TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Mikojan-Gurevič MiG-23 (; v kóde NATO: „ Flogger “) je prúdové stíhacie lietadlo s meniteľnou geometriou krídel vyvinuté v Sovietskom zväze v 60. rokoch 20. storočia. Spolu s podobne starým lietadlom MiG-25 bolo zamýšľané ako tretia generácia sovietskych stíhacích lietadiel. Lietadlo bolo aj prvým sovietskym pokusom o lietadlo so schopnosťou „look-down/shoot-down“ (možnosť útočiť z výšky na ciele proti pozadiu krajiny) a jedno z prvých so schopnosťou vzdušného boja za hranicou viditeľnosti. Sériová výroba začala v roku 1969 a bolo vyrobených vyše 5 000 lietadiel. V niektorých krajinách je MiG-23 ešte stále v službe. Lietadlo tiež poslúžilo ako základ pre bojovú verziu MiG-27. Významným rozdielom u MiGu-27 bola výmena radarového systému v nose lietadla za TV kameru s laserovým diaľkomerom a značkovačom cieľov.
Séria tragických nehôd viedla k požiadavkám na prebudovanie trate a zvýšenie bezpečnosti. Všetko sa to malo ale udiať tak, aby zostal zachovaný tradičný duch trate a pôvodné umiestnenie v okolí Francorchamps. Nová trať síce zvýšila bezpečnostný štandard, no ani to nezabránilo tragédii z pretekov 1000 km Spa v roku 1985. Nemec Stefan Bellof vtedy prišiel o život, keď doplatil na predbiehací manéver v slávnej zákrute Eau Rouge. Veľkú nemeckú nádej vyslobodili z vraku auta až po dlhých 23 minútach. Len o niekoľko hodín zahynul v miestnej nemocnici.
Životopis Narodil sa vo Velikom Tărnove, kde aj študoval na miestnej škole. Svoje štúdiá dokončil v seminári v Odese. Už ako 22 ročný sa stal revolučným Apoštolom Aprílového povstania a o niečo neskôr najaktívnejším budovateľom novodobých dejín Bulharska. V roku 1880 sa stal poslancom Veľkého národného zhromaždenia, hoci na to nemal potrebný vek. O šesť rokov neskôr (1886) sa stal predsedom Regentskej vlády. V tomto období sa zo Stefana Stambolova formovala najsilnejšia postava v politických dejinách Bulharska, ktorá sa zaslúžila o vymenovanie nového monarchu na bulharský trón. Po vymenovaní Ferdinanda I. za knieža Bulharska sa Stefan Stambolov stal druhý raz predsedom vlády. V krajine viedol tzv. politiku dlhého biča a krátkeho dvora, za čo ho mnohí historici charakterizovali ako diktátora. Na to, aby dosiahol svoje ciele sa nezastavil pre nikým ani pred ničím. Do praxe často zavádzal svoju vetu - „Kvôli Bulharsku by som porušil hoci aj všetky zákony“ . Avšak okrem toho, že ich narúšal ich aj tvoril. V oblasti zahraničnej politiky viedol tvrdú politiku nezávislosti Bulharska, kvôli ktorej sa nebál prerušiť priateľské vzťahy s Ruskom. Stefan Stambolov urobil zo seba a z Bulharska obraz „veľkého štátnika malého kniežatstva“. ktoré si vážili všetky európske štáty. Jeho osud je však dôkazom toho, že veľké osobnosti, ktoré sú zástancami obyčajných ľudských potrieb, zostanú počas svojho života nedocenené. Knieža Ferdinand I. si uvedomil, že jeho prítomnosť bráni správnemu rozvoju Bulharského kniežatstva, preto sa ho v roku 1894 rozhodol odstrániť z mocenských pozícii v krajine. Život Stefana Nikolaja Stambolova zhasol ako jasná hviezda politického neba v jeho 41 rokoch. Najatí atentátnici kniežaťa Ferdinanda I. ho 18. júla 1895 v Sofii zavraždili. Jeho smrťou Bulharsko stratilo silného a smelého politika, ktorý viedol krajinu v jej ťažkom období rozvíjajúceho sa nového zjednoteného štátu na Balkánskom polostrove.
Vláda V čase jeho vlády sa Švédsko stalo vyvinutou svetovou hospodárskou a politickou veľmocou. Začalo si robiť nárok na ovládnutie oblastí protestantskej Európy (Škandinávia, severné Nemecko a severné časti Poľska, okupované 1612-1629 švédskou armádou). Tým sa cítila ohrozená tzv. Katolícka liga, teda predovšetkým južné Nemecko, Čechy a Morava, tak ako aj samotné Rakúsko. Tento mocenský rozpor medzi katolicizmom a protestantizmom smeroval k vojnovému stretu. Katalyzátorom konfliktu bolo navyše spojenectvo Anglicka s protestantmi a Francúzska s katolíkmi, aj keď tieto dve mocnosti zostali v čase tridsaťročnej vojny viac či menej pasívnymi subjektmi. Vykonal celý rad finančných, administratívnych a vojenských reforiem, nebol teda iba bojovníkom, ako sa o ňom často píše. Skôr sa zdá, že radšej uzatváral mierové zmluvy: ukončil tzv. "Kalmarskú vojnu" (1613) a vojnu s Ruskom (1617). Je však tiež pravdou, že vojny s Poľskom (1612-1629) viedol s veľkou krutosťou a bezohľadnosťou. V týchto rokoch dobyl rad území v Poľsku a Východnom Prusku. Do tridsaťročnej vojny vstúpil totálne až v roku 1630, ale už pred tým, v rokoch 1625 - 1630 boli dislokované švédske vojská na územie Poľska, odkiaľ ohrozovali severočeské a moravské oblasti, ktoré boli katolícke. Pre nedostatok vlastnej cisárskej armády vyslali Habsburgovci do týchto ohrozených oblastí dve britské katolícke pluky Roberta Gordona a Waltera Deverouxa. Padol v Lützene, asi 15 km od Lipska, v bitke proti Katolíckej lige vedenej Albrechtom z Valdštejna.
Významné osobnosti Lefkady  Ioannis Orsiem Ionnis Zambelios
Zo života Bol synom Szymona a Teodozie Wnorowskich. V Radome v roku 1838 ukončil Guberniálne gymnázium. V rokoch 18381840 študoval medicínu na Lekársko-chirurgickej akadémii vo Vilniuse. Po zatvorení vilniuskej akadémie pokračoval v štúdiu na Univerzite v Tartu. Bol členom Konventu Polonia, akademickej spoločnosti poľských študentov. Lekársky diplom v odbore chirurgia získal v roku 1844 na Univerzite vo Würzburgu. Okrem medicíny študoval aj botaniku. Od roku 1845 žil vo Varšave, pracoval v Evanjelickej nemocnici. Ako lekár pôsobil v Tomaszowe Mazowieckom. Bol účastníkom Uhorskej revolúcie v roku 18481849 v Pešti. V roku 1849 sa stal tajomníkom Towarzystwa Lekarskiego Warszawskiego (Varšavskej lekárskej spoločnosti). V rokoch 18581871 bol profesorom na univerzite vo Varšave. Vysoké Tatry poznal od roku 1852, ale pravidelne ich začal navštevovať v roku 1873. Býval v Zakopanom, ktoré mu prirástlo k srdcu. Usiloval sa, aby sa zo zapadnutej podtatranskej dediny stalo nielen kúpeľné mestečko, ale aj stredisko vysokohorského cestovného ruchu. Jeho činnosť v Zakopanom bola rôznorodá. Liečil ľudí trpiacich na pľúcne choroby, pomáhal im v čase cholerovej epidémie. Pomáhal zakladať slávnu rezbársku školu, pokladňu na požičiavanie peňazí, zakladal Towarzystwo Tatrzańske, pod Vysoké Tatry pozýval poľských vedcov, ktorí začali rozsiahle prírodovedné a etnografické výskumy. Sám sa vyznamenal ako vynikajúci znalec tatranských machov (na jeho počesť boli nazvané niektoré druhy rias: ( Peridinium chalubinskii Woloszynska a Chalubinskia tatrica ), o ktorých napísal dve vedecké práce. Jeho veľkou zásluhou bolo, že dokázal pritiahnuť do spoznávania Tatier miestnych goralov, s ktorými sa vyberal do hôr, brával ich na vysokohorské túry nielen ako sprievodcov, ale ako spoločníkov hudobníkov a rozprávačov, ktorí účinkovali v spoločnosti jeho priateľov. Boli medzi nimi napríklad Jan Krzeptowski–Sabała, Bartolomej Obrochta a mnohí iní. Stanisław Witkiewicz, poľský maliar, architekt a spisovateľ ho nazval „Królem Tatr“. Prvá manželka Tytusa Chałubińského bola Antonina Kozłowska. Po jej smrti sa oženil s Annou Leszczyńskou. Z druhého manželstva mal syna Ludwika a dcéru Jadwigu, treťou manželkou bola jeho študentská láska Antonina Wilde. Pochovaný bol 8. novembra 1889 na Cmentarzu Zasłużonych (Cintoríne zaslúžilých) na Pęksowym Brzyzku v Zakopanom.
