TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Počet Osobný počítač (PC) obsahuje obvykle len jednu CPU. V súčasnosti sa však vyskytujú aj riešenia, ktoré implementujú dve alebo viac nezávislých CPU do jednej základnej dosky. Existujú superpočítače s viacerými integrovanými procesormi, ktoré vzájomne spolupracujú (pozri symetrický multiprocesing).
Trhová štatistika V roku 2003 boli vyrobené a predané mikroprocesory v hodnote okolo 44 miliárd USD . Hoci asi polovica týchto peňazí bola minutá na CPU použité v stolových alebo laptop osobných počítačoch, tie predstavujú iba asi 0,2% všetkých predaných CPU. Okolo 55% všetkých CPU predaných vo svete sú 8-bitové mikrokontroléry. Cez 2 miliardy 8-bitových mikrokontrolérov sa predalo v roku 1997 . Menej ako 10% všetkých CPU predaných vo svete sú 32 alebo viac bitové. Zo všetkých predaných 32-bitových CPU sa okolo 2% používajú v stolných alebo laptop PC. „Celkovo, priemerná cena za mikroprocesor, mikrokontrolér alebo DSP je len niečo cez 6 USD.“
Počítače 4. generácie – osobné počítače Charakteristika počítačov štvrtej generácie: veľmi vysoký stupeň integrácie obvodov (VLSI) umožnil riadenie počítača jednou súčiastkou: mikroprocesorom. miniaturizácia integrovaných obvodov miniaturizácia hardvéru mikroprocesor operačná pamäť dátová komunikácia sieťové prepojenie prenosné dátové médiá integrované veľkokapacitné úložiská používateľsky inštalovateľný operačný systém používateľsky inštalovateľný aplikačný softvér počítače pre osobné použitie
História  1977-1982 Prvé desktopové počítače sa začali vyrábať v neskorých 70. a 80. rokoch, pretože vtedy ešte neboli žiadne PDA ani laptopy. Prvým masovo rozšíreným a úspešným desktopom bol počítač Apple II, ktorý v roku 1977 predstavila firma Apple Computer. V roku 1982 bol predstavený prvý počítač typu "IBM kompatibilný", s procesorom Intel 8086 a architektúrou x86, ku ktorej je (aj cez veľa ďalších inovácií) zachovávaná spätná kompatibilita doteraz. 80. roky Spolu s desktopmi súperili rôzne koncepty počítačov. V 80. rokoch to boli 8 bitové herné počítače (typu Atari 800, ZX Spectrum, Commodore 64), ktoré nemali zvláštnu skriňu a potrebnú elektroniku schovávali pod klávesnicou; na prelome 80. a 90. rokov ich postupne vystriedali 16 bitové počítače (napr. Atari 130, Amiga 500/1200). Otvorený koncept Tieto 8 a 16 bitové počítače (rovnako ako počítače Apple) boli spravidla vyrábané centrálne jednou firmou, naopak osobné počítače (pri ktorých desktopová podoba prevládala) ponúkli otvorený koncept . Vznikli štandardizované sloty a rozhrania, do ktorých mohli byť vložené iné ako originálne komponenty. Desktopový počítač sa stal konfigurovateľnou "skladačkou", v ktorej sa dalo vymeniť takmer všetko, od zdroja, počítačovej skrine, základnej dosky, chladenia, procesora a koprocesora, pamäte, rozširujúcich kariet až po periférne zariadenia. Vznikli tak príležitosti pre veľa ďalších výrobcov počítačových komponentov a doplnkov a spolu s tým rástol aj počítačový priemysel. Táto otvorená stratégia sa nakoniec ukázala úspešnejšia ako centralizovaná výroba počítača jednou spoločnosťou od začiatku až do konca, a desktop tak úspešne prežil éru 80. a 90. rokov. 90. roky V polovici 90. rokov sa konala druhá éra rozšírenia desktopových počítačov, vďaka masovej marketingovej kampani o ich multimediálnych možnostiach. Druhá polovica 90. rokov potom bola v znamení neustáleho zvyšovania výkonu procesorov a grafickej karty, spolu s inováciami v multimediálnych rozšíreniach inštrukčnej sady hociktorého novo uvedeného procesora. 21. storočie Od konca 90. rokov, spolu s ďalšou miniaturizáciou, výrazne vzrástla výroba laptopov a v 1. dekáde 21. storočia silnela potreba aj móda byť "mobilný" a "bezdrôtový". V treťom kvartáli roku 2008 predaj laptopov prekonal predaj desktopov a približne v rovnakej dobe nastúpili netbooky, tablet PC, APU a ďalšie globálne trendy - napr. hybridné zariadenie kombinujúce počítač s mobilným telefónom alebo možnosťami GPS, spolu s mobilitou tendencia znížiť TDP, byť ekologickejšie atď. Desktopy sú teda teraz zanechané v kvantitatívnej menšine, ale stále majú svoje miesto v podobe serverov a pracovných staníc v profesionálnych pracoviskách.
Mikropočítač (angl. microcomputer ) môže byť: najčastejšie: počítač malých rozmerov s (jedným) mikroprocesorom, spravidla tvoriaci jeden konštrukčný celok (často však s oddelenými periférnymi zariadeniami), pozri mikropočítač malý počítač osobný počítač mikroprocesor
Ovládače zariadení Ovládač zariadenia je špeciálny typ počítačového softvéru, ktorý umožňuje interakciu s hardvérovými zariadeniami. Toto zvyčajne predstavuje rozhranie pre komunikáciu so zariadením prostredníctvom určitej počítačovej zbernice ku ktorej je hardvér pripojený. Toto rozhranie poskytuje príkazy na posielanie dát od a ku zariadeniu, a tak je nevyhnutné pre operačný systém a softvérové aplikácie. Ovládač je hardvérovo závislý počítačový program, ktorý je špecifický pre určitý OS, a umožňuje iným programom, typicky operačnému systému, pracovať transparentne s hardvérovým zariadením a zvyčajne poskytuje nevyhnutné spracúvanie prerušení. Hlavným cieľom návrhu ovládačov zariadení je abstrakcia. Každý model hardvéru je odlišný. Novšie modely sú upravené výrobcami tak, aby poskytovali väčšiu spoľahlivosť alebo vyšší výkon a tieto novšie modely sú často ovládané odlišne. Počítače a ich operačné systémy nemôžu dopredu vedieť, ako používať každé zariadenie – či už súčasné alebo budúce. Aby sa vyriešil tento problém, operačné systémy určujú, ako by mal byť určitý typ zariadenia ovládaný. Funkciou ovládača je potom preložiť tieto operačným systémom určene funkcie do špecifických funkcií daného zariadenia. Teoreticky, keď sa objaví nové zariadenie, ktoré funguje novým spôsobom, by malo pracovať správne ak je dostupný príslušný ovládač. Tento nový ovládač zaistí, že z pohľadu OS zariadenie vyzerá že pracuje tak, ako zvyčajne.
