TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Diskografia  Oficiálne albumy 2004 – A Nordic Poem 2006 – By the Sword of My Father 2007 – Drakkars in the Mist 2008 – Father of Victory 2008 – Songs of Yore 2008 – Fatherland 2009 – Rulers of the Sea
Externé odkazy  All Music Guide Oficiálna stránka skupiny Kategória:Britské hudobné skupiny Kategória:Anglické hudobné skupiny
Hudba Skupina je považovaná nu metalovú, prípadne sa zaraďuje pod žáner alternatívny metal. Na rozdiel od kapiel ako Slipknot či System of a Down je ich hudba oveľa viac zložitejšia, čo sa týka štruktúry skladieb. Dominuje u nich ostrý stredne vysoký vrieskavý vokál, kombinovaný čistým výrazným spevom, barytónovo naladená gitara, extravagantná technická hra na base a dynamicko-technické bicie. Pri počúvaní skladieb sa stretnete hlavne s veľkou dávkou progresivity, kreativity a dych vyrážajúcej, správne načasovanej disharmónie. Baladickou skladbou jemnejšieho charakteru je pieseň A World So Cold z albumu The End of All Things to Come . Bol k nej natočený aj videoklip, ktorý nájdete tu:
Wet Dream bol prvým sólovým albumom hráča na klávesové nástroje skupiny Pink Floyd Richarda Wrighta. Album bol vydaný v roku 1978. Autorom a producentom takmer všetkých skladieb (okrem piesne „Against the Odds“) je Richard Wright.
Výroba albumu  Skupina Pink Floyd Roger Waters – spev, basová gitara, syntetizátory, špecálne efekty, akustická gitara, dizajn obalu David Gilmour - gitary, spev v skladbe „Not Now John“, basová gitara Nick Mason – bicie, perkusie, holophonic sound recordings Spolupráca pri nahrávaní a výrobe Michael Kamen – klavír, harmónium Andy Bown - Hammond organ Ray Cooper - perkusie Andy Newmark – bicie v skladbe „Two Suns in the Sunset“ Raphael Ravenscroft - tenor saxofón The National Philharmonic Orchestra, dirigent a aranžmány - Michael Kamen James Guthrie - remastering, výroba a remastering reedície z r. 2004 Andrew Jackson - výroba Willie Christie - fotografie Doug Sax - mastering originálneho albumu a remastering reedícií v rokoch 1994 a 1997 Kategória:Hudobné albumy z 1982 Kategória:Albumy Pink Floyd
Zostava  Skupina Pink Floyd Roger Waters – basová gitara, spev David Gilmour – sólová gitara, spev (na albume je jeho meno nesprávne napísané ako " Gilmore ") Richard Wright – klavír, organ, mellotron, vibrafón, spev Nick Mason – bicie, perkusie, vokály Syd Barrett – rytmická gitara, sólová gitara, spev Spolupracovali Norman Smith – bicie a vokály v skladbe „Remember a Day“ Osem členov Salvation Army (The International Staff Band) - Ray Bowes (cornet), Terry Camsey (cornet), Mac Carter (trúbka), Les Condon (Eb bass), Maurice Cooper (Euphonium), Ian Hankey (trombón), George Whittingham (Bb bass), a ešte jeden v skladbe „Jugband Blues“.
Životopis Pôvodne študoval právo, neskôr sa však preorientoval na hudbu. Po dokončení štúdií sa venoval scénickej a neskôr najmä filmovej hudbe, keď sa v roku 1933 presťahoval do Hollywoodu. Jeho najznámejším dielom je Varšavský koncert pre klavír a orchester z filmu Dangerous Moonlight .
