TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Útok na základňu Holloway 7. februára 1965 bola vojenská operácia Vietkongu proti americkej leteckej základni pri meste Pleiku počas Vietnamskej vojny, ktorá sa uskutočnila v noci 6. februára 1965. Viac ako 200 komunistických povstalcov v nej mínometným útokom zabilo osem amerických vojakov a 128 zranilo. Ako odpoveď na útok začali Spojené štáty Operáciu Flaming Dart proti Severnému Vietnamu. Útok bol tiež zámienkou Johnonovej administratívy na vyslanie ďalších bojových jednotiek do Južného Vietnamu, údajne na zabezpečenie amerických základní.
Prekrútenie udalosti v USA Hoci Johnson už predniesol Američanom prejav, v ktorom obviňoval komunistov z dvoch útokov, stále neboli k dispozícií žiadne dôkazy o tom, či sa druhý útok vôbec odohral. Správy z toho dňa naznačujú, že ani Johnson ani minister obrany McNamara si neboli druhým konfliktom istí. Rôzne mediálne zdroje, vrátane Time, Life a Newsweek uverejňovali v auguste rôzne články týkajúce sa incidentu. Time napríklad napísal: "Skrz temnotu, zo západu a juhu… votrelci opovážlivo vpadli… najmenej šesť z nich… začali strieľať na torpédoborce automatickými zbraňami, tentoraz zo vzdialenosti 2 000 yardov." Time ďalej písal, že "nie je pochýb o názore admirála Sharpa, že Spojené štáty budú musieť na útok odpovedať," a že v prezidentovej administratíve nebol žiaden spor alebo pochybnosti týkajúce sa incidentu. Séria incidentov ako zámienka na zatiahnutie USA do vojny sledovala popudenie verejnosti proti Severnému Vietnamu, ako aj amerických politikov, ktorí mali volať po vystupňovaní vojny. V máji 1964 člen CIA a poradca prezidenta pre zahraničnú politiku William Bundy presviedčal Spojené štáty, že majú "vyhnať komunistov z Južného Vietnamu" , hoci to znamenalo útok nielen proti Severnému Vietnamu, ale aj Číne. Napriek tomu sa Johnsnova administratíva v druhej polovici roka zameriavala na presviedčanie americkej verejnosti, že nie je šanca na vojnu medzi USA a Severným Vietnamom. Severovietnamský generál Vo Nguyen Giap vyhlásil, že hliadky Desoto boli poslané do Zálivu, aby vyprovokovali Severný Vietnam k zámienke na vystupňovanie vojny. Viacerí vládni úradníci zastávali podobný názor. Americkí politici a stratégovia plánovali provokačné akcie proti Severnému Vietnamu už dlhšiu dobu. Po vojne povedal americký diplomat George Ball britskému novinárovi, že "v tom čase veľa ľudí hľadalo zámienku na začatie bombardovania." Sú dôkazy, že tieto plány existovali ešte pred Incidentom v Tonkinskom zálive.
„ Swing Life Away “ je skladba americkej melodic hardcorovej a hardcore punkovej skupiny Rise Against z ich albumu Siren Song of the Counter Culture . Pôvodne napísaná skladba Timom McIlrathom a Neilom Hennessym sa odlišuje od ostatných skladieb Rise Against pretože bola hraná a nahraná akusticky. Texty sú optimistickejšie a hovoria o spokojnosti s nie celkom perfektným životom, aj keď skupina udržiava v textoch svoje charakteristické témy ako vlastné analýzy a nádej. Na show na Festival Hall v Melbourne, McIlrath uviedol, že pieseň bola napísaná o dobrých priateľoch skupiny, ktorí skupine pomohli keď bola menej známa.
Vznik Pieseň vznikla, keď mal spevák dvanásť rokov. Pri hľadaní inšpirácie na tretí album na ňu náhodou narazil a napísal k nej nový text. Do rádií sa dostala v máji 2010. Na podporu singla vyšla rádiová a akustická verzia piesne. Spevák po prvýkrát použil vo svojej tvorbe gitalele..
O piesni "West Coast" je balada s približnou dĺžkou štyri minúty a sedemnásť sekúnd. Žánrovo by sa dala priradiť k surf rocku s bluesovými a indie rockovými prvkami. Na určitých miestach zaznejú reggae bubny.
Kompozícia Skladba „Push It“ má tempo 124 úderov za minútu Medzi účinkujúcich bol pridaný Hurby Azor, keď právnici skupiny pocítili, že skladba má možnú podobnosť linky "Push it!" ako skladba „Push It“, ktorá bola hitom newyorskej hip-hopovej skupiny Salt-n-Pepa.
„ Life Less Frightening “ je tretí singel americkej melodic hardcorovej skupiny Rise Against z ich tretieho štúdiového albumu Siren Song of the Counter Culture . Text piesne zachytáva rôzne hrôzy sveta, túži po živote v pokoji („...I m soaking with the sins of knowing what s gone wrong...“) a vyvodzuje, že nedostatočná akcia bude príčinou zhoršenia problémov („Time again I have found myself stuttering/Foundations pulled out from under me.“).
Zoznam skladieb[upraviť | upraviť kód]  „Peace & Love“ „AnirepAniDed“ „Dom Pec“ „Slov Songs“ „Pizz Trio“ „Total Brutal (Another Say In Life)“ „Hit“ „Jazz Klab“ „End“ „To“
Druhý potrat sa stal dôvodom pre Lennonov rozchod s Yoko Ono. John sa na 18 mesiacov presťahoval do Kalifornie. Toto obdobie Lennonovho života bolo neskôr nazvané ako "lost weekend". V roku 1973 vydal svoj prvý sólový album bez Yoko (na albume je uvedené, že ho nahrala skupina Plastic U.F.Ono Band) s názvom Mind Games. Napísal aj skladbu "I'm the Greatest" pre sólový album bývalého bubeníka skupiny The Beatles, Ringa Starra. Témy skladieb tejto doby boli ovplyvnené Johnovou snahou ospravedlniť svoje rozhodnutie, opustiť svoju partnerku, John prepadal nezdravému štýlu života a alkoholu.