Počítače riadené tokom údajov (Data-flow systémy) Tieto počítače nevykonávajú inštrukcie postupne za sebou, tak ako sú uložené v pamäti, vykoná sa práve tá inštrukcia, ktorá má pripravené údaje. Ak má viac inštrukcií pripravené svoje údaje, tieto inštrukcie sa vykonajú paralelne. Ide teda o paralelné, viacprocesorové počítače. Poznamenajme, že je potrebné vedieť vytvoriť toľko kópií vstupných údajov, koľko je inštrukcií, ktoré ich budú potrebovať. Počítače riadené tokom údajov predstavujú osobitnú triedu paralelných počítačov. Sú to počítače novej generácie s vysokou výkonnosťou. Ďalšou významnou vlastnosťou je, že programu sa prispôsobuje štruktúra technických výpočtových prostriedkov. V pamäti inštrukcií sa nachádzajú všetky inštrukcie programu. Zvláštny prvok počítača tzv. arbitračná sieť zisťuje, ktorá inštrukcia (inštrukcie) je pripravená na vykonanie (t j. ktorá má pripravené všetky svoje vstupné údaje). Túto inštrukciu potom vyberie a pridelí ju na vykonanie niektorému voľnému procesoru z poľa procesorov. Keď procesor vykoná príslušnú inštrukciu, pošle výsledok do distribučnej siete
Počítače 3. generácie Počítače tretej a vyšších generácií sú vybudované na integrovaných obvodoch, ktoré na svojich čipoch integrujú veľké množstvo tranzistorov. S postupným vývojom integrovaných obvodov sa neustále zvyšuje stupeň integrácie (počet integrovaných členov na čipe integrovaného obvodu). Podľa počtu takto integrovaných súčiastok je možné rozlíšiť nasledovné stupne integrácie: SSI – Small Scale Integration MSI – Middle Scale Integration LSI – Large Scale Integration VLSI – Very Large Scale Integration (niekedy aj XLSI – Xtra Large Scale Integration)
Pozri aj  jednočipový mikropočítač
Vysvetlenie definície Opakom prenosného počítača (v širšom zmysle) sú všetky (veľmi) veľké počítače, zabudované počítače a stolový počítač (angl. desktop computer). Za prenosné počítače sa obyčajne nepovažujú videokamery, digitálne fotoaparáty a často ani (jednoduché) kalkulačky alebo (jednoduchšie) náramkové hodinky (počítačové náramkové hodinky inak spadajú pod wearable computer). Podľa definície v užšom zmysle, novšie zariadenia ako napr. subnotebook alebo wearable computer nemá zmysle označovať ako prenosné počítače, pretože sú všetky prenosné zo svojej podstaty.
Srdce dnešných počítačov tvorí procesor (CPU, na obrázku nezapúzdrený Intel Pentium 100 MHz). Počítač (iné názvy: komputer , kompúter , computer ; v slangu: komp(ík) ; ) je zariadenie alebo stroj na realizáciu výpočtov alebo riadenie operácií vyjadriteľných číselnými alebo logickými výrazmi. Počítače sa skladajú z komponentov, ktoré vykonávajú čiastkové, dobre definované funkcie. Komplexné vzťahy medzi týmito komponentmi dávajú počítačom schopnosti spracovávať informácie. Ak je správne na konfigurovaný (aj správne naprogramovaný), možno počítač použiť na reprezentáciu aspektu problému alebo časti systému (pozri napríklad modelovanie). Ak sa takto nakonfigurovanému počítaču dodajú vhodné vstupné údaje, môže automaticky problém vyriešiť alebo predvídať správanie systému. Vedná disciplína, zaoberajúca sa teóriou, konštrukciou a použitím počítačov, sa nazýva veda o počítačoch alebo počítačová veda . Súbor vedeckých disciplín a špeciálnych postupov pri spracovaní informácií, spravidla využívajúci počítače, sa nazýva informatika. Schopnosť človeka komunikovať s počítačom využívaním znalostí o jeho technickom (hardvéri) a programovom vybavení (softvéri) a o informačných technológiách sa nazýva počítačová gramotnosť. Základná doska desktop počítača s dvomi procesormi.
Delenie  Základné formy zoradené približne podľa veľkosti: prenosný počítač v užšom zmysle – najväčšia a najťažšia forma, dnes ešte zriedkavo ako priemyselný počítač desktop replacement computer / deskbook desktop notebook / desknote laptop (v širšom zmysle) / notebook (v širšom zmysle) laptop (v užšom zmysle) - najťažší notebook (v užšom zmysle) – stredne ťažký subnotebook (v širšom zmysle) subnotebook (v užšom zmysle) - ľahký netbook / mini-laptop / ultra laptop - najľahší tablet PC – dotykový displej veľkosti notebooku, prípadne sekundárne doplnený klávesnicou; niekedy zaraďované medzi notebooky; zvláštna a malá forma je ultra-mobile PC (UMPC) smartbook – kombinácia smartphonu a notebooku mobile internet device – kombinácia smartphonu a ultra-mobile PC vreckový počítač (v širšom zmysle)/handheld computer(pozri aj rozlišovaciu stránku) /palmtop (pozri aj rozlišovaciu stránku) - zhruba počítač skôr na všeobecné použitie, ktorý sa "v jednej ruke drží a druhou sa ovláda" vreckový počítač (v užšom zmysle) - 80. roky, v podstate sofistikovaná programovateľná kalkulačka elektronický organizér v širšom zmysle elektronický organizér v užšom zmysle - najmä 80. roky, s klávesnicou penpad – starší typ PDA ovládaný dotykovým perom PDA / palm – vreckový zberač a vyhodnocovač osobných informácií smartphone (vrátane BlackBerry a PDA/palm s integrovaným mobilom) – kombinácia mobilu a PDA; často považovaný skôr za telefón ako za počítač internet tablet – kombinácia PDA a ultra-mobile PC Špecifické (účelové) formy prenosných počítačov: wearable computer – počítač na nosenie na tele čítačka elektronických kníh prenosná hracia konzola kalkulačka prenosný prehrávač médií (portable media player) okrem prehrávačov kaziet a pod.: prenosný multimediálny prehrávač (portable multimedia player) digitálny audio prehrávač (digital audio player/digital music player) prenosný prehrávač DVD (portable DVD player) a prenosný prehrávač CD (portable CD player) portable data terminal a mobile data terminal prenosné navigačné systémy V určitom zmysle by sa za prenosné počítače dali považovať aj tzv. cart computers (počítače na kolieskach), napr. v nemocniciach.
IBM PC (IBM 5150) so zeleným monochromatickým monitorom (IBM 5151) a operačným systémom MS-DOS 5.0 Stolový počítač (iné názvy: stolný počítač , desktopový počítač , desktop ) je klasický stolný počítač, tak ako ho väčšina používateľov pozná. Táto skratka pochádza z angličtiny a dá sa voľne preložiť ako "na stole". Pod týmto pojmom sa väčšinou rozumie klasické PC, ktoré je možné samostatne používať. Nie je nutné ho napojiť do systému strediskových počítačov. Hlavné použitie tohto termínu je pre rozlíšenie jednotlivých typov počítačov - laptop, PDA a desktop, čo sú najčastejšie kategórie, do ktorých sa počítače rozdeľujú. Desktopy patria medzi najrozšírenejší typ počítačov a sú používané v školách, pre prácu, ale aj pre zábavu. Najčastejšie na nich používatelia vytvárajú textové dokumenty, upravujú fotografie a používajú na vzájomnú komunikáciu cez internetovú sieť. Desktopy sú modulárne , je možné ich veľmi jednoducho vylepšovať a prestavovať.
