stretnutí a strelil 1 gól.
Klubová kariéra Svoju futbalovú kariéru začal v Slovane Bratislava, odkiaľ ešte ako dorastenec zamieril najprv do Akadémie Jozefa Vengloša a v roku 2007 odišiel vo svojich 15 rokoch do talianskeho klubu Brescia Calcio. Brescia Calcio Pred sezónou 2011/12 sa prepracoval do prvého tímu Brescie. V októbri 2013 predĺžil o dva roky s Bresciou zmluvu (pôvodne do júna 2015, novo do júna 2017). Za klub počas svojho pôsobenia odohral celkovo 43 zápasov, v ktorých strelil jeden gól. MFK Ružomberok (hosťovanie) 25. januára 2012 šiel hosťovať do konca sezóny do MFK Ružomberok, kde debutoval 9. marca v zápase proti Spartaku Trnava (remíza 0:0). Počas svojho pôsobenia nastúpil k 11 stretnutiam a strelil jeden gól v zápase proti domácemu klubu FC ViOn Zlaté Moravce (výhra Ružomberka 5:3). Potom sa vrátil späť do Brescie. ŠK Slovan Bratislava V júni 2014 dostal od Brescie povolenie pripravovať sa s tímom slovenského majstra zo sezóny 2013/14 ŠK Slovan Bratislava, schyľovalo sa k prestupu do tohto mužstva. Následne do mužstva prestúpil. 5. júla 2014 bol pri výhre 1:0 nad MFK Košice v slovenského Superpohári.
Klubová kariéra S futbalom začal ako žiak v Budkovciach. Nasledovalo pôsobenie v dorasteneckom družstve klubu Strojár SPŠ Zvolen, kde dostal neskôr príležitosť aj v A mužstve. Povinnú vojenskú službu absolvoval v klube Dukla Šumperk odkiaľ prestúpil do Třinca. Na Morave vydržal 7 rokov. Po návrate domov hral za Michalovce, kde po štyroch rokoch ukončil aktívnu hráčsku činnosť.
Olympijské hry Doposiaľ bol účastníkom iba jedných ZOH a jeho najlepšie umiestnenie pochádza zo štafety mužov, keď sa umiestnil na 5. mieste. Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 2010 ZOH Vancouver 23. 13. 15. 12. 5.
Juniorské majstrovstvá sveta Jeho najlepším umiestnením je 8. miesto z pretekov štafiet, ktoré dosiahol v roku 2005 v Kontiolahti. Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 2009 JMS Kontiolahti 10. 29. - 8. -
Preteky na umelých stenách Už v r. 2008 získal hlavnú cenu Arco Rock Legends - a potom ešte viackrát. Má množstvo medailí z majstrovstiev sveta alebo Európy či Svetového pohára. V rokoch 2014 a 2016 vyhral Majstrovstvá sveta v lezení na obťažnosť. Z r. 2014 má aj zlato a z 2016 striebro v bouldroch, t. j. krátkych cestách bez lana. V r. 2019 získal na Majstrovstvách sveta v Hachioji svoj tretí titul majstra sveta v lezení na obtiažnosť. Kvôli Olympiáde 2020, resp. 2021 sa okrem svojich dvoch parádnych disciplín cvičil aj v lezení na rýchlosť. Napokon žiaľ na medailu nedočiahol, skončil šiesty.
Víťazstvá vo Svetovom pohári Dátum Miesto Disciplína 23. november 1997 Park City Slalom
Svetový pohár Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2012/12, keď sa v konečnom poradí umiestnil na 17. mieste. Doposiaľ sa dokázal 4x prebojovať na stupeň víťazov, z toho 1x skončil prvý, 1x druhý a 2x tretí. Zatiaľ jediné víťazstvo si vybojoval v stíhacích pretekoch v americkom stredisku Presque Isle v sezóne 2010/11. Sezóna Miesto 2012/13 17. 2011/12 23. 2010/11 18. 2009/10 53. 2008/09 82. 2007/08 76.
Svetový pohár Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2011/12 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 3. mieste. Doposiaľ sa dokázal 13x prebojovať na stupeň víťazov, z toho 6x sa tešil z víťazstva. Sezóna Miesto 2012/13 5. 2011/12 3. 2010/11 14. 2009/10 15. 2008/09 27. 2007/08 10. 2006/07 13. 2005/06 17. 2004/05 30. 2003/04 29. 2002/03 46. 2001/02 54. Víťazstvá v SP Individuálne víťazstvá v SP: Aktuálne k dátumu: 28. marec 2013 Rok Číslo SP Mesto Krajina Preteky Čas 2012 6 Antholz-Anterselva Taliansko preteky s hromadným štartom na 15km 38:45,7 2012 4 Oberhof Nemecko preteky s hromadným štartom na 15km 38:34,6 2012 3 Pokljuka Slovinsko preteky s hromadným štartom na 15km 35:39,4 2012 2 Hochfilzen Rakúsko šprint na 10km 25:31,1 2011 9 Oslo-Holmenkollen Nórsko šprint na 10km 26:14,6 2011 3 Hochfilzen Rakúsko stíhacie preteky na 12,5 km 34:40,3
Víťazstvá vo Svetovom pohári Dátum Miesto Disciplína 21. február 2009 Tarvisio Zjazd
Olympijské hry Zúčastnil sa ZOH a jeho najlepšie umiestnenie pochádza zo štafety mužov, keď sa umiestnil na 9. mieste. Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 2010 ZOH Vancouver 69. - - 55. 9.
Juniorské majstrovstvá sveta Má jednu striebornú medailu z JMS v biatlone, ktorú získal v šprinte v kanadskom stredisku Canmore v roku 2009. Sezóna D Miesto SP PU MS IN TE 2009 JMS Canmore 2. 9. - 35. - 2008 MS Rupholding 4. 5. - 7. 11. 2007 MS Martell-Val Martello 13. 11. - 15. -
Svetový pohár Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2012/13, keď sa v konečnom poradí umiestnil na 16. mieste. Vo svojej kariére sa zatiaľ umiestnil dvakrát na treťom mieste. Sezóna Miesto 2012/13 16. 2011/12 65. 2010/11 91. Umiestnenia na stupni víťazov Individuálne umiesntnenia na stupni víťazov v SP: Aktuálne k dátumu: 2. apríl 2013 Sezóna Umiestnenie Číslo SP Mesto Krajina Preteky 2012/13 3. miesto 1 Östersund Švédsko vytrvalostné preteky na 20km 2012/13 3. miesto 7 Oslo-Holmenkollen Nórsko preteky s hromadným štartom na 15km
Úspechy Španielska najvyššia súťaž: 4 x zlato2009, 2010, 2011 3 x striebro2008 Víťaz Španielskeho pohára: 2 x 15px2010, 2011
Vrcholné podujatia Jeho najväčším úspechom je 2-násobné víťazstvo na majstrovstvách sveta FIFA, ktoré dosiahlo v rokoch 2000 a 2004. Okrem toho získalo z MS aj 3 strieborné a 2 bronzové umiestnenia. Spolu s Brazíliou a Argentínou sa ako jediné európske družstvo zúčastnilo všetkých svetových šampionátov. Z výnimkou prvého donieslo zo všetkých medailu. MS 1996 dokonca organizovalo a skončilo na nich na 2. mieste, keď podľahlo odvekému rivalovi a najúspešnejšiemu futsalovému družstvu svetaBrazílii. Na šampionáte v roku 2000 vyhralo všetky zápasy a vo finále porazilo práve Brazíliu. O 4 roky neskôr si vo finále poradilo s európskym rivalom z Talianska. Na ďalších 2 šampionátoch vždy podľahlo až vo finále, a vždy s tým istým súperomBrazíliou. Majstrovstvá Európy UEFA organizovalo Španielsko hneď dvakrát po sebe v rokoch 1996 a 1999. Prvé vyhralo, na druhom ho vo finále porazilo družstvo Ruska. Rovnako ako na MS aj na ME sa Španieli zúčastnili všetkých turnajov. Po titule z roku 2001 a bronze z roku 2003 prišla séria 4 prvenstiev (20052012), na ktorých prehralo Španielsko iba jediný zápas. Európsky šampionát v Chorvátsku v roku 2012 vyhralo bez straty bodu a potvrdilo status najúspešnejšieho európskeho tímu. Na šampionáte v belgických Antverpách v roku 2014 prehralo v semifinále s až po predĺžení a po 11 rokoch sa nedostalo do finále. V súboji o bronz potom jasne zdolalo . Ďalší titul, v poradí už siedmy, vybojovalo v roku 2016 v Srbsku po finálovej výhre s Ruskom.