Protivojnový aktivista left Pod tlakom dojmov z prebiehajúcej vietnamskej vojny a nahratí skladby " Give Peace A Chance " v roku 1969 sa John Lennon stal protivojnovým aktivistom. Toto obdobie kulminovalo do roku 1972, keď Nixonova administratíva začala uvažovať o jeho vyhostení z USA. Vietnamská vojna mobilizovala veľké množstvo mladých ľudí v vzbure proti zahraničnej politike americkej vlády, ktorú podporovalo aj niekoľko vtedy populárnych osobností hlavne spevákov folkových piesní ako boli Joan Baezová a Bob Dylan. Pieseň "Give Peace a Chance" sa stala hymnou protivojnového hnutia a bola spievaná viac ako pol miliónom demonštrantov v novembri 1969 na druhom zhromaždení nazvanom Vietnam Moratorium Day , ktoré sa konalo vo Washingtone. Spev tejto piesne viedla vtedajšia spevácka hviezda, folkový spevák Pete Seeger, ktorý medzi pôvodný text vkladal aj slová " Are you listening, Nixon? " ( počúvate Nixon? ) a " Are you listening, Agnew? " ( Počúvate Angew? – Angew bol vtedajší viceprezident USA), medzi refrén, v ktorom protestujúci spievali " All we are saying... is give peace a chance " ( Všetko čo hovorime... je aby ste dali mieru šancu ). Po presťahovaní do New York City v auguste 1971 sa John a Yoko stali priateľmi protivojnových lídrov ako boli Jerry Rubin, Abbie Hoffman, a niektorí ďalší, s ktorými mali naplánované zúčastniť sa veľkého protivojnového koncertného turné počas prezidentských volieb v roku 1972. Rok 1972 bol prvým rokom v USA, keď bola uzákonená veková hranica pre volebné právo na 18 rokov. Lennon plánoval zmobilizovať čo najväčšie množstvo mladých ľudí k volebným urnám a chcel aby títo ľudia hlasovali proti Richardovi Nixonovi a tým (podľa neho) aj proti vietnamskej vojne. Turné malo spojiť rockovú hudbu, organizáciu verejnosti proti vojne s registráciou svojich voličov. Nixonova administratíva na čele s republikánskym senátorom Stromom Thurmondom uznala za strategicky vhodné zariadiť deportáciu Johna Lennona z USA. Ako zámienku si vybrala Johnov škandál s marihuanou v roku 1968 v Londýne a označila ho ako nežiaducu osobu pre USA. Lennon strávil nasledujúce dva roky tým že každých 60 dní sa podroboval výsluchom, ktorých cieľom bola snaha o jeho vyhostenie a počas ktorých jeho právny zástupca opakovane dosiahol predĺženie Johnovho pobytu v krajine. Koncertné turné sa v roku 1972 nekonalo. John sa zúčastnil na koncerte usporiadanom za oslobodenie protivojnového aktivistu a básnika Johna Sinclaira, ktorý bol uväznený na desať rokov za preukázaný predaj dvoch dávok marihuany. Koncert sa konal v Ann Arbor v Michigane v decembri 1971. Lennon na ňom zaspieval pieseň "John Sinclair", ktorú skomponoval pre túto príležitosť. Zhromaždenia sa zúčastnilo 20 000 ľudí a dva dni po koncerte bol Sinclair z väzenia prepustený. Po škandále Watergate bol Nixon zosadený z prezidentskej funkcie. Lennon získal zelenú kartu v roku 1975. Po Lennonovej vražde historik Jon Wiener získal prístup k jeho spisom v archívoch FBI, ktoré mali 281 strán, z ktorých nemohol v tých dobách veľa zverejniť, nakoľko podliehali pod zákon o štátnom tajomstve. Záverečných desať dokumentov bolo publikovaných neskôr v decembri 2006 a sú dnes prístupné aj na internete.
Reklama a prijatie Pieseň sa dostala na druhé miesto v britskom rebríčku. Dôvodom bolo, že bola vydaná spoločne s piesňou „Penny Lane“ ako súčasť singlu s dvoma A-stranami. V dôsledku toho sa zarátaval predaj a vysielanie v rádiach osobitne pre každú z nich, miesto toho, aby sa zisky oboch spočítali dohromady. Podľa vplyvného dídžeja BBC, Marka Radcliffa ide „ nepochybne o najlepší singel s dvoma A-stranami všetkých dôb “. Pre pieseň bol tiež natočený reklamný film (obdoba súčasných videoklipov). Film, v ktorom boli použité rôzne efekty, animácie a prestrihy je považovaný za jeden z najvplyvnejších hudobných klipov z konca 60. rokov 20. storočia. Po piesni je nazvaná časť newyorského Central Parku, Strawberry Fields Memorial , ktorá sa nachádza blízko miesta, kde Lennon dlhé roky žil a kde bol zavraždený. Pieseň „Strawberry Fields Forever“ sa nachádza na 76. mieste zoznamu 500 najlepších skladieb všetkých čias, ktorý v roku 2004 zverejnil časopis Rolling Stone .
Yoko Ono alebo Jóko Onová (; 18. február 1933, Tokio, Japonsko) je japonská multimediálna umelkyňa, speváčka, skladateľka a mierová aktivistka. Jej práca zahŕňa tvorbu v angličtine, ale aj v japončine a je aj autorkou filmových diel. Yoko Ono vyrastala v Tokiu a v roku 1953 sa spolu s rodinou presťahovala do New Yorku. Bola členkou medzinárodného hnutia výtvarníkov, skladateľov a dizajnérov Fluxus, ktoré bolo súčasťou newyorkskej umeleckej scény. Medzinárodne známou osobnosťou sa stala v roku 1969, potom ako sa vydala za anglického speváka a skladateľa Johna Lennona, ktorý patril k lídrom kapely The Beatles. Novomanželia vtedy využili svoje medové týždne na prezentáciu protestov práve prebiehajúcej vojny vo Vietname. Ich manželstvo trvalo až do roku 1980, kedy bol John Lennon zavraždený v podchode bytového domu Dakota v New Yorku. Mali spolu jedného syna Seana, ktorý sa neskôr stal tiež hudobníkom. Svoju hudobnú kariéru Yoko Ono začala v roku 1969, kedy s Johnom Lennonom založili skupinu The Plastic Ono Band. V 70. rokoch spolu vyprodukovali niekoľko avantgardných hudobných albumov. Komerčný a kritický ohlas získala v roku 1980 vďaka albumu Double Fantasy , ktorý sa dostal na vrcholy hudobných rebríčkov. Tento projekt, ktorý bol výsledkom spolupráce s Johnom Lennonom vyšiel tri týždne pred jeho zavraždením. Album získal cenu Grammy za album roka. V súčasnosti má Yoko Ono má v amerických hudobných rebríčkoch dvanásť singlov číslo jeden a v roku 2016 ju magazín Billboard označil za 11. najúspešnejšieho hudobného umelca všetkých čias. Ako sólovú umelkyňu ju uznáva viacero umelcov, medzi nimi sú mená ako Elvis Costello, The B-52 s, Sonic Youth a Meredith Monk. Ako vdova po Johnovi Lennonovi, sa Yoko Ono stará o zachovanie jeho dedičstva. Financovala pamätník Strawberry Fields memorial v Central Parku na Manhattane, Imagine Peace Tower na Islande a John Lennon Museum v Saitame v Japonsku (v roku 2010 bolo toto múzeum zatvorené). Yoko Ono významne prispela k umeniu, mierovým aktivitám,či k pomoci pri katastrofách v Japonsku a na Filipínach. Od roku 2002 založila LennonOno Grant pre mier, ktorý každé dva roky udeľuje ľuďom a organizáciám vybraným ňou samotnou 50 000 dolárov. V roku 2012 získala cenu Dr. Rainer Hildebrandt za ľudské práva a v tomto roku bola spoluzakladateľkou asociácie Artists Against Fracking (v tejto asociácii sú mená ako Sean Lennon, Mark Ruffalo, Robert de Niro, Paul McCartney, Lady Gaga a Deepak Chopra).
