TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Rozmery netbooku sú menšie ako pri notebookoch, a majú aj nižšiu hmotnosť (0,7 – 1,5 kg). Vyznačujú sa malým zabudovaným LCD displejom 7" - 12", zabudovaným sieťovým pripojením (WiFi, RJ-45 LAN, prípadne Bluetooth, prípadne IrDA, EDGE), redukovanou veľkosťou klávesov (70 – 90% štandardnej veľkosti) a absenciou optickej mechaniky. Veľmi často používajú technológiu SSD diskov v kapacitách okolo 300 GB (2011). Netbooky obvykle disponujú pamäťou 1 alebo 2 GB (2011) s možnosťou jej rozšírenia. Ako ovládač kurzora sa používa touchpad. Štandardom je tiež zabudovaná čítačka SD pamäťových kariet. Externé konektory sú redukované na USB (2-6 konektorov) a D-Sub VGA konektor pre pripojenie externého monitoru. Chýba tiež rozšírenie Cardbus (PCMCIA). Novšie (od 2011) a drahšie modely majú aj HDMI pripojenie a rozlíšenie vhodné pre HD video. Keďže dôraz je kladený na nízku spotrebu, používajú sa špeciálne "mobilné" nízkoodberové procesory ako Intel Atom, VIA C7, VIA Nano, AMD Geode (2008) so zabudovanými energiu šetriacimi režimami. Grafická karta je obvykle integrovaná v čipsete so zdieľanou pamäťou. Ako zdroj energie sa najčastejšie používa 3-9 článkový Li-ion akumulátor, štandardná výdrž na batérie je 3 - 9 hodín (2008).
História Pôvod netbookov možno odvíjať od snahy výrobcov zmenšovať rozmery a váhu prenosných počítačov. Apple v roku 1991 uviedol PowerBook 100, ktorý vážil 2,3 kg, Gateway v roku 1992 zase Handbook 1.4 kg a v roku 1993 Hewlett-Packard OmniBook 300 1,3kg. Názov sub-notebook sa začal používať pre veľmi populárny rad Libretto od Toshiby. Libretto 20 so 6-palcovou obrazovkou sa začalo predávať začiatkom roku 1996 a vážilo len 840 gramov. V roku 1999 Psion uviedol rad Psion netBook. Psion má „netbook“ zaregistrovaný ako obchodnú značku pre zariadenia Netbook a Netbook Pro . Tieto zariadenia používali operačný systém Epoc a mali dotykový displej. Všeobecne sa však termín "netbook" začal používať až v roku 2007, keď Asus predstavil ASUS Eee PC, pôvodne určené pre rozvíjajúce sa trhy, s rozmermi 23 × 17 cm a váhou 0,9 kg.
Bezplatné WiFi Zatiaľ, čo komerčné služby sa pokúšajú využiť existujúce obchodné modely vo Wi-Fi, mnoho skupín, komunít, miest a jednotlivcov vybudovali bezplatné Wi-Fi siete, pričom často dodržiavajú všeobecnú prepojovaciu dohodu, aby sa siete dali otvorene zdieľať. Bezplatné wireless mesh networks sa často považujú za budúcnosť internetu. Mnohé obce a mestá sa spojili s lokálnymi komunitnými skupinami, aby pomohli rozšíriť bezplatné Wi-Fi siete. Niektoré komunitné skupiny vybudovali svoje Wi-Fi siete len vďaka dobrovoľným príspevkom a individuálnemu úsiliu. Pre viac informácií pozri bezdrôtová komunitná sieť, kde sa nachádza aj zoznam bezplatných Wi-Fi sietí, ktoré sa dajú nájsť na celom svete. OLSR je jeden z protokolov používaný na vybudovanie bezplatných sietí. Niektoré siete používajú statické smerovanie, iné sa úplne spoliehajú na OSPF. Väčšina sietí využíva open source softvér alebo dokonca zverejňujú svoje nastavenia pod open source licenciou. Niektoré menšie krajiny či obce a mestá už poskytujú bezplatné Wi-Fi hotspoty a internetový Wi-Fi prístup pre svojich obyvateľov. Medzi príklady patria Tonžské kráľovstvo alebo Estónsko, ktoré už vybudovali vo svojich krajinách veľké množstvo bezplatných Wi-Fi hotspotov. Viacero univerzít poskytuje bezplatný WiFi prístup do internetu pre svojich študentov, návštevníkov a kohokoľvek v kampuse. Podobne niektoré komerčné firmy ako napr. Panera Bread poskytujú bezplatný Wi-Fi prístup svojim sponzorom. McDonald s Corporation tiež poskytuje Wi-Fi prístup nazývaný McInternet . Spustil ho najprv vo svojej vlajkovej lodi v Oak Brook, Illinois a teraz je dostupný vo viacerých pobočkách v Londýne. Ešte existuje tretia podkategória sietí, ktoré vybudovali niektoré komunity (napr. univerzity), kde sa služba poskytuje bezplatne členom a hosťom komunity (napr. študentom), pričom firmám a jednotlivcom zvonku sa prenajíma za peniaze. Príkladom takej služby je Sparknet vo Fínsku. Sparknet podporuje aj OpenSparknet – projekt, v ktorom môžu ľudia svoj vlastný prístupový bod začleniť do Sparknetu výmenou za niektoré výhody.
Telefóny Existuje niekoľko kategórií mobilných telefónov, telefóny od základných funkcií až po telefóny, na ktorých sa dá počúvať hudba, fotografovať, či nahrávať zvuky, video, surfovať na webe atď. V súčasnosti (rok 2005 a neskôr) sú bežné tzv. smartfóny (z - múdry telefón), prvý smartfón bola Nokia 9000 z roku 1996. V tej dobe patrila medzi základné mobilné telefóny. Miniaturizácia a vyšší výpočtový výkon mikročipov umožňuje pridávať viac funkcií do telefónu, ktoré sú dnes štandardom. Niektorí výrobcovia telefónov sa zamerali na špecifické segmenty trhu, ako RIM BlackBerry so zameraním na podnikanie / emailové potreby firemných zákazníkov, SonyEricsson Walkman na hudbu a rada Cybershot na fotenie, Nokia N-séria multimediálnych telefónov a Apple iPhone.
Satelit WildBlue Širokopásmové pripojenie (angl. broadband connection ) je vysokorýchlostný prístup na internet. Často býva dávaný do kontrastu s tzv. dial-up pripojením (vytáčaným) prostredníctvom modemu. Dial-up modemy vo všeobecnosti nedosiahnu rýchlosť vyššiu ako 56 kbit/s (kilobitov za sekundu) a vyžadujú plné využitie telefónnej linky. Naproti tomu broadbandové technológie zaručujú vyššie prenosové rýchlosti s tým, že nezablokujú telefónnu linku (inými slovami, je možné byť pripojený k internetu a súčasne telefonovať s použitím jedinej telefónnej linky). Prenosové rýchlosti širokopásmového pripojenia kolíšu v rozmedzí 256 kbit/s až 1 Mbit/s alebo vyššie. Preto sa broadband zvykne nazývať aj vysokorýchlostným pripojením (tzv. high-speed internet ). Štandardnými širokopásmovými technológiami sú DSL , ISDN , káblové pripojenie (DOCSIS), pripojenie pomocou pasívnej optickej siete , satelitné pripojenie a bezdrôtové Wi-Fi / WiMAX . Kategória:Pripojenia na internet
Sieťové pripojenie prostredníctvom FireWire FireWire, s prispením softvéru, je vhodný na vytváranie ad hoc sietí (medzi dvoma počítačmi, bez prítomnosti smerovačov). Operačné systémy GNU/Linux, Windows XP a Mac OS X podporujú sieťové prepojenie počítačov prostredníctvom FireWire. Sieť medzi dvoma počítačmi môže byť vytvorená podobne ako prepojenie skenera a tlačiarne spomenuté vyššie. Prepojením cez FireWire môžu byť dáta prenesené veľmi rýchlo, len s minimálnou konfiguráciou počítačov.