Majstrovstvá sveta 1998 Na MS 1998 vo Francúzsku strelil gól Čile v základnej skupine, ktorým vyrovnával v 90. minúte na 1:1.
Reprezentačná kariéra Ako reprezentant Španielska hral na Majstrovstvách Európy 2004, Majstrovstvách sveta 2006 a Majstrovstvách Európy 2008. Debut v rámci reprezentácie odohral v apríli 2003 v zápase proti Ekvádoru, ktorý Španielsko vyhralo 4:0. Na Eure 2008 bol členom víťazného tímu. 27. augusta 2014 skončil s reprezentačnou kariérou.
Finále Majstrovstvá Európy vo futbale 1964 Španielsko Španielsko Prvý titul
Úspechy  Klubové Barcelona 1x víťaz Primera División 2010/11 1x víťaz Copa del Rey: 2011/12 Reprezentačné Španielsko U21 1x víťaz Majstrovstiev Európy U21: 2011
Medzinárodná kariéra V roku 2004 sa stal kľúčovým hráčom 21-ky, odohral 6 zápasov a nadobudol potrebné skúsenosti a začali sa o neho záujímať aj iné kluby. V Salamance ako 19-ročný debutoval v seniorskej reprezentácii proti Číne(26.3. 2005). Stal sa najmladším hráčom v národnom tíme po 55-ich rokoch. Jeho rekord zlomil až Francesc Fabregas z Arsenalu. Svojím výkonom si zabezpečil miesto v národnom tíme aj v dôležitom kvalifikačnom zápase na MS 2006 proti Srbsku a Čiernej hore. Pretože chýbal jeho tímový kolega z Realu Míchel Salgado nastúpil v základnej 11-ke. 15.mája 2006 sa stal súčasťou tímu, ktorý cestoval na MS a nakoniec nahradil Míchela Salgada na voľbe pravého obrancu. Počas kvalifikácie na Euro 2008 sa stal pravidelným členom základnej 11-ky španielskeho družstva, keď postúpili z prvého miesta v skupine F pred Švédskom. V kvalifikácii skóroval 2-krát, pri víťazstve nad Dánskom 3-1 raz a taktiež raz proti Švédom 3-0 v 11-ich štartoch.
Pozri aj  Španielske národné hádzanárske mužstvo na Majstrovstvách sveta v hádzanej mužov 2009
Úspechy ; Espanyol Copa del Rey 2005/06 - víťaz Pohár UEFA 2006/07 - finalista ; Španielsko do 19 rokov Majstrovstvá Európy hráčov do 19 rokov 2002 - víťaz
Real Madrid V klube nastupoval v domácich súťažiach s číslom 6, v Lige majstrov s číslom 39. Na svojom drese mal napísané "Lass", aby sa neplietol so svojim spoluhráčom menom Mahamadou Diarra. V sezóne 2009-10 dostal číslo 10 po Wesley Sneijderovi, ktorý prestúpil do klubu Inter Miláno. Číslo 6 dostal uzdravený Mahamadou Diarra. Po prvýkrát vsietil gól za Real Madrid v zápase sezóny španielskej La Ligy 20092010 proti Deportivo de La Coruña, v ktorom Real zvíťazil 3-2.
Luis Enrique , celým menom Luis Enrique Martínez García ( 8. máj 1970, Gijón, Astúria, Španielsko) je bývalý španielsky futbalista. Po začiatku svojej futbalovej kariéry v klube Sporting de Gijón v roku 1989 Enrique prestúpil do dvoch najslávnejších španielskych klubov; Realu Madrid a FC Barcelony. V drese Barcelony získal v roku 1997 Pohár víťazov pohárov a v roku 1998 Európsky superpohár. Reprezentoval Španielsko na Majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1994, na Majstrovstvách sveta vo futbale v roku 1998 a Majstrovstvách sveta vo futbale v roku 2002 a tiež na Eure 96. Spolu odohral za Španielsko 62 zápasov, v ktorých strelil 12 gólov. Bol tiež členom víťazného futbalového tímu na Olympijských hrách v roku 1992 v Barcelone. 10. augusta 2004 oznámil koniec profesionálnej kariéry. Od sezóny 2011/2012 je trénerom talianskeho mužstva AS Roma. Po sezóne v Ríme pokračoval ako tréner v Celte Vigo, aby sa 19.5. 2014 stal trénerom katalánskeho veľkoklubu FC Barcelona a napodobnil tak svojho bývalého spoluhráča Pepa Guardiolu z pred 5 sezón.
Reprezentačná kariéra Alcácer bol členom španielskych mládežníckych reprezentácií. S výberom do 19 rokov vyhral Majstrovstvá Európy U19 v rokoch 2011 (vo finále proti Česku - výhra 3:2 po predĺžení - strelil dva góly) aj 2012. V A-mužstve Španielska debutoval 4. septembra 2014 v priateľskom zápase na Stade de France proti Francúzsku (porážka 0:1). Premiérový gól strelil o 4 dni neskôr 8. septembra v kvalifikácii na EURO 2016 proti Macedónsku (výhra 5:1), a bol to rovno víťazný gól. Vo svojom treťom zápase 9. októbra 2014 v tej istej kvalifikácii proti Slovensku ako jediný španielsky strelec prekonal brankára Matúša Kozáčika, na bodový zisk to však nestačilo, favorizovaní Španieli prehrali 1:2.
Reprezentačná kariéra Vázquez nereprezentoval Španielsko v mládežníckych kategóriách. Jeho prvý štart za A-tím Španielska prišiel 7. júna 2016 v priateľskom zápase s Gruzínskom pri domácej prehre . Za španielsky národný futbalový tím ešte neskóroval ani raz.
Fàbregas začal so svojou kariérou ako nováčik v klube FC Barcelona ale v septembri 2003 vo veku 16 rokov podpísal zmluvu s klubom FA Premier League, Arsenalom FC. Po zranení kľúčových stredopoliarov v sezóne 2004/2005 upevnil svoje miesto stredopoliara, rozohrávača a kapitána. Prelomil niekoľko klubových rekordov a stal sa jedným z najlepších mladých futbalistov na tejto pozícii. Nakoniec sa však vrátil do klubu FC Barcelona. Katalánsky klub ho kúpil za počiatočných 35 miliónov libier a ďalších 5 miliónov libier, ktoré boli vyplatené 15. augusta 2011.