Zoznam skladieb Autorom skladieb je John Lennon, okrem uvedených výnimiek. „Imagine“ – 3:01 „Crippled Inside“ – 3:47 „Jealous Guy“ – 4:14 „It s So Hard“ – 2:25 „I Don t Wanna Be a Soldier“ – 6:05 „Gimme Some Truth“ – 3:16 „Oh My Love" (John Lennon/Yoko Ono) – 2:44 „How Do You Sleep?“ – 5:36 „How?“ – 3:43 „Oh Yoko!“ – 4:20
Obrázok:John Lennon performing Give Peace a Chance 1969.jpg|náhľad|Záber z nahrávania skladby Johna Lennona Give Peace a Chance, vpredu T. Leary, 1969 Timothy Francis Leary ( 22. október 1920, Springfield, Massachusetts, USA – † 31. máj 1996, Beverly Hills) bol americký psychológ, filozof, vizionár, spisovateľ, beatnik, popularizátor psychedelickej drogy LSD, psychedelický experimentátor a guru. Bol predstaviteľom alternatívnej kultúry.
Imagine je druhým sólovým albumom Johna Lennona, ktorý je zároveň jeho najpopulárnejším projektom. Album bol nahraný a vydaný v roku 1971. Skladby, ktoré tento album obsahuje sú jemnejšie ladené a menej avantgardné ako skladby jeho predošlého albumu, ktorý vydal pod názvom John Lennon/Plastic Ono Band . Podľa Lennonových vyjadrení pri tvorbe tohto albumu mu šlo o to, aby svoje myšlienky polial čokoládovou polevou, ktorá je zaujímavejšou pre širšie spektrum publika . Základ albumu bol nahrávaný v Lennonovom domácom štúdiu (Ascot Sound Studios v Tittenhurst Park), niektoré dodatočné party boli dohrané v štúdiu Record Plant v New Yorku. Spoluproducentami albumu boli Phil Spector John Lennon a Yoko Ono. Pracovné materiály, ktoré vznikli počas nahrávania na ktorých je zdokumentovaný vývoj hudobných nápadov počas realizácie niektorých skladieb vyšiel na videu s názvom Gimme Some Truth: The Making of John Lennon s Imagine . Titulná skladba albumu „Imagine“ sa stala tzv. Signature songom Johna Lennona a jedným z najznámejších hudobných apelov pre prezentáciu myšlienky svetového mieru. Populárnymi sú aj skladby „Jealous Guy“ (skladba, ktorá vznikla v Indii už v roku 1968 pri nahrávaní albumu The Beatles po názvom „Child of Nature“), „Oh My Love“ (kompozícia, ktorá vznikla v apolupráci s Yoko Ono), či meditatívna skladba „How?“. Album Imagine obsahuje aj rokenrolovo ladené skladby „Crippled Inside“ a „It s So Hard“, ako aj provokatívnu pieseň „Gimme Some Truth“, ktorá vznikala so skupinou The Beatles ešte počas nahrávania albumu Let It Be . Pôvodne prvú (vinylovú) stranu albumu Imagine uzatvára kakofonickou zmesou tónov politický song „I Don t Wanna Be a Soldier Mama“.
Vzdelanie Shannon študoval na Michiganskej univerzite v roku 1936, kde získal titul Bc. stupňa. Neskôr študoval na Massachusetts Institute of Technology, kde získal magisterský titul a doktorát z elektrotechniky a matematiky. Pre svoju záverečnú prácu na magisterský titul použil logickú algebru problému elektrického spínania od Georga Boola. V tej dobe bol Boolov systém logickej manipulácie 0 a 1 menej známy, no teraz je tento systém v každom počítači na svete. Doktorát získal z matematiky a genetiky. Shannon doštudoval v roku 1940.
„Imagine“ je skladba od Johna Lennona, ktorá bola vydaná na jeho rovnomennom albume z roku 1971. Spoluproducentom nahrávania tohto albumu bol Phil Spector. Táto pieseň patrí medzi najznámejšie, najuznávanejšie skladby. V roku 2004 bola časopisom Rolling Stone daná na tretie miesto zoznamu 500 najlepších songov všetkých čias. Bývalý prezident USA Jimmy Carter raz povedal: " Spolu so svojou manželkou sme navštívili okolo 125 krajín celého sveta. Okrem ich štátnych hymien sme najčastejšie počuli hrať skladbu Lennonov song „Imagine“. " V knihe Lennon in America , ktorú napísal Geoffrey Giuliano, komentuje Lennon toto svoje dielo " ako protináboženskú, protinacionalistickú, antikapitalistickú, proti všetkým konvenciám protestujúcu pieseň, ktorá je všeobecne akceptovaná len preto, že všetky tieto protesty su zamaskované do sladkého obalu" . K týmto slovám ešte Lennon dodáva, že " v skutočnosti je tento jeho song Komunistickým manifestom. " Myšlienkou textu tejto Lennonovej piesne je jeho túžba po omnoho mierumilovnejšom svete. V roku 1963 Lennon napísal v úvode textu jeho skladby „I ll Get You“ slová: "Imagine I m in love with you, it s easy cause I know", ktoré by mohli byť akousi verziou štýlu a témy, ktorú neskôr použil v songu „Imagine“, no jeho refrén by mal byť sčasti inšpirovaný poetikou Yoko Ono, jej reakciou na trpké skúsenosti v Japonsku počas 2. svetovej vojny. Podľa britských novín The Guardian jedny z prvých verzií veršov podobných refrénu môžeme nájsť v jej knižke Grapefruit , z roku 1965, kde sú riadky ako " imagine a raindrop " a " imagine the clouds dripping ". V interview pre časopis Playboy s Davidom Sheffom v roku 1980 John Lennon myšlienku skladby „Imagine“ opísal takto: : Sheff: Váš nový album zakončujete slovami " Hard Times Are Over (For a While) " (" Tažké časy skončili (Na chvíľu). " Prečo? : Lennon: Táto správa nie je ničím novým: " Give Peace a Chance " (" Dajme šancu mieru ") - nie je to nič neracionálne, iba som povedal " dajme mu šancu ". V skladbe „Imagine“ hovoríme: " Dokážete si predstaviť svet bez hraníc, bez vierovyznaní? " Pososolstvo je neustále to isté, pozitívne.
Výroba albumu  John Lennon – spev, rytmická gitara, elektrický klavír („Think For Yourself“) Paul McCartney – spev, basová gitara, klavír, gitara George Harrison – spev, sólová gitara, sitara („Norwegian Wood“) Ringo Starr – bicie, spev („What Goes On“), hammond organ („I m Looking Through You“) George Martin – producent, klavír („In My Life“), harmónium („The Word“) Mal Evans – hammond organ
Julian Lennon ( 8. apríl 1963, Liverpool, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák a hudobný skladateľ. Je starším synom Johna Lennona, člena The Beatles, a jediným z jeho prvého manželstva s Cynthiou Powellovou.