Softvér Netbooky sú obvykle predinštalované (pretože absencia optickej mechaniky sťažuje štandardné metódy inštalácie OS). Najpoužívanejším operačným systémom v roku 2011 boli GNU/Linux a Windows XP Home Edition/ Windows 7. Je možná aj inštalácia iného OS. Keďže netbooky znesú štandardné operačné systémy, je na nich možné spúšťať akékoľvek desktopové aplikácie určené pre ten-ktorý OS. Hranie hier a použitie aplikácií náročných na 3D akceleráciu a výpočtový výkon je limitované výkonom grafického systému a použitým procesorom. Netbook je určený hlavne ako inteligentný zápisník a ultrakompaktný počítač zameraný na surfovanie po internete a spracovanie kancelárskych aplikácií.
História Wi-Fi bolo vynájdené v roku 1991 vo firme NCR Corporation / AT&T (neskôr Lucent & Agere Systems) v meste Nieuwegein, Holandsko. Prvé bezdrôtové produkty (pôvodne určené pre pokladničné systémy) prišli na trh pod názvom WaveLAN s rýchlosťami 1 Mbps/2 Mbps. Vic Hayes (vynálezca Wi-Fi, nazývaný „otec Wi-Fi“) sa so svojím tímom podieľal na návrhu štandardov IEEE 802.11b, 802.11a a 802.11g. V roku 2003 Vic odišiel z Agere Systems do dôchodku. Agere Systems bol pod silným tlakom konkurencie, hoci ich produkty boli špičkovej kvality, zákazníci požadovali lacnejšie Wi-Fi riešenia. Chipset 802.11abg all-in-one od Agere (kódové označenie: WARP) nikdy neuspel na trhu. Agere Systems sa rozhodli opustiť Wi-Fi trh na konci roka 2004. Veľkú zásluhu na masovom rozšírení Wi-Fi nesie firma Apple, ktorá ako prvá predstavila v roku 2001 svoj iBook G3 s Wi-Fi.
WiFi kontra štandardy mobilných telefónov Existujú predpovede, že Wi-Fi a súvisiace technológie nahradia mobilné telefónne siete (napr. GSM). Tomu bránia najmä: chýbajúci roaming a autentifikačné funkcie (pozri 802.1x, SIM karty a RADIUS), malá šírka prenosového pásma a obmedzený dosah Wi-Fi. Je pravdepodobnejšie, že WiMax bude konkurovať ďalším mobilným telefónnym protokolom ako sú GSM, UMTS alebo CDMA. Wi-Fi je však ideálny na VoIP aplikácie v podnikových sieťach LAN alebo v prostredí SOHO (small office / home office). Hoci sa prvé zariadenia objavili už koncom 90-tych rokov, trh explodoval v roku 2005. Firmy Zyxell, UT Starcomm, Samsung, Sony Ericsson, Nokia, Hitachi a ďalšie ponúkajú VoIP Wi-Fi telefóny za dostupné ceny. V roku 2005 začali poskytovatelia prístupu do internetu poskytovať svojim zákazníkom VoIP služby. Pretože je telefonovanie cez VoIP lacné, veľmi často zadarmo, trh s VoIP službami bude akcelerovať. Začínajú sa objavovať GSM telefóny s integrovanými Wi-Fi a VoIP schopnosťami. Jedného dňa možno nahradia klasické telefóny. Otázka, či bude Wi-Fi konkurovať mobilnej telefónii, sa zdá byť nesprávne položená. Trhu budú dominovať zariadenia zodpovedajúce viacerým štandardom. Čisté Wi-Fi telefóny majú veľmi obmedzený dosah, vybudovanie globálnej siete by bolo príliš drahé. Preto sú vhodné len pre lokálne siete ako sú firemné siete.
Dnešný internet Okrem komplexných fyzických spojení, ktoré tvoria štruktúru internetu, existuje internet aj vďaka multilaterálnym dohodám (napr. „peeringovým dohodám – dohoda o vzájomnej výmene internetovej premávky“) a technickým špecifikáciám alebo protokolom, ktoré určujú, akým spôsobom sa majú vymieňať dáta po sieti. Na rozdiel od starších komunikačných systémov bol balík internetových protokolov zámerne navrhnutý agnosticky vzhľadom na fyzické médium, na ktorom je prevádzkovaný. Akákoľvek komunikačná sieť, pevná alebo bezdrôtová, ktorá je schopná prenášať obojsmerne digitálne údaje môže prenášať internetovú premávku. Preto je možné internetové pakety prenášať pevnými sieťami ako medený drôt, koaxiálny kábel a optický kábel aj bezdrôtové siete ako Wi-Fi. Všetky tieto siete zdieľajúce rovnakú sadu protokolov vyššej úrovne tvoria internet. Internetové protokoly pochádzajú z diskusií v rámci Internet Engineering Task Force (IETF) a jej pracovných skupín, ktoré sú otvorené verejným príspevkom a ich revíziám. Tieto komisie produkujú dokumenty známe ako Request for comments (RFC). Niektoré RFC povyšuje Internet Architecture Board (IAB) na internetový štandard. Medzi najpoužívanejšie internetové protokoly v balíku internetových protokolov patria IP, TCP, UDP, DNS, PPP, SLIP, ICMP, POP3, IMAP, SMTP, HTTP, HTTPS, SSH, Telnet, FTP, LDAP, SSL a TLS. Služby, ktoré tieto protokoly využívajú sú e-mail, Usenet newsgroups, World Wide Web, Gopher, session access, WAIS, finger, IRC, MUDy a MUSHe. Najpoužívanejšie z nich sú e-mail a World Wide Web s mnohými ďalšími službami, ktoré sú na nich založené, ako mailing listy, blogy a podcasty. Internet umožňuje poskytovanie služieb v reálnom čase ako telefonovanie, internetové rádio a internetové (televízne) vysielanie, ktoré sú takto prístupné kdekoľvek na svete. Niektoré iné populárne internetové služby nevznikli týmto spôsobom, ale boli pôvodne založené na proprietárnych systémoch. Medzi ne patria IRC, ICQ, AIM a Gnutella. Bolo uskutočnených mnoho analýz internetu a jeho štruktúry. Bolo napríklad zistené, že routovacia IP štruktúra internetu a hypertextové linky World Wide Webu sú príkladmi bezškálových sietí. Podobne ako sa poskytovatelia internetu pripájajú cez internet exchange pointy (napr. SIX – Slovak Internet eXchange) sa výskumné siete zvyknú pripájať do veľkých podsietí ako sú: GEANT, Internet2, Little GLORIAD. Tieto sú zasa postavené okolo relatívne malých sietí.
