Životopis Narodil sa v dobre situovanej protestantskej rodine. Jeho predkovia pochádzali z Francúzska (pôvodný variant priezviska znel Becquet ), odkiaľ sa presťahovali, keď bol zrušený Nantský edikt v roku 1685. Dom Beckettovcov, ktorý v roku 1903 postavil Beckettov otec, pozostával z obrovského domu a záhrady s tenisovým kurtom. Už ako päťročný začal navštevoval miestnu divadelnú školu, neskôr pokračoval v štúdiu na Earlsfort House School v centre mesta. V roku 1919 odišiel do Portora Royal School v Enniskillen, Fermanagh (túto školu navštevoval aj Oscar Wilde). Ako prirodzený športový talent exceloval v krikete, dokonca neskôr hral i za Dublinskú univerzitu a odohral dva prvoligové zápasy proti Northamptonshire Country Cricket Club. Tak sa stal jediným laureátom Nobelovej ceny za literatúru, ktorý sa zapísal do Wisden Cricketers Almanack , biblie kriketu. Absolvoval tiež štúdium na Trinity College, kde od roku 1923 študoval právo a európske jazyky (francúzština, taliančina a angličtina). Štúdium ukončil v roku 1927 získaním titulu bakalár umení a začal pracovať ako učiteľ v Belfaste, ale už v roku 1928 odišiel prednášať angličtinu do Francúzska na École Normale Supérieure v Paríži (pôsobil aj na prestížnej Sorbonne). Tu sa zoznámil s ďalším írskym spisovateľom, Jamesom Joycom. Beckett mu mnohými spôsobmi pomáhal a obhajoval jeho nie veľmi uznávané dielo. Beckettove priateľstvo s Joyceom ochladlo vďaka Beckettovmu romániku s Joyceovou dcérou Luciou. V roku 1930 sa vrátil do Írska, kde začal učiť na Trinity College. Tu uňho prepukli depresie, ktoré liečil v psychiatrickej liečebni. V roku 1931 sa vzdal akademickej kariéry a po prepustení z liečebne niekoľko rokov cestoval po Európe. V roku 1938 sa natrvalo odsťahoval do Francúzska. V januári roku 1938 bol notorickým pasákom bodnutý do hrudníka a takmer na následky zranenia zomrel, a bol to práve James Joyce, kto mu zariadil súkromnú izbu v nemocnici. Keď sa pri predbežnom výsluchu Beckett opýtal svojho útočníka na dôvod, prečo ho bodol, ten len odpovedal: „Neviem, pane. Prepáčte.“ V priebehu druhej svetovej vojny sa angažoval v protifašistickom odboji - vo francúzskom hnutí odporu, a počas prvých dvoch rokoch vojny ho niekoľkokrát takmer chytilo gestapo. Ešte počas vojny (v roku 1942) odišiel na juh Francúzska do Roussillon, kde žil do konca vojny na vidieku a pracoval ako robotník, a taktiež pomáhal so sabotážami proti nemeckej armáde. Po skončení vojny sa vrátil do Paríža, kde bol navrhnutý na niekoľko francúzskych ocenení (Croix de guerre, Médaille de la Résistance). V Paríži ostal žiť až do konca života. V roku 1945 krátko navštívil Dublin a v roku 1961 si v Anglicku tajne vzal za ženu Suzanne. V roku 1969 bol ocenený za svoju tvorbu Nobelovou cenou za literatúru, no jeho manželka Suzanne, ktorá videla, že od toho momentu bol posadnutý slávou, toto ocenenie nazvala „katastrofou“. Suzanne zomrela 17. júla 1989 a Beckett, trpiaci pľúcnym ochorením a pravdepodobne i Parkinsonovou chorobou, obmedzovaný domácim ošetrovaním, zomrel 22. decembra toho istého roku. Obaja sú pochovaní na Cimetière du Montparnasse v Paríži, v hrobe s jednoduchým mramorovým pomníkom, vyrobeným podľa Beckettovho želania.