Verzie Toto nie je jediná hymna, ktorú klub v priebehu rokov používala. Prvá hymna klubu je z 18. februára 1923, slová k nej zložil Rafael Folch i Capdevila a hudbu Enric Morera. Po prvýkrát sa spievala na štadióne Les Corts zborom Orfeóna Gracienca, ako súčasť vzdania úcty prezidentovi a zakladateľovi klubu Joanovi Gamperovi. Jej slová opisovali vzťah medzi športom a katalánskym národom. Pri príležitosti 50. výročia založenia klubu napísal Esteve Calzada slová pre novú hymnu, ku ktorej hudbu zložil Joan Dotras. Bola nazvaná Barcelona, sempre amunt! . Navzdory vtedajšej politickej situácii bola napísaná v katalánčine. V roku 1957 pri príležitosti slávnostného otvorenia Camp Nou, napísal Josep Badia tretiu hymnu Himne a l’Estadi . Vtedy sa po prvýkrát objavil v slovách hymny výraz Barça . Táto hymna bola skomponovaná Adolfom Cabané. Hymna z roku 1974 bola natoľko úspešná, že na predchádzajúce sa veľmi rýchlo zabudlo. Je súčasťou klubovej tradície a ani po viac ako 30 rokoch používania tejto hymny si nikto nevie predstaviť, že by ju mala nahradiť iná. Ďalšia hymna bola napísaná k storočnici založenia klubu, s názvom Cant del Centenari a po prvýkrát sa hrala 22. septembra 1998. Slová k nej napísal Ramon Solsona a hudbu zložil Antoni Ros Marbà. Od začiatku bolo jasné, že táto hymna sa použije len v kontexte osláv storočnice klubu.
Fútbol Club Barcelona C bol druhým rezervným tímom FC Barcelona, ktorý bol 2. júla 2007 zrušený, svoje zápasy hrával na štadióne Mini Estadi, v tesnej blízkosti Camp Nou. Bol založený v roku 1967 ako amatérsky tím a názov FC Barcelona C prijal až v roku 1993. Na rozdiel od systému, ktorý funguje v Anglicku, v Španielsku hrajú rezervné tímy v tej istej futbalovej pyramíde ako ich materské kluby. Samozrejme rezervné tímy nemôžu postúpiť do tej istej divízie ako ich materský tím alebo iný rezervný tím klubu. FC Barcelona C naposledy hrala v Tercera División, čo je štvrtá úroveň španielskej ligy a nemohla postúpiť do vyššej súťaže, Segunda División B, nakoľko túto súťaž hralo klubové béčko, FC Barcelona Atlètic. Po sezóne 2006/07, keď FC Barcelona Atlètic vypadla zo Segunda División B do Tercera División, sa prezident klubu Joan Laporta rozhodol ho neprihlásiť do katalánskej regionálnej súťaže a klub rozpustil.
[[FC Barcelona]] Tréner: Josep Guardiola
Fútbol Club Barcelona B (kedysi Fútbol Club Barcelona Atlètic ) je španielsky futbalový klub, ktorý je rezervným tímom FC Barcelona. V Španielsku hrajú rezervné tímy v tej istej futbalovej pyramíde ako ich materské kluby. Samozrejme rezervné tímy nemôžu postúpiť do tej istej divízie ako ich materský tím. Z tohto dôvodu aj FC Barcelona B nemôže postúpiť do Primera División. Rezervné tímy tiež nemôžu hrať Copa del Rey, španielsky kráľovský pohár. Na dôvažok len hráči do 23 rokov alebo hráči do 25 rokov s profesionálnou zmluvou sa môžu v priebehu sezóny meniť medzi materským a rezervným tímom. História tohto tímu je odlišná od histórie materského klubu a len v deväťdesiatych rokoch 20. storočia sa klub stal známym ako béčko FC Barcelona. Predtým bol klub známy ako Club Deportivo Espanya Industrial , Club Deportivo Condal a Barcelona Atlètic . Od roku 1993 do 2007 bol céčkom FC Barcelona a po jeho zrušení, od sezóny 2007/08 sa FC Barcelona B stala známa ako Barcelona Atlètic. Po príchode nového prezidenta na stoličku FC Barcelona sa Barca Atlètic premenovala opäť na FC Barcelona B Hoci FC Barcelona je tradične vnímaná ako veľmi kozmopolitný klub, napriek tomu má bohatú históriu vo výchove vlastných odchovancov. Množstvo hráčov základu prvého tímu postupne prešlo mládežníckymi, ako aj rezervnými kategóriami klubu. FC Barcelona B hrá svoje zápasy na štadióne Mini Estadi, v tesnej blízkosti Camp Nou. Mini Estadi je jeden z najkrajších štadiónov rezervného tímu na svete. Bol otvorený v roku 1982 a hral na ňom svoje zápasy aj tím amerického futbalu FC Barcelona Dragons a andorrská reprezentácia. Súčasným trénerom klubu je Gerard López, ktorý prevzal taktovku od Jordiho Vinyalsa po spadnutí do Segunda División B.
Plánovanie a výstavba Od roku 1948 boli ľudia okolo klubu čoraz viac odhodlaní vybudovať nový štadión, ale uskutočniť takúto výstavbu nebola vôbec jednoduchá vec. Bolo nutné presvedčiť mestské autority, aby boli ochotné zaradiť nový štadión do územných plánov. Často sa hovorí, že to, čo nakoniec mestských radných presvedčilo o správnosti rozhodnutia pre výstavbu nového štadióna, bol príchod legendárneho Ladislava Kubalu, jedného z najlepších hráčov, aký kedy hral za FC Barcelona. Kubala nepochybne pritiahol ku klubu viac pozornosti a zvýšil jeho atraktívnosť. Rozhodnutie postaviť nový štadión bolo tiež inšpirované ziskom dvoch ligových titulov v sezónach 1947/48 a 1948/49, tesne pred príchodom Kubalu. V septembri 1950, pätnásť dní pred prvým priateľským zápasom Kubalu v novom drese FC Barcelona, sa odohrala kľúčová udalosť pre výstavbu nového štadióna. Vtedajší prezident klubu, Agustí Montal y Galobart, podpísal dohodu, ktorá mala viesť ku kúpe pozemku v oblasti známej ako La Maternidad, dohoda vstúpila do platnosti o dva mesiace neskôr. Fanúšikovia klubu FC Barcelona na štadióne Camp Nou tvoria farby klubu Nasledovalo rušné obdobie. Dňa 9. februára 1951 sa rozhodol výbor pre výstavbu Camp Nou zmeniť miesto, kde mal štadión stáť na inú lokalitu, čo viedlo k sérii neplodných rokovaní s autoritami, ktorým sa to moc nepozdávalo. Zdalo sa, že celá záležitosť bude odložená na neurčito. Avšak 14. novembra 1953 vyhral voľby prezidenta klubu Francesc Miró-Sans. Nový prezident bol nadšeným podporovateľom myšlienky, čo najskoršieho vybudovania nového štadióna. Prvú vec, ktorú 18. februára 1954 po nástupe do funkcie urobil bolo to, že zmenil miesto pre výstavbu na pôvodne kúpený pozemok v roku 1950. A tak sa mohol pred 60 000 fanúšikmi, zástupcom mesta Felipe Acedo Colunga a s požehnaním barcelonského Arcibiskupa Gregoria Modrego, položiť základný kameň budúceho Camp Nou. Architektmi štadióna boli Francesc Mitjans Miró, bratranec prezidenta Miró-Sans, a Josep Soteras Mauri v spolupráci s Lorenzom García Barbónom. Viac ako o rok neskôr 11. júla 1955, klub poveril výstavbou firmu INGAR SA, ktorá odhadla projekt na 66 620 000 pesiet, s tvrdením, že za 18 mesiacov ho postaví. Cena výstavby štadióna nakoniec prevýšila pôvodný odhad a vyšplhala sa na 288 miliónov pesiet. Bola pokrytá hypotekárnym úverom (100 miliónov pesiet) a krátkodobými pôžičkami (60 miliónov pesiet). Síce to umožnilo vybudovanie nového štadióna, ale klub sa zároveň na dlhé obdobie zadĺžil.