Pozri aj  Netbook Tablet PC Notebook
Dnes Dnes je v znamení pomalého ukončovania rozšírenia diskiet ako prenosného média na ukladanie dát. Do nových počítačových systémov sa disketové mechaniky poväčšine už neinštalujú. Zákazníci požadujú inštaláciu FDD mechaník len vtedy, keď majú aj staršie počítače, ktoré ešte nemajú USB port, alebo majú staršie údaje uložené na disketách. Ich náhradou je Flash disk (USB flash disk, USB kľúč), ktorý je flexibilný a rýchly a jeho kapacita nemá vplyv na jeho použitie (oproti FDD keď zväčšenie kapacity diskety znamenalo aj nový typ mechaniky) keďže nepoužíva čítaciu mechaniku a čítací/zapisovací radič je jeho integrálnou súčasťou. Pre potreby menej flexibilného vysokokapacitného záznamu sa využívajú DVD zapisovateľné disky (kapacita 5-9 GB), alebo ešte staršie CD zapisovateľné disky (700 MB). Napriek všetkému ostáva disketa, ako prenosné záznamové médium jediným 100% kompatibilným médiom medzi starou a novou generáciou počítačov.
Použitie a budúcnosť Vďaka malým rozmerom, výdrži batérií a štandardnému operačnému systému vzbudil netbook Asus Eee už v roku 2007 značný záujem. Za tretí kvartál roka 2008 sa v EÚ predali 2 milióny netbookov, čo predstavovalo viac ako 7 % z celkového predaja počítačov. Acer Aspire One zaznamenal medziročný nárast predaja v roku 2008 o 47,3%. Podľa štúdie NPD v roku 2009 mali netbooky 20% podiel z predaja prenosných počítačov so stále rastúcou tendenciou, pričom takmer polovica produkcie (45 %) smerovala do Európy, do Severnej Ameriky 26 %. Od roku 2011 čelili netbooky konkurencii tabletov (špeciálne Apple iPad), ktoré sú výrobne menej náročné, čo viedlo k poklesu predaja netbookov. Niektorí výrobcovia netbookov s OS Windows ukončilo ich výrobu koncom roku 2012 a nahradilo ich výrobou Chromebookov (počítač s operačným systémom prehliadača Google Chrome), na čo v roku 2014 reagoval aj Microsoft netbookmi s Windows 8.1 s vyhľadáčom Bing . Iní výrobcovia sa zamerali na zvyšovanie výkonu a znižovanie rozmerov a hmotnosti (ultrabooks). V roku 2014 bolo celosvetovo predaných viac tabletov ako prenosných počítačov. Do roku 2017 podľa Gardner bude predaných viac tabletov ako prenosných a stolových počítačov dohromady.
Trh Nettop počítače spadajú do kategórie "základný PC", ktoré majú zvyčajne cenu od 100 € po 250 €. Príležitosť pre rast trhu s nettop počítačmi je považovaná za obrovskú. Zároveň sa nettop môže stať cenovo dobrá voľba ako prvý počítač pre ľudí v rozvojových krajinách. Môže sa tiež stať voľba pre počítač pre ekologicky zmýšľajúcich ľudí, vzhľadom na svoju spotrebu energie. Nettopy sú lacné a úsporné, a môžu pomôcť užívateľom zvýšiť ziskovosť podniku. Intel predpovedá 60 miliónov "základných Nettop" jednotiek v roku 2011.
SSD disk mSATA SSD Solid state drive (mechanika s nepohyblivým médiom) alebo SSD alebo SSD disk je zariadenie pre ukladanie dát, ktoré pre záznam využíva zvyčajne statické pamäte typu SRAM, ale existujú aj SSD s pamäťami DRAM. SSD emuluje rozhranie klasického pevného disku (HDD), čím ho môže nahradiť. Disk SSD neobsahuje pohyblivé časti, je preto mechanicky odolnejší voči nárazom, nehlučný, s rádovo kratšou prístupovou dobou, vyššou rýchlosťou čítania a zápisu dát, bez mechanických latencií, s menšími rozmermi a váhou avšak doteraz (2020) aj s nižšou úložnou kapacitou a vyššou cenou ako má klasický pevný disk, založený na princípe magnetického zápisu. SSD disky sa začali využívať hlavne v netbookoch a notebookoch, hoci boli (2009) podstatne drahšie na jednotku kapacity než pevné disky. S trvalým poklesom cien polovodičových pamätí, ale hlavne pre svoje mechanické a rozmerové vlastnosti nahrádzajú (hlavne 2,5" a menšie) pevné disky. SSD sa zvyčajne vyrábajú v štandardných diskových formátoch 1,8", 2,5" a zriedkavejšie 3,5" šírky disku. V súčasnej dobe sa čoraz viac používajú SSD s konektorom M.2 (či už M.2 SATA alebo M.2 NVMe, ktorý na rozdiel od pripojenia SATA využíva linky zbernice PCI Express, čo znamená dosiahnutie ešte vyšších prenosových rýchlostí, než SATA zbernica). Väčšina výrobcov SSD používa (od 2014) statické NAND flash pamäte. Tieto pamäte, nevyžadujú pre uchovanie informácie napájanie a teda dátový obsah zachovávajú aj pri odpojení napätia. Flash pamäte sú pomalšie ako pamäte DRAM, tie však potrebujú na uchovanie informácie napájanie, ktoré môže byť realizované vo forme batérie v SSD disku. Od roku 2004 sú však pamäte Flash lacnejšie ako DRAM a preto sú SSD s pamäťami DRAM využívané tam, kde sú potrebné veľmi krátke doby prístupu a cena nerozhoduje. Súčasné SSD disky s flash pamäťami využívajú pamäte DRAM ako cache pamäť s podobnou funkciou ako je buffer pevných diskov. Existujú aj hybridné disky (solid-state hybrid drives - SSHDs), ktoré čiastočne kombinujú výhody SSD a HDD v jednej súčiastke: pevný disk s veľkou kapacitou a SSD cache, ktorá zvyšuje výkon pre často volané údaje. Tieto disky však popularitu nenašli aj z dôvodu častejšej poruchovosti oproti bežným HDD (zlyhanie SSD cache z dôvodu častého zápisu systémových súborov). Ďalším vývojovým stupňom bola kombinácia dvoch nezávislých pamäťových médií pre úložisko a cache, a to osobitné (SATA) HDD spoločne s osobitnou SSD cache využívajúcou rozhranie PCI Express v kapacitách 16 GB a 32 GB s rýchlosťami čítania až do 1350 MB/s a zápisu až do 290 MB/s, avšak táto technológia prišla v čase neustáleho znižovania ceny veľkokapacitných plnohodnotných SSD diskov (120 GB a viac), takže využitie mala len minimálne, spravidla len v OEM zariadeniach. Výrobcom tejto technológie je Intel a niesla značku Intel Optane. Neskôr sa teda začala využívať kombinácia SSD pre systém a často používané programy plus HDD na dlhodobé ukladanie dát, s ktorými práca nevyžaduje vysoké rýchlosti. Vďaka čoraz nižším cenám SSD sa už taktiež používa aj výhradne jeden SSD disk s veľkou kapacitou súčasne na systém, aj dáta.