Život Annie Lennox študovala klasickú hudbu na Royal Academy of Music v Londýne. Svoju hudobnú kariéru začala ako členka britskej popovej kapely The Tourists, s ktorej členom Dave Stewartom založili neskôr duo Eurythmics. V 80. rokoch toto duo vyprodukovalo viacero známych hitov, ako sú napríklad single „Sweet Dreams (Are Made of This)“, či „Here Comes the Rain Again“. V 90. rokoch začala Annie svoju sólovú kariéru, ktorú začal v roku 1992 jej debutový album Diva so singlami „Why“ a „Walking on Broken Glass“. V roku 2004 získala Zlatý glóbus a aj Oscara za skladbu „Into the West“ zo soundtracku k filmu Pán prsteňov: Návrat kráľa . V roku 2009 Annie Lennox po štvrtom štúdiovom albume z roku 2007 s názvom Songs of Mass Destruction vyšla kompilácia The Annie Lennox Collection . Televíznou stanicou VH1 bola Annie Lennox označená za „najlepšiu žijúcu soulovú speváčku bielej pleti“ ("The Greatest White Soul Singer Alive") a v časopise Rolling Stone bola zaradená do stovky najlepších spevákov všetkých čias. Vďaka svojim komerčným úspechom patrí Annie Lennox medzi najúspešnejšie britské ženské hudobné umelkyne, spolu s predajom nosičov dua Eurythmics má na celom svete predaných viac ako 80 miliónov hudobných nosičov. Okrem hudobnej kariéry je Annie Lennox aj politickou aktivistkou, ktorá sa zúčastnila 3. januára 2009 napríklad protivojnovej rely, na ktorej sa poukazovalo na konflikt v Gaze. V roku 1999 protestovala proti neautorizovanému použitiu skladby „I Saved the World Today“ od skupiny Eurythmics vo volebnej kampani líderky terajšej izraelskej opozície, Tzipi Livni.
Zoznam skladieb Vinylová verzia na LP. Autorom všetkých piesní je John Lennon. Strana A „Mother“ – 5:34 „Hold On“ – 1:52 „I Found Out“ – 3:37 „Working Class Hero“ – 3:48 „Isolation“ – 2:51 Strana B „Remember“ – 4:33 „Love“ – 3:21 „Well Well Well“ – 5:59 „Look at Me“ – 2:53 „God“ – 4:09 „My Mummy s Dead“ – 0:49 Bonusy reedície z roku 2000 „Power to the People“ – 3:22 „Do the Oz“ – 3:07 (Lennon/Ono)
Výroba albumu  John Lennon – gitary, klavír, harmonika, píšťalka, spev George Harrison – gitary, slide gitara, dobro Tom Evans (Badfinger) – gitara Rod Linton – gitary Joey Molland (Badfinger) – gitary John Tout (of Renaissance) – klavír (na obale chybne napísané, že gitara ) Ted Turner – gitara Klaus Voormann – basgitary Nicky Hopkins – klavír, elektrický klavír John Barham – harmónium, klávesy, vibrafón Alan White – bicie, perkusie Michael Pinder – perkusie Jim Gordon – bicie, perkusie Jim Keltner – bicie, perkusie J&P Duo Group – vokály King Curtis – saxofóny
Výroba albumu  John Lennon - spev, akustické a elektrické gitary, klavír, klávesy, produkcia Klaus Voormann - bicie Ringo Starr - bicie Billy Preston - klavír v skladbe „God“ Phil Spector - klavír v skladbe „Love“, produkcia Alan White - bicie a perkusie (iba na bonusoch na CD). Dan Richter - fotografia na prednej strane obalu Yoko Ono - produkcia Mal Evans - „tea and sympathy“
Postavy  George Milton - malý, chytrý, stará sa o Lennieho, odkedy mu zomrela teta, vždy ho vyťahuje z problémov Lennie Small - veľký, fyzický zdatný, pracuje za dvoch, ale mentálne postihnutý, veľmi rád hladká jemné veci, čo jemu a Georgovi neustále spôsobuje problémy, má rád Georga a urobí všetko, čo mu on káže. Citát „Prvý chlap bol nízky, a vrtký, počernej tváre, mal nepokojné oči a ostré, výrazné črty. Všetko na ňom bolo presne vyvážené: malé pevné ruky, štíhle ramená, tenký a kostnatý nos. Za ním kráčal jeho presný opak, ozrutné chlapisko neurčitých čŕt, s veľkými vyblednutými očami, širokými, ovisnutými plecami. Kráčal ťažko, vláčil nohy tak trochu ako medveď laby. Ruky sa mu nekývali pri bokoch, ale viseli voľne a pohybovali sa len preto, lebo mali ako závažie ťažké päste.“ (s. 6) Slim – urastený, mal rešpekt, vzbudzoval dôveru. Citát „V jeho správaní bola vážnosť a taký hlboký pokoj, že každý hovor stíchol, keď prehovoril. Mal takú autoritu, že jeho slovo platilo v každej otázke…“ (s. 37) šéf , jeho syn Curley , jeho žena zametač Candy Carlson Whit koniar, černoch Crooks
John Winston Ono Lennon , MBE (rodným menom John Winston Lennon ; 9. október 1940, Liverpool, Spojené kráľovstvo – † 8. december 1980, New York, New York, USA), známy ako John Lennon , bol britský spevák, skladateľ a gitarista, zakladajúci člen skupiny The Beatles a aj úspešný sólový hudobník. Bol známy tiež ako výtvarník, herec, spisovateľ a mierový aktivista. Ako súčasť legendárnej skladateľskej dvojice Lennon-McCartney výrazne ovplyvnil vývoj modernej populárnej hudby. Je považovaný za jednu z hudobných ikon 20. storočia a jeho piesne ako „Imagine“ a „Strawberry Fields Forever“ sú často radené medzi najlepšie skladby storočia. V roku 1969 Lennon založil so svojou druhou manželkou Yoko Ono skupinu Plastic Ono Band. Po rozpade The Beatles v roku 1970 pokračoval Lennon vo svojej sólovej umeleckej kariére. Lennon sa narodil v Liverpoole a ako teenager vyrastal medzi nadšenými fanúšikmi hudobného žánru skiffle. V roku 1956 založil svoju prvú kapelu Quarrymen, z ktorej neskôr v roku 1960 vznikla skupina The Beatles. Pôvodne bol faktickým lídrom kapely, neskôr sa do tejto úlohy postupne dostal Paul McCartney. Lennon bol charakterizovaný svojou rebelskou povahou a bystrým úsudkom v hudobnej tvorbe, písaní, výtvarnom vnímaní, filme, bol aj pohotovým rečníkom v rozhovoroch. V polovici 60. rokov minulého storočia vydal dve knihy: In His Own Write a A Spaniard in the Works , obidve koncipované v lyrickom štýle nonsensu a ilustrované jeho vlastnými kresbami. Počnúc skladbou „All You Need Is Love“ z roku 1967 boli jeho piesne prijímané ako hymny protivojnových a kontrakultúrnych hnutí. Medzi rokmi 1968 až 1972 vydal Lennon s Yoko Ono viac ako tucet platní vrátane trilógie avantgardných albumov, jeho prvej sólovej LP platne John Lennon/Plastic Ono Band . Má na svojom konte 25 najlepších singlov v rebríčku Billboard Hot 100 medzi ktorými sú: „Give Peace a Chance“, „Instant Karma!“, „Imagine“ a „Happy Xmas (War Is Over)“. V roku 1969 John Lennon usporiadal dvojtýždňovú protivojnovú demonštráciu nazvanú Bed-ins for Peace. Po presťahovaní sa x Británie do New Yorku v roku 1971 jeho kritika Vietnamskej vojny vyústila do trojročných pokusov zo strany Nixonovej administratívy o jeho deportáciu z USA. V roku 1975 Lennon prestal s hudbou a venoval sa výchove svojho malého syna Seana. V roku 1980 spolu s Yoko Ono spolupracoval na projekte Double Fantasy . Tri týždne po vydaní tohto albumu ho vo vstupnom portáli obytného domu v Manhattane zastrelil fanúšik skupiny Beatles Mark David Chapman Jeho najpredávanejší album Double Fantasy , získal v roku 1981 Cenu Grammy za album roka. Lennon bol ocenený Britskou cenou za mimoriadny prínos pre hudbu. V roku 2002 spoločnosť BBC uskutočnila verejný prieskum a Lennonovi britská verejnosť v ňom prisúdila ôsme miesto v zozname Stovky najväčších Britov všetkých čias. Časopis Rolling Stone Lennona zaradil v zozname najlepších spevákov na piate miesto a na tridsiate ôsme miesto v kategórii najväčší umelcov všetkých čias. V roku 1997 bol John Lennon uvedený do Siene slávy skladateľov piesní, do Rokenrolovej siene slávy bol uvedený dvakrát: ako člen kapely The Beatles v roku 1988 a ako sólový umelec v roku 1994.