Hudobné albumy  2001: Zawijasy (Cpt. Sparky Records) 2003: Sorry Music Polska (Zen Possé) 2007: Punk Freud (Universal Music Polska) 2010: Monster of Jazz (Universal Music Polska) 2012: Horse & Power (Universal Music Polska) 2016: Pink Freud Plays Autechre (Mystic Production) 2020: piano forte brutto netto (Mystic Production) Live 2002: Live in Jazzgot (Cpt. Sparky Records) 2005: Jazz Fajny Jest (Post_Post) 2008: Alchemia (Universal Music Polska) 2017: Punkfreud Army (Agora)
Zaujímavosti Roger hral na mnoho rôznych hudobných akciách. Z najvýznamnejších: The Freddie Mercury Tribute Concert vo Wembley v roku 1992 bol koncert pre zosnulého Freddieho Mercuryho a výťažok z neho šiel pre výskum AIDS. Koncert 46664, charitatívny koncert pre Nelsona Mandelu. Vystupoval spolu s Zuccherom a The Corrs, predviedli pieseň Everybody s gotta learn sometimes Vh1 Rock Honours, hral spolu s Brianom Mayom a Foo Fighters Jubileum kráľovny Alžbety v roku 2002, hral spolu s Philom Collinsom V roku 1998 zaspieval svoju obľúbenú pesničku Rock n roll od Led Zeppelin Spolu s Paulom Rodgersom a Brianom Mayom sa v 2005 vydali na európske turné ako skupina Queen + Paul Rodgers, následne vydali CD a DVD sa názvom The Return Of The Champions
Externé odkazy  Teenage Wildlife; text piesne Kategória:Piesne Davida Bowieho Kategória:Piesne z 1999
Iné vydania  Skladba okrem iného vyšla aj na kompilácii Bowieho obľúbených inštrumentálnych skladieb s názvom All Saints . Kategória:Piesne Davida Bowieho Kategória:Piesne z 1999
Externé odkazy  Teenage Wildlife; text piesne Kategória:Piesne Davida Bowieho Kategória:Piesne z 2000 Kategória:Single Davida Bowieho Kategória:Single z 2000
Externé odkazy  Teenage Wildlife; text piesne YouTube.com; videoklip YouTube.com; záznam z koncertného vystúpenia Fashion Rocks (2005) Kategória:Piesne Davida Bowieho Kategória:Piesne z 1973 Kategória:Single Davida Bowieho Kategória:Single z 1973
Zoznam skladieb Autorom hudby a textov je David Bowie. „Space Oddity“ – 5:14 „Unwashed and Somewhat Slightly Dazed“ – 6:10 „Don t Sit Down“ – 0:39 „Letter to Hermione“ – 2:30 „Cygnet Committee“ – 9:30 „Janine“ – 3:19 „An Occasional Dream“ – 2:56 „Wild Eyed Boy From Freecloud“ – 4:47 „God Knows I m Good“ – 3:16 „Memory of a Free Festival“ – 7:07
David Bowie je eponymný debutový album britského hudobníka Davida Bowieho, vydaný 2. júna 1967 vo Veľkej Británii vydavateľstvom Deram Records.
Externé odkazy  Teenage Wildlife; text piesne Kategória:Piesne Davida Bowieho Kategória:Piesne z 1983 Kategória:Single Davida Bowieho Kategória:Single z 1983
Kozí vršek je prírodná pamiatka ležiaca na severovýchodnom okraji obce Vlkov v okrese Tábor, kde sa nachádza rulová skalka s ojedinelým výskytom ponikleca jarného s typickou sprievodnou vegetáciou plytkých a na živiny chudobných pôd. Pamiatka sa nachádza za železničným násypom v obci. Oblasť bola skôr využívaná ako lúka slúžiaca na pastvu hospodárskych zvierat. Na dvoch tretinách pamiatky dnes rastie prevažne dub letný a Borovica sosnová, miestami potom ešte Breza previsnutá. Bylinné poschodie pokrýva kostrava ovčia, metluška krivolaká, v malých ostrovčekoch tu tiež rastie Vres obyčajný.
Opis Kobylí vrch leží na východnom konci hlavného hrebeňa Belianskych Tatier. Západným smerom sa nachádzajú Stežky (), Rinias (), Faixová skala (), Skalné vráta () a Bujačí vrch (), severným Tokáreň (), Čierny vrch (), Skalka (), Husár () a Pálenica () a východným Valtín (), Partizánska hora () a Čierna hora (). Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu zo severovýchodných svahov odvádza riečka Biela, voda z južných častí odteká potokom Hučava. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Na severných svahoch sa nachádza Belianska jaskyňa. Výhľady Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných častí možno pozorovať okolité vrchy Belianskych Tatier, Spišskú Maguru, Levočské a Volovské vrchy a východnú časť Nízkych Tatier.