Funkcionári klubu Súčasným prezidentom klubu je Joan Laporta, ktorý je vo funkcii od roku 2021. Trénerom FC Barcelona je Xavi Hernández Vedenie klubu : Prezident: Joan Laporta Športový riaditeľ: Ariedo Breida Prvý viceprezident: Javier Faus Realizačný tím : Hlavný tréner: Xavi Prvý asistent trénera: José Ramón
Úspechy  Barcelona 1x víťaz Ligy majstrov: 2010/11 2x víťaz Primera División: 2009/10, 2010/11 1x víťaz Copa del Rey: 2011/12
Úspechy  Barcelona 1x víťaz Primera División: 2008/09 1x víťaz Copa del Rey: 2008/09 2x víťaz španielskeho Superpohára: 2009, 2010 1x víťaz Ligy majstrov: 2008/09 1x víťaz európskeho Superpohára: Superpohár UEFA 2009 Reprezentačné účasť na MS 2009 do 17 rokov - 3. miesto
Úspechy  Barcelona 1x víťaz MS klubov: 2011 1x víťaz Copa del Rey: 2011/12
Funkcionár v Reale Madrid V rokoch 1935 – 1940 pracoval ako sekretár klubu a v roku 1943 bol Santiago Bernabéu zvolený za predsedu Realu Madrid. Okamžite začal so svojím snom – výstavbou štadiónu a vyzdvihnutím Realu Madrid medzi svetové veľkokluby. Od roku 1979 sa každé leto na jeho počesť uskutočňuje turnaj Trofeo Santiago Bernabéu .
Klubová kariéra  Santos 26. mája 2013 Gabriel debutoval v lige vo veku iba 16 rokov remízou 0:0 proti Flamengu. Svoj prvý profesionálny gól strelil 22. augusta pri víťazstve 1:0 nad Gremiom v Copa de Brasil. Inter Miláno 27. augusta 2016 Gabriel podpísal s Interom Miláno päťročnú zmluvu v hodnote údajne 29,5 milióna eur. Svoj prvý gól za Inter strelil 19. februára po tom, čo nastúpil ako náhradník pri víťazstve 1:0 vonku proti Bologni. Hosťovanie v SL Benfica Dňa 31. augusta 2017 sa Gabriel pripojil k portugalskému klubu Benfica na základe celoročnej zmluvy o hosťovaní. Debutoval 12. septembra v zápase Ligy majstrov UEFA proti CSKA Moskva. Gabriel debutoval v Primeira Lige 16. septembra 2017 pri prehre 2:1 na ihrisku Boavista. Klub opustil v januári, odohral iba 165 minút a strelil jediný gól. Návrat do Santosu (hosťovanie) Dňa 25. januára 2018 Gabriel smeroval na ročné hosťovanie do svojho rodného klubu Santos. Svoj návrat absolvoval 11. februára a strelil gól pri remíze 2:2 vonku proti Ferroviária. Gabriel Barbosa vo Flamengu Hosťovanie vo Flamengu Dňa 11. januára 2019 Flamengo oficiálne oznámilo dohodu s Interom Miláno o podpise Gabriela na hosťovanie do konca roka. Gabriel debutoval za Flamengo 23. januára 2019 v Campeonato Carioca pri remíze 1:1 s Resende FC. Svoj prvý gól za Flamengo strelil 24. februára 2019 pri výhre 4:1 proti Americano FC. Dňa 23. novembra 2019 strelil Gabriel dva góly vo finále Copa Libertadores 2019, pri výhre 2:1 nad River Plate, v zápase bol tiež vylúčený a stal sa najlepším strelcom súťaže s deviatimi gólmi. Flamengo Dňa 27. januára 2020 Flamengo oznámilo, že sa s Interom dohodli na trvalom prestupe a Gabriel podpísal s klubom zmluvu do decembra 2024 s dohodou v hodnote 18,5 milióna eur.
Životopis  Hráčska kariéra Narodil sa v Bellcaire d Empordà, v katalánskej provincii Girona. V roku 1990, po absolvovaní mládežníckej akadémie Barcelony, opustil tím z Primera División, keďže nebol schopný sa dostať do "A tímu". Jeho ďalší klub bol tiež v rodnom regióne, UE Figueres. Tomu pomohol v sezóne 1991/1992 k historicky najlepšiemu umiestneniu v Segunda División (3. miesto). Následne sa presunul do prvoligového Celta Vigo, ale celé tri roky nastupoval len zriedkakedy. Preto sa v roku 1995 vrátil späť do Segunda División, kde hral za tím CD Badajoz a neskôr do RCD Mallorca, UE Lleida a Elche CF. Kariéru ukončil v UDA Gramenet, v rodnom regióne. V roku 1998, počas svojej prvej sezóny v Lleida, v zápase Copa Catalunya proti Barcelone, trénovanej Mourinhom (počas turnaja zastupoval Louisa van Gaala ako hlavného kouča), dal Vilanova gól a stal sa tak historicky prvým hráčom, ktorý dal gól tímu vedenému týmto Portugalčanom. Trénerská kariéra Po svojej nenápadnej hráčskej kariére – za 3 roky odohral len 26 zápasov v Primera División – začal pracovať v Barcelone (jeho prvý klub) ako asistent trénera Pepa Guardiolu. Bol súčasťou tímu, ktorý vyhral 14 titulov. Po odchode Guardiolu prevzal v roku 2012 mužstvo a v sezóne 2012/2013 ho priviedol (napriek zdravotným problémom) k titulu v španielskej lige s rekordným ziskom 100 bodov. V Lige majstrov 2012/13 Barcelonu v semifinále vyradil FC Bayern München. Dňa 19. júla 2013 zo zdravotných dôvodov musel opustiť trénerskú funkciu v Barcelone. 25. apríla 2014 vo veku 45 rokov podľahol rakovine.
Mladosť Narodil a v Bostone v Massachusetts. (Mnohé biografie píšu, že sa narodil v Bejrúte v Libanone). Má libanonsky, poľský a bieloruský pôvod. V Južnej Kalifornii vo veku 17 rokov spoznal surfovú hudbu. skoro potom sa naučil hrať na bicie a na trúbku. Kvôli svojmu libanonskému pôvodu, mal veľký záujem o arabskú hudbu, ktorá neskôr mala výrazný vplyv na jeho vývoj v surf rockovej hudbe.