Život Narodil sa v meste Gaylord v Michigane 30. apríla 1916. Jeho otec Claude bol sudca v meste Gaylord. Jeho matka Mabel pracovala na strednej škole v tom istom meste. Najväčší vplyv mal na neho jeho starý otec, ktorý bol vynálezcom. Shannona už odmalička fascinovali rôzne mechanické a elektrické prístroje. Jeho vzdialeným príbuzným bol Thomas Alva Edison, ktorý bol zároveň aj jeho najväčším idolom.
Ešte počas existencie The Beatles Lennon natočil s Yoko Ono tri experimentálne albumy – Unfinished Music No.1: Two Virgins, Unfinished Music No.2: Life with the Lions, a Wedding Album. Jeho prvým sólovým albumom populárnej hudby bol koncertný album Live Peace in Toronto 1969 z roku 1969, teda ešte pred rozpadom skupiny. Na festivale v Toronte vystúpil so skupinou Plastic Ono Band, ktorej členmi boli aj Eric Clapton a Klaus Voormann. Piesne, s ktorými na koncerte vystúpili si nacvičili cestou lietadlom do Kanady.
Darček k výročiu skupiny K dvadsiatemupiatemu výročiu vydania prvého albumu skupiny dostala skupina 11. októbra 2005 darček od kolegov hudobníkov v podobe albumu Numbers From The Beast: An All-Star Salute To Iron Maiden , na ktorom je jedenásť skladieb. Na obale albumu je maskot skupiny, Eddie the Head. Skladby nahrali členovia: KISS, AC/DC, Motörhead, Anthrax, Dio, Judas Priest, Testament, Twisted Sister, Extreme, Whitesnake, Slaughter, Helmet, Dokken, Ozzy’s band, Led Zeppelin, Mr. Big, Poison, MSG, Styx, UFO, Lynch Mob, Suicidal Tendencies, Rob Zombie Band, Rainbow, The Firm.
The 4-Skins bola anglická skupina, hrajúca Oi! punk, ktorá sa sformovala v roku 1979 v londýnskej štvrti East End. Bola jedným z hlavných pilierov začínajúceho Oi! hnutia v Anglicku. Jej pôvodnými členmi boli spevák Gary Hodges, gitarista (neskôr zmenil post a gitaru vymenil za basgitaru) Hoxton Tom McCourt, basgitarista Steve H Hammer a bubeník Gary Hitchcock. Hoci väčšina členov boli skinheadi, gitarista/basgitarista a hlavný textár skupiny Hoxton Tom McCourt bol suedhead - a jednou z hlavných tvári v hnutí Mod revival, a ďalší neskorší člen Steve Pear mal rockabilly image. Skupina reprezentovala apolitických skinheads a vo svojich textoch namiesto politickej agitácie opisovala tzv. ducha ulice. V textoch The 4 - Skins sa často objavuje motív pouličných násilností. Ako však členovia skupiny tvrdili, násilie nevyzdvihovali, ale len opisovali stav vecí. The 4 - Skins sa rozpadli po mnohých personálnych zmenách v roku 1984. V roku 2007 sa spevák Gary Hodges a pôvodný basgitarista Steve H Hammer pokúsili o comeback.
Pozri aj  rock hudobná skupina
Diskografia skupiny My American Heart  My American Heart (EP) - 2004 The Meaning in Makeup - 2005 Hiding Inside the Horrible Weather - 2007
Cello rockové skupiny  Rasputina (zal. 1992) Apocalyptica (zal. 1993) Coppelius (zal. 1997) Primitivity (zal. 2000) Judgement Day (zal. 2002) Break of Reality (zal. 2003) The 440 Alliance (zal. 2004) The Loneliest Monk (zal. 2008) Melo-M 2Cellos (zal. 2011)
Diskografia ;Sólové albumy Yoko Ono/Plastic Ono Band (1970) Fly (1971) Approximately Infinite Universe (1973) Feeling the Space (1973) Season of Glass (1981) It s Alright (I See Rainbows) (1982) Starpeace (1985) Rising (1995) A Story (1997) Blueprint for a Sunrise (2001) Between My Head and the Sky (2009) Yokokimthurston (2012) Take Me to the Land of Hell (2013) Warzone (2018) ; s Johnom Lennonom Unfinished Music No. 1: Two Virgins (1968) Unfinished Music No. 2: Life with the Lions (1969) Wedding Album (1969) Live Peace in Toronto 1969 (1969) Some Time in New York City (1972) Double Fantasy (1980) Heart Play: Unfinished Dialogue (1983) Milk and Honey (1984)
Diskografia  Oficiálne albumy Valley of the Damned (2003) Sonic Firestorm (2004) Inhuman Rampage (2006) Ultra Beatdown (2008) The Power Within (2012) Maximum Overload (2014)
The Greedies (v roku 1978 The Greedy Bastards ) bola krátkodobá ad hoc superskupina, ktorú vytvoril frontman skupiny Thin Lizzy Phil Lynott v roku 1978 počas tichého obdobia svojej hlavnej skupiny. Vzišla z Lynottovho záujmu o punk rock a jeho priateľstva s členmi skupiny Sex Pistols, The Damned a The Boomtown Rats. Občasnými členmi boli Bob Geldof a Pete Briquette. Nasledujúca zostava sa sústredila okolo Lynotta, členov Thin Lizzy Scotta Gorhama a Garyho Moora, Chrisa Speddinga, Steva Jonesa a Paula Cooka zo skupiny Sex Pistols. Vďaka tejto agregácii sa Thin Lizzy, Sex Pistols a dokonca aj Stevie Wonder objavili na štyroch vystúpeniach v Londýne a troch v Írsku. Neskôr, po vydaní singla „A Merry Jingle“, sa členovia skupiny potichu rozišli, pretože Phil Lynott pokračoval so skupinou Thin Lizzy a Cook a Jones vytvorili skupinu The Professionals.
Sheila on 7 – indonézska pop/rocková skupina. Bola založená v roku 1996 v Yogyakarte. Ich debutový album Sheila on 7 sa umiestnil na 33. pozicii v zozname 150 najlepších indonézskych albumov všetkých čias, uverejneným v indonézskom vydaní časopisu „Rolling Stone“. Okrem toho miestne vydanie časopisu zaradilo dve piesne skupiny do zoznamu 150 najlepších indonézskych piesní všetkých čias („Dan“ na – 29, „Melompat Lebih Tinggi“ 147).