Všeobecné princípy Počítače môžu fungovať na základe pohybu mechanických častí, elektrónov, fotónov, kvantových častíc alebo akéhokoľvek iného dobre pochopeného fyzikálneho javu. Hoci boli zostavené počítače, fungujúce na základe rôznych princípov, takmer všetky populárne typy počítačov používajú elektronické prvky. Počítače môžu priamo modelovať riešenú úlohu v tom zmysle, že riešený problém je mapovaný tak presne, ako je to možné na skúmaný fyzikálny jav. Napríklad tok elektrónov možno použiť na modelovanie toku vody priehradou. Takéto počítače, ktoré modelovali fyzikálne veličiny analógovou veľkosťou prúdu alebo napätia (analógové počítače) boli bežne používané v 60. rokoch 20. storočia, ale dnes sú zriedkavé. Vo väčšine dnešných počítačov sa problém prevedie na jeho číselnú (digitálnu) matematickú reprezentáciu tak, že sa všetky relevantné informácie prevedú zvyčajne do dvojkovej číselnej sústavy. Všetky operácie nad takýmito údajmi sa redukujú na jednoduchú booleovskú algebru. Na reprezentáciu booleovských operácií sa používajú hradlá elektronických obvodov. Keďže väčšina matematických operácií je redukovateľná na booleovské operátory, elektronický počítač je schopný riešiť množstvo matematických problémov (a spracovávať informácie, ktoré je možné transformovať na matematické úlohy) veľmi rýchlo. Základnú myšlienku, ktorá umožnila vznik moderných digitálnych (číslicových) počítačov, formálne izoloval a opísal Claude E. Shannon. Počítače nie sú schopné riešiť všetky matematické problémy. Alan Turing identifikoval problémy riešiteľné na počítači, čím položil základy teoretickej informatiky. Po dokončení výpočtu môže byť výsledok zobrazený používateľovi na výstupe pomocou výstupných zariadení ako svetelné žiarovky, LED diódy, monitory a tlačiarne. Noví používatelia, obzvlášť deti, majú problém pochopiť dôležitú vec, že počítač je iba stroj a nemôže „myslieť“, ani „pochopiť“ to, čo zobrazuje. Počítač jednoducho vykonáva operácie na vopred naprogramovaných štruktúrach, ktoré sa potom prekladajú do ľubovoľnej formy na výstupnom zariadení. Na rozdiel od počítača je ľudský mozog schopný rozpoznať vzory a znaky a priradiť im význam. Všetko, čo počítač robí, je, že vopred určeným spôsobom manipuluje s elektrónmi; doteraz nie je známy spôsob, ako úspešne napodobňovať ľudské chápanie alebo sebauvedomenie. Pozri umelá inteligencia.
Úprava vzhľadu Na zmenu vzhľadu štandardnej počítačovej zostavy sa používajú rôzne doplnky. Medzi najčastejšie patria rôzne osvetľovacie trubice a svietiace diódy. Ich úlohou je nasvietiť vnútro počítača, alebo jeho okolie. S výhodou sa používajú efekty osvetlenia pohyblivých súčiastok, napr. ventilátorov. Súčasťou takto osvetleného počítača je priehľadná skrinka, alebo len jej jedna stena. Pre zlepšenie dizajnu vnútra počítača sa používajú tiež rôzne ohybné hadice, kovové rúrky (na ukrytie nevzhľadnej kabeláže), chrómované krytky, svietiace fólie, blikače, zvláštne tvarované chladiče a pod.
Podobné zariadenia  Samostatnou kategóriou je tzv. tablet PC, čo je vlastne notebook kombinovaný s LCD tabletom, ktorý využíva modifikovaný operačný systém na ovládanie perom alebo prstom. Podobným zariadením je aj interaktívna tabuľa používaná v školách, kde je pohyb digitálnej "kriedy" po školskej tabuli snímaný podobne ako u tabletu, odoslaný do počítača a jeho pomocou premietnutý pomocou projektora späť na tabuľu.
Pozri aj  Počítač Osobný počítač Kategória:Počítače
Pripojenie k počítaču Klávesnica sa historicky k počítaču pripájala cez sériové rozhranie. Najbežnejším konektorom v minulosti bol tzv. AT konektor, ktorý bol štandardom na základných doskách pred érou Intelu 486. Neskôr to boli rozhrania PS/2 a USB, dnes je nezriedka klávesnica, podobne ako myš (hardvér) pripojená k počítaču bezdrôtovo, buď proprietárnym krátkovlnným rádiovým spojením alebo prostredníctvom Bluetooth. Systémy Apple Macintosh pred érou iMacu používali vlastný štandard ADB, potom používali výhradne na USB a neskôr tiež Bluetooth.
Výhody a použitie Priame ovládanie počítača dotykovou obrazovkou je veľmi užitočným nástrojom zrýchľujúcim hlavne grafické úlohy, a ak je zároveň k dispozícii aj klávesnica umožňujúca zadávanie textu, je zariadenie ako celok výrazne efektívnym nástrojom. Tablet PC napĺňa víziu bezpapierovej kancelárie, jednoduché zariadenia umožňujú zdieľať poznámky, robiť korektúry a jednoducho preniesť údaje do hlavného počítača. Písanie poznámok pre študentov vrátane kresieb, grafov a obrázkov a aj zložitých matematických vzorcov. Používatelia so zdravotným postihnutím: ak nemôžu používať klávesnicu, možnou alternatívou je pre nich ovládanie perom. Digital Art: rad profesionálnych digitálnych umelcov pociťuje potrebu zakresliť obraz na „papier“, pričom kreslenie pomocou myši je veľmi nepresné a nepraktické. Tablet PC je položený na stole „na plocho“, a preto neruší pri rokovaní. Umožňuje nahradenie umeleckej palety a vytvorenie novej generácie „digitálnych umelcov“; keďže existujú displeje reagujúce aj na veľkosť tlaku, je možná aj maľba – pričom softvér poskytuje neprebernú zásobu „štetcov“. Grafické poznámky v teréne – nákresy budov, rýchle poznámky o rozmiestnení objektov a iných grafických informácií, na ktoré sa predtým používal papier. Vreckové tablet PC môžu používatelia jednoducho prenášať a nosiť v jednej ruke. Používateľom sa takýto spôsob ovládania zdá „priateľskejší“ a jednoduchší.
zá Záchrana dát · Základná jednotka počítača · Zálohovanie údajov · Zásobníkový automat · Zásuvný modul · Záznamové médium
Softvér Výrobca zvyčajne ponúka k počítaču niektorú z distribúcií operačného systému Linux. K niektorým prístrojom je k dispozícii softvér pre spracovanie a rozpoznávanie obrazu.