Vláda Olaf nastúpil na trón 21. septembra 1957 po smrti svojho otca Haakona VII. pod menom Olaf V., ale na rozdiel od svojho otca nebol korunovaný, iba požehnaný v katedrále v Trondheime. Nový kráľ bol vdovcom a v priebehu prvých rokov jeho vlády ho pri oficiálnych príležitostiach doprevádzala jeho mladšia dcéra, princezná Astrid. Kráľ, veľmi populárny už od svojho príjazdu do Nórska, bol nazývaný kráľom ľudu ( Folkekongen ); choval sa prosto a skôr ako mešťan než ako monarcha, šoféroval sám svoje auto, často sa prechádzal po Osle bez doprovodu ochrankárov. V roku 1985 založil Nórsky rád za zásluhy . V júli 1990 dostal mozgovú mŕtvicu a princ Harald prevzal vládu ako regent. Aj keď jeho rekonvalescencia úspešne pokračovala, zomrel pol roka nato 17. januára 1991; príčinou smrti bol srdcový infarkt (podľa niektorých prameňov ho mali urýchliť neblahé správy o udalostiach v Perzskom zálive). Bol posledným žijúcim vnukom anglického kráľa Eduarda VII. a kráľovnej Alexandry.
Životopis Piłsudski zasvätil svoj život vízii slobodného Poľska a boji proti nadvláde cárskeho Ruska. V rámci týchto plánov podporoval spravodajsky vo vojne s cárskym Ruskom najprv Japonsko (v rusko-japonskej vojne) a neskôr vojensky Ústredné veľmoci v prvej svetovej vojne, v ktorej viedol ako brigádny generál tzv. Poľskú légiu na západnom fronte. V roku 1917 ju rozpustil, keď sa ukázalo, že Nemecko v skutočnosti neplánuje umožniť existenciu poľského štátu. Nemci ho za to uväznili v Magdeburgu. Do Poľska sa vrátil 8. novembra 1918 (Nemci ho tam podobne ako Lenina poslali v súkromnom vlaku). Dňa 11. novembra bol menovaný za vrchného veliteľa poľských ozbrojených síl a o tri dni neskôr hlavou štátu (polsky naczelnik państwa ). Viedol poľské sily v rusko-poľskej vojne (19191921), v ktorej najskôr viedol úspešný úder na Ukrajinu, aby ho potom lepšie vybavená a početnejšia Červená armáda zahnala späť až k Varšave. V bitke o Varšavu však Poliaci nečakane zvrátili svoju zlú situáciu. Poľské vojská pod Piłsudského vedením, kvôli zásadným chybám boľševického velenia porazili a prakticky úplne zničili severnú skupinu Červenej armády vedenú M. V. Tuchačevským a nedali svojmu nepriateľovi možnosť spamätať sa. Nápis na Piłsudského náhrobku: Matka i serce syna V decembri 1922 Piłsudského po prezidentských voľbách nahradil na čele štátu jeho priateľ Gabriel Narutowicz, ktorý však bol týždeň po nástupe do funkcie zavraždený. Piłsudski v roku 1923 znechutený odišiel z funkcií v armáde a odišiel do dôchodku. Avšak narastajúci chaos a výbuchy násilia v krajine ho nakoniec viedli k tomu, že o tri roky neskôr v roku 1926 vyvolal štátny prevrat. Dostal sa do čela štátu, nastolil autoritatívny režim označovaný ako sanácia. Napriek tomu, že väčšinu času mal kontrolu najmä nad vojenským smerovaním štátu, najmä na poste ministra obrany (s výnimkou obdobia v rokoch 19261928 a v roku 1930, kedy bol zároveň premiérom), zostal až do svojej smrti 12. mája 1935 faktickým vládcom Poľska. Piłsudski je pochovaný v katedrále na krakovskom Waweli, jeho srdce, obklopené hrobmi poľských vojakov, na Raskom cintoríne vo Vilniuse.
Životopis Narodil sa ako syn Karola Fridricha a Karolíny Lujzy Hesensko-darmstadtskej, dcéry Ľudovíta VIII. Hesensko-darmstadského. Bol popisovaný ako tlstý a chorľavý. 15. júla 1775 sa oženil so svojou sesternicou Amáliou Hesensko-darmstadtskou, dcérou Ľudovíta IX. Hesensko-darmstadského. V roku 1801 navštívil spolu s manželkou ich dcéru Lujzu, ruskú cárovnu. Na spiatočnej ceste navštívili ešte dcéru Frederiku, švédsku kráľovnu. Tu dostal 15. decembra na zámku Gripsholm mozgovú porážku a po dvanásťhodinovom bezvedomí 16. decembra zomrel.
Epilóg Po bitke sa sedliacke vojsko rozišlo späť do svojich domovov a vládu v Nórsku prevzal Knut Veľký. Olaf bol svojimi protivníkmi náležite pochovaný. Neskôr pod Knutovou krutovládou Nóri oľutovali svoj čin a zabudnúc na Olafovu krutosť začali ho spomínať ako dobrého vladára. Krajinou sa začali šíriť chýry o zázrakoch v spojitosti s jeho telesnými pozostatkami a mnoho ľudí sa začalo obávať, že zabili svätca. A stalo sa čosi nevídané - Nóri, ktorí po storočia tvrdohlavo odolávali obracaniu na kresťanstvo - začali putovať k trondheimskej katedrále, obracajúc sa húfne na vieru. Neskôr priviedli späť z Ruska Olafovho syna Magnusa a ustanovili ho kráľom.
Detstvo Olaf so svojim otcom Haakonom VII. Olaf sa narodil 2. júla 1903 ako Alexander Edward Christian Frederik v Appleton House v Sandringhame. Jeho matkou bola britská princezná Maud z Walesu, dcéra britského korunného princa Alberta Eduarda, ktorý nastúpil na britský trón po smrti svojej matky kráľovnej Viktórie v roku 1910 ako Eduard VII. Olafov otec bol pôvodne dánsky princ Karol. V roku 1905 sa princ Karol stal nórskym kráľom, zmenil si meno na Haakon VII. a z princa Alexandra sa stal nórsky korunný princ Olaf. Olaf študoval na nórskej Vojenskej akadémii a potom na Balliol College v Oxforde; po jej skončení sa stal dôstojníkom nórskeho námorníctva a pomáhal otcovi vo vládnych záležitosťiach. V tridsiatich-dvoch rokoch prvýkrát zastupoval otca, keď kráľ vycestoval do zahraničia. Princ se zaujímal o umenie, kultúru a literatúru, bol však i veľmi športovo nadaný, venoval sa plachteniu, skokom i behu na lyžiach; najväčší úspech dosiahol, keď s plachetnicou Norna získal zlatú medailu v kategórii šesťmetrových plachetníc na olympijských hrách v Amsterdame v roku 1928.