John Lennon/Plastic Ono Band je debutovým sólovým albumom anglického rockového hudobníka Johna Lennona. Bol vydaný po troch experimentálnych albumoch a koncertným albumom Live Peace In Toronto 1969 , ktoré boli oficiálne ouznačené ako albumy The Plastic Ono Band. Album John Lennon/Plastic Ono Band bol nahrávaný simuntálne s avantgardným debutovým albumom Yoko Ono s názvom Yoko Ono/Plastic Ono Band v štúdiách Ascot Sound Studios a Abbey Road Studios. Nahrávania obidvoch albumov sa zúčastnili identickí hudobníci, obaly obidvoch projektov sú si tiež veľmi podobné. Album John Lennon/Plastic Ono Band je považovaný za jedno z najlepších a prelomových Lenonovych diel. Časopis Rolling Stone ho v roku 2003 dal na 22. miesto zoznamu 500 najlepších albumov všetkých čias.
Autorstvo Poznámka: Autormi všetkých skladieb sú John Lennon/ Paul McCartney okrem uvedených výnimiek.
Nahrávanie albumu ;The Beatles John Lennon – spev a vokály, rytmická gitara, sólová gitara on „Get Back“, lap steel guitar v skladbe „For You Blue“, akustická gitara v skladbe „Two of Us“, "Across the Universe“ a „Maggie Mae“, šesťstrunová basová gitara v skladbe „Dig It“ a „The Long and Winding Road“, pískanie v skladbe „Two of Us“ Paul McCartney – spev a vokály, basová gitara, akustická gitara v skladbe „Two of Us“ a „Maggie Mae“, klavír v skladbe „Dig It“, "Across the Universe“, "Let It Be“, "The Long and Winding Road“ a „For You Blue“, Hammond organ v skladbe „I Me Mine“, elektrický klavír v skladbe „I Me Mine“ a „Let It Be“, maracas v skladbe „Let It Be" George Harrison – sólová a rytmická gitara, akustická gitara v skladbe „For You Blue" a „I Me Mine“, tamburína v skladbe „Across the Universe“, sólový spev v skladbe „I Me Mine“ a „For You Blue“, vokály Ringo Starr – bicie nástroje, perkusie v skladbe „Across the Universe" ;Ďalší hudobníci Richard Anthony Hewson – sláčiky and dychové nástroje aranžmány v skladbe „I Me Mine“ a „The Long and Winding Road“ John Barham – choral aranžmány v skladbe „Across the Universe“, "I Me Mine" a „The Long and Winding Road" George Martin – Hammond organ v skladbe „Across the Universe“, shaker v skladbe „Dig It“, aranžmány sláčikov a dychových nástrojov v skladbe „Let It Be“, produkcia Linda McCartney – vokály v skladbe „Let It Be" Billy Preston – elektrický klavír v skladbe „Dig a Pony“, „I ve Got a Feeling“, „One After 909“, „The Long and Winding Road“ a „Get Back“, Hammond organ v skladbe „Dig It" a „Let It Be“ Brian Rogers – aranžmány sláčikov a dychových nástrojov v skladbe „Across the Universe" ;Výroba Dátum: 8. máj, 1970 - Apple Records Glyn Johns – technik nahrávania, mixovanie Alan Parsons – technik nahrávania George Martin – producent, mixovanie Phil Spector – producent, mixovanie John Kosh - dizajn obalu Kategória:Albumy The Beatles Kategória:Hudobné albumy z 1970
Výroba albumu  John Lennon – sólová a rytmická gitara, 6 a 12 strunová akustická gitara, spev, vokály, elektrický a akustický klavír, Hammond organ, syntetizátor Moog, tlieskanie, perkusie a zvukové efekty Paul McCartney – sólová, rytmická a basová gitara, , spev, vokály, elektrický a akustický klavír, organ Hammond, syntetizátor Moog, tlieskanie, perkusie a zvukové efekty George Harrison – sólová, rytmická a basová gitara, klasické akustické gitary, spev, vokály, organ Hammond, syntetizátor Moog, tlieskanie, perkusie a zvukové efekty Ringo Starr – bicie, perkusie, timpany, anvil, organ Hammond, syntetizátor Moog, tlieskanie, perkusie a zvukové efekty George Martin – klavír, harmónium a perkusie George Martin a skupina The Beatles - producenti Geoff Emerick a Phil McDonald - nahrávanie Geoff Emerick, Phil McDonald, George Martin a The Beatles - mixáž
Všetky piesne The Beatles napísané Johnom Lennonom a/alebo Paulom McCartneym sú na základe ústnej dohody medzi Lennonom a McCartneym z počiatkov skupiny podpísané ako Lennon-McCartney . Následkom tejto dohody sú honoráre z piesní rozdelené na polovicu medzi Lennonových dedičov a dedičov Paula McCartneyho. Do dnešných čias je duo Lennon-McCartney jedným z najznámejších príkladov skladateľského partnerstva. Na prvom albume The Beatles, Please Please Me je autorská dvojica označená ako „McCartney-Lennon“, na všetkých ďalších albumoch je Lennonovo meno uvedené prvé. Počas neskoršieho obdobia The Beatles Lennon a McCartney tvorili samostatne, napriek tomu však jeden druhému prispievali nápadmi pri aranžovaní a nahrávaní piesní. „A Day In The Life“ je pravdepodobne najlepším príkladom piesne The Beatles, ktorá obsahuje výrazný príspevok od oboch autorov, pričom v tomto prípade bola nezávislá McCartneyho pieseň použitá ako premostenie Lennonovej kompozície. Koncom 20. a začiatkom 21. storočia sa McCartney pokúšal zmeniť poradie mien na „Paul McCartney a John Lennon“ v prípade piesní, ktoré napísal, napr. „Yesterday“, no Lennonovi dedičia nesúhlasili. Vo februári 2005 McCartney vyhlásil, že s tým už „nemá problém“. Lennon-McCartney
The Beatles vo filme The Beatles účinkovali v piatich filmoch. Jeden film, Yellow Submarine (1968), bol animovaný. Väčšina filmov mala viac-menej pozitívnu odozvu. Vyslovene negatívne bol prijatý televízny film (z väčšej časti bez normálneho scenára) Magical Mystery Tour . Každý z filmov mal názov, ktorý sa zhodoval a obsahoval skladbu s názvom niektorého zo štúdiových albumov, respektíve s jeho soundtrackom. Prvý film The Beatles A Hard Day’s Night z roku 1964 bol čiernobielou komédiou natočenou režisérom Dickom Lesterom v dokumentárnom štýle. Film zobrazuje beatlemániu a členov skupiny ako obete vlastnej slávy. Tretí album The Beatles, rovnako pomenovaný A Hard Day’s Night , je soundtrackom tohto filmu. Bol to zároveň prvý album The Beatles, ktorého všetky piesne boli napísané autorskou dvojicou Lennon/McCartney. Po úspechu prvého filmu natočili The Beatles s Dickom Lesterom film Help! (1965), už farebnú komédiu o prenasledovaní Ringa členmi ázijského kultu v snahe získať jeho prsteň. Rovnako k tomuto filmu vydala skupina album s rovnomenným názvom. Tretí je televízny film s názvom Magical Mystery Tour (1967). Pochádza z McCartneyovho nápadu, ktorý dostal na jar v roku 1967 po návrate z USA. Dočítal sa tam v novinovom článku o legende psychedélie Kenovi Keseyovi a jeho Merry Pranksters, ktorí pod vplyvom LSD putovali autobusom po Štátoch. Aj film je o autobusovom výlete členov skupiny na anglický vidiek, pričom posádka autobusu stretáva rôzne obskúrne postavy. Tento film má v sebe známky dôsledkov užívania drogy LSD a členovia skupiny, najmä McCartney, vyzerajú na obrazovke pod jej vplyvom. Film bol pôvodne odmietnutý rovnako kritikou i divákmi, dnes je však považovaný za klasiku avantgardy. Yellow Submarine (1968) je animovaný film s pestrými farbami o The Beatles zachraňujúcich krajinu Pepperland pred „modrákmi“ nenávidiacimi hudbu. Samotní členovia skupiny vo filme nehrajú, objavia sa až v záverečnej scéne. The Beatles opäť vydali rovnomenný soundtrack, pričom nahrali len prvú stranu albumu, druhá pozostávala z orchestrálnych skladieb ich producenta Georgea Martina. Dokumentárny film Let It Be (natočený v roku 1969, v kinách v roku 1970) zachytáva skupinu v smrteľnom kŕči. Kamera sleduje The Beatles v štúdiu pri nahrávaní, skúšaní, pri rozhovoroch a hádkach. Z filmu je zreteľné, ako blízko k rozpadu už vtedy skupina mala. Film však zachytáva i príjemné momenty, ako napr. posledný „koncert“ skupiny na streche nahrávacieho štúdia. Film sa dostal do kín až po ohlásení rozpadu skupiny a pre fanúšikov bol istým sklamaním.