Životopis Narodil sa v egyptskom meste Al-Ismáílíja talianskej matke a francúzskemu otcovi. Počas Suezskej krízy v roku 1956 sa rodina presťahovala do Monaka. Spevácky začínal ako hotelový spevák na francúzskej riviére, jeho kariéra však odštartovala najmä po presťahovaní do Paríža. Tu uvádzal do francúzskeho kultúrneho okruhu rad vplyvov anglosaskej hudby (twist, rock), čo mu v 60. rokoch prinieslo mimoriadnu popularitu najmä medzi mládežou, ktorej sa páčil aj jeho dynamický pohyb po javisku. Niekedy bol nazývaný tiež francúzskym Elvisom Presleym. Preslávil sa predovšetkým coververziami amerických hitov. V 70. rokoch plynulo prešiel od rokenrolu k nastupujúcemu disko štýlu. V tejto ére si získal takisto kredit usporadúvaním charitatívnych koncertov. V roku 1975 tesne unikol smrti pri bombovom útoku teroristickej organizácie IRA v Londýne, rok potom čelil pokusu o vraždu, keď na neho vystrelil neznámy muž pri vystupovaní z auta. Aj tentoraz však vyviazol. Napriek tomu onedlho, v roku 1978, zomrel za zvláštnych okolností: pri kúpeli vo vani sa pokúšal opraviť pokazené svietidlo na stene a zabil ho elektrický prúd. Smrť populárneho umelca v 39 rokoch Francúzsko silno zasiahla a vzbudila vlnu záujmu o jeho dielo. Aj preto v roku 2005 skončil v ankete Najväčší Francúz na 36. mieste.
Život Narodil sa roku 1949 v meste Yonkers v americkom štáte New York do rodiny talianskeho pôvodu a hudbe sa venoval už od detstva. V troch rokoch začal hrať na niekoľko rôznych nástrojov. Vo svojich šiestich rokoch prvýkrát dirigoval Miamský symfonický orchester. V siedmich rokoch potom prvýkrát vystupoval v newyorskej Carnegie Hall a čoskoro vystúpil v televíznom programe, kde hral na štyri nástroje. V roku 1960 odišiel do Belgicka, kde hral pre kráľovnú Alžbetu. Neskôr sa však verejnému vystupovaniu prestal venovať a začal vyučovať hru na klavír na Kráľovskom konzervatóriu Liège. Zomrel po dlhej chorobe na začiatku roka 2015 v Bruseli.
Reklamy Okrem jeho kariéry v televízii a na YouTube, natočil aj reklamy. Natočil ich pre Nike, Inc., Google, J.Crew, a aj Mercedes-Benz.
Osobný život V roku 2015 si vzal za ženu dlhoročnú priateľku Nancy, s ktorou má dve deti. O rok neskôr získal magisterské tituly v oblasti psychológie a kriminológie. Štúdium na Saint Mary s University ukončil s vyznamenaním. Po zavŕšení hokejovej kariéry sa začal venovať trénovaniu, no v budúcnosti by rád využil nadobudnuté vzdelanie na prácu so športovcami, ktorí trpia závislosťami na drogách či depresiami.
Životopis Narodil sa vo Philadelphii, detstvo prežil v Medforde v New Jersey. S herectvom začal na strednej škole, kde bol aj členom futbalového a lacrossového mužstva. Futbalový talent mu zabezpečil štúdium na Towson University v Marylande, kde navštevoval aj herecké kurzy. Po krátkom pobyte v New Yorku sa presťahoval do Los Angeles. Účinkoval napríklad v seriáli Castle , momentálne (2012) hrá v modernom americkom seriáli Pretty Little Liars postavu Jasona DiLaurentisa.
Zaujímavosti Ako chlapec bol povolaný do regionálneho výberu. Svoj profesionálny debut si odbil proti anglickému Bradford City. Napísal tri knihy, vrátane jednej s názvom - 555 otázok a odpovedí o ženách, peniazoch, politike a futbale. Má diplom z módneho návrhárstva. Vyhral Pohár UEFA s jeho bývalým klubom. V Zenitu Petrohrad strelil 71 gólov.
Životopis Obaja jeho rodičia boli pôvodným povolaním učitelia, jeho otec za 2. svetovej vojny slúžil v americkom letectve ako bombardér a po vojne v armáde zostal natrvalo, svoje detstvo preto strávil na rôznych amerických vojenských základniach. Nakoniec však celá rodina skončila na ovocinárskej poľnohospodárskej farme, kde sám spočiatku tiež pracoval. Okrem toho sa venoval aj športu (rodeo a bejzbal) a hudbe, hral okrem iného aj v rockovej kapele, hudba jeho kapely The Holy Modal Rounders zaznela v známom filme Bezstarostná jazda . Po ukončení strednej školy krátko študoval aj na vysokej škole, štúdium však nedokončil, pretože sa pripojil k zájazdovej divadelnej skupine. Službe vo vietnamskej vojne sa vyhol výhovorkou na to, že je drogovo závislý na heroíne. Na začiatku osemdesiatych rokov spolupracoval s waleským hudobníkom a skladateľom Johnom Caleom; prispel dvoma textami na jeho album Music for a New Society , konkrétne k piesňam "If You Were Still Around" a Risé, Sam and Rimsky-Korsakov.
Externé odkazy  Profil hráča na oficiálnej stránke klubu Arsenal FC Profil hráča na stránke Transfermarkt Profil hráča na stránke Soccerway
Klubový hokej V sezóne 2005/06 sa definitívne prebojoval do hlavného mužstva klubu NHL Philadelphia Flyers (predošlý rok pôsobil hlavne vo farmárskom tíme).
Trenerská kariéra V roku1982 vybojoval ako hráč s taliansko reprezentáciou titul mastrov sveta. V roku 2000 viedol taliansku reprezentciu na majstrovstvách Európy. Tím dovedol až do finále, kde Taliansko podľahlo Francúzsku až v predĺžení. Po kritike zo strany Silvia Berlusconiho (talianskeho premiéra a majiteľa AC Miláno) z postu reprezentačného trénera odstúpil.
Klubový hokej V sezóne 2005/08 hrával za klub NHL Pittsburgh Penguins. Deň pred otvorením trhu s voľnými hráčmi, bol vymenený do tímu Tampa Bay Lightning s ktorým okamžite podpísal dlhodobú zmluvu.
Klubový hokej Bol draftovaný v roku 2004, od sezóny 2005/06 hrával za Montreal Canadiens. V lete 2008 podpísal päťročný kontrakt s klubom New York Islanders, mal by podporiť presilovky tímu.
Kariéra Kariéru odštartoval v nižších súťažiach v kluboch Rapid Wedding a Hertha Zehlendorf. V nemeckej bundeslige debutoval v drese FC Norimberg v roku 1995. Neskôr hral za Bayer Leverkusen (1996-2001), Bayern Mníchov (2001-2005). V rokoch 2005-2007 hrával v taliansku - Juventus Turín. V roku 2007 sa na jednu sezónu vrátil do Nemecka do klubu Borussia Dortmund. V roku 2009 prestúpil do chorvátskeho klubu Dinamo Zahreb.