Pozri aj  Zoznam vrcholov v Kozích chrbtoch
Prístup Značená hrebeňovka vrchol obchádza severným smerom, no krátkym odbočením umožňuje prístup naň. po červenej turistickej značke hlavným hrebeňom: od západu z rázc. Biely Kríž cez Malý Polom od východu z obce Mosty u Jablunkova cez Veľký Polom po žltej značke z obce Horní Lomná cez Muřinkový vrch po modrej značke: z rázc. Klokočovské skálie cez Uhorskú z rázc. Korcháňovci (Raková) cez Veľký Polom po zelenej značke z rázc. Vrchpredmier (Klokočov) cez Uhorskú
rů Růžový vrch
Železný vrch je vrch v Krkonošiach v závere Kozích chrbtov, 2 km severovýchodne nad Špindlerovým Mlynom. Hrebeň Kozích chrbtov vybieha z Lúčnej hory a jeho vrcholová partia je mimoriadne úzka, severné aj južné svahy vykazujú značné prevýšenie a prudkosť. Pod severným svahom sa nachádza Důl Bílého Labe, pod južným údolie Svätého Petra. Vyššie položené vrcholové partie sú porastené kosodrevinou, pri hrebeni miestami vyčnievajú menšie skaly. Zvlášť na južných svahoch sa nachádzajú celkom rozsiahle kamenné moria. Nižšie polohy pokrývajú horské smrečiny, ktoré sú miestami vyrúbané. Svahy Železného vrchu a Kozích chrbtov odvodňujú súbežne tečúce vodné toky. Na severe je to Bílé Labe, na juhu Svatopetrský (alebo aj Dolský ) potok. Pod západným zakončením preteká rieka Labe, do ktorej sa oba vyššie spomínané toky zľava vlievajú.
Opis Krížový vrch leží v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Kozím kameňom () a Krížnou (). Severne sa nachádza vrch Za hájom (), Smolník (), Malý Smolník () a Čarnušová (), východne Krížová (), Zámčisko () a Krížna, južne Človečia hlava (), Koreň (), Vysoký vrch () a Holý vrch () a západne Jedlinská (), Krahulec (), Kozí kameň a Čierna (). Masív je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu odvádzajú prítoky potoka Potôčky, no južné svahy odvodňuje Krížový potok do Hornádu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Výhľady Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s mnohými odlesnenými plochami, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať Podtatranskú i Hornádsku kotlinu, no najmä okolité vrcholy Kozích chrbtov a blízkych Nízkych Tatier, no tiež Západné a Vysoké Tatry, Levočské vrchy, Branisko, Slovenský raj a Volovské vrchy.
Objekty na hrebeni  Belasé sedlo Malý Kolový štít Zadná karbunkulová štrbina Zadný kopiniak Prostredná karbunkulová štrbina Prostredný kopiniak Predná karbunkulová štrbina Predný kopiniak Jastrabí zárez Jastrabia kôpka Jastrabie vrátka Jastrabí hrb s tromi vrcholmi Jastrabie sedlo Jastrabia veža Vyšná jastrabia štrbina Veľký jastrabí zub Prostredná jastrabia štrbina Prostredný jastrabí zub Nižná jastrabia štrbina Malý jastrabí zub
Opis Vrch Nový leží v severozápadnej časti hlavného hrebeňa Belianskych Tatier, medzi Havranom () a Muráňom (). Západne sa nachádza Veľký Baboš (), Malý Baboš (), Muráň () a Kôň (), severne Kýčera (), Nový vrch (), Repisko () a Javorinka (), východne Žľabina (), Havran (), Ždiarska vidla () a Hlúpy () a južne Jahňací štít (), Kolový štít (), Kopa brán () a Štefan (). Oblasť patrí do povodia Dunajca, kde vodu z juhozápadnej časti odvádza potok Štefanka do riečky Javorinka, ktorá tečie západne ležiacou Javorovou dolinou. Severnú časť hrebeňa odvodňuje Nový potok a Havran, rovnako smerujúce do Javorinky. Vrchol je neprístupný, preto naň nevedie značený turistický chodník. Názov hory pochádza od pastvín v Novej doline, k vrcholu priliehajúcim. Vrch bol už oddávna známy pytliakom a pastierom. V jeho okolí sa nachádza niekoľko menších jaskýň, v ktorých boli nájdené pozostatky zvierat z doby ľadovej. Výhľady Turisticky neprístupný vrchol je pokrytý len nízkou vegetáciou. Z vrcholu je viditeľná severná časť hlavného hrebeňa Belianskych Tatier a mnohé vrcholy Vysokých Tatier, pri vhodných podmienkach aj Oravské Beskydy s Babou horou a Pilskom, Spišská Magura, Pieniny a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no blízkym sedlom prechádza červeno značená hrebeňovka, vedúca z rázc. Bílý Kříž na Veľký Polom (), na ktorú sa pripájajú trasy z okolitých obcí. Značené chodníky vedú aj severným úbočím, kde je významné rázcestie Okrouhlice.