Olaf V. (Alexander Edward Christian Frederik; 2. júl 1903, Sandringham, Norfolk, Spojené kráľovstvo† 17. január 1991, Oslo, Nórsko) bol nórskym kráľom v rokoch 1957 - 1991. Po nástupe jeho otca na nórsky trón bol premenovaný z Alexandra na Olafa. Bol iba druhým nórskym kráľom od osamostatnenia Nórska v roku 1905.
V Spa nájdeme všetko, čo si môže jazdec priať – prevýšenia, rýchle zákruty, dlhé rovinky. Okruh je veľmi rýchly a dlhý. K prvej zákrute La Source to od štartu nie je ďaleko. Dôležitý je predovšetkým dobrý výjazd. Naberá sa tu totiž rýchlosť pre nájazd do kopca až po Les Combes. V Eau Rouge sa jazdí na plný plyn a jazdci musia byť veľmi opatrní. V prípade, že stratia ideálnu stopu, okamžite dôjde k úbytku rýchlosti. Monoposty pokračujú ďalej cez dlhú rovinku Kemmel do Les Combes. Brzdí sa až 60 metrov pred zákrutou. Nasleduje ľavo-pravá kombinácia, kde možno stratiť až pol sekundy. Na krátkom úseku pred zákrutou Rivage sa preraďuje až na piaty stupeň. Trať je v tomto úseku často šmykľavá čomu napomáhajú aj drobné nerovnosti. Vo výjazde sa zadná časť vozidla môže správať nepokojne. Deviatka je takisto veľmi rýchla, piloti ňou jazdia na štvorke, pričom využívajú brzdy na stabilizáciu auta. Ďalej nasleduje Pouhon, jedna z najťažších zákrut v Spa. V piatok a sobotu si tu jazdci musia vyskúšať, kde je ich limit a do akej miery sa dá riskovať. Aj keď sa priemerná rýchlosť pohybuje okolo 230 km/h často sa dá prejsť aj rýchlejšie. Po krátkej rovinke sa pretekári blížia k šikane Fagnes, kde je kvalitný asfalt a tvrdo sa dá atakovať obrubník. Veľa sa tu dá stratiť, ale aj získať. Po štrnástej zákrute prichádza na rad rýchla pravotočivá zákruta, z ktorej musia piloti čo najlepšie akcelerovať, pretože na konci nasledujúcej rovinky prerušenej slávnou Blanchimont prichádza šanca na predbiehanie. Ak pretekár pred šikanou Bus Stop zvládne súboj na brzdy, nič mu nebráni vo vjazde na cieľovú rovinku.
Veľká cena Francúzska 2022 (fra. Formula 1 Lenovo Grand Prix du France 2022 ) sa uskutočnila 24. júla 2022 na pretekárskom okruhu Circuit Paul Ricard v mestečku Le Castellet, na juhu Francúzska. Boli to dvanáste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. Pred Veľkou cenou viedol Max Verstappen z tímu Red Bull v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom z Ferrari a Sergiom Pérezom, jeho tímovým kolegom u Red Bullu.
Veľká cena Belgicka 2013 ( 2013 Formula 1 Shell Belgian Grand Prix ) boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 25. augusta 2013 na okruhu Spa-Francorchamps v Belgicku. Okruh je zasadený do krásnej hornatej krajiny s nezabudnuteľnou prírodou a jeho charakteristika z neho robí unikátne miesto, ktoré si pochvaľujú prakticky všetci piloti a fanúšikovia. Leží vo Valónsku v obci Spa približne 50 km juhovýchodne od mesta Lutych. Pri Veľkej cene Belgicka býva častým doplnkovým javom dážď. Štatistiky hovoria, že každé tretie preteky sa tu odohrali za mokra. Členitosť a dĺžka okruhu navyše spôsobujú, že v rôznych častiach trate býva odlišné počasie. Jazda na tomto okruhu je vždy veľkou výzvou a tento zážitok ešte umocňuje nebezpečná pasáž Eau Rouge. Veľká cena Belgicka bola jedenástymi pretekmi sezóny 2013 a šesťdesiatymdeviatym ročníkom Veľkej ceny Belgicka.
Veľká cena Francúzska 2021 (franc. Formula 1 Emirates Grand Prix de France 2021 ), boli preteky Formule 1, ktoré sa konali dňa 20. júna 2021 na okruhu Circuit Paul Ricard v mestečku Le Castellet, na juhu Francúzska, neďaleko od Marseille. Bola to siedma Veľká cena sezóny 2021. Pôvodne sa mala Veľká cena Francúzska konať až 27. júna, avšak kvôli zrušeniu Veľkej ceny Kanady a presunutí náhradných pretekov v Turecku sa termín presunul o jeden týždeň dopredu.
Externé odkazy  Circuit de Spa-Francorchamps Satelitné snímky z Google Maps Satelitné snímky z Google Maps (stará konfigurácia) Údaje okruhu na Formula1.com Kategória:Okruhy formuly 1 Kategória:Motoršport v Belgicku
Priebeh pretekov V pretekoch triumfoval Max Verstappen pred Charlesom Leclercom a Georgeom Russellom. Preteky sa dokončili za safety carom, pretože vozidlo Daniela Ricciarda sa krátko pred koncom pretekov zastavilo na trati kvôli technickej poruche a maršali ho odtiaľ nedokázali včas odstrániť. Carlos Sainz, Lewis Hamilton a Sergio Pérez, ktorí museli kvôli penalizáciám štartovať až z konca štartového roštu, skončili na 4. až 6. mieste. Debutant Nyck de Vries hneď vo svojej prvej Veľkej cene bodoval deviatym miestom.
Trasa pretekov Etapa Štart a ci Vzdialenosť Typ etapy Dátum Víťaz etapy Žlté tričko 1. Paríž – Lyon 467 km 22px Rovinatá etapa 1. júl Maurice Garin Maurice Garin 2. Lyon – Marseille 374 km 20px Horská etapa 5. júl Hippolyte Aucouturier 3. Marseille – Toulouse 423 km 22px Rovinatá etapa 8. júl Hippolyte Aucouturier 4. Toulouse – Bordeaux 268 km 22px Rovinatá etapa 12. júl Charles Laeser 5. Bordeaux – Nantes 425 km 22px Rovinatá etapa 13. júl Maurice Garin 6. Nantes – Paríž 471 km 22px Rovinatá etapa 18. júl Maurice Garin
Circuit de Monaco je mestský pretekársky okruh v uliciach Monte Carla a La Condamine ležiaci v okolí prístavu Monackého kniežatstva. Je to ten najkomplexnejší test jazdeckých schopností aký môže pilot formuly 1 počas jednej sezóny absolvovať. Jazdu na monackom okruhu najlepšie charakterizoval Nelson Piquet, ktorý povedal: „Je to ako pilotovať helikoptéru v obývačke.“ Na Veľkej cene Monaka sa každoročne stretávajú najslávnejší a najbohatší prominentní hostia a sponzori. Toto podujatie je jedným z najprestížnejších na svete a o víťazstve sníva každý jazdec. Rovnako ako Indy 500 alebo 24 hodín Le Mans, aj Monako prináša určitú dávku slávy a nesmrteľnosti. Len kombinácia precízneho riadenia, technickej dokonalosti a statočnosti zaručí jazdcovi víťazstvo. Prvýkrát sa na trati konali preteky v roku 1929 a od roku 1950 je Veľká cena Monaka súčasťou kalendáru formuly 1.