Jeho otec bol v Kališti obchodníkom. Prežil detstvo plné smútku a nepokoja: zomrelo mu sedem súrodencov. V detstve prejavoval hudobné nadanie a tak sa rodičia rozhodli, že bude hudobníkom. Učili ho najlepší jihlavskí hudobníci. Ukončil gymnázium v Jihlave a zároveň konzervatórium vo Viedni. Po absolutóriu vystriedal mnoho pôsobísk napr. Halle, Ľubľana, Olomouc, Praha, Lipsko – ako operný dirigent. V Lipsku vytvoril Lipskú symfóniu, ktorá mala premiéru v Budapešti, kde sa stal riaditeľom opery. Potom pôsobil v Hamburgu a desať rokov vo Viedni. V období prenasledovania Židov bol v USA, kde bol riaditeľom Metropolitnej opery v New Yorku. Tu mu zomrela dcéra a lekári mu zistili srdcovú chybu. Po nezhodách v opere odišiel a zomrel vo viedenskom sanatóriu. Pochovaný je vedľa svojej dcéry v Grinzingu.
Úmrtia upright|Gustav Mahler ( 18. máj) upright|Joseph Pulitzer ( 29. október) 16. január – Noël Bernard, francúzsky botanik ( 1874) 17. január – Francis Galton, anglický psychológ a antropológ ( 1822) 27. január – Anton Bielek, slovenský spisovateľ ( 1857) 1. marec – Jacobus Henricus van ’t Hoff, holandský chemik ( 1852) 10. apríl – Edward Palmer, americký botanik a archeológ ( 1829) 19. apríl – Ivan Grohar, slovinský impresionistický maliar ( 1867) 30. apríl – Arthur Fallot, francúzsky lekár ( 1850) 18. máj – Gustav Mahler, rakúsky hudobný skladateľ ( 1860) 29. máj – W. S. Gilbert, anglický dramatik, libretista, básnik a ilustrátor ( 1836) 26. jún – Othmar Zeidler, rakúsky chemik ( 1859) 16. júl – August Harambašić, chorvátsky básnik a politik ( 1861) 8. september – Jan Puzyna de Kosielsko, poľský biskup a kardinál ( 1842) 1. október – Wilhelm Dilthey, nemecký filozof ( 1833) 7. október - Elmer McCurdy, americký bankový a vlakový lupič ( 1880) 9. október – Elzéar Abeille de Perrin, francúzsky entomológ ( 1843) 18. október – Alfred Binet, francúzsky psychológ ( 1857) 19. október – Eugene Burton Ely, americký letecký priekopník ( 1886) 29. október – Joseph Pulitzer, maďarsko-americký redaktor a vydavateľ ( 1847) 2. november – Miloš Jiránek, český maliar ( 1875) 10. november – Félix Ziem, francúzsky maliar († 1821) 16. november – Ján Mocko, slovenský evanjelický kňaz, cirkevný a literárny historik ( 1843) 26. november – Paul Lafargue, francúzsky novinár, politický aktivista, zať Karla Marxa ( 1842) 1. december – Vasilij Maximovič Maximov, ruský realistický maliar ( 1844) 5. december – Valentin Alexandrovič Serov, ruský maliar a grafik ( 1865) 13. december – Nikolaj Nikolajevič Beketov, ruský fyzikálny chemik ( 1827) 20. december – Paul Topinard, francúzsky antropológ a lekár ( 1830) 1911
Životopis Narodil sa a žil v cudzine. Od detstva bol virtuóznym hudobníkom, už v sedemnástich rokoch pôsobil ako druhý huslista vychýreného mannheimského orchestra, ale ovládal aj mnoho ďalších nástrojov. Už v roku 1770 sa stal dvorným skladateľom grófa de Noailles v Paríži. Dosiahol veľkú popularitu počas svojich početných koncertných ciest po Európe, predovšetkým v Nemecku, Nizozemsku a Anglicku. Jeho skladateľská práca obsahuje predovšetkým kompozície sonátovej formy, ktorú ovládal s veľkou suverenitou (v tomto zmysle pokračoval v odkaze svojho otca, ktorý bol objaviteľom jej klasickej cyklickej formy). Témy sú spracovávané s maximálnou spevnosťou.A tak.
Osobnosti  Anna Maria Mozartová ( 1720 – † 1778), matka Wolfganga Amadea Mozarta Helmut Kohl ( 1930), nemecký politik a štátnik
Pieseň o zemi () je dielo rakúskeho hudobného skladateľa Gustava Mahlera. Bolo napísané v rokoch 1907 – 1908 a ide o jednu z jeho najzaujímavejších symfonických prác. Skladba zachytáva Mahlera vo svojom najsmutnejšom, ale najinovatívnejšom období. Pieseň o zemi je filozofická, ale intímna zároveň. Piesňou o zemi vstúpil Mahler do neskorého obdobia svojej tvorby. V porovnaní s predošlou Mahlerovou tvorbou je Pieseň o zemi lyrickejšia a citovejšia. Táto citovosť je však spätá s minulosťou, ktorá je už nenávratne preč.
Franz Xaver Süßmayr ( 1766, Schwanenstadt, Rakúsko – † 17. september 1803, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ.
Osobnosti  Johannes Brahms, ( 1833 - † 1897), nemecký hudobný skladateľ
Johann Georg Leopold Mozart ( 14. november 1719, Augsburg† 28. máj 1787, Salzburg) bol hudobný skladateľ, huslista a hudobný pedagóg. Bol otcom Wolfganga Amadea Mozarta a jeho sestry Marie Anny Mozartovej.
Portréd na nemeckej známke z roku 1959 Franz Joseph Haydn ( 31. marec 1732, Rohrau, Rakúsko – † 31. máj 1809, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ.
Život Leopold Mozart sa narodil 14. novembra 1719 ako syn Johanna Georga Mozarta a jeho ženy Anny Marie v Augsburgu. Základné vzdelanie získal na Jezuitskom gymnáziu a lýceu. Podľa priania rodičov sa mal stať kňazom, ale po otcovej smrti v roku 1737 sa kňazstva vzdal a vstúpil na Salzburskú univerzitu, kde študoval filozofiu a právo. Zo začiatku študoval veľmi úspešne a už po prvom roku štúdia zložil bakalárske skúšky a získal verejnú pochvalu. Tvrdá školská disciplína kládla nemalé nároky na samostatného ducha a už v roku 1739 bol pre nevhodné správanie z univerzity vylúčený. Vstúpil do služieb grófa Johanna Thurn-Valsassina a Taxis, a získal titul Kammerdiener. Grófovi tiež venoval svoj opus č. 1: 6 triových sonetov. Krátko potom skomponoval zbierku Nemecké pašie a niekoľko skladieb na latinské texty, čo sa stalo doporučením, aby v roku 1743 získal miesto štvrtého huslistu v orchestri Princa-arcibiskupa. Okrem toho sa stal učiteľom husľovej a organovej hry chrámového chlapčenského zboru. To mu zaistilo trvalý peňažný príjem a mohol sa konečne vo veku 28 rokov oženiť. Kariéra sľubne pokračovala. V roku 1757 bol menovaný dvorným skladateľom a v roku 1763 zástupcom kapelníka. Jeho manželkou sa stala Anna Maria Pertl a podľa všetkých záznamov bolo manželstvo veľmi šťastné. Mali spolu sedem detí, no iba dvaja sa dožili dospelosti: Maria Anna Walburga Ignatia ( 1751), ktorú prezývali Nannerl a Johann Chrysostom Wolfgang Gottlieb ( 1756), známy pod menom Wolfgang Amadeus Mozart. V roku Amadeovho narodenia vydal svoju preslávenú školu husľovej hry Versuch einer gründlichen Violinschule , ktorá razom učinila Leopolda známym po celej hudobnej Európe. Bol navrhnutý za člena prestížnej hudobnej spoločnosti Societät der Musikalischen Wissenschaften v Lipsku. V týchto rokoch bol Leopold Mozart na vrchole svojej tvorivej aktivity.