Pozícia operačného systému v počítači. Operačný systém (OS) je softvér, ktorý spravuje zdroje počítača a poskytuje programom rozhranie na prístup k týmto zdrojom. Operačný systém tiež spracúva systémové dáta a vstupy od používateľa a odpovedá alokovaním a spravovaním úloh a interných zdrojov počítača ako služby pre užívateľa. OS vykonáva základné úlohy ako kontrola a alokovanie pamäte, pridelenie priority sykontrola vstupných a výstupných zariadení, umožnenie pripojenia do siete a správa súborov. Operačné systémy môžeme nájsť takmer vo všetkom, čo obsahuje integrované obvody, od osobných počítačov, cez internetové servery, mobilné telefóny, hudobné prehrávače, routre, switche, herné konzoly, digitálne kamery, až po šijacie stroje či teleskopy. Vo väčšine prípadov operačný systém nie je prvým kódom, ktorý sa spúšťa v počítači pri bootovaní. Inicializačný kód, vykonávaný v počítači, je zvyčajne nahratý z firmvéru, ktorý je uložený vo Flash ROM, niekedy označovaný aj ako BIOS alebo boot ROM. Firmvér nahrá a spustí jadro operačného systému (zvyčajne z disku, niekedy aj cez sieť) a zobrazí prvý grafický alebo textový výstup, ktorý užívateľ uvidí. Najbežnejšie súčasné desktopové operačné systémy sú Microsoft Windows, Mac OS X, Linux, FreeBSD a Solaris. Windows je najpopulárnejší desktopový OS, pričom Linux je najpoužívanejší v serverových prostrediach. Linux, Mac OS X aj Microsoft Windows majú všetky nielen osobné, ale aj serverové varianty. S výnimkou MS Windows, dizajny všetkých spomenutých operačných systémov boli inšpirované, alebo priamo zdedené, z operačného systému Unix. Unix bol vyvinutý v Bell Labs v 60. rokoch a bol základom vzniku mnohých voľných, ale aj komerčných operačných systémov. Delenie OS: Podľa počtu používateľov (jedno alebo viac-používateľské) Podľa režimu, v ktorom pracuje (grafický alebo textový) Podľa počtu úloh, ktoré dokáže vykonávať "súčasne" (jedno alebo viacúlohový (multitasking))
Operačné systémy Operačné systémy ako OS/2 1.x sa pokúšajú prepínať procesor medzi chránenými a skutočnými režimami. Oboje je pomalé a nebezpečné, pretože program reálneho režimu môže rýchlo spadnúť. OS/2 1.x definuje obmedzujúce programovacie pravidla dovolením Rodiny API alebo veľkým skokom. Tým pádom program môže bežať buď v reálnom alebo chránenom režime. Niektoré skoršie Unix operačné systémy, OS/2 1.x a Windows používali tento režim. Windows 3.0 bol schopný spúšťať v reálnom režime programy v 16-bitovom chránenom režime. Windows 3.0, keď prepína na chránený režim, udržiava jedinú privilegovanú úroveň modelu, ktorý bol používaný v reálnom režime, ktorý je dôvodom prečo windowsové aplikácie a knižnice DLL môžu zaháknuť prerušenie a urobiť priamy hardwarový prístup. To trvalo až po Windows 9x sériu. Ak je Windows 1.x alebo 2.x program písaný vhodne a vyhýba sa aritmetickému segmentu, bude fungovať rovnako v obidvoch režimoch. Windows programy sa obecne vyhýbajú aritmetickému segmentu, pretože Windows implementuje software virtuálnej pamäťovej schémy, pohyblivý kód programu a dát v pamäti, keď programy nebežia, takže manipulácia absolútnej adresy je nebezpečná; programy by sa mali len pridržiavať kľučky k blokom pamäti, keď nebežia. Spúšťanie starého programu pokým Windows 3.0 beží je ošetrené v chránených režimoch spustením upozornenia, navrhne buď spustenie Windows v reálnom režime alebo aktualizovanie na novú verziu aplikácie. Nie je možné aby niektoré GUI programy bežali v 16-ti bitovom chránenom režime a iný GUI program bežal v reálnom režime. Vo Windows 3.1 reálny režim zmizol. Dnes, 16-ti bitový chránený režim je ešte využívaný na spustenie dedičných aplikácií , napr. DPMI kompatibilný s DOS rozširovacími programami (cez virtuálne DOS stroje) alebo Windows 3.x aplikácie (cez Windows na Windows podsystém) a isté triedy ovládačov zariadení v OS/2 2.0 a neskoršie, všetky pod kontrolou 32 bitového jadra.
Tuning počítača je činnosť pri ktorej sú vylepšené parametre alebo vzhľad štandardného počítača alebo jeho príslušenstva.
Perotinus revidoval, skrátil a modernizoval staršiu Léoninovu verziu Magnus liber organi. Prepísal mnoho skladieb do nových foriem, požíval pokročilejšiu rytmiku. Pridaním nových rytmických foriem predznamenal ďalší vývoj hudby. Nesúhlasil navyše s prílišnou rozťahanosťou pasáží bez zmien, čím zdôraznil potrebu priebežného vnútorného vývoja hudobnej skladby, čo je spolu so zdokonalením skladobnej techniky diskantu rozšírením o tretí a štvrtý hlas zásadným prínosom tohto skladateľa. Zdá sa, že Perotinova tvorba bola veľmi rozsiahla, vytvoril do sto skladieb.
Pietro da Cortona , (vlastným menom Pietro Berrettini ) ( 1. november 1596, Cortona, Taliansko – † 16. máj 1669, Rím) bol významný taliansky maliar a architekt vrcholného baroka. Preslávil sa maľbami fresiek, ktoré mu poskytovali široké pole pôsobnosti, ale bol taktiež výborným architektom, ktorý vytvoril v Taliansku majstrovské diela.
Rapsódia na Paganiniho tému a-mol pre klavír a orchester, Op. 43 je dielo ruského skladateľa Sergeja Rachmaninova.
Francesco Durante ( 31. marec 1684, Frattamaggiore, Taliansko - † 30. september 1755, Neapol) bol taliansky hudobný skladateľ a pedagóg prvej polovice 18. storočia. Koncentroval sa prevažne na duchovnú hudbu a pedagogickú činnosť, patrí k popredným predstaviteľom neapolskej opernej školy.