Hardvér Hardvér nettopov sa prelína s hardvérom pre notebooky a netbooky. K dispozícii (2009) sú predovšetkým tri platformy. Sú to Intel Centrino Atom, Nvidia Ion a VIA Trinity. Hoci mnoho komponentov ako sú čipsety, grafické karty a ukladacie zariadenia možno nájsť aj na stolných počítačoch, procesory používané v nettop počítačoch sa líši od procesorov bežných počítačov. Nižšie uvedený zoznam obsahuje niektoré z hardvérových komponentov typických pre nettop. Procesor : Intel Atom (x86) : VIA Nano a VIA C7 procesor (x86) : AMD Geode (x86) : ARM Cortex (ARM) : Loongson (MIPS) GPU : Intel GMA 950 : S3 Graphics Chrome : GeForce 9400M : PowerVR Čipset : Intel 945GSE Express : GeForce 9400M : VIA VX800 IGP RAM : typicky 512 MB až 1 GB SDRAM, DDR alebo DDR2 pamäte Ukladacie médiá : typicky 1-16 GB flash SSD pamäť : 2.5" pevný disk typicky 120-160 GB Siete : Ethernet a/alebo Wi-Fi I/O porty : LAN, USB 2.0, video out, audio out Ako prvá bol pre trh uvoľnená platforma Intel Atom, ktorá bola prijatý väčšinou výrobcov hardvéru, ako napríklad ASUS, MSI a Sony. Nvidia má prvú generácie platformy ION, ktorá používa matičnú dosku GeForce 9400. V porovnaní s GPU platformy Intel Atom, procesor ION zabezpečuje lepšie prehrávanie videa s vysokým rozlíšením a má nižšiu spotrebu energie. Nvidia oznámila podporu procesorov VIA. Pre ďalšie zníženie výrobných nákladov a zlepšenie výkonnosti sa mnohí výrobcovia rozhodli pre použitie procesorov, ktoré boli pôvodne zamerané na zabudovanie do elektronických počítačových zariadení (embedded), ako sú napríklad AMD Geode a systémy založené na ARM Cortex procesoroch.
Osobný počítač Osobný počítač dneška (2017) je postavený na báze procesorov architektúry x86, s výkonnou grafickou kartou umožňujúcou prehrávať multimediálny obsah, s optickou mechanikou umožňujúcou zápis na veľkokapacitné médiá (DVD, Blu-Ray), s operačnou pamäťou rádovo ~ jednotkách GB, s vysokokapacitným pevným diskom ~ stovky GB-jednotky TB, s možnosťou pripojenia do počítačovej siete a k internetu. PC je tiež vybavené portami na pripojenie periférnych zariadení (vstupné a výstupné periférie, ako aj zariadenia schopné komunikovať s počítačom – MP3 prehrávač, mobilný telefón, a pod.). Ako výstupné zariadenie sa používa LCD monitor s uhlopriečkou 17“-30“, tlačiareň (monochromatická obvykle laserová alebo farebná obvykle atramentová prípadne vo forme multifunkčného zariadenia) ako vstupné zariadenie sa používa klávesnica a optická prípadne laserová myš. V oblasti programového vybavenia je najrozšírenejším operačným systémom Windows od firmy Microsoft (verzia XP, Vista, 7,8 alebo 10), s rozšírením až po úroveň monopolu. Druhou najväčšou skupinou je macOS firmy Apple. Alternatívou - aj keď relatívne málo rozšírenou sú Open Source operačné systémy s jadrom Linux.
Prídavné zariadenia  procesor RAM pevný disk sieťová karta čítačka kariet
Modely Nettopy sú navrhnuté tak aby boli štýlové a aby na nich šli spustiť operačné systémy Windows, čo je značným lákadlom pre bežných zákazníkov. Niektoré modely je možné upevniť na zadný kryt LCD monitora. Pre špecifickejšie činnosti (a skúsenejších používateľov) sú určené modely, na ktorých beží operačný systém Linux, čo umožňuje lepšie prispôsobenie funkčnosti a zároveň ďalšie zníženie nákladov na hardvér a licencovaný softvér. Nasledujúci zoznam obsahuje niektoré nettop počítače predávané dnes (2009). Výrobca Produkt Spotreba energie CompuLab fit-PC 6W CherryPal CherryPal Koolu Koolu ASUS Eee Box 36W Acer AspireRevo Linutop Linutop 2 8W Everex Everex gPC mini Zonbu Zonbu 10-15W Aleutia E2 MSI Wind Box System76 Meerkat Lemote Fuloong 2F 10W
Technické špecifikácie  Procesor: Intel 8088, 4,77 MHz Operačná pamäť: 64K na základnej doske, rozšíriteľná na 128K pomocou vyhradených, rozširujúcich slotov. Neskoršie modifikácie iných výrobcov mali limit pamäte 736 KB. Operačný systém: IBM PC-DOS 2.10, (zavádza sa BASIC z integrovanej kazety alebo DOS - tzv. dual-boot) Vstup / Výstup: vnútorná kazeta, konektor pre lightpen (svetelné pero?), dva konektory pre joystick, vstup pre RGB monitor, vstup pre kompozitné video, tv-out, zvukový výstup, konektor pre klasickú (s káblom) klávesnicu, infračervený snímač pre bezdrôtovú klávesnicu, sériový port, dva sloty pre kazety ROM Rozšírenia: 3 interné sloty, vyhradené pre pamäťové moduly PCjr, modem (300 bits per second non-Hayes-compatible ponúkaný od IBM, hoci konkurencia ponúkala 2400 bit/s Hayes-compatible modem) a slot pre radič disketovej mechaniky. Externý sidecar konektor pre viacnásobné sidecars. Grafická karta: Motorola 6845, "CGA Plus" Textové režimy: 40x25, 80x25, 16 farieb Grafické režimy: 320×200×4, 640×200×2, 160×100×16, 160×200×16, 320×200×16, 640×200×4 Video pamäť je zdieľaná s prvými 128 KB systémovej pamäte a jej veľkosť je od 2 KB do 96 KB. Zvuk: Texas Instruments SN76496; troj hlasová, 16 úrovní hlasitosti na kanál, veľký odstup od šumu. Úložné zariadenia: Voliteľná 5,25" disketová mechanika alebo kazeta. Ďalšie voliteľné úložné zariadenia ponúkali iní výrobcovia. Klávesnica: Klávesnica s 62 klávesmi. Káblová alebo bezdrôtová (infračervená). IBM ponúkala dva typy klávesníc, prípadne bolo možné kúpiť klávesnicu od iných výrobcov.
Súčasnosť Súčasné modely týchto PDA majú výkonný mikroprocesor firmy Intel XScale s minimálnou frekvenciou 200 MHz. Štandardom sa stal farebný display s rozlíšením (320x480 alebo 320x320 bodov / 65 536 farieb). Veľkosť pamäte RAM začína pri low-end modelov na 32MB a končí použitím pevného disku s kapacitou 4GB - model LiveDrive. Väčšine modelov umožňuje so svetom komunikovať vstavané IrDA, Bluetooth™ rozhrania, u vyšších modelov potom ešte Wifi. Existujú aj zariadenia kombinujúce PDA s mobilným telefónom inak nazývané Smartphone (Treo 270/600/650/680), ktoré majú veľmi intuitívne ovládanie.