Životopis Pochádzal z rodiny hudobníkov: otec bol profesorom hry na husliach, matka klaviristka. Hru na klavír študoval v Miláne, dirigovanie vo Viedni. Ako dirigent debutoval v roku 1958, v roku 1963 zvíťazil v dirigentskej súťaži Dmitria Mitropoulousa v New Yorku. Jeho úspešná kariéra pokračovala najskôr získaním miesta dirigenta a v roku 1971 umeleckého riaditeľa opery La Scala v Miláne. Súčasne pôsobil ako stály dirigent Viedenského filharmonického orchestra a hlavný hosťujúci dirigent Londýnskeho symfonického orchestra. Z jeho iniciatívy vznikol v roku 1986 Mládežnícky orchester Gustava Mahlera (nem. Gustav Mahler Jugendorchester). Od roku 1988 dirigent a umelecký riaditeľ Viedenskej štátnej opery (Wiener Staatsoper), v rokoch 1989 - 2002 pôsobil ako šéfdirigent svetoznámych Berlínskych filharmonikov. Spolupracoval so Slovenským filharmonickým zborom pri inscenovaní operných predstavení.
Gustav Mahler ( 7. júl 1860, Kaliště – † 18. máj 1911, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ a dirigent. Jeho otec bol v Kališti obchodníkom. Prežil detstvo plné smútku a nepokoja: zomrelo mu sedem súrodencov. V detstve prejavoval hudobné nadanie a tak sa rodičia rozhodli, že bude hudobníkom. Učili ho najlepší jihlavskí hudobníci. Ukončil gymnázium v Jihlave a zároveň konzervatórium vo Viedni. Po absolutóriu vystriedal mnoho pôsobísk napr. Halle, Ľubľana, Olomouc, Praha, Lipsko – ako operný dirigent. V Lipsku vytvoril Lipskú symfóniu, ktorá mala premiéru v Budapešti, kde sa stal riaditeľom opery. Potom pôsobil v Hamburgu a desať rokov vo Viedni. V období prenasledovania Židov bol v USA, kde bol riaditeľom Metropolitnej opery v New Yorku. Tu mu zomrela dcéra a lekári mu zistili srdcovú chybu. Po nezhodách v opere odišiel a zomrel vo viedenskom sanatóriu. Pochovaný je vedľa svojej dcéry v Grinzingu.
Karl alebo Carl Thomas Mozart , ( 21. september 1784, Viedeň, Habsburská monarchia – † 31. október 1858, Miláno, Habsburská monarchia) bol druhý a starší z dvoch preživších synov Wolfganga a Constance Mozartových. Druhým synom bol Franz Xaver Wolfgang Mozart.
Ďalšie významné diela pre violončelo a orchester  Max Bruch Kol Nidrei Piotr Iljič Čajkovskij Variácie na rokokovú tému Johannes Brahms Dvojkoncert pre husle a violončelo a-mol Benjamin Britten Cello Symphony
Mozartov dom vo Viedni Wolfgang Amadeus Mozart ( 27. január 1756, Salzburg – † 5. december 1791, Viedeň), pokrstený ako Johannes Chrysostomus Wolfgangus Theophilus Mozart bol rakúsky klasicistický hudobný skladateľ. Jeho dielo malo veľký vplyv na vývoj európskej hudby. Je považovaný za jedného z najväčších BS skladateľov klasicizmu aj celých dejín hudby.
Externé odkazy  Das Lied von der Erde: The Literary Changes; pôovodné čínske básne, Bethegeho preklady a Mahlerove úpravy básní (po anglicky) Kategória:Gustav Mahler Kategória:Hudobné kompozície Gustava Mahlera Kategória:Symfónie
Hudba v salzburskej katedrále Wolfgang Amadeus Mozart skomponoval vo funkcii dvorného chrámového organistu nespočetné omše a duchovné skladby určené práve pre tento chrám.
Wilhelm Friedemann Bach ( 22. november 1710, Weimar, Nemecko – † 1. júl 1784, Berlín) bol nemecký skladateľ. Bol najstarším synom skladateľa Johanna Sebastiana Bacha a jeho prvej manželky Márie Barbary Bachovej.
Osobnosti  Gottfried von Einem ( 1918 – † 1996), hudobný skladateľ
Hoci pochádza z juhočeského mesta Písek, veľká časť jeho hudobnej kariéry je spojená s Brnom. Tu hral v polovici 70. rokov 20. storočia v amatérskej rockovej skupine Regenerace, kde sa stretol s gitaristom Milošom Morávkom. Ich hudobná kariéra sa významne prepojila v nasledujúcom desaťročí. Morávek sa v roku 1978 stal členom skupiny Progres 2, kam ho o dva roky neskôr nasledoval aj Dragoun, ktorý v skupine nahradil hráča na klávesové nástroje Karla Horkého a speváckym prejavom i speváka a gitaristu Pavla Váněho. Progres 2 vytvorili tematický projekt Třetí kniha džunglí (premiéra 30. mája 1981 v Brne), s ktorým ďalšie dva roky koncertovali po celom Československu.
Ako dvojalbum vyšla Třetí kniha džunglí v roku 1982 a v roku 1983 aj anglická verzia The Third Book of Jungle.
Petr Lutka ( 28. jún 1952, Hranice (okres Přerov)) je český folkový spevák.
Tvorba Je významnou osobnosťou česko-slovenskej hip-hopovej scény, maľoval graffiti, nakrútil niekoľko českých i slovenských hudobných videoklipov, dokumentov a dvd, 5 rokov viedol českú hudobnú televíznu hitparádu T-music. Pochádza z Prahy, kde na VŠUP vyštudoval konceptuálne umenie, ktorému sa dodnes venuje. Je spoluzakladateľom umeleckej skupiny Ztohoven, podieľal sa na vzniku pražského centra alternatívnej kultúry Trafačka. Je majiteľom filmovej produkčnej spoločnosti Romeofilms s pobočkou v Prahe a Bratislave. Stál na začiatku kariéry kapely Kontrafakt, nakrútil im všetky prvé videoklipy. Je členom združenia eSlovensko a autorom publikácie pre mládež MAŤ FILIPA, venujúcej sa duševnému vlastníctvu.