Ďalšie názvy Ďalšie názvy pod ktorými je vrchol známy sú Orlova čuka (), alebo Orlovi skali (). Pôvod názvu Pôvod názvu pochádza z minulosti, kedy v krasových častiach vo východnej časti vrchu zvyklo hniezdiť veľké množstvo orlov.
Okolie Na sever sa dvíha hrebeň, ktorý spája Kozí a Jahňací štít. Na západe je Kolové sedlo a na juhu Jastrabia veža. Smerom na juhovýchod je otvorená krajina, kde je Červené pleso a za ním terén klesá do Doliny Zeleného plesa.
Opis Malý Javorový štít leží v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Svišťovým štítom () a Javorovým štítom (). Od Javorového štítu ho delí Javorová škára, od Kresaného rohu sedielko Malý Závrat. Na severozápad vysiela dlhý hrebeň Javorových veží , ktorý končí masívom Javorinskej Širokej (). Tam ho od Zadnej Javorovej veže oddeľuje Zadné Javorové sedlo. Južnou stenou spadá do Veľkej Studenej doliny, sutinovým svahom na západ do doliny Rovienok a severnou stenou do Javorovej doliny. Severná stena je súčasťou tzv. Javorového múra . Severným smerom sa nachádza Žabí vrch (), Široká (), Svišťovky () a Malá Ľadová veža (), východne leží Snehový štít (), Ľadový štít (), Malý Ľadový štít (), Široká veža (), Lomnický štít (), Javorový štít () a Prostredný hrot (), južne Slavkovský štít (), Slavkovská kopa () a Bradavica () a západne Gerlachovský štít (), Východná Vysoká (), Svišťový štít (), Rysy () a Veľká Javorová veža (). Severné svahy padajú do Zadnej Javorovej doliny, ktorou odteká voda potokom Javorinka do Dunajca. Rovnakým smerom odteká voda západne ležiacou dolinou Rovienky a Rovienkovým potokom, napájajúcim Bielu vodu. Južným smerom leží Veľká Studená dolina, z ktorej vodu odvádza Studený potok do rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Výhľady Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú najmä okolité vrcholy Vysokých Tatier, no tiež hrebeň Belianskych Tatier a pri vhodných podmienkach aj Oravské Beskydy a vrchy v južnom Poľsku.
Opis Čiernohuzec leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () severovýchodným smerom na Kuliguru (). Východne sa nachádza Kuligura, Čierna kopa (), Stredný vrch (), Čierna hora () a Javorinka (), južne Chmelov (), Na Bielkach (), Čistý diel () a Škapová (), západne Javor, Jankovec (), Piesočný vrch (), Čierna hora () a Repisko () a severným smerom Magurič (), Zámčisko (), Siminy (), Hrča () a Kopa (). Severné svahy odvodňuje potok Vyšný Toráč do riečky Jakubianky v povodí Popradu, vodu z južných odvádzajú prítoky Škapovej a z východných potok Filipovec do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Výhľady Vrchol pokrýva nesúvislá nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach ponúka výhľad na okolité vrcholy Levočských vrchov, Čergov, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, Volovské vrchy, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Opis Kozovec leží v severnej časti pohoria, nad sedlom Besník, v hrebeni, vedúcom severným smerom zo Stolice () cez Kyprov () a Trsteník (). Severne sa nachádza Prostredný vŕšok (), Popová (), Javorina (), Rakytovec () a Kopa (), východne Doštianky (), Ondrejisko (), Borovniak () a Čierna hora (), južne Skálie (), Buchvald (), Stolica (), Kyprov () a Trsteník () a západne Homoľa (), Grúň (), Gregová (), Kráľova skala () a Kráľova hoľa (). Východné a severozápadné svahy masívu odvodňuje Spišský potok do Hnilca, voda zo západných odteká do rieky Hron. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. Výhľady Vrcholovú oblasť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou sú však viditeľné okolité vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu a Nízke Tatry.