Circuit de Spa-Francorchamps je slávna pretekárska trať s bohatou históriou známa najmä vďaka belgickej Grand Prix a vytrvalostným pretekom 24 hodín Spa. Jazda na tomto okruhu je vždy veľkou výzvou a tento zážitok ešte umocňuje nebezpečná pasáž Eau Rouge. Okruh Spa-Francorchamps je zasadený do krásnej hornatej krajiny s nezabudnuteľnou prírodou a jeho charakteristika z neho robí unikátne miesto, ktoré si pochvaľujú prakticky všetci piloti a fanúšikovia.
Kalendár Kolo Okruh Šprinty Hlavné preteky 1 Bahrain International Circuit 27. marec 28. marec 2 Circuit de Monaco 22. máj 23. máj 3 Baku City Circuit 5. jún 6. jún 4 Silverstone Circuit 17. júl 18. júl 5 Autodromo Nazionale Monza 11. september 12. september 6 Sochi Autodrom 25. september 26. september 7 Jeddah Street Circuit 4. december 5. december 8 Yas Marina Circuit 11. december 12. december Zdroj: Zmeny v kalendári V dôsledku úsporných opatrení bol formát pretekov upravený. Formula 2 a Formula 3 už nebudú súčasťou rovnakého pretekárskeho víkendu, ale budú sa striedať. Tým dôjde k zníženiu počtu destinácií, preto bol počet závodov v sériách zvýšený z dvoch na tri. Vďaka novému formátu bude možné znížiť náklady hlavne u tímov, ktoré sa zúčastňujú oboch šampionátov a budú tak môcť lepšie nakladať so svojimi zamestnancami.
Circuit Paul Ricard je pretekársky okruh, nachádzajúci sa v meste Le Castellet blízko Marseille vo Francúzsku, postavený francúzskym podnikateľom Paulom Ricardom. Svojou polohou 10 km od Azúrového pobrežia je dobrým lákadlom na návštevu podujatia. Stavba okruhu sa začala v roku 1969, premiéry sa dočkal o rok neskôr v roku 1970 a v danej dobe bol považovaný za jeden z najbezpečnejších okruhov. Prvé preteky Formuly 1 na tomto okruhu sa konali v roku 1971 a vyhral ich britský pretekár Jackie Stewart na monoposte Tyrrell 003. Preteky Formuly 1 sa tu konali do roku 1990, opätovne sa sem prestížne preteky vrátili v roku 2018. Okruh Paula Ricarda má na trati zabudovaný zavlažovací systém, vďaka ktorému sa dajú nasimulovať podmienky jazdy na mokrej trati. Slúži tiež často ako neoficiálny testovací okruh pred sezónou.
Circuit Gilles Villeneuve je pretekársky okruh ležiaci na Île Notre-Dame, umelo vytvorenom ostrove na Rieke svätého Vavrinca, neďaleko centra Montrealu. Trať je dejiskom Veľkej ceny Kanady šampionátu Formuly 1 a pretekov kanadskej série NASCAR. Pôvodný názov okruhu bol Île Notre-Dame Circuit , no v roku 1982, po tragickej smrti kanadského pretekára Gillesa Villeneuva, bol okruh premenovaný na jeho počesť.
Circuit de Catalunya (tiež známy ako Circuit de Barcelona ) je pretekársky okruh ležiaci v obci Montmeló, 30 kilometrov severne od Barcelony. Každoročne sa tu koná Veľká cena Španielska formuly 1 a Veľká cena Katalánska v pretekoch cestných motocyklov. Okruh sa vyznačuje niekoľkými vysokorýchlostnými zákrutami, je veľmi náročný na aerodynamiku a vyniká výnimočnou všestrannosťou, vďaka čomu sa počas celého roka využíva na preteky rôznych sérií a v zime slúži na predsezónne testovanie pre tímy Formuly 1.
História a opis Preteky boli založené ako propagačné preteky novín L Auto (predchodca dnešných l Equipe) ich vydavateľom Henrim Desgrangom. Mal byť konkurenciou pre preteky Paríž-Brest a späť sponzorované Le Petit Journal a preteky Bordeaux-Paríž sponzorované novinami Le Vélo . Najprv to boli takmer nepretržité vytrvalostné preteky. Jazdci spali okolo ciest a mali zakázané prijímať cudziu pomoc. V súčasnosti sú Tour de France etapové preteky rozdelené do mnohých etáp, pričom každá z nich trvá jeden deň. Po cestách sa pohybuje aj niekoľko sprievodných vozidiel (automobily a motocykle) poskytujúcich informácie, jedlo, pitie a prístup k mechanikom. Niektoré z vozidiel sú „neutrálne“, slúžia pre všetkých jazdcov, a niektoré sú tímové. Väčšina etáp vedie cez Francúzsko, ale je bežné, že niektoré etapy zavítajú aj do okolitých štátov, napríklad do Talianska, Španielska, Švajčiarska, Belgicka, Luxemburska a Nemecka, ale aj do nesusediacich krajín, napríklad do Írska, Spojeného kráľovstva alebo Holandska. Tri týždne trvajúce preteky zvyčajne zahŕňajú dva dni voľna, ktoré sa často využívajú na presun medzi etapami. V posledných rokoch predchádza prvej etape krátka časovka jednotlivcov (1 – ) nazývaná Prológ . Tradičným cieľom je parížska ulica Champs–Elysées (Elyzejské polia). Medzitým sa konajú rôzne etapy, napríklad horské etapy, časovky jednotlivcov a časovky tímov. Ostatné etapy vedú rovinatým terénom. Vzhľadom na rozmanitosť pretekov, vyhrávajú jednotlivé etapy často šprintéri, ale celkovým víťazom je obvykle "kráľ" hôr a časoviek. Medzi ďalšie dôležité etapové preteky patrí Giro d´Italia (Okružná jazda po Taliansku) a Vuelta a España (Okružná jazda po Španielsku).
Autódromo José Carlos Pace , tiež známy ako Interlagos , je pretekársky okruh nachádzajúci sa na predmestí mesta São Paulo. Jeho pomenovanie vzdáva česť tragicky zosnulému brazílskemu pretekárovi Carlosovi Pacemu. V súčasnosti hostí Veľkú cenu Brazílie šampionátu formuly 1. Interlagos je okruh v krásnom prostredí medzi dvoma jazerami predtým slúžiacimi ako zásobárne pitnej vody. Vďaka nadmorskej výške 800 metrov tu motory strácajú až osem percent výkonu. Dlhé rovinky a kľukaté zákruty či jazda proti smeru hodinových ručičiek sú pre pilotov tradične výzvou.
História Zmluva na usporiadanie pretekov bola podpísaná 1. júna 2007 a má platnosť na sedem rokov. O tomto kontrakte rokoval Bernie Ecclestone spolu so zástupcami promotérskej skupiny Valmor Sport – Jorge Martinez Asparom, bývalým motocyklovým pretekárom a Fernandom Roigom, prezidentom futbalového klubu Villarreal. Oficiálna podoba okruhu bola známa 19. júla 2007. Posledný júlový víkend v roku 2008 mal pre nový španielsky okruh veľký význam. Po prvýkrát sa na ňom konali automobilové preteky. Španielsky šampionát Formule 3 a šampionát International GT Open pripravili slušnú predohru podujatiu kráľovskej motoristickej triedy, ktoré sa uskutočnilo 24. augusta 2008. Prvú GP Európy na okruhu vo Valencii ovládol Felipe Massa na Ferrari, keď vyhral systémom štart–cieľ.