Dielo Sextus Propertius je považovaný za autora štyroch kníh poézie obsahujúcich celkom 92 básní. Podľa filológa Karla Lachmanna, ktorý si všimol neobvykle vysoký počet básní obsiahnutých v jedinej knihe i Propertiovu zmienku o autorstve troch kníh, druhá zbierka vlastne pozostáva z dvoch samostatných kníh, ktoré boli spojené v neskorších rukopisoch. Táto teória ale bola neskôr zavrhnutá ako nepravdivá. Všetky jeho skladby sú zložené v elegickom distichu, tradičnom metre elegickej poézie. Propertiova tvorba zapadá do širšieho hnutia mladorímskej (neóterickej) školy. Hlavnú tému jeho poézie predstavuje láska k žene, ktorá je nešťastná a neopätovaná, ale ktorá napĺňa celý básnikov život a nedovoľuje mu venovať sa inej činnosti. Vzťah opisovaný v štyroch zbierkach prechádza od náhleho vášnivého vzplanutia cez radu milostných dobrodružstiev až po odmietanie zo strany milenky, ktorá sa vzťahom unavila, a postupné ochladnutie. Propertius odmieta venovať svoj talent do služieb tradičného ospevovania hrdinov a veľkých činov, ktoré sa dialo v hexametroch, namiesto toho píše krátke, hravé básne bez moralizujúcej príchute elegickým metrom. Pôvodný erotický náboj a elegický pátos diela sa časom z Propertiovej poézie vytráca. Zdá sa, že v posledných dvoch básniach tretej zbierky, v ktorej sa už objavujú iné ako elegické témy, došlo medzi Propertiom a Cynthiou ku konečnému rozchodu. V poslednej štvrtej zbierke sa Cynthia objavuje iba v dvoch básniach a v oboch ako duch zosnulej (čo by mohlo naznačovať, že v období medzi vydaním tretej a štvrtej zbierky Cynthia zomrela). Navyše, príklon k politicky angažovaným skladbám v štvrtej knihe snáď súvisí i s tlakom zo strany Maecenata, Augustovho “ministra kultúry”, ktorý žiadal od básnikov v svojom okruhu propagande poplatnú tvorbu. Aj k tejto úlohe diktovanej režimom sa však stavia Propertius v duchu neóterickej školy a namiesto heroických hexametroch skladá kratšie, umelecky prepracované dielka pojednávajúce o mýtických počiatkoch Ríma. Vzorom mu v tomto sú Kallimachove Aitia (Počiatky). Posledná báseň je označovaná ako epicedion , žalospev, pretože oslavuje nedávno zosnulú Corneliu Scipionis. Bola zložená pravdepodobne na objednávku. Štýl Propertiov štýl charakterizuje nečakaný, trhaný prechod od jednej myšlienky k druhej a odkazy aj na menej známejšie oblasti mytológie (mytologické témy boli obvyklým zdrojom inšpirácie pre neóterikov). To, spolu so zlým stavom dochovaných rukopisov, prispieva k obťažnosti editácie a prekladu Propertiových elégii.
Muzio Clementi ( 23. január 1752, Rím† 10. marec 1832, Evensham) bol taliansky hudobný skladateľ, klavirista, hudobný učiteľ, dirigent, hudobný vydavateľ, editor a výrobca klavírov. Je nazývaný „Otcom modernej klavírnej techniky“. Preslávili ho predovšetkým jeho sonáty a etudy.
Dielo Bol uznávaným majstrom kontrapunktu. Z jeho početnej tvorby je dodnes hraná najmä chrámová hudba. Vrcholnou ukážkou je „Messa, e Vespero, a 16 voci con 7 Istrumenti divisi in 4 Chori de Cristofaro Caresana“ z roku 1670. Rozmerná skladba obsahuje nielen klasickú omšu, ale aj žalmy na večernú bohoslužbu, ako aj inštrumentálne medzihry vo forme sonát. Je pozoruhodná najmä priestorovými efektami vznikajúcimi použitím dvoch samostatných nástrojových skupín.
Cristofaro Caresana ( asi 1640, Benátky - † 1709, Neapol), bol taliansky barokový hudobný skladateľ, predstaviteľ neapolskej opernej školy.
Bartolomeo Cristofori di Francesco ( 4. máj 1655, Padova† 27. január 1731, Florencia) bol taliansky výrobca hudobných nástrojov, zvyčajne považovaný za vynálezcu klavíra. O jeho mladosti nie je veľa známe. V roku 1688 vstúpil do služieb Ferdinanda de’ Medici, dediča toskánskeho trónu a známeho mecenáša umenia. Tam zrejme začal vyvíjať klávesovú mechaniku, ktorá by umožnila dynamické odstupňovanie sily tónu. Doterajšie klávesové nástroje totiž neumožňovali ovládať hlasitosť silou úderu. K roku 1700 sa tak na zozname hudobných nástrojov kniežaťa objavuje arpicembalo che fà il piano e il forte (čembalo, ktoré môže hrať ticho i hlasno); nástroj býva zvyčajne datovaný rokom 1698 a mal rozsah 4 oktávy. Cristofori zostal v službách medicijského dvora vo Florencii až do smrti a svoj vynález ďalej zdokonaľoval.
Verzia diela  Magnus liber bola (ako sa spomína vyššie) revidovaná, prepísaná a skrátená, de facto modernizovaná. Perotin prepísal mnoho častí Léoninových skladieb do iných foriem, Léonin totiž používal iba diskantu. Rozdiely medzi verziami sú aj v pokročilejšej rytmike. Pridaním nových rytmických foriem predznamenal Perotinus ďalší vývoj hudby. Nesúhlasil navyše zjavne s prílišnou rozvláčnosťou pasáží bez zmien, čím zdôraznil potrebu priebežného vnútorného vývoja hudobnej skladby, čo je ďalším jeho významným prínosom. Formálnymi príspevkami oboch autorov bolo zavedenie novej skladobnej techniky organum purum (Léonin) a zdokonalenie techniky diskantu (Pérotin). Originál diela sa nezachoval, existuje však v opisoch (napr. Pluteus – rukopis, uložený vo Florencii).
Tomaso Giovanni Albinoni ( 8. jún 1671, Benátky – † 17. január 1751, tamže) bol benátsky hudobný skladateľ obdobia baroka.
Po odchode z univerzity žil v meste Lebanon v Ohiu. Bol tvárou reklamných kampaní niekoľkých spoločností, predovšetkým Chrysler, s ktorou spolupracoval od januára 1979, ešte pred odchodom z univerzity."hansen 595 596"/> pozn. Angažoval sa aj pre General Time Corporation a Bankers Association of America, vždy rýdzo americké spoločnosti. V rokoch 1982 – 1992 viedol spoločnosť Computing Technologies for Aviation. V rokoch 1989 až 2002 bol riaditeľom AIL Technologies, spoločnosti vyrábajúcej letecké komponenty. V rokoch 2000 – 2002 predsedal správnej rade EDO Corporation. Súčasne už od roku 1972 pôsobil v správnych radách rôznych firiem, prvá bola Learjet, ďalšími, napr. Marathon Oil, Cincinnati Gas & Electric Company, Taft Broadcasting, United Airlines, Eaton Corporation, AIL Systems a Thiokol.
Životopis Lance začal s cyklistikou v štrnástich rokoch. K profesionálom prešiel v auguste 1992. Pôsobil vo viacerých tímoch: 1992 – 1996: Motorola, 1997 – Cofidis, 1998 – 2004: US Postal, od 2005: Discovery Channel. Lance Armstrong sa najprv venoval triatlonu, ktorý mu dodal odolnosť a výkonnosť. Už vtedy sa však špecializoval na cyklistiku. V roku 1993 sa prvýkrát zúčastnil na Tour de France. Ako nositeľ dresu šampióna Spojených štátov, vyhral etapu do Verdunu. Niekoľko týždňov potom v nórskom Osle, vo svojich 23 rokoch sa stal najmladším víťazom svetového šampionátu v histórii cyklistiky. V roku 1995 vyhral na Tour de France svoju druhú etapu do Limoges. Lance symbolicky zdvihol prst k nebu, akoby chcel povedať, že toto víťazstvo je pre jeho kolegu z tímu, Fabia Casartelliho, ktorý sa stal obeťou smrteľného pádu pri zjazde z vrchu Portet d’Aspet tri dni predtým. V roku 1996 oznámil prechod k tímu Cofidis. Ale v októbri 1996 mu diagnostikovali rakovinu semenníkov, ktorá zmarila jeho účinkovanie v ďalších súťažiach. Jeho lekár mu dával šancu nie vyššiu ako 50 percent. Po dlhej liečbe, chemoterapii a množstve vyšetrení sa v roku 1998 vrátil k bicyklu a podpísal kontrakt s tímom US Postal. Jeho vychudnutá postava mu však nepomáhala k získaniu predošlých výsledkov. V priebehu liečby stratil všetku svalovú hmotu. Začal spolupracovať s novým teamovým manažérom, Johanom Bruyneelom, ktorý mu dodal potrebnú motiváciu, zmenil tréning a prípravu a zlepšil jeho techniku. Od roku 1999 sa zaujímal len o Tour de France. Tieto preteky vyhral sedemkrát po sebe v rokoch 1999 až 2005 (zvíťazil v 22 individuálnych etapách, 83 dní bol v žltom drese). 19. apríla 2005 oznámil, že odchádza z profesionálnej cyklistiky a ide do cyklistického dôchodku. Založil nadáciu na výskum proti rakovine s názvom Lance Armstrong Foundation. V roku 2008 ohlásil návrat do profesionálnej cyklistiky. Ako hlavný dôvod svojho rozhodnutia uviedol propagáciu svojej nadácie a boj proti rakovine. V januári 2009 sa po viac ako troch rokoch zúčastnil prvých pretekov (Tour Down Under v Austrálii) vo farbách tímu Astana. Sezónu 2010 Lance strávil už v domácom tíme Radioshacku a v júli 2010 šiel svoju poslednú Tour de France, ktorá sa mu aj kvôli viacerým pádom príliš nevydarila.
Doping Armstrong, sa po priznaní dopustil porušenia viacerých anti-dopingových pravidiel. Medzinárodná cyklistická federácia mu v roku 2012 odobrala všetky tituly z Tour de France. Dostal doživotný zákaz pretekať a od 1. augusta 1998 je diskvalifikovaný z výsledkov pretekov.
Neil Alden Armstrong ( 5. august 1930, Wapakoneta – † 25. august 2012, Cincinnati) bol americký astronaut a prvý človek, ktorý vstúpil na povrch Mesiaca. Bol tiež letecký inžinier, námorný pilot, skúšobný pilot a univerzitný profesor. Predtým, než sa stal astronautom, slúžil ako pilot v americkom námorníctve, pričom bojoval vo kórejskej vojne. Po odchode z námorníctva vyštudoval letecké inžinierstvo na Purdueovej univerzite a stal sa skúšobným pilotom Národného poradného výboru pre letectvo (NACA) v dnešnom Armstrongovom leteckom výskumnom stredisku, kde sa pri viac než 900 letoch zúčastnil testov mnohých typov lietadiel. Od roku 1958 sa postupne zapojil do programu amerického vojenského letectva, Man In Space Soonest ( Človek vo vesmíre čo najskôr ), testovania raketového lietadla North American X-15 a vývoja raketoplánu Boeing X-20 Dyna-Soar. V roku 1962 prešiel do oddielu astronautov NASA. Jeho prvým kozmickým letom bola misia Gemini 8 v marci 1966. Počas nej sa loď Gemini 8 stretla a spojila s bezpilotným raketovým stupňom Agena TV-8. Astronauti Armstrong a David Scott tak uskutočnili prvé spojenie dvoch telies na obežnej dráhe. Druhým a posledným letom Armstronga bola misia Apollo 11. Zatiaľ čo Michael Collins krúžil vo veliteľskom module okolo Mesiaca, Neil Armstrong a Edwin „Buzz“ Aldrin 20. júla 1969 ako prví ľudia pristáli na Mesiaci. Armstrong 21. júla vystúpil ako prvý človek na jeho povrch, čím sa stal svetovo známou osobnosťou. V roku 1971 odišiel z NASA a vyučoval na univerzite v Cincinnati, potom bol hovorcom a členom správnych rád niekoľkých spoločností. Zomrel v roku 2012 na komplikácie po operácii srdca.
Louis Daniel Armstrong , známy ako Louis Armstrong ( 4. august 1901, New Orleans – † 6. júl 1971, New York) bol americký džezový trubkár, spevák a skladateľ. Mal veľa prezývok — Satchmo (skratka zo Satchelmouth — veľkoústy). Pops (tato — v tomto prípade džezovej rodiny), alebo aj King of Jazz (Kráľ džezu). Posledný z uvedených prívlastkov naznačuje, že Armstronga všeobecne pokladajú za najvýraznejšiu postavu džezovej histórie. Armstrong bol prvý džezový hudobník, ktorý dosiahol celosvetové uznanie, a jeho prvoradou zásluhou je, že vzbudil záujem o džez v mnohých krajinách sveta.
Armstrong môže byť: škótsky klan, pozri Armstrong (klan) kráter na Mesiaci, pozri Armstrong (kráter) Armstrong County priezvisko: Neil Armstrong, americký astronaut Louis Armstrong, americký trubkár, spevák a skladateľ Lance Armstrong, americký cyklista Billie Joe Armstrong, americký spevák a gitarista George Armstrong Custer, americký dôstojník Jonas Armstrong, írsky herec Kristin Armstrongová, americká cyklistka William Ward Armstrong – kanadský matematik, tvorca Armstrongových pravidiel
Zostava  Billie Joe Armstrong - hlavné vokály, sólová a rytmická gitara Mike Dirnt - basová gitara, sprievodný spev Tre Cool - bicie, sprievodný spev
Pozri aj  Armstrong Whitworth Armstrong Siddeley Motors
Úmrtie 24. decembra 1998 zomrel na srdcový infarkt a bol pochovaný v Mountview Cementery v Cabridge v Ontáriu. Po jeho smrti Maple Leafs ocenili číslo 10 jeho aj Georga Armstronga. No odstavené bolo toto číslo spolu s 15 ďalšími až 15. októbra 2016.
Život V rodnom New Orleanse sa už od detstva intenzívne zaujímal o hudbu. Lenže jeho matka bola príliš chudobná, než aby mu mohla kúpiť nástroj (otec od nej odišiel ešte pred jeho narodením). Louis preto spieval s chlapcami na uliciach, jednak pre potešenie, jednak pre nepatrný zárobok. Základné hudobné vzdelanie získal v polepšovni (poslala ho tam polícia, lebo oslavoval príchod nového roku streľbou z pištole), kde sa naučil čítať noty a hral na trúbku v školskom orchestri. Po prepustení príležitostne hrával v miestnych lokáloch. Prvé vážne angažmán získal roku 1917 v orchestri trombonistu Kida Oryho. Prelom v jeho kariére znamenal rok 1922: vtedy ho pozval jeho idol trubkár Joe King Oliver do Chicaga, aby tam hral druhý kornet v jeho orchestri. Tu sa zoznámil s klaviristkou orchestra Lilian Hardinovou, s ktorou sa roku 1924 oženil. V tom čase nahral Armstrong aj prvé platne. V roku 1924 odišiel do New Yorku, kde hrával v orchestri Fletchera Hendersona (v tom čase najznámejší černošský orchester). V New Yorku sa postupne začal tvoriť jeho originálny štýl. Roku 1925 sa vrátil do Chicaga, kde zostavil najprv kvinteto ( Louis Armstrong and his Hot Five ), neskôr septeto ( Hot Seven ). Nahrávky spomenutých skupín, aj niektoré ďalšie nahrávky z dvadsiatych rokov majú pre Armstrongov vývoj najväčší význam. V nahrávkach s Hot Five prezentoval svoj osobitný, často napodobňovaný chrapľavý spev, ktorý sa stal hlavným zdrojom jeho popularity. V priebehu tridsiatych rokov hral Armstrong väčšinou s veľkými orchestrami, od roku 1944 až do smrti účinkoval opäť s vlastnou malou 6 až 8-člennou skupinou (Louis Armstrong and his ALL Stars). Pre českých a slovenských priaznivcov džezu ostanú zážitkom jeho vystúpenia v pražskej Lucerne v marci roku 1965 . Armstrong účinkoval aj vo viacerých filmoch. Jeho život je dosiaľ spracovaný v približne dvadsiatich knižných prácach. O niektorých pesničkách sa hovorí, že sú nadčasové. Ale skladba „What A Wonderful World“, ktorú nahral tri roky pred smrťou, je nesmrteľná. O 20 rokov neskôr zaznela vo filme Dobré ráno, Vietnam ("Good Morning Vietnam") režiséra Barryho Levinsona a aj v animovanom filme Madagaskar. Zomrel 6. júla 1971 vo veku 69 rokov na infarkt.
Pozri aj  Neil Armstrong Kennedyho vesmírne stredisko
Zostava  Billie Joe Armstrong – sólový spev, akustická gitara, klavír Mike Dirnt – basová gitara, sprievodný spev Tré Cool – bicie, perkusie Jason White – elektrická gitara, sprievodný spev
Zaujímavosti V roku 2010 nahovoril rolu Dr. Jacka Morrowa v Quantum Quest: A Cassini Space Odyssey , animovanom vzdelávacom dobrodružnom sci-fi filme finančne podporovanom Jet Propulsion Laboratory NASA. V roku 1970 poslal na skautskú mohylu Ivančena , ktorá sa nachádza v Česku v Beskydoch, kameň z Mesiaca. Pravdepodobne zhoda mena Armstrongovho bydliska Lebanon v Ohiu s názvom arabského Libanonu (v angličtine tiež Lebanon) viedla k vzniku fámy, rozšírenej v Indonézii, Malajzii a Egypte, že prestúpil na islam. V roku 1983 fámu v oficiálnom vyhlásení poprelo Ministerstvo zahraničných vecí Spojených štátov, napriek tomu sa objavovala aj naďalej.
Ocenenie Prvá žena vo vesmíre, Valentina Tereškovová, odovzdáva Armstrongovi odznak na pamiatku jeho návštevy v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina v Hviezdnom mestečku, 1. jún 1970 Krátko po pristátí premenovala Medzinárodná astronomická únia (IAU) kráter Sabine E neďaleko miesta pristátia Apolla 11 na Armstrong podľa astronautovho priezviska (zároveň aj ďalšie dva blízke krátery Sabine B na Aldrin a Sabine D na Collins podľa kolegov astronautov z Apolla 11). Jeho meno nesie aj asteroid hlavného pásu (6469) Armstrong objavený v roku 1982 českým astronómom Antonínom Mrkosom. V jeho rodnom meste bolo po ňom pomenované múzeum letectva a vesmíru. Vo svete je po ňom pomenované množstvo ulíc, budov, škôl a iných miest; len v Spojených štátoch nesie jeho meno viac ako dvanásť škôl. V roku 1972 prišiel na pozvanie miestnych do škótskeho mesta Langholm, tradičného centra klanu Armstrongovcov, a prijal vymenovanie občanom mesta. Do roku 2005 získal najmenej devätnásť čestných doktorátov. Vyznamenania Prezidentská medaila slobody, Kongresová kozmická medaila cti, Zlatá medaila Kongresu a množstvo ďalších cien a medailí. Má aj hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. V Ohiu bol zapísaný do Národnej leteckej siene slávy a tiež do floridskej Siene slávy astronautov Spojených štátov. Purdueova univerzita sa v roku 2004 rozhodla pomenovať po ňom novo stavanú budovu, Neil Armstrong Hall of Engineering , slávnostne otvorenú v roku 2007 za účasti pätnástich ďalších astronautov – absolventov univerzity. V jeho rodnom meste Wapakoneta bolo v roku 1972 otvorené Múzeum letectva a vesmíru Neila Armstronga ( Armstrong Air and Space Museum ) dokumentujúce ohijský a najmä Armstrongov príspevok k letectvu a kozmonautike. Tiež letisko v New Knoxville, kde sa naučil lietať, nesie jeho meno. V septembri 2012 americké námorníctvo oznámilo, že prvá loď novej triedy výskumných lodí ponesie meno RV Neil Armstrong (AGOR-27) . Výrobca ju odovzdal námorníctvu v auguste 2015. Je určená na komplexný vedecký výskum morí vrátane mapovania najhlbších častí oceánskeho dna.
Kariéra Colby Armstrong bol draftovaný v roku 2001 z 21. miesta tímom Pittsburgh Penguins. Sezóna 2005/2006 bola pre neho debutovou. V 47 zápasoch za Pens získal slušných 40, čo mu vynieslo stále miesto v prvom tíme. Armstrong bol súčasťou zlatého hokejového tímu Kanady na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2007 v Moskve. Svoj jediný gól dosiahol práve vo finále do brány budúceho spoluhráča Kariho Lehtonena. Ten gól bol označený aj ako víťazný. 26. februára 2008 bol vymenený spolu s Angelom Espositom, Erikom Christensenom a voľbou v prvom kole draftu 2008 do Atlanty Thrashers za Pascala Dupuisa a Mariána Hossu.
250px|Lance Armstrong na Tour de France Lance Armstrong ( 18. september 1971, Plano, Texas, USA) je bývalý americký profesionálny cyklista.
Učiteľ, manažér left|Neil Armstrong hovorí na slávnostnej večeri na Ohio State University usporiadanej k 50. výročiu kozmického letu Johna Glenna, prvého amerického astronauta, ktorý sa dostal na obežnú dráhu Zeme, 20. február 2012 V rokoch 1971 až 1979 vyučoval letecké inžinierstvo na univerzite v Cincinnati. Vybrať si mohol z množstva univerzít, na väčšine z nich však mohol očakávať miesto v správnej rade, zatiaľ čo v Cincinnati dostal profesúru (hoci nemal doktorát – všetky jeho doktorandské tituly boli iba čestné). Mal možnosť stať sa politikom, po skončení kariéry v NASA ho oslovili zástupcovia oboch hlavných politických strán Spojených štátov – demokratickej aj republikánskej. Na rozdiel od svojich kolegov a neskorších senátorov Johna Glenna a Harrisona Schmitta všetky ponuky odmietol. Osobne sa vyjadroval v prospech práv štátov a proti úlohe Spojených štátov ako „svetového policajta“. Po odchode z univerzity žil v meste Lebanon v Ohiu. Bol tvárou reklamných kampaní niekoľkých spoločností, predovšetkým Chrysler, s ktorou spolupracoval od januára 1979, ešte pred odchodom z univerzity. Angažoval sa aj pre General Time Corporation a Bankers Association of America , vždy rýdzo americké spoločnosti. V rokoch 1982 – 1992 viedol spoločnosť Computing Technologies for Aviation. V rokoch 1989 až 2002 bol riaditeľom AIL Technologies, spoločnosti vyrábajúcej letecké komponenty. V rokoch 2000 – 2002 predsedal správnej rade EDO Corporation. Súčasne už od roku 1972 pôsobil v správnych radách rôznych firiem, prvá bola Learjet, ďalšími, napr. Marathon Oil, Cincinnati Gas & Electric Company, Taft Broadcasting, United Airlines, Eaton Corporation, AIL Systems a Thiokol. Rozlúčka s Neilom Armstrongom v Katedrále svätého Petra a Pavla vo Washingtone V roku 1994 sa Armstrong po 38 rokoch manželstva rozviedol. V tom istom roku si vzal Carol Held Knightovú, ktorú spoznal o dva roky skôr. Žili v cincinnatskom predmestí Indian Hill. V posledných rokoch žil v ústraní, prakticky nedával interview médiám a verejné dianie komentoval len zriedka. Posledným významným vystúpením bola v roku 2010 kritika zrušenia programu Constellation. V máji 2012 zverejnila organizácia austrálskych účtovných neobvykle rozsiahly hodinový rozhovor s Armstrongom. O niekoľko mesiacov neskôr, 7. augusta, podstúpil operáciu srdca, pri ktorej dostal bypass. Problémy so srdcom mal dlhšiu dobu, už vo februári 1991, rok po smrti otca a deväť mesiacov po úmrtí matky, dostal slabý srdcový záchvat. Po operácii sa mu najprv darilo dobre, ale neskôr sa jeho stav zhoršil a 25. augusta 2012 v Cincinnati v Ohiu zomrel. Rozlúčka s Armstrongom za účasti rodiny, priateľov a kolegov sa uskutočnila 13. septembra v zaplnenej Katedrále svätého Petra a Pavla vo Washingtone. O deň neskôr, 14. septembra, boli Armstrongove spopolnené pozostatky rozptýlené do Atlantického oceánu počas pohrebnej ceremónie na palube raketového krížnika USS Philippine Sea .
O niekoľko mesiacov neskôr, 7. augusta, podstúpil operáciu srdca, pri ktorej dostal bypass. Problémy so srdcom mal dlhšiu dobu, už vo februári 1991, rok po smrti otca a deväť mesiacov po úmrtí matky, dostal slabý srdcový záchvat. Po operácii sa mu najprv darilo dobre, ale neskôr sa jeho stav zhoršil a 25. augusta 2012 v Cincinnati v Ohiu zomrel. Rozlúčka s Armstrongom za účasti rodiny, priateľov a kolegov sa uskutočnila 13. septembra v zaplnenej Katedrále svätého Petra a Pavla vo Washingtone. O deň neskôr, 14. septembra, boli Armstrongove spopolnené pozostatky rozptýlené do Atlantického oceánu počas pohrebnej ceremónie na palube raketového krížnika USS Philippine Sea.
Zostava  Billie Joe Armstrong - spev a akustická gitara
Vybraní trubkári Louis Armstrong Gottfried Reiche ( 5. februára 1667 - † 6. októbra 1734) bol barokový virtuóz , skomponoval tiež radu skladieb pre dychové nástroje. Bol priateľom J. S. Bacha, ktorý práve pre neho pri svojom pobyte v Lipsku komponoval výnimočne ťažké skladby, napr. Druhý Brandenburské koncerty. Louis Armstrong ( 4. augusta 1901 - † 6. júla 1971) bol jazzový, swingový a dixielandový hudobník 20. storočia. Pôvodne hral na kornet, potom však prešiel na trúbku a v závere svojej kariéry sa venoval jazzovému spevu. Dizzy Gillespie ( 21. októbra 1917 - † 6. januára 1993) bol jazzovým trúbkárom, kapelníkom, spevákom a skladateľom. Spolu s Charlie Parkerom najväčšou mierou prispel k rozvoju Bebop a moderného jazzu. Miles Davis ( 26. mája 1926 - † 28. septembra 1991) bol jazzový trubkár, kapelník a skladateľ, aktívne sa podieľal na vývoji jazzu - stál pri zrode modálneho jazzu i fusionu. Maurice André ( 21. mája 1933) sa stal známym v 60. a 70. rokoch predovšetkým vďaka svojim nahrávkam barokových diel hraných na piccolo trúbku. Timmy Trumpet je austrálsky DJ a hudobný producent. používa veľmi trúbku vo svojej hudbe ( 9. júna 1987) Slovenskí a česko-slovenskí trubkári: Juraj Lehotský Ondrej Juraši Juraj Bartoš Laco Déczi Martin Ďurdina Miroslav Kejmar Vladimír Rejlek Václav Týfa Luboš Zajíček Jan Slabák Ladislav Kozderka Vlado Kumpan Miroslav Šurka
Billie Joe Armstrong ( 17. február 1972, Rodeo, Kalifornia, USA) je americký spevák a gitarista americkej punk rockovej skupiny Green Day. Vyrástol v Rodeo v Kalifornii. Má 5 súrodencov, z ktorých on je najmladší. Jeho otec zomrel na rakovinu, keď mal Billie len 10 rokov. (Pieseň Wake Me Up When September Ends je spomienkou na otca.) Billie Joe nahral svoju prvú pieseň ako päťročný a volala sa Look for love a druhú zložil v dvanástich - „Why Do You Want Him?“. Na základnej škole sa stretol s Mikeom Dirntom a keď mali obaja 15 rokov založili kapelu Sweet Children, ktorú neskôr premenovali na Green Day. Od 2. júla 1994 je ženatý s Adrianne Armstrongovou, s ktorou má dve deti: Josepha Marciana a Jakoba Dangera.
Osobnosti mesta  Neil Armstrong ( 1930 – † 2012), astronaut a prvý človek na Mesiaci
Krátko po návrate z Mesiaca Armstrong ohlásil, že neplánuje ďalší kozmický let. Získaná autorita mu vyniesla aj členstvo v komisii NASA, ktorá od apríla do júna 1970 vyšetrovala nehodu Apolla 13. V máji 1970 ale bol vymenovaný za zástupcu vedúceho oddelenia pre letectvo v centrále NASA vo Washingtone D.C."hansen 584">Hansen, s. 584. pozn. a riešenie následkov nehody už neovplyvnil. Na novom mieste dohliadal na výskum NASA v oblasti letectva a v rovnakom odbore zodpovedal za koordináciu medzi NASA a priemyslom aj zainteresovanými vládnymi organizáciami. Z oddielu astronautov NASA odišiel 1. augusta 1970. Kancelárska práca sa mu nepáčila, a preto v auguste 1971 z NASA definitívne odišiel.
Životopis Strednú školu absolvoval v rodnom Cantone. Titul inžiniera letectva získal na univerzite v Illinois v roku 1969. Neskôr, po absolvovaní pilotnej školy sa stal testovacím pilotom na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii. V roku 1978 bol zaradený do výcviku astronautov NASA ako astronaut-špecialista. V tej dobe bol už ženatý, bezdetný a mal hodnosť kapitána letectva. V rokoch 19781979 zvládol výcvik astronautov v Houstone a bol zaradený do ich skupiny. V nej zostal 14 rokov, počas ktorých štyrikrát letel do vesmíru, zakaždým s iným raketoplánom.