Opis Kozí hrb je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od Malého Lysca () juhozápadným smerom na Štetku (). Severným smerom susedí Bučina (), Drieň () a Človekovo (), západným susedí Holý vrch () a Sekier (), južným Hôrka (), Priečne bralo () a Králikov vrch () a východným Veľký Lysec () a Malý Lysec (). Severnú časť masívu odvodňuje potok Sekier do rieky Slatina v povodí Hrona, voda z južných svahov odteká riekou Krupinica do Ipľa. Na vrchol nevedie značený chodník. Výhľady Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s nižšou vegetáciou a malých odlesnených častí možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež Štiavnické vrchy, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Poľanu a Ostrôžky.
Jastrabia veža - pohľad zo Zeleného plesa Karbunkulový hrebeň () je hrebeň nad Belasou dolinou a nad Dolinou Zeleného plesa. Hrebeň vedie od vysokej Jastrabej veže cez menšie vyvýšeniny až po vysokú Belasú vežu (alebo až po vysokú Zmrzlú vežu). Hrebeň sa končí na Kolovom štíte.
Opis Kozí vrch leží v hrebeni, ktorý vybieha východným smerom zo Svinice () v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier na slovensko-poľskej hranici. Severne susedí Žólta Turnia (), Zadni Granat () a Buczinowa Stražnica (), východne Śvistowa Kopa (), Široká (), Svišťovky () a Opalony Wierch (), južne Medziane (), Hrubý štít (), Hrubý vrch () a Veľká kopa () a západne Valentková (), Svinica (), Niebieska Turnia () a Kościelec (). Severné svahy padajú do Kozej dolinky, ktorou odteká voda potokom Sucha Woda cez Czarny Staw Gasienicowy, južným smerom voda odteká Dolinou Pięciu Stawów Polskich potokom Raztoka do Dunajca. Na vrchol vedie značený turistický chodník. Výhľady Skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú okolité vrcholy Vysokých Tatier, hrebeň Belianskych Tatier a široké okolie Zakopaného, pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Oravské Beskydy, Spišskú Maguru a veľkú časť Nízkych Tatier.
Maloplošné osobitne chránené územia v CHKO PR Břidličná PR Borek u Domašova Na území CHKO Jeseníky je vyhlásené (k 1. 1. 2014) celkovo 31 maloplošných chránených vtáčích území o celkovej rozlohe cca 4 915 ha, tj. 6,6% plochy CHKO. Národné prírodné rezervácie Praděd Rašeliniště Skřítek Rejvíz Šerák-Keprník Národné prírodné pamiatky Javorový vrch Prírodná rezervácia Borek u Domašova Břidličná Bučina pod Františkovou myslivnou Filipovické louky Františkov Franz-Franz Jelení bučina Niva Branné Pod Jelení studánkou Pod Slunečnou strání Pstruží potok Rabštejn Ružová Skalní potok Sněžná kotlina Suchý vrch Šumárník U Slatinného potoka Vysoký vodopád Prírodné pamiatky Chebzí Louka Na Miroslavi Morgenland Pasák Smrčina Pfarrerb Zadní Hutisko
Flóra Na území prírodnej pamiatky sa dochovali teplomilné spoločenstvá kostravových trávnikov a lemov s pakostom krvavým a smldníkom jelením. Ďalšie významné druhy sú napríklad jagavka ľaliovitá, cesnak poľný a krivec český.