Albert Park Circuit je pretekársky okruh, ktorý sa nachádza v uliciach mesta Melbourne v okolí jazera v Albert Parku. Leží len niekoľko kilometrov južne od centra. Používa sa pre preteky formuly 1 a preteky iných sérií už od roku 1996. Prvé preteky formuly 1 sa tu konali už v rokoch 1953 a 1956, no do výsledkov šampionátu sa nezapočítavali. Aj keď trať v hlavnom meste štátu Viktória nie je taká populárna ako jej predchodkyňa v Adelaide, na ktorej sa súťažilo od roku 1985 do roku 1995, pekné prostredie, dobrý servis a kvalitne vybudovaná infraštruktúra robia z okruhu dobrého hostiteľa. Okruh využíva cestné komunikácie (Albert Park Lane), ktoré sa v priebehu roka používajú pre bežnú premávku. Trať vedie okolo umelo vytvoreného jazera. Povrch trate bol pred prvými pretekmi v roku 1996 znovu vyasfaltovaný, aby sa zabezpečila konzistencia a hladký povrch ciest. Vďaka tomu je povrch okruhu, v porovnaní s inými okruhmi využívajúcimi verejné cesty (napríklad Circuit de Monaco), veľmi hladký.
Jedno kolo na modernom okruhu Súčasná verzia trate s priľahlými uličkami Prechádzka po okruhu začína krátkym miernym stúpaním, ktoré privádza jazdcov do úzkej zákruty Sainte Dévote . Táto takmer deväťdesiat stupňová pravotočivá zákruta sa jazdí na prvom alebo druhom rýchlostnom stupni. Práve tu môžeme často vidieť kolízie. Piloti za prvou zákrutou stúpajú po ďalšej krátkej lomenej rovinke, po ktorej nasleduje klesanie dlhou ľavotočivou zákrutou Massenet . Za ňou prechádzajú popri svetoznámom kasíne a ďalej klesajú po krátkej rovinke s veľmi nerovným povrchom. Nasleduje úzka zákruta Mirabeau , za ktorou jazdci miernym klesaním smerujú do ešte užšej vlásenky Grand Hotel . Práve táto pomalá vlásenka bola v minulosti často používaná na mnohé predbiehacie manévre, čo je v súčasnosti prakticky nemožné. Táto zákruta je tak špecifická, že všetky tímy musia pred pretekmi upraviť zámok riadenia a zavesenie svojich monopostov, aby jazdci mohli vlásenku pohodlne prekonať. Po nej autá stále klesajú do dvojitej pravotočivej zákruty Portier , ktorá si vyžaduje ideálny výjazd umožňujúci dosiahnuť čo najlepšiu maximálnu rýchlosť v slávnom tuneli. Ten podčiarkuje výnimočnosť trate, no pritom spôsobuje nepríjemné problémy. Pretekári sa sťažujú na zhoršenú viditeľnosť pri jeho prejazde a aby toho nebolo málo, tak monoposty tu môžu stratiť 20 až 30% prítlaku. Na konci tunela nasleduje tvrdé brzdenie do šikany, kde taktiež hrozí zvýšené riziko kolízií. Šikana je pravdepodobne jediné miesto na okruhu, ktoré ponúka uspokojivú možnosť na predbiehanie. Krátka rovinka končí úzkou rýchlou zákrutou Tabac , tá sa jazdí na štvorku v rýchlosti približne 160 km/h. Monoposty potom zrýchlia na 200 km/h a dostávajú sa cez rýchlu kombináciu zákrut Louis Chiron a Piscine popri plaveckom bazéne. Ďalej nasleduje krátka rovinka a brzdenie do 180 stupňovej pravotočivej La Rascasse , ktorá zavedie pilotov do poslednej zákruty Anthony Noghès , pomenovanej po otcovi monackej Veľkej ceny. Úzka pravotočivá zákruta monoposty privádza späť na cieľovú rovinku.
Charakteristika trate  Ahoj Gilles (Salut Gilles) - nápis za cieľovou čiarou Vitajte v Quebecu (Bienvenue au Québec) - slogan na Múre šampiónov Okruh Gillesa Villeneuva nie je permanentnou traťou. Typický je dlhými rovinkami, po ktorých nasleduje tvrdé brzdenie. Okrem toho má aj viacero pomalých zákrut vyžadujúcich dokonalú trakciu a veľký krútiaci moment. Piloti si musia dávať pozor aj na zadné pneumatiky, no najväčším problémom je opotrebenie bŕzd. Jazdí sa tu s najmäkšími zmesami pneumatík. Vlásenka Pits Celý okruh je lemovaný zvodidlami a na niektorých miestach je trať príliš úzka bez širších výbehových zón, čo spôsobuje problémy aj skúseným pretekárom. Práve preto je najslávnejšou časťou okruhu stena na výjazde z poslednej šikany. V roku 1999 „Quebecký múr“ ukončil preteky trom šampiónom formuly 1. Počas Veľkej ceny tu kolidoval Damon Hill, Michael Schumacher aj Jacques Villeneuve a odvtedy sa táto stena nazýva „Múr šampiónov“. Fakty a údaje Dĺžka trate: 4 361 m Počet kôl pretekov: 70 Dĺžka pretekov: 305,270 km Rozdiel medzi štart. a cieľovou čiarou: 0 m Počet zákrut: 13 (8 vpravo a 5 vľavo) Traťový rekord: 1:13,078 (214.833 km/h) - Valtteri Bottas/Mercedes (2019) Najrýchlejšie kolo kvalifikácie: 1:10.240 (223,515km/h) - Sebastian Vettel/Ferrari (2019) Maximálna rýchlosť: 325 km/h Prvá GP: 1978 (víťaz Gilles Villeneuve (CAN) - Ferrari 312T3) Počet GP: 41 Priemerná spotreba paliva: 2,1 kg / kolo Jazda na plný plyn: 60 % Počet preradení rýchlostných stupňov: 30 / kolo Opotrebenie pneumatík: nízke Opotrebenie bŕzd: veľmi vysoké Úroveň priľnavosti: stredná Stratégia 1 zastávka: 33. - 38. kolo 2 zastávky: 22. - 30. a 46. - 52. 3 zastávky: 17. - 22. a 31. - 37. a 47. - 52. Kapacita tribún: 100 000
Kalendár Kolo Okruh Šprint Hlavné preteky 1 Bahrain International Circuit, Sachir 4. marec 5. marec 2 Jeddah Corniche Circuit, Džidda 18. marec 19. marec 3 Albert Park Circuit, Melbourne 1. apríl 2. apríl 4 Baku City Circuit, Baku 29. apríl 30. apríl - Autodromo Enzo e Dino Ferrari, Imola zrušené zrušené 5 Circuit de Monaco, Monte Carlo 27. máj 28. máj 6 Circuit de Barcelona-Catalunya, Montmeló 3. jún 4. jún 7 Red Bull Ring, Spielberg 1. júl 2. júl 8 Silverstone Circuit, Silverstone 8. júl 9. júl 9 Hungaroring, Mogyoród 22. júl 23. júl 10 Circuit de Spa-Francorchamps, Spa 29. júl 30. júl 11 Circuit Zandvoort, Zandvoort 26. august 27. august 12 Autodromo Nazionale di Monza, Monza 2. september 3. september 13 Yas Marina Circuit, Abú Zabí 25. november 26. november Zdroj: Zmeny v kalendári Šampionát FIA Formuly 2 by mal mať svoj debut v Austrálii, kde bude súčasťou Veľkej ceny Austrálie na okruhu Albert Park Circuit. Okruh Paul Ricard sa v kalendári neobjavil, pretože Veľká cena Francúzska sa v roku 2023 neuskutoční. Veľká cena Emilia Romagna, ktorá sa mala konať 20. a 21. mája ako šieste kolo šampionátu, bola 17. mája zrušená z dôvodu záplav v oblasti.