Lennon sa s Ono oženil v roku 1969 na Gibraltáre. Časť svadobnej cesty strávili v Amsterdame, kde v hoteli Hilton zorganizovali kampaň za mier, tzv. Bed-In. Bed-in pokračovalo v Montreali, kde Lennon a Ono nahrali Give Peace a Chance, z ktorej sa stala neoficiálna hymna medzinárodného hnutia za mier. Lennon si po uzavretí manželstva tiež oficiálne zmenil meno na John Ono Lennon. O manželstve a mediálnej pozornosti, ktorá ho sprevádzala Lennon napísal pieseň The Ballad Of John And Yoko (Balada o Johnovi a Yoko).
Udalosti  8. decembra bol zastrelený John Lennon, britský spevák The Beatles
Známe pesničky v angličtine  Got Me Started Great Escape Born to Shine Losing the Love Don´t Cry for Me Finders Keepers My Stupid Heart
Názvy skladieb  "This Calling"– 3:38 "Not Alone"– 3:30 "It Dwells On Me"– 3:14 "We Stand"– 3:47 "Whispers (I Hear Your)"– 3:39 "The Weak Willed"– 4:05 "Six"– 3:22 "Become The Catalyst"– 3:06 "The Air That I Breathe"– 3:34 "Empty Inside"– 3:22 "Indictment"– 3:42
Skladby  „With The Flow“ – 3:45 „Losing Faith“ – 4:09 „Echoes“ – 4:09 „Thunderball“ – 3:29 „From Now On“ – 3:47 „Time Traveler“ – 4:13 „VinMan s Brew“ – 4:20 „She s Only Sleeping“ – 3:47 „Am I Only Dreaming?“ – 4:01 „770 Days“ – 3:44 „Move That Thang!“ – 3:56 „Winter Sun“ – 1:55
Single  From This Day Silver (Take My Hand)
Napriek tomu, že ide o zjednodušenie, tento názor sa zakladá na pravde, keďže piesne dua Lennon-McCartney inšpirované Lennonom sú hlbšie a prepracovanejšie, s textami často v prvej osobe a zaoberajúce sa osobnými záležitosťami. Lennonove texty sú tiež často viac lyrické, čo súvisí i s jeho obľubou hrať sa so slovami a vymýšľať viaczmyselné a zvláštne slová. Jeho najsurrealistickejšie kúsky Strawberry Fields Forever (Navždy jahodové polia) a I Am The Walrus (Som mrož) sú najlepším príkladom Lennonovho výnimočného štýlu. Lennonove partnerstvo s McCartneym zahŕňalo aj vyvažovanie McCartneyho bezstarostného, pozitívneho štýlu.

John Lennon sa zvykol vyjadrovať otvorene a tlač mu často kládla otázky na rôzne témy. 4. marca 1966 pre londýnsky Evening Standard poznamenal, že náboženstvo sa stáva nedôležitým faktorom v živote mladých. Článok nevyvolal žiadne reakcie, až kým o päť mesiacov na to nevyšiel časopis Teen na obálke so slovami vytrhnutými z kontextu: „Neviem, čo sa pominie skôr – rokenrol alebo kresťanstvo...“.
Skladanie piesní a hudobné štýly Napriek tomu, že dvojica Lennon-McCartney mala dobrý skladateľský potenciál, v nastavenom pracovnom tempe nedokázali John Lennon a Paul McCartney zozbierať dostatok materiálu, ktorý by naplnil požiadavky vydavteľstva. Nedostaok preto vykompenzovali niekoľkým osvedčenými coververziami. Takto postupovali pri výrobe svojich prvých albumov, Please Please Me a With the Beatles , no pri A Hard Day s Night mali už všetky piesne pôvodné. McCartney k obsahu albumu dodáva, že „v podstate šlo o interpretáciu ich koncertného vystúpenia s niekoľkými novými piesňami.“ Na albume sa nachádza osem skladieb od dvojice Lennon-McCartney. Okrem nich skomponovali aj dva sprievodné single, „I Feel Fine“ a „She s a Woman“, ktoré sa na albume nenachádzajú. Ako spoloční autori nie sú na obale uvádzaní pri každej skladbe, no aj pri jednotlivých menách platí, že tieto piesne vznikli aj s prispením druhého. Oficiálne autorským prispením na Beatles for Sale prevažuje Lennonove meno, Spisovateľ Ian MacDonald tento stav pripisuje tomu, že v tom čase bol McCartney zaneprázdnený vzťahom s hereččkou Jane Asherovou. V čase jeho vydania Lennon o Beatles for Sale poznamenal, že „ho môžu považovať za ich nové LP v štýle country and western“. Aj hudobný kritik Tim Riley považuje tento projekt za „exkurziu do country“, a MacDonald tiež v ňom vidí zbierku piesní, ktoré využívajú výrazové prostriedky žánru country-and-western. Podnet pre toto pre skupinu nové hudobné zameranie bol čiastočne spôsobený aj tým, že takúto hudbu počúvali počas turné na amerických rozhlasových staniciach, ale aj to že tento žáner mal v obľube Ringo Starr. Príkladom vplyvu country rocku môže byť Lennonova pieseň „I Don t Want to Spoil the Party“, ktorá ovplyvnila štýl skupiny The Byrds. Nahrávka „I m a Loser“ je prvá pieseň The Beatles, ktorá priamo reaguje na vplyv Boba Dylana, a je predchodcom folk-rockovej vlny roku 1965. Spivovateľ, Jonathan Gould, vyzdvihuje vplyvy blues a z country odvodené rockabilly na kompozíciách, ktoré skupina na album prevzala od Carla Perkinsa a Buddy Hollyho. Takisto poznamenáva, že Dylanovský akustický folk The Beatles označujú za country music. McCartney neskôr hovoril, že Beatles for Sale završuje vyspelejšiu fázu vývoja hudobného výrazu skupiny: „stávali sme sa viac slobodnými. Naše poznanie malo prednosť pred potrebou potešiť dievčatá, či zarábať peniaze...“