Typy  mobilný telefón (najmä smartphone) notebook, netbook, smartbook PDA tablety čítačky elektronických kníh8i8i MP3 prehrávač PMC MID herná konzola
Využitie V súčasnosti sú zariadenia využívajúce USB veľmi rozšírené, vďaka jeho dostupnosti a cene. Veľmi sa rozvíjajú hlavne prenosné pamäťové zariadenia, tzv. USB kľúče, či Flash Drives, pričom jednotlivé spoločnosti sa priam predchádzajú, ktorá ponúkne lepšiu novinku, či už ide o rýchlosť prenosu, kapacitu, veľkosť, cenu či design. Čím ďalej tým viac sa rozširuje používanie USB portov na pripojenie tzv. Human Interface Devices, medzi ktoré patria myši, klávesnice či joysticky, aj keď ešte veľmi často nájdeme ich pripojenie pomocou iných, starších portov. Pre viaceré zariadenia, ako napr. skenery či digitálne fotoaparáty, sa USB už stalo štandardom. Tiež je veľmi rozšírené pri pripájaní tlačiarní nahradzujúc paralelné porty a uľahčuje tak pripojenie viacerých tlačiarní k jednému počítaču. Využitie USB portov je naozaj rôznorodé a výrobcovia často prichádzajú s novými, často bizarnými nápadmi. Keďže zbernica je schopná napájať menšie zariadenia, objavili sa (okrem bežných prenosných pevných diskov) aj zariadenia, ktoré využívajú port len na napájanie – napr. nabíjačky mobilných telefónov a pod. Zvláštnou kategóriou sú zariadenia označované ako USB dekorácie – malé lampičky, ventilátory, ohrievače šálok, či dokonca miniatúrne vysávače.
Možné alternatívy  Zbernice Čo sa týka ukladania dát, USB zbernice zďaleka nie sú jedinou, ani najlepšou či najväčšou alternatívou. Primárnymi zbernicami pre interné disky stále zostávajú zbernice ako ATA, Serial ATA či SCSI. USB má však oproti nim jednu dôležitú výhodu, a to jednoduchosť inštalovania a odstraňovania zariadení bez potreby otvárania počítača, čo je užitočné pri použití externých zariadení. Aj preto sa dnes toľko rozširujú USB kľúče. Funkčne sa totiž užívateľovi ukážu ako ďalší interný disk.Adaptér USB → PS/2 Legacy porty Pri Human Interface Devices sú síce USB porty tiež už veľmi rozšírené, a preto sú stále zriedkavejšie tzv. legacy porty - dávnejšie, zastarávajúce spôsoby pripojenia ako napr. PS/2 porty. AT konektory klávesnice už však ustúpili do úzadia. Aj iné HID zariadenia postupne migrujú od MIDI, PC game portov či PS/2 k USB. Myši a klávesnice sú dnes často dodávané s malým USB / PS/2 adaptérom, aby mohli byť použité s obidvoma portmi. Porovnanie USB, FireWire a HDMI Najsilnejšou alternatívou USB však je FireWire a HDMI. USB bolo pôvodne vyvinuté len ako doplnok k FireWire (IEEE 1394), ktoré bolo navrhnuté na prepojenie periférií veľkou rýchlosťou. USB pôvodne operovalo pri ďaleko nižších rýchlostiach prenosu, no odkedy výrobcovia FireWire (firma Apple) oznámili spoplatnenie jeho používania, vývojári USB sa rozhodli pokračovať vo vývoji a pokúsiť sa FireWire nahradiť. Aj napriek tomu, že neskôr cena FireWire 4-násobne klesla, pokračovalo sa vo vývine USB 2.0. Intel si vybral podporovať USB 2.0, čo bola silná rana pre FireWire a jeho preniknutie na trh. Dokonca sám Apple dnes svoje iPody vyrába s USB portom na dátový prenos a oboma USB aj FireWire portami na nabíjanie. To dokazuje úspech preniknutia USB na komerčné trhy. Vďaka rýchlemu prenosu dát je FireWire však naďalej štandardným rozhraním dnešných audio a video zariadení, ako aj externých pevných diskov a iných veľmi rýchlych periférií. V porovnaní so starším FireWire 400 mal USB 2.0 Hi-Speed ešte síce o čosi vyššiu maximálnu rýchlosť prenosu, no v reálnom nasadení dosahuje FireWire 400 omnoho vyššie rýchlosti, čo je dané čipmi a ovládačmi používanými pri implementácii štandardov. Apple vyrába aj zariadenia štandardu IEEE 1394b, tzv. FireWire 800, ktorý poskytuje rýchlosť až do 800 Mbps a je teda až dvakrát rýchlejší ako štandardný FireWire 400. Taktiež umožňuje prenos dát v prípade prepojenia optickým káblom až do vzdialenosti 100 metrov. Maximálna dĺžka kábla pri použití USB 2.0 je pritom iba 5 metrov. Pre profesionálov využívajúcich veľké objemy prenášaných dát a vysokej kvality je jednoznačným riešením teda určite FireWire 400 alebo 800. Inak ale zostáva USB stále najrozšírenejším, najlacnejším a najdostupnejším možným riešením.
Hardvér Rozmery netbooku sú menšie ako pri notebookoch, a majú aj nižšiu hmotnosť (0,7 – 1,5 kg). Vyznačujú sa malým zabudovaným LCD displejom 7" - 12", zabudovaným sieťovým pripojením (WiFi, RJ-45 LAN, prípadne Bluetooth, prípadne IrDA, EDGE), redukovanou veľkosťou klávesov (70 – 90% štandardnej veľkosti) a absenciou optickej mechaniky. Veľmi často používajú technológiu SSD diskov v kapacitách okolo 300 GB (2011). Netbooky obvykle disponujú pamäťou 1 alebo 2 GB (2011) s možnosťou jej rozšírenia. Ako ovládač kurzora sa používa touchpad. Štandardom je tiež zabudovaná čítačka SD pamäťových kariet. Externé konektory sú redukované na USB (2-6 konektorov) a D-Sub VGA konektor pre pripojenie externého monitoru. Chýba tiež rozšírenie Cardbus (PCMCIA). Novšie (od 2011) a drahšie modely majú aj HDMI pripojenie a rozlíšenie vhodné pre HD video. Keďže dôraz je kladený na nízku spotrebu, používajú sa špeciálne "mobilné" nízkoodberové procesory ako Intel Atom, VIA C7, VIA Nano, AMD Geode (2008) so zabudovanými energiu šetriacimi režimami. Grafická karta je obvykle integrovaná v čipsete so zdieľanou pamäťou. Ako zdroj energie sa najčastejšie používa 3-9 článkový Li-ion akumulátor, štandardná výdrž na batérie je 3 - 9 hodín (2008).
Staršie mobilné telefóny (bez OS)
Funkcie a použitie Mobilný telefón riadi špecializovaný počítač obsahujúci základnú dosku, procesor (CPU), pamäť, klávesnicu (alebo dotykový displej), displej a vysielač/prijímač na komunikáciu. Telefóny disponujú rôznorodými funkciami. Okrem telefonovania je možné sa cez ne pripojiť na internet, prezerať internetové stránky, posielať a prijímať textové (SMS) a multimediálne správy (MMS), organizovať si čas, úlohy, stretnutia pomocou kalendára a ďalšie funkcie. S postupujúcou modernizáciou a miniaturizáciou získavajú veľké množstvo multimediálnych funkcií: môžu slúžiť ako rádio, prehrávač hudby, fotoaparát či videokamera. Vďaka pamäťovým kartám, ktoré rozširujú pamäť telefónu, je možné uložiť veľké súbory, ako napr. videá, fotografie vo veľkom rozlíšení alebo hudbu vo formátoch MP3, MP4 alebo AAC. Je možné ich spojiť s inými zariadeniami cez infračervený port, bluetooth, NFC, Wi-Fi alebo dátový kábel. Tieto možnosti pripojiteľnosti sú však odlišné v závislosti od typu a veku mobilného telefónu. Ovládanie a fungovanie mobilných telefónov je taktiež odlišné v závislosti od operačného systému, výrobcu aj typu. Telefonovanie a ostatné funkcie umožňujú štandardy mobilnej telefónie, ktoré určujú nielen frekvencie na ktorých mobil pracuje ale aj potrebnú infraštruktúru poskytovateľa (napríklad na strechách viditeľné antény BTS a pod.). Najznámejší štandard je globálny systém mobilných komunikácií (GSM), ktorý dostal označenie mobilný systém druhej generácie (2G). Po ňom nasledovali 3G a 4G štandardy. Súčasné generácie mobilov využívajú najčastejšie komunikačné štandardy GSM, GPRS, EDGE, UMTS, HSDPA, LTE, Bluetooth, Wi-Fi a pod. Najnovšia generácia 5G bola spustená komerčne prvý krát v apríli 2019 v Južnej Kórei a v máji vo Švajčiarku.