Jedno kolo na modernom okruhu Rozdiel medzi súčasnou a pôvodnou verziou trate V Spa nájdeme všetko, čo si môže jazdec priať – prevýšenia, rýchle zákruty, dlhé rovinky. Okruh je veľmi rýchly a dlhý. K prvej zákrute La Source to od štartu nie je ďaleko. Dôležitý je predovšetkým dobrý výjazd. Naberá sa tu totiž rýchlosť pre nájazd do kopca až po Les Combes. V Eau Rouge sa jazdí na plný plyn a jazdci musia byť veľmi opatrní. V prípade, že stratia ideálnu stopu, okamžite dôjde k úbytku rýchlosti. Monoposty pokračujú ďalej cez dlhú rovinku Kemmel do Les Combes . Brzdí sa až 60 metrov pred zákrutou. Nasleduje ľavo-pravá kombinácia, kde možno stratiť až pol sekundy. Na krátkom úseku pred zákrutou Rivage sa preraďuje až na piaty stupeň. Trať je v tomto úseku často šmykľavá čomu napomáhajú aj drobné nerovnosti. Vo výjazde sa zadná časť vozidla môže správať nepokojne. Deviatka je takisto veľmi rýchla, piloti ňou jazdia na štvorke, pričom využívajú brzdy na stabilizáciu auta. Ďalej nasleduje Pouhon , jedna z najťažších zákrut v Spa. V piatok a sobotu si tu jazdci musia vyskúšať, kde je ich limit a do akej miery sa dá riskovať. Aj keď sa priemerná rýchlosť pohybuje okolo 230 km/h často sa dá prejsť aj rýchlejšie. Po krátkej rovinke sa pretekári blížia k šikane Fagnes , kde je kvalitný asfalt a tvrdo sa dá atakovať obrubník. Veľa sa tu dá stratiť, ale aj získať. Po štrnástej zákrute prichádza na rad rýchla pravotočivá zákruta, z ktorej musia piloti čo najlepšie akcelerovať, pretože na konci nasledujúcej rovinky prerušenej slávnou Blanchimont prichádza šanca na predbiehanie. Ak pretekár pred šikanou Bus Stop zvládne súboj na brzdy, nič mu nebráni vo vjazde na cieľovú rovinku.
Veľká cena Španielska 2022 (špa. Formula 1 Pirelli Gran Premio de España 2022 ) sa uskutočnila 22. mája 2022 na pretekárskom okruhu Circuit de Barcelona-Catalunya v mestečku Montmeló, ktoré leží neďaleko od Barcelony. Boli to šieste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. V predpolí pretekárskeho víkendu oznámila Formula 1, že zrušila Veľkú cenu Ruska, ktorá bola odrieknutá už pred začiatkom sezóny, bez náhrady. To znamená, že sa v sezóne 2022 uskutoční 22 pretekov, rovnako ako v predchádzajúcom roku. Pred Veľkou cenou viedol Charles Leclerc v priebežnom poradí šampionátu jazdcov pred Maxom Verstappenom a Sergiom Pérezom.
Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc dosiahol najrýchlejšie kvalifikačné kolo pred Maxom Verstappenom a Carlosom Sainzom. Podobne ako v prípade Veľkej ceny Belgicka sa však mnohí pretekári rozhodli pre penalizáciu, aby si mohli nechať do svojho vozidla namontovať nové komponenty pohonnej jednotky, keďže Autodromo Nazionale di Monza je trať, na ktorej sa dá veľmi dobre predbiehať. Kvôli tomu z pozície 2 a 3 neodštartovali Verstappen a Sainz, ale George Russell a Lando Norris.
24 hodín Le Mans stred FIA World Endurance Championship Okruh Circuit de la Sarthe Prvé preteky 1923 Posledné preteky 2023 Trvanie 24 hodín Najviac víťazstiev (jazdec) Tom Kristensen (9) Najviac víťazstiev (tím) Joest Racing (13) Najviac víťazstiev (výrobca) Porsche (19) 24 hodín Le Mans (fr. 24 heures du Mans ) sú legendárne vytrvalostné automobilové preteky, ktoré sa každoročne konajú na okruhu la Sarthe blízko mesta Le Mans (asi 150 000 obyvateľov) na západe Francúzska. Organizátorom pretekov je Automobile-Club de l Ouest (A. C. O.) a v súčasnosti na nich štartujú hlavne bývalí piloti F1 alebo začínajúci pretekári. Preteky sú súťažou továrenských a súkromných tímov. Okruh pretekov meria asi (8,1 míle). Od roku 2012 sú preteky 24 hodín Le Mans súčasťou kalendára šampionátu svetového vytrvalostného šampionátu FIA.
Diváci a fanúšikovia videli v Spa všetky veľké jazdecké hviezdy, legendy a nádejné talenty. Sám Michael Schumacher debutoval na tejto trati v roku 1991, pričom sa hneď kvalifikoval na výbornom siedmom mieste. O rok neskôr si už na svoje konto pripísal prvé belgické víťazstvo. Okrem toho na svojej obľúbenej trati v roku 2004 oslávil zisk siedmeho titulu. V roku 2003 sa Veľká cena Belgicka v kalendári majstrovstiev sveta formuly 1 neobjavila. Na príčine bol zákaz tabakovej reklamy. Belgická vláda odmietla udeliť výnimku a tak Bernie Ecclestone Spa vyškrtol zo zoznamu. V roku 2006 trať v kalendári opäť chýbala, organizátori vtedy mali problémy vyrovnať sa so zákazom tabakovej reklamy. Zároveň v tej dobe okruh podstúpil poslednú sériu úprav.
Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc bol najrýchlejší aj v kvalifikácii na Veľkú cenu. Jazdec tímu Ferrari odsunul na druhé a tretie miesto obidvoch pilotov Red Bullu Verstappena a Péreza. Pre Leclerca to bola 19. pole position v kariére a tretia v rade na mestskom okruhu v Baku. Kvalifikácia musela byť kvôli nehodám Nycka de Vriesa a Pierra Gaslyho dvakrát prerušená červenými vlajkami.
Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc z tímu Ferrari získal svoju desiatu Pole Position kariéry pred Maxom Verstappenom z Red Bullu a tímovým kolegom Carlosom Sainzom.