Zoznam skladieb Autormi skladieb sú Lennon/McCartney, okrem uvedených výnimiek. LP Prvá strana (album Magical Mystery Tour ) „Magical Mystery Tour“ – 2:51 Spev: Lennon „The Fool on the Hill“ – 3:00 Spev: McCartney „Flying“ (Lennon/McCartney/Harrison/Starr) – 2:16 inštrumentálna skladba „Blue Jay Way“ (Harrison) – 3:56 Spev: Harrison „Your Mother Should Know“ – 2:29 Spev: McCartney „I Am the Walrus“ – 4:36 Spev: Lennon Druhá strana (single, ktoré kapela The Beatles vydala v roku 1967) „Hello Goodbye“ – 3:31 Spev: McCartney „Strawberry Fields Forever“ – 4:10 Spev: Lennon „Penny Lane“ – 3:03 Spev: McCartney „Baby, You re a Rich Man“ – 3:03 Spev: Lennon, McCartney, Harrison „All You Need Is Love“ – 3:48 Spev: Lennon EP Strana 1 „Magical Mystery Tour“ – 2:51 „Your Mother Should Know“ – 2:29 Strana 2 „I Am the Walrus“ – 4:36 Strana 3 „The Fool on the Hill“ – 3:00 „Flying“ (Lennon/McCartney/Harrison/Starr) – 2:16 Strana 4 „Blue Jay Way“ (Harrison) – 3:56
Životopis Narodil sa v Paríži ako druhé dieťa Claude Adolpha a Louise-Justine Monetovcov. Keď mal päť rokov, jeho rodina sa presťahovala do mestečka Le Havre, ktoré sa nachádza v severnom Francúzsku v Normandii. Tam sa stal známym najmä vďaka svojim karikatúram kreslených uhlíkom. Neskôr sa zoznámil s maliarom Eugènom Boudinom, ktorý odhalil Monetov maliarsky talent a stal sa jeho učiteľom. Naučil ho používať olejové farby, a tiež ako využívať techniky plenérizmu (z franc. en plein air – na voľnom priestranstve) pri maľovaní. V roku 1859 odišiel na radu svojho učiteľa študovať maliarstvo do Paríža. Cítil sa však spútaný pravidlami tej doby a odmietol dlhodobo zaužívané princípy v maľovaní. Práve z toho dôvodu radšej vstúpil na nezávislú Academie Suisse, kde spoznal ďalších maliarov Pissarra a Cézanna. V rokoch 18601862 absolvoval povinnú vojenskú službu v Alžírsku. Bol ovplyvnený tamojším prostredím a farebnosťou krajiny, a to sa pre neho stalo v nasledujúcich rokoch inšpiráciou. V roku 1862 sa kvôli chorobe vrátil predčasne domov, ale pod podmienkou, že dokončí svoje štúdium na univerzite. Vstúpil preto do súkromného ateliéru Charlesa Gleyra, kde spoznal maliarov Pierre-Augusta Renoir, Frédérica Bazille, Alfreda Sisleyho. Títo spoločne zdieľali podobné myšlienky a názory na umenie, ktoré sa neskôr stali známe pod názvom impresionizmus. Impression, soleil levant (Impresia, východ slnka) (1872) – obraz, ktorý dal meno impresionizmu Počas francúzsko-pruskej vojny (18701871) Monet utiekol do Anglicka, aby sa vyhol odvodu, kde spolu s Pissarrom maľovali v londýnskych parkoch a na brehu rieky Temža. V roku 1866 sa pri maľovaní jedného obrazu zoznámil s modelkou Camille Doncieuxovou. O dva roky neskôr sa im narodil prvý syn Jean. V roku 1870 sa zosobášili a po troch rokoch manželstva odsťahovali do mestečka Argenteuil, neďaleko Paríža. Tam sa im v roku 1878 narodil druhý syn Michael. Pani Monetová zomrela v roku 1879 na tuberkulózu. Rodinná priateľka Alice Hoschedéová, ktorú opustil manžel, sa podujala vychovávať Monetove deti spolu so svojimi vlastnými. Spoločne žili v meste Poissy, ktoré však Monet nemal rád, a preto sa v roku 1883 presťahovali do Normandie, do mestečka Giverny. Tam sa natrvalo usadili a v roku 1892 zosobášili. Keďže sa mu konečne začalo dariť a jeho obrazy sa dobre predávali, kúpili tam dom a Monet si postavil vlastné štúdio. Popri cestách do Londýna, Nórska či Talianska sa začal venovať záhradkárstvu a vytvoril nádhernú záhradu s jazierkom, ktorá sa stala námetom pre mnohé jeho obrazy. Jeho druhá žena Alice zomrela v roku 1911 a syn Jean v roku 1914. Na sklonku svojho života trpel mnohými chorobami. Zlý zrak a ťažká reuma spôsobili, že bolo pre neho čoraz ťažšie maľovať. Napriek tomu sa však nevzdával a do posledných chvíľ tvoril. Zomrel na konci roku 1926 a je pochovaný na cintoríne v Giverny.
Édouard Manet ( 23. január 1832, Paríž, Francúzsko – † 30. apríl 1883, tamže) bol francúzsky maliar. Ako jeden z prvých umelcov 19. storočia sa venoval témam moderného života, bol vedúcou postavou pri prechode od realizmu k impresionizmu. Jeho rané majstrovské diela Raňajky v tráve (, 1863) a Olympia (, 1863) stelesňovali veľkú kontroverziu a slúžili ako bod stretu pre mladých maliarov, ktorí chceli tvoriť impresionizmus; dnes sa považujú za predel v histórii moderného umenia.
Meľnikovov tvorivý proces Snáď najpozoruhodnejšou osobnosťou, ktorá si dokázala udržať svoj osobný tvorivý profil aj v hektických prepolitizovaných dobách mladého sovietskeho štátu a ktorá sa dokázala v ére programového kolektivizmu držať individuálnej výtvarnej výpovede, bol Konstantin Stepanovič Meľnikov (1890 – 1974). Upozornil na seba v európskom meradle skvelým pavilónom Sovietskeho zväzu na medzinárodnej výstave v Paríži, moskovskými kultúrnymi domami a vlastným domom tiež v Moskve, ktorý je jedinečná stavba s kruhovým pôdorysom a so šesťbokými oknami. Kariéra architekta Konstantina Stepanoviča Meľnikova (1890 – 1974) bola v podstate necelých desať rokov po dokončení návrhu pavilónu u konci. Totiž konštruktivistický štýl Stalin a jeho klika odmietli v dobe, keď architektúru v Sovietskom zväze začal ovládať socialistický realizmus a istý druh dekoratívneho neoklasicizmu. Do tej doby Meľnikovova vlastná červená hviezda nezadržateľne stúpala. Bol vybraný, aby v Paríži zastupoval mladý a dynamický komunistický štát (Lenin zomrel o rok skoršie).
Dielo  Erinnerungen und Erlebnise . Berlin 1927 Wesen und Werdegang des Italienischen Faschismus . Leipzig 1931 Impressions of Lenin (1964)