Napájanie Mobilné telefóny získavajú energiu z batérie, ktoré možno dobíjať z USB portu, z prenosných batérií, zo siete alebo cigaretového zapaľovača v automobile pomocou adaptéra. Dňa 17. februára 2009 GSM Association oznámila, že sa dohodli na používaní štandardnej nabíjačky pre mobilné telefóny. Štandardný konektor má prijať 17 výrobcov v Open Mobile Terminal platformy Nokia, Motorola a Samsung micro-USB konektor. Nové nabíjačky budú oveľa účinnejšie než existujúce nabíjačky. Znamená to, že výrobcovia už nebudú musieť dodávať nabíjačku s každým novým telefónom. Postupne sa vyvíjajú mobilné telefóny a príslušenstvo, umožňujúce solárne dobíjanie.
Operačný systém Existuje široký výber operačných systémov použiteľných v nettop počítačoch. Windows XP bol jeden z najpopulárnejších desktopových operačných systémov a preto prirodzene (vďaka tomu, že dokáže bežať aj na slabšom hardvéri (podľa dnešných noriem)). V niektorých high-end nettopoch a pripravovaných modeloch sa počíta aj s so systémami Windows Vista a Windows 7. Ďalším obľúbeným OS je predinštalovaný, alebo zabudovaný Linux, ktorý podporuje širokú škálu procesorov a architektúr. Podobne hoci Google Android, ktorý bol pôvodne určený pre telefóny (smartphone), je tiež pripravovaný aj pre nettop trh. Microsoft Windows : Windows XP : Windows Vista : Windows 7 Linuxové operačné systémy : Google Android : Ubuntu : Xubuntu : atď Pôvodne aj Asus Eee bežal na Linuxe. V reakcii na to Microsoft predĺžil dostupnosť Windows XP pre ultra-nízko nákladové osobné počítače (ULCPC) od júna 2008 do júna 2010, aby si udržal u netbookov a nettopov svoj podiel na trhu, keďže trh sa posúva smerom k notebookom na úkor stolových počítačov. Jedným z dôvodov bolo aj zabránenie ďalšiemu rozširovaniu konkurenčného Linuxu do rastúceho segmentu prenosných počítačov, čo by sa neskôr mohlo preniesť aj do segmentu stolných PC. Microsoft tiež skúša odľahčenú verziu Windows 7 použiteľnú pre tento druh zariadení. Microsoft kvalifikoval počítače s ultra-nízkymi nákladmi (ULCPC) ako vyhovujúce hardvérovým požiadavkám: Pamäť: dodávané s 1 GB RAM alebo menej Obrazovka: 10,2 "a menšie Skladovacie zariadenie (pevný disk): 80 GB (tento limit zvýšil na 160 GB), alebo 16 GB SSD Bez dotykovej obazovky (nie tablet pc) DirectX 9 podporujúce GPU (alebo pod )
Špecifické vlastnosti Jednotky USB flash poskytujú oproti iným druhom prenosných médií (najmä disketám) niekoľko výrazných výhod: sú menšie, rýchlejšie, s vyššími kapacitami a tiež výrazne spoľahlivejšie (keďže neobsahujú pohyblivé súčasti). Jednotky USB flash majú obvykle implementovaný USB mass storage class protokol, čo umožňuje využiť univerzálny ovládač typu class ( trieda ) v operačných systémoch ako Microsoft Windows, Mac OS X a GNU/Linux, a nie je potrebné inštalovať špeciálny ovládač ku každému typu USB kľúča pre operačný systém, ktorý ich vie používať. Windows Vista vie používať USB kľúč aj ako externú operačnú pamäť. Na trhu sú aj USB kľúče s tzv. U3 Smart technológiou. Takéto kľúče majú operačný systém, ktorý umožňuje spúšťať programy priamo z kľúča, bez potreby ich inštalácie do počítača. Systém obsahuje aj jednoduché programy ako textový editor, tabuľkový kalkulátor, internetový prehliadač, hry a pod., obsahuje oblasti ktoré je možné zašifrovať, a tak ich chrániť pred nežiaducim prístupom. Technológia U3 vznikla v roku 2004 ako spoločný projekt spoločností SanDisk a M-system. USB kľúče sa často kombinujú s inými zariadeniami (MP3 prehrávač, diktafón a pod.). Mnohé zariadenia spotrebnej elektroniky už disponujú USB portom pre pripojenie USB kľúča či už umožňujúce uloženie dát, alebo ich čítanie z kľúča (napr. autorádio, počítačová tlačiareň a pod.). S nárastom rozšírenia USB kľúčov, stúpa aj počet počítačových vírusov a červov schopných využiť túto technológiu. Červ (počítačový program infikujúci OS, nie jednotlivé súbory) vyhľadáva pamäťové kľúče USB, na ktorých vytvorí skrytý súbor autorun.inf. Ten sa načíta, len čo je zariadenie pripojené k nezabezpečenému počítaču s Windows a spustí vírusový program. Dá sa proti tomu brániť vytvorením prázdneho adresára autorun.inf, s atribútom "len na čítanie" a doňho vytvoriť nejaký súbor tiež s atribútom "len na čítanie". S týmto si väčšina vírusov neporadí.
Nevýhody  Poskytuje menej multitaskingu ako bežný počítač. Vyššie náklady – tablet PC sú obvykle drahšie ako ich klasické verzie. V poslednom čase badať pokles ceny, čo spolu s trendom „trvalej konektivity“ vyvoláva masívnejšie rozšírenie. Rýchlosť ovládania a zadávania údajov. Rukopis je výrazne pomalší ako písanie textu na klávesnici. Riziko poškodenia obrazovky. Tablet PC sú vyrábané s veľkým displejom, pričom ich obrazovka slúži ako vstupné zariadenie. Jej umiestnenie, nutnosť určitého tlaku na obrazovku, prach a pod. vystavujú obrazovku vyššiemu riziku poškodenia. Manipulácia s obrazovkou – otáčanie a neustále sklápanie kladie veľký tlak na kĺby, spoje, prepájacie vodiče medzi monitorom a telom, ale aj na celkovú robustnosť tela notebooku. Životnosť batérie príliš krátka životnosť batérie vzhľadom na trvalé podsvietenie veľkoplošnej obrazovky. Dnes je trendom jednodňová výdrž.