Maloplošné chránené územia vpravo|250px|Rybník Obora v PR Údolí Plakánek PR Apolena PR Bažantník PR Bučiny u Rakous PR Hruboskalsko PP Libunecké rašeliniště PP Libuňka PR Klokočské skály NPP Kozákov PP Meziluží PR Na hranicích PP Na Vápenici PP Oborská luka PP Ondříkovický pseudokrasový systém PR Podtrosecká údolí PR Prachovské skály PR Příhrazské skály PP Rybník Vražda NPP Suché skály PP Tachovský vodopád PP Trosky PR Údolí Plakánek PP V Dubech PP Vústra PR Žabakor V správe CHKO sú aj dve územia, ktoré ležia mimo chránenú oblasť: NPP Bozkovské dolomitové jeskyně NPP Strážník
Toto je zoznam chránených území v okrese Plzeň-sever aktuálny k mesiacu december 2016, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Plzeň-sever. Kód Obrázok Názov Druh Galérie Commons Popis územia Súradnice 2093 100x100px Bažantnice PR Cenný komplex zmiešaného lesa s bohatým bylinným podrastom včítane potočnej nivy, nadväzujúci na systém rybníkov, kultúrne floristicky bohaté lúky a prameniská 1327 Čerňovice PP Skalnaté stráne nad riekou Mže s teplomilnou kvetenou 634 Čertova hráz PP Dokonale vytvorený obtočník nad Kralovickým potokom 2486 Dubensko PR Tisový porast 105 100x100px Háj PR Ochrana prirodzených lesných porastov v údolí Berounky 100x100px Prírodný park Horní Berounka PrP 100x100px Prírodný park Horní Střela PrP 619 Hromnické jezírko Hromnické jezírko PP zatopené zvyšky po historickej ťažbe kamenných bridlíc a priľahlý komplex háld s ponechaním lokality prirodzenému vývoju 100x100px Prírodný park Hřešihlavská PrP 126 Hůrky PR Ochrana mozaiky reprezentatívnych a zachovaných typov rašelinísk, slatín a mokraďových jelšín s výskytom ohrozených druhov rastlín 563 Stolová hora Kozelka Kozelka PR Stolová hora vulkanického pôvodu s pseudozávrtmi, skalnými vežami,pyramídami a suťami 195 Prírodná rezervácia Krašov Krašov PR Ochrana prírodného rázu, flóry a fauny v okolí zrúcaniny hradu Krašov 24 CHKO Křivoklátsko CHKO Křivoklátsko CHKO 13782 Malenický pramen PP Ochrana prameňa vyvierajúceho z bridlicového podložia 234 Malochova skalka Malochova skalka PP Ochrana vzácnej teplomilnej kveteny 3374 Nový rybník Nový rybník PR Ochrana hniezdiska a migračného stanoviska vodných vtákov, mokraďový ekosystém 618 Odlezelské jezero Odlezelské jezero NPP Zosuvom vzniknuté hradené jazero 292 Osojno PP Zvyšok zmiešaného teplomilného lesa 1069 100x100px Petrovka PR Pseudokrasový žľab, rašelinisko, mokrade a bôr (miestny ekotyp borovice lesnej) 344 Příšovská homolka PP Treťohorná čadičová sopka 5604 Rašeliniště u Polínek PR Prechodové rašelinisko s výskytom chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov 627 Údolie střely Střela PR Kaňonovité údolie Střely s prirodzenými teplomilnými porastami 459 Prírodná pamiatka U Báby - U Lomu U Báby - U Lomu PP Skupina žulových balvanov
Ochrana Predmetom ochrany je zmiešaný porast v revíri Horní Hoja .
Prírodné pomery Cudzopasná záraza biela Flóra Na území pamiatky rastie veľké množstvo vzácnych a ohrozených druhov rastlín. Typickými rastlinami Cvičáku sú oman vrbolistý, jagavka konáristá , mrvica peristá a kruštík tmavočervený. Fauna Motýli: spriadač kostihojový, modráčik hnedoškvrnný, očkáň trávový Vtáci: penica jarabá, strakoš obyčajný, krutohlav hnedý