Diskografia  Okrem albumov na ktorých je uvedený ako autor hudby mu vyšli aj tieto albumy: 1983 Duhová víla - Přátelská setkání 3, Karel Vágner se svým orchestrem - Supraphon, LP 1985 In The New Mood, VOX - Karel Vagner Group - Supraphon/Artia, LP 1987 SingingThatHappySong, VOX - Karel Vagner Group - Supraphon/Artia, LP 1988 Dny jdou - Supraphon, LP 1989 Jambo Karla Vágnera - Supraphon, LP 1988 Transformations - Lubomír Brabec a Karel Vágner - Supraphon, LP 1990 Transformations 2 - Lubomír Brabec a Karel Vágner - Supraphon 1993 Christmas Transformations - Lubomír Brabec a Karel Vágner - Multisonic, CD 1997 V pohodě - Multisonic, CD 2007 My jsme kluci vočkovaný Olšanem - Jan Vyčítal & Karel Vágner - Multisonic, CD 2008 65 + 65 = 130 - Jan Vyčítal & Karel Vágner - Multisonic, DVD
Člen hudobných projektov a zoskupení  člen formácie Elie Quintet a Big Bandu Konzervatória Bratislava člen Tentetu a CZ/SK Big Bandu M. Jakabčica člen Kvarteta J. Dömeho ( live record – CD from Bratislava Jazz Days 2004) člen Gustav Brom Big Bandu člen projektu Three pianos (Ondrej Krajňák, Klaudius Kováč) člen formácie Funkpunk (Juraj Griglák, Martin Valihora, Radovan Tariška) člen projektu Š. Markoviča Saxtett člen projektu M.Suchomela Sax in the City člen projektu R. Tarišku Folklore Jazz člen projektu E. Rothensteina Fools Of Chelm člen projektu S. Michalidesovej Chloe člen projektu M. Vitouša the Trio člen komisie /hudba/ Krištáľové krídlo
Alegro  1989 Michal David - Allegro - Supraphon
Roman Grigely , známy pod umeleckým menom ako Momo (kedysi eMO2 ), je slovenský raper, ktorý pochádza z Petržalky. Patrí medzi pôvodných členov bratislavskej hip-hopovej skupiny XIV (Štrnásť). V roku 2008 vydal svoj debutový album Nepatrím Medzi… pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk/EMI. Počas svojej hudobnej kariéry veľakrát spolupracoval so skupinou Druhá Strana a ich členmi na ich sólových projektoch. Jeho štýl, ktorý predviedol na debutovom albume, bol dosť agresívny, uličný a obsahoval dissy na iných raperov, adresované najmä skupine H16 a jej členom. V roku 2011 vyšiel jeho druhý album Stratená Rovnováha , ktorý sa niesol oproti debutovému v modernejšom, miernejšom a menej agresívnejšom duchu. Koncom roka 2013 vydal tretí album Za Očami pod vlastným vydavateľstvom Nedám Sa Okoňovať Records , z ktorého sa ku januáru 2014 predalo okolo 2 000 kusov.
Diskografia ;So skupinou Modus 1984 – Najlepšie dievčatá 1985 – Každý niečo hrá ;Sólové albumy 1990 – Amnestia v blázinci ;Skupina Demikát 1986 – Demikát 1995 – Grejtst Hic ;Skupina Grexabat 2003 – Grexabat 2015 – Bolí... ;Projekt Psycho 2006 – Live In Mushow Big Opening 2006
Michal Mikuš , známy najmä pod umeleckým menom Grimaso je slovenský hip-hopový producent známy najmä hudobnými produkciami pre bratislavskú skupinu H16, ktorej je členom. Takisto pôsobí aj ako DJ.
Zoznam interpretov Meno Rok vstupu Vydané albumy pod TNKD Popis Idea 2006 6 Raper ze Zlína, v roku 2006 toto vydavateľstvo založil. Rest 2010 2 Raper z Prahy, pôvodom zo Slovenska. 27. októbra 2010 vydal pod produkciou DJa Fattea albumy „Premiéra“ a „Střepy“ . MC Gey 2010 2 Raper z Pardubíc. V roku 2010 vydal svoj debutový album „Imaginárium naprosto běžných podivností“ . Paulie Garand 2010 3 Raper z Liberca. Jeho debutový album „Harant“ vyšiel v roku 2010. Inphy — 0 Producent z Boskovíc, v súčasnej dobe DJ pre Ty Nikdy. DJ Fatte 2008 8 Producent zo Zlína. Pod Ty Nikdy vydal 8 albumov, z toho 2 sólové, 4 s IdeaFatte a 2 ako producent. FNTM — 2 Producent zo Vsetína, v súčasnej dobe DJ pre Ty Nikdy. Dubas — 0 Producent z Holíc, v súčasnej dobe DJ pre Ty Nikdy. Kenny Rough 2010 2 Producent z Liberca, v roku 2010 vyšiel jeho album s Ryesom, „Páni kluci“ . Boy Wonder 2011 1 Raper z Trnavy, prvý slovenský člen Ty Nikdy. Jeho debutový album, „Špinavý poet“ , vyšiel 16. apríla 2012. Šmejdy 2010 0 Nehudobný člen Ty Nikdy, autor videoklipov z produkcie Dark Hand. DJ AKA 2014 0 DJ z Brna ktorý v minulosti jazdil so skupinou IdeaFatte na turné. Matys 2015 0 Rapper z Banskej Bystrice zo skupiny Krok Spet a po novom nový člen Ty Nikdy Label. DTonate 2014 0 DJ a producent z Olomouca ktorý je popri TNKD člen projektu Oooh! Bývalí členovia Meno Roky účinkovania Vydané albumy pod TNKD Popis Ryes 2008-2011 2 Raper z Opavy, svoj debutový album „Talamus“ vydal pod Ty Nikdy 16. decembra 2008, vydavateľstvo opustil 7. októbra 2011.
Mesto bolo na konci 19. storočia významným centrom textilného priemyslu a spracovania hodvábu. V tridsiatych rokoch, po tom, ako syntetika nahradila hodváb, začalo toto odvetvie v meste upadať a posledný závod na spracovanie hodvábu bol uzatvorený v roku 1989. V roku 1905 bola v meste založená firma na výrobu kamiónov Mack Trucks.  Dnes, tak, ako vo väčšine pennsylvánskych miest je hospodárstvo mesta založené na sektore služieb a čiastočne na priemyselnej výrobe. Výrobné a obchodné firmy majú svoje prevádzky v priemyslovom parku a inkubátore Bridgeworks.
Dejiny  1974 Prepad predaja automobilky Citroën ho priviedol pred bankrot. Akcionári požiadali rodinu Peugeotovcov o záchranu automobilky 1976 Fúzia automobiliek Peugeot a Citroën 1978 Prevzatie Chrysler Europe (neskôr Talbot) 1986 Zrušenie značky Talbot 2003 Začiatok výstavby závodu PSA Peugeot Citroën Slovakia pri Trnave 2012 Vstup General Motors do skupiny PSA, čím sa stal druhým najväčším spoluvlastníkom (po rodine Peugeotovcov) so 7 % akcií 2014 Odčlenenie prémiového radu automobilov Citroën DS a vytvorenie samostatnej značky DS Automobiles 2017 6. marca Skupina PSA odkúpila od koncernu GM, automobilky Opel a Vauxhall. Po dokončení dohodnutej akvizície značiek Opel a Vauxhall sa PSA posunie z tretej (v roku 2016) na druhú najväčšia automobilka so sídlom v Európe (po VW).
História Výroba automobilov začala ako spoločný projekt Prvej česko-moravskej továrne na stroje v Prahe a Ringhofferových závodov (Tatra) , zlúčených ako materská spoločnosť Pragovky v koncerne ČKD v roku 1908 licenciami talianskej firmy Isotta Fraschini, o rok neskôr francúzskych značiek Charon a Renault. Koncom roku 1909 bolo zavedené označenie Praga . Prvou vlastnou konštrukciou bola v roku 1911 Praga Mignon, ktorá vznikla pod vedením konštruktéra Františka Keca. Nasledujúci rok nasledovala Praga Grand a o ďalší rok Praga Alfa. V júni 2006 kúpila značku britská firma International Truck Alliance s úmyslom od roku 2007 opäť vyrábať nákladné vozidlá Praga v poľskom Lubline.
Autobus s aktuálnym designom spoločnosti Greyhound Lines je najväčšou spoločnosťou poskytujúcou diaľkovú prepravu osôb v Severnej Amerike. Patrí britskej dopravnej spoločnosti FirstGroup. Hlavné sídlo má v Dallase.