Základné funkcie Základnou funkciou základnej dosky je poskytnúť základné prepojenie vnútorných a vonkajších zariadení počítača, či už po mechanickej alebo elektronickej stránke. Všetky vonkajšie a vnútorné zariadenia sú nejakým spôsobom prepojené s matičnou doskou. Ak procesor počítača predstavuje „mozog“, zbernica predstavuje „miechu“ tak matičná doska predstavuje jeho „kostru“. Niektoré rozširujúce moduly počítača sú umiestnené na matičnej doske priamo, niektoré sú prepojené káblom, niektoré môžu komunikovať aj bezdrôtovo. Štandardizácia umožnila rozvoj počítačovej techniky. Všetky neštandardné karty, konektory a zariadenia, ktoré sa neprispôsobili postupne zanikli. Vznikol tzv. PC štandard a predajné sú len komponenty so štandardom kompatibilné. Zbernica predstavuje rozhranie pre rozširujúce karty, karty musia byť vybavené štandardizovaným konektorom (napr. PCI, PCIE, USB ...) ktorý musí elektricky, mechanicky a komunikačne "sedieť" s konektorom, do ktorého sa rozširujúce zariadenie zapája. Vonkajší konektor so svojimi mechanicko - elektronicko - komunikačnými vlastnosťami preto označujeme ako port (voľne preložené prístav, brána). Viacerým zariadeniam je umožnené pripojenie rôznym spôsobom - pomocou rôznych portov, pričom funkcia zariadenia ostáva rovnaká (myš je možné pripojiť cez PS/2 konektor alebo USB konektor ...). Navonok (externe) základná doska poskytuje (nie je podmienkou, rôzne dosky obsahujú rozličné kombinácie portov): pripojenie myši a klávesnice (PS/2, USB ...) sériový komunikačný konektor (COM) - dnes sa už nepoužíva paralelný port (LPT, Centronics, Bitronics ...) - dnes sa už nepoužíva USB - univerzálne sériové rozhranie (USB 1.0, USB 2.0, USB 3.0, 3.1, 3.2) FireWire (1394, iLink ...) - dnes sa už nepoužíva SATA zvukové konektory (JACK, optical, COAX ...) sieťové pripojenie (obvykle Ethernet 1G, 10G ...) VGA (ak je na MB integrovaná grafika) D-SUB, DVI, HDMI, VIDEO, SVIDEO, DP iné Trendom je potlačenie všetkých portov a ich nahradenie jediným univerzálnym - USB portom. Interne matičná doska poskytuje (nie je podmienkou, rôzne dosky obsahujú rozličné kombinácie konektorov): zbernice: ISA - dnes už nepoužívané EISA - dnes už nepoužívané VESA - dnes už nepoužívané PCI - bežne používaná AGP - špecializované pre grafiku, rýchlejšia ako PCI, no dnes sa už nepoužíva PCI Express - nástupca PCI a AGP. Vyššie prenosové rýchlosti a kapacita. rise zbernice - dnes už nepoužívané AMR, CNR ... iné konektory pre pripojenie interných zariadení: napájacie konektory ATX, AT napájacie konektory pre CPU SATA konektory pre pripojenie ventilátorov konektory pre pripojenie predného panela (mikrofón, slúchadlá, USB ...) rozširujúce konektory USB konektory pre pripojenie skrinky (reset, power, sleep, LED, speaker ...) iné
Konštrukcia Interná sieťová karta je klasická rozširujúca karta pre zbernicu počítača (PCIE, v minulosti ISA, PCI a pod.). Z hľadiska zbernice sieťová karta na prenos dát používa I/O adresu, DMA a IRQ. Konektor RJ-45 na sieťovej karte Na karte sa obvykle nachádza: špecializovaný komunikačný obvod – jadro karty. Ide o špecializovaný komunikačný procesor obsahujúci všetko, čo komunikácia cez sieť vyžaduje, ktorý výrazne zjednodušuje jej konštrukciu. Najväčší výrobcovia obvodov sú Realtek, 3COM, SMC, Intel ai. ROM pamäť – resp. pätica pre pamäť - tzv. BOOT ROM pamäť s programom umožňujúcim pripojenie k sieti LAN bez dodatočného komunikačného softvéru. Umožňuje postaviť počítač bez operačného systému - bezdiskovú stanicu (tzv. terminál, pracovná stanica), ktorý si všetok softvér potrebný pre prácu stiahne z hlavného počítača – servera. napäťový menič z 5V na 9V, potrebný pre niektoré druhy sietí.. na lište sa nachádza konektor podľa použitej linky (BNC, RJ-45 – TP, Token Ring, AUI...) kam sa pripája komunikačný sieťový kábel LED diódy na indikáciu aktivity siete a prítomnosti signálu v sieti. Externé karty obsahujú navyše časti potrebné pre komunikáciu cez daný externý port (USB, PCMCIA ...).
História Grafická karta začala písať svoju históriu v roku 1960, keď tlačiareň (čo bolo najbežnejšie výstupné zariadenie počítača) bola nahradená obrazovkou, a bolo potrebné výstupné informácie z počítača vizualizovať. Prvé grafické karty zobrazovali len v textovom režime a len monochromaticky. Prípadné obrázky sa len skladali z textových znakov. Rok Textový mód Grafický mód Farby Pamäť MDA 1981 80 25 - 1 4 KB CGA 1981 80 25 640 200 16 16 KB HGC 1982 80 25 720 348 1 64 KB EGA 1984 80 25 640 350 16 256 KB IBM 8514 1987 80 25 1024 768 256 - MCGA 1987 80 25 320 200 256 - VGA 1987 720 400 640 480 256 256 KB SVGA 1989 80 25 1024 768 256 2 MB XGA 1990 80 25 1024 768 65,536 1 MB Prvé grafické karty použilo vo svojich počítačoch IBM (prvé IBM PC) v roku 1981. Bola to karta štandardu MDA (Monochrome Display Adapter). Pracovala len v textovom režime 25x80 riadkov na obrazovke. Mala 4kB videopamäť a len jednu farbu. Karty sa postupne s nárokmi užívateľov vyvíjali, a vznikali firmy špecializujúce sa práve na grafické karty (ATI, CirrusLogic, S3, Matrox). V roku 1987 vznikol štandard VGA (Video Graphic Array – 640x480 bodov pri 256 farbách) a neskôr SVGA (Super VGA) ktorý už potreboval 2 MB pamäte a dokázal zobraziť 1024x768 bodov pri 256 farbách. Tieto štandardy sa líšili len počtom zobrazených bodov a farieb. Evolučným skokom vo vývoji boli prvé karty označované ako 2D/3D (Matrox, Creative …). Tieto karty podporovali SVGA štandard, ale ako novinku mali zabudované 3D funkcie (podporu pre 3D zobrazenie). V 1997 firma 3dfx prišla s revolučným čipom Voodoo, ktorý obsahoval nové 3D funkcie a efekty (Mip Mapping, Z-buffering, Anti-aliasing...). Tieto karty boli doplnkom ku klasickej grafickej karte, boli s ňou prepojené, a spúšťali sa len pri programoch, ktoré ju podporovali. Tieto karty sa dali používať pre počítačové hry, ktoré sa stali hybným motorom celého tohoto odvetvia. Nastal rýchly rozvoj grafických kariet, ktorý trvá podnes. Nové karty vyžadovali stále väčší objem dát prenášaných cez systémovú zbernicu PCI, táto postupne prestala nárokom postačovať. Preto v 2002 prišiel Intel s novým portom AGP (Accelerated Graphics Port) ktorý riešil úzke miesto medzi procesorom a grafickou kartou. AGP bol prvý špecializovaný port len pre grafickú kartu. V roku 2002 nVidia začala kontrolovať trh s grafickými kartami, prevzala firmu 3dfx a vytvorila rodinu GeForce. Nové 3D algoritmy, väčší výkon grafických procesorov, nové pamäteSDRAM, DDRAM, DDR2, DDR3 so stále rastúcimi frekvenciami a veľkosťami 8... 512 MB GRAM... Dnes je trh s grafickými procesorami kontrolovaný firmami nVidia a AMD (bývalá ATI) s rodinami grafických čipov GeForce a Radeon. Ostatné firmy sa špecializujú na zvláštne karty pre profesionálne využitie (Matrox...)