Formula 3 Pre rok 1989 podpísal zmluvu s tímom WTS v nemeckých majstrovstvách formuly 3, aby bol po ruke Frentzenovi. Obaja skončili druhí, jeden bod za Wendlingerom. Schumacher bol nakoniec klasifikovaný na treťom mieste. V Macau zvíťazil v prvej jazde, ale pretože ostatní nedokončili, nebol klasifikovaný. V roku 1990 zostal v rovnakom tíme a to sa mu vyplatilo, pretože sa stal majstrom. Dokonca zvíťazil aj v prestížnych pretekoch Grand Prix Macau. S vozom Mercedes štartoval v skupine C a zvíťazil v Mexiku spolu s Massom bol druhý v Dijone a Nurburgringu a v celkovom poradí majstrovstiev skončil piaty s 21 bodmi. Žlté sú víťazstvá Modré sú 2. miesta Červené 3. miesta N – preteky nezapočítavané do majstrovstiev MA – Grand Prix Macau Rok N1 N2 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 MA Poradie Body 25px 1989 N N 01 02 03 04 05 06 07 08 09 10 11 12 M 3.miesto 163 25px 1990 N 01 02 03 04 05 06 07 08 09 10 11 M majster ? Tím / Voz 1989 – ONS Nachwuchsteam / WTS Racing – Reynard 893-Volkswagen 1990 – WTS Racing – Reynard 903-Volkswagen
Formula Ford V roku 1988 sa začala pre Schumachera nová pretekárska kariéra vo formulových vozoch, keď zvíťazil v 9 pretekoch formula Konig a stal sa nemeckým šampiónom. V tom istom roku ešte stihol štyri preteky európskych majstrovstiev formula Ford 1 600 a po víťazstve v Zandvoorte si zaistil druhé miesto na majstrovstvách Európy a 6. miesto na majstrovstvách Nemecka formula Ford 1 600. Formula Ford 1988 – majster Nemecka formuly Konig 1988 – 2. miesto majstrovstiev Európy 1988 – 6. miesto majstrovstiev Nemecka víťazstvá 9x v sérii formula Konig Zandvoort formula Ford
Veľká cena Mexika 2022 (špa. Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2022 ) sa uskutočnila 30. októbra 2022 na pretekárskom okruhu Autódromo Hermanos Rodríguez v Mexico City – v hlavnom meste Mexika. Boli to dvadsiate preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. Max Verstappen vyhral svoju 14. Veľkú cenu sezóny. Tým pádom prekonal rekord za najväčší počet víťazstiev v jednej sezóne, ktorý držali Michael Schumacher (2004) a Sebastian Vettel (2013). Nemecký výrobca automobilov Audi pred Veľkou cenou oznámil, že sa tím Sauber od roku 2026 stane jeho továrenským tímom. Audi bude vyrábať motory vo svojom závode v Neuburgu na juhu Nemecka, zatiaľ čo sa monoposty budú vyrábať v sídle Sauberu v švajčiarskom Hinwile. Aj o pretekárske operácie továrenského tímu Audi sa bude starať Sauber. Zároveň bolo oznámené, že Veľká cena Mexika bude súčasťou kalendára pretekov Formuly 1 minimálne do roku 2025 po tom, ako sa vedenie Formuly 1 a miestni promotéri dohodli na novej trojročnej zmluve. Max Verstappen viedol pred pretekmi v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom a Sergiom Pérezom.
Priebeh pretekov Holandský pretekár Max Verstappen dosiahol svoje 36. víťazstvo vo Veľkej cene. Jeho tímový kolega Sergio Pérez skončil druhý, čím Red Bull získal „double“, najlepší možný tímový výsledok. Fernando Alonso doplnil stupne víťazov svojím 99. pódiovým výsledkom - vo svojich prvých pretekoch za Aston Martin. Carlos Sainz bol štvrtý a Lewis Hamilton piaty. Charles Leclerc bol dlho na ceste za pódium, kým mu porucha motora v 39. kole zabránila dokončiť preteky; v čase odstúpenia bol na treťom mieste. Lance Stroll skončil šiesty, hoci 12 dní pred pretekmi musel podstúpiť operáciu zápästia kvôli nehode na bicykli pred sezónou, pri ktorej si zlomil aj prst na nohe.
Michael Schumacher (2002) Michael Schumacher ( 3. január 1969, Hürth, Severné Porýnie-Vestfálsko) je bývalý nemecký pilot Formuly 1. Štatisticky bol do roku 2020 najúspešnejší pilot Formuly 1 vôbec, pretože získal sedem titulov majstra sveta (v rokoch 1994, 1995, 2000, 2001, 2002, 2003 a 2004). Jeho rekord bol ale dorovnaný Britom Lewisom Hamiltonom, ktorý Schumachera prekonal aj v počte víťazstiev a získaných pole positions. Jeho brat Ralf je bývalým pilotom F1. Od roku 2021 jazdí v F1 aj jeho syn Mick za americký tím Haas (od 2023 ako rezervný jazdec Mercedesu).
Osobný život Schumacher sa narodil vo Vufflens-le-Château a vyrastal v Glande. Je synom sedemnásobného majstra sveta formuly 1 Michaela Schumachera a majsterky Európy v západnom jazdení Corinny Schumacher. Jeho strýko Ralf Schumacher je tiež bývalý pilot Formuly 1. Jeho bratranec David Schumacher je tiež pretekár. Schumacher je nevlastným synovcom Sebastiana Stahla a vnukom Elisabeth a Rolfa Schumacherovcov. Mick lyžoval so svojím otcom, keď Michael 29. decembra 2013 utrpel život ohrozujúce poranenia mozgu. V marci 2017 Mick prvýkrát verejne hovoril o svojom otcovi, pričom ho opísal ako „môj idol“ a „môj vzor“. Pri príležitosti 1000. pretekov Scuderie Ferrari v F1, jazdil na víťaznom aute svojho otca, Ferrari F2004, pričom pri tejto príležitosti mal na sebe otcovu prilbu. Schumacher považuje šach za neoddeliteľnú súčasť svojej mentálnej prípravy pred pretekmi F1. Povedal: „Mám pocit, že táto hra prináša sústredenie, pretože musíte byť vždy pripravený mysľou. Cez víkend chcem byť vždy mentálne pripravený na každú výzvu, ktorá príde.“
Priebežné poradie šampionátu ;Poradie o Pohár jazdca (Top 5) Pozícia Jazdec Body 10px 1 Max Verstappen 125 10px 2 Charles Leclerc 116 10px 3 Sergio Pérez 110 10px 4 George Russell 84 10px 5 Carlos Sainz Jr. 83 ;Poradie o Pohár konštruktérov (Top 5) Pozícia Konštruktér Body 10px 1 Red Bull-RBPT 235 10px 2 Ferrari 199 10px 3 Mercedes 134 10px 4 McLaren-Mercedes 59 10px 5 Alfa Romeo-Ferrari 41
+ Mapa pretekov Detaily pretekov Konanie 1. júl - 19. júl Etapy 6 Vzdialenosť 2 428 km Víťazný čas 94h 33 14" (25,678 km/h) Víťazi Víťaz Maurice Garin (Francúzsko) Druhý Lucien Pothier (Francúzsko) Tretí Fernand Augereau (Francúzsko) ---- Tour de France 1903 bol 1. ročník cyklistických pretekov Tour de France. Premiérový ročník vyhral Francúz Maurice Garin .
Trasa pretekov Etapa Štart a ci Vzdialenosť Typ etapy Dátum Víťaz etapy Žlté tričko 1. Paríž – Lyon 22px Rovinatá etapa 2. júl Michel Frédérick Michel Frédérick 2. Lyon – Marseille 20px Horská etapa 9. júl Antoine Fauré Emile Lombard 3. Marseille – Toulouse 22px Rovinatá etapa 13. júl Henri Cornet Henri Cornet 4. Toulouse – Bordeaux 22px Rovinatá etapa 17. júl François Beaugendre François Beaugendre 5. Bordeaux – Nantes 22px Rovinatá etapa 20. júl Jean-Baptiste Dortignacq Henri Cornet 6. Nantes – Paríž 22px Rovinatá etapa 23. júl Jean-Baptiste Dortignacq Kategória:Šport v 1904 Kategória:Tour de France
Kalendár Kolo Preteky Okruh Dátum 1 6 hodín Spa-Francorchamps Circuit de Spa-Francorchamps 5. máj 2018 2 24 hodín Le Mans Circuit de la Sarthe 16–17. jún 2018 3 6 hodín Silverstonu Silverstone Circuit 19. august 2018 4 6 hodín Fuji Fuji Speedway 14. október 2018 5 6 hodín Šanghaja Shanghai International Circuit 18. november 2018 6 1000 míľ Sebringu Sebring International Raceway 15. marec 2019 7 6 hodín Spa-Francorchamps Circuit de Spa-Francorchamps 4. máj 2019 8 24 hodín Le Mans Circuit de la Sarthe 15–16. jún 2019 Zdroj:
Kalendár Kolo Okruh Hlavné preteky Šprint 1 Red Bull Ring 4. júl 5. júl 2 11. júl 12. júl 3 Hungaroring 18. júl 19. júl 4 Silverstone Circuit 1. august 2. august 5 8. august 9. august 6 Circuit de Barcelona-Catalunya 15. august 16. august 7 Circuit de Spa-Francorchamps 29. august 30. august 8 Autodromo Nazionale Monza 5. september 6. september 9 Mugello Circuit 12. september 13. september 10 Sochi Autodrom 26. september 27. september 11 Bahrain International Circuit 28. november 29. november 12 5. december 6. december Zdroj:
Mick Schumacher ( 22. marec 1999, Vufflens-le-Château ) je nemecký automobilový pretekár. Svoju pretekársku kariéru začal v roku 2008 na pretekoch motokár. Od roku 2015 jazdí vo formulových závodoch, od roku 2017 jazdil v európskej sérii Formule 3. Je synom pretekára Michaela Schumachera, pri motokárových pretekoch však používal pseudonymy Mick Betsch (priezvisko matky Corinny za slobodna) a Mick Junior . V roku 2020 sa stal šampiónom Formule 2. Od sezóny 2021 do sezóny 2022 bol jazdcom Formule 1 v tíme Haas. Jeho tímový kolega bol dánsky jazdec Kevin Magnussen.V roku 2023 ho v tíme Haas nahradí skúsený nemecký pilot Nico Hülkenberg
Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc dosiahol v kvalifikácii už na tretiu Pole Position v sezóne. Na druhom mieste skončil jeho tímový kolega Carlos Sainz a na treťom Max Verstappen. Pre Scuderiu Ferrari to bolo prvé umiestnenie na prvých dvoch miestach v kvalifikácii od Veľkej ceny Mexika 2019. Priebeh pretekov Holandský pretekár tímu Red Bull Max Verstappen vyhral Veľkú cenu pred Charlesom Leclercom a Carlosom Sainzom. Na štarte pretekov predbehol Verstappen, ktorý odštartoval z tretej priečky, Carlosa Sainza a sa tým pádom dostal na druhé miesto za vedúceho Charlesa Leclerca. Poradie na čele štartového poľa sa nezmenilo až do deviateho kola, keď Max Verstappen prevzal vedenie pretekov od Leclerca. Po prvých zastávkach v boxoch viedol úradujúci majster sveta ešte stále pred oboma jazdcami tímu Ferrari Leclercom a Sainzom. V 41. kole muselo na trať bezpečnostné vozidlo potom ako kolidovali Pierre Gasly a Lando Norris, v dôsledku čoho Verstappen stratil svoj 7-sekundový náskok, ktorý si medzičasom vybudoval. Jeho tímový kolega z Red Bullu Sergio Pérez to naopak využil na výmenu pneumatík, ktorá ho stála podstatne menej času ako v normálnom pretekovom režime. O šesť kôl neskôr boli preteky reštartované. Max Verstappen sa udržal v čele; v tesnom závese ho nasledovali Leclerc, Sainz a Pérez. Päť kôl pred koncom, sa Sergio Pérez pokúsil o to, v prvej zákrute predbehnúť Carlosa Sainza, no nedobrzdil a sa prepadol späť na štvrté miesto. Tým pádom skončili Verstappen, Leclerc a Sainz na stupňoch víťazov.
Ralf Schumacher Národnosť Nemecko Narodený Tím Jordan, Williams, Toyota Ralf Schumacher ( 30. jún 1975, Hürth blízko Kolína nad Rýnom) je nemecký automobilový pretekár, bývalý pilot Formuly 1, ktorý naposledy pretekal za tím Toyota. V súčasnosti preteká v nemeckom šampionáte cestných vozidiel DTM. Je mladším bratom sedemnásobného majstra sveta Formuly 1 Michaela Schumachera.
Priebeh kvalifikácie V daždivej kvalifikácii na Silverstone získal Pole Position pilot tímu Ferrari Carlos Sainz. Na druhom a treťom mieste skončili Max Verstappen a Charles Leclerc. Pre španielskeho pretekára to bolo na 151. pokus prvýkrát, čo si zabezpečil najlepšiu štartovú pozíciu na Veľkú cenu.
Začiatky Michael Schumacher začal športovú kariéru, tak ako väčšina jeho kolegov, na motokárach. Jeho otec Rolf, ktorý motokáry staval, ho k tomuto športu priviedol už vo veku štyroch rokov a pretože v Kerpene (Schumacherove rodné mesto) bola motokárová dráha, bolo aj kde trénovať. Michael mal 12 rokov, keď chcel po prvýkrát štartovať v oficiálnych majstrovstvách Nemecka, ale pretože nemecké predpisy dovoľujú štart jazdcom starším ako 14 rokov, musel otec pre syna zohnať potrebné povolenie. Motokáry 1984 – Juniorský majster Nemecka 1985 – Juniorský majster Nemecka 1985 – Finalista majstrovstiev sveta 1986 – 3.miesto majstrovstiev Nemecka 1986 – 3.miesto majstrovstiev Európy 1987 – majster Nemecka 1987 – majster Európy
Slávne etapy Posledná etapa končí na bulvári Champs-Elysées, ktorý je pre svoje dlažobné kamene pre jazdcov veľmi nepríjemný. Táto etapa sa väčšinou nejazdí v súťažnom duchu, pretože o víťazovi je už spravidla rozhodnuté. Napriek tomu sa v minulosti objavili výnimky. V roku 1987, kedy Stephen Roche viedol po poslednej časovke o 40 s pred Pedrom Delgadom, sa Delgado v poslednej etape odtrhol od pelotónu a pokúsil sa na poslednú chvíľu strhnúť víťazstvo na svoju stranu. Roche Delgada ho však dohonil a obaja dojazdili v hlavnom pelotóne. V ostatných rokoch organizátori experimentovali s presunutím poslednej časovky jednotlivcov do poslednej etapy namiesto etapy predposlednej. Najznámejšou sa týmto stala Tour v roku 1989, kedy Greg LeMond prevzal žlté tričko v poslednej časovkárskej etape pred Laurentom Fignonom a zvíťazil o osem sekúnd. Je pravdepodobné, že táto úprava sa bude v budúcnosti opakovať. Známou je etapa s cieľom na L’Alpe-d’Huez. V roku 2004 sa organizátori rozhodli uskutočniť ďalší experiment a usporiadali časovku jednotlivcov s cieľom na L’Alpe-d’Huez. Táto zmena však pretekármi nebola prijatá príliš dobre a pravdepodobne sa už nebude opakovať. Hostiteľstvo začiatku alebo konca etapy prináša dotyčnému mestu prestíž a veľa publicity. Kým kedysi začínala každá etapa na mieste, kde predchádzajúca etapa končila, a preteky boli preto kontinuálne, teraz začínajú etapy o niekoľko kilometrov ďalej. Tým je zaistené, že si svoj kúsok slávy užije viac miest. Niekedy sa začiatok etapy posunie o obrovskú vzdialenosť a na presun jazdcov je potrebný jeden deň voľna. Veľmi prestížne je hostiť prológ a začiatok prvej etapy. Keďže je prológ príliš krátky na prejazd medzi dvomi mestami, odohráva sa prológ a začiatok prvej etapy v rovnakom meste. Tour de France sa striedavo otvára vnútri a mimo Francúzska, často sa začiatočné etapy jazdia v okolitých štátoch.
Priebeh kvalifikácie Charles Leclerc získal Pole Position pred oboma jazdcami Red Bullu Maxom Verstappenom a Sergiom Pérezom. Kvalifikácia musela byť predtým dvakrát prerušená: v prvej časti kvalifikácie kolidovali Lance Stroll a Nicholas Latifi, za čo dostal Stroll trest poklesu troch miest na štarte pretekov, a v záverečnom úseku kvalifikačných jázd havaroval Fernando Alonso v dôsledku technického problému.