Zvuk nie na rozširujúci kartách  Zvukový hardvér integrovaný na matičnej doske Od roku 1990 veľa výrobcov matičných dosiek začalo integrovať zvukové karty priamo do ich dizajnu. Zo začiatku to boli kombinované AD/DA prevodníky, viaceré z nich využívali AC97 štandard. Objavili sa aj pokusy s externou kartou pre špecializovaný slot – AMR, CNR, ACR a pod. Tieto nenašli veľké uplatnenie. Od roku 2005 s rastúcim výkonom počítačov vznikla možnosť využiť hardvér počítača, kedy zvukovú syntézu vykonáva hlavný procesor – CPU, a zvukový čip obsahuje len DA prevodník ktorý spracuje už „namixovaný“ zvuk. V súčasnosti s neustále sa zvyšujúcimi nárokmi na zvuk – hlavne pri hrách, sa čoraz častejšie stretávame s „plnohodnotnými“ zvukovými čipmi na matičnej doske, ktoré odbremeňujú hlavný procesor PC a zároveň ušetria jeden slot PCI. USB zvukové karty USB zvukové karty sú externé boxy ktoré sa pripájajú do počítača cez USB port. USB špecifikácia umožňuje aj pripojenie audio zariadení, a v špecifikácii 2.0 poskytuje USB dostatočnú prenosovú kapacitu pre podporu aj najnáročnejších zvukových zariadení. Obvykle sa tento typ zvukových kariet používa v lacnejšej variante pre notebooky nedisponujúce hardvérovou akceleráciou zvuku, alebo v drahšej variante pre profesionálnych hudobníkov, keby bolo zvukové zariadenie príliš obmedzované rozmermi internej karty do PC. Používa sa tiež, keď potrebujeme viacero zvukových kariet – počítač obsluhuje viacero zvukových výstupov. PCMCIA zvukové karty PCMCIA karta Tento typ kariet bol donedávna obľúbený u majiteľov notebookov, ktoré nemali zabudovanú zvukovú kartu. Dnes, keď je zvuková karta samozrejmou súčasťou notebooku sa tento typ kariet využíva len v prípade, že výkon internej karty nie je dostatočný, alebo – s výhodou, keď potrebujeme viacero audio kariet – napríklad využitie pre diskotéky – kedy notebook reprodukuje hudbu a zároveň na druhej karte môžeme prehrávať iný zvuk – na monitorovanie, resp. prípravu ďalšej skladby. Aj tu sa však už uplatňujú USB zariadenia, ktoré postupne vytláčajú PCMCIA.
Wi-Fi a bezplatný softvér  Operačné systémy BSD (FreeBSD, NetBSD, OpenBSD) majú zabudovanú podporu pre väčšinu adaptérov od konca roka 1998. Kód pre čipy Atheros, Prism, Harris/Intersil a Aironet (od vybraných Wi-Fi dodávateľov) je väčšinou zdieľaný medzi 3 BSD systémami. Darwin a Mac OS X, napriek prekrytiu s FreeBSD, majú svoje vlastné implementácie. V OpenBSD 3.7 je dostupných viac ovládačov pre bezdrôtové čipsety, vrátane RealTek RTL8180L, Ralink RT25x0, Atmel AT76C50x, ako aj Intel 2100 a 2200BG/2225BG/2915ABG, a to vďaka úsiliu OpenBSD vyvinúť open source ovládače pre bezdrôtové čipsety. Je možné, že tieto ovládače sa môžu implementovať v iných systémoch BSD, ak ešte neexistujú. Pre FreeBSD je dostupný aj ndiswrapper. Linux: Od verzie 2.6 sú niektoré Wi-Fi adaptéry podporované v jadre Linuxu. Podpora pre Orinoco, Prism, Aironet a Atmel je priamo v jadre; originálne ovládače k ADMtek a Realtek RTL8180L poskytujú priamo výrobcovia a existujú aj open source ovládače. Intel Calexico sú podporované open source ovládačmi dostupnými na Sourceforge. Atheros a Ralink RT2x00 sú podporované open source projektmi. Podpora pre ďalšie bezdrôtové zariadenia je dostupná cez open source ndiswrapper ovládač, ktorý umožňuje Linuxu bežiacemu na architektúre Intel x86 „zabaliť“ (wrap) ovládač od dodávateľa určený pre Microsoft Windows tak, aby sa dal priamo použiť. Dostupná je aspoň jedna komerčná implementácia tejto myšlienky. Free Software Foundation odporúča niekoľko adaptérov.
ASUS Eee Box CherryPal Acer Aspire Revo nettop Nettop je druh rozmerovo malého počítača určeného pre plnenie základných výpočtových úloh, ako je prehliadanie internetu, prístup k on-line a internetovým aplikáciám, spracovanie dokumentov, prehrávanie obrazu a zvuku a pod. Slovo Nettop vzniklo kombináciou slov internet a desktop (vo význame stolný počítač). V porovnaní s bežne používanými počítačmi nie sú nettopy len menšie, ľahšie a lacnejšie, ale aj spotrebujú oveľa menej energie. Napríklad nettop firmy ASUS Eee Box spotrebuje len 36 wattov elektrickej energie, pričom typický desktop spotrebúva viac ako 100 wattov. Dôvodom nižšej energetickej náročnosti je špecifický typ hardvéru podporujúci šetrenie energiou, ktorý je prevzatý z notebookov. Nettop zníži spotrebu energie, keď je nevyužívaný a preto má menšie uplatnenie menej vhodné pre používanie zložitých aplikácií.
Pôvod netbookov možno odvíjať od snahy výrobcov zmenšovať rozmery a váhu prenosných počítačov. Apple v roku 1991 uviedol PowerBook 100, ktorý vážil 2,3 kg, Gateway v roku 1992 zase Handbook 1.4 kg a v roku 1993 Hewlett-Packard OmniBook 300 1,3kg. Názov sub-notebook sa začal používať pre veľmi populárny rad Libretto od Toshiby. Libretto 20 so 6-palcovou obrazovkou sa začalo predávať začiatkom roku 1996 a vážilo len 840 gramov. V roku 1999 Psion uviedol rad Psion netBook. Psion má „netbook“ zaregistrovaný ako obchodnú značku pre zariadenia Netbook a Netbook Pro. Tieto zariadenia používali operačný systém Epoc a mali dotykový displej. Všeobecne sa však termín "netbook" začal používať až v roku 2007, keď Asus predstavil ASUS Eee PC, pôvodne určené pre rozvíjajúce sa trhy, s rozmermi 23 × 17 cm a váhou 0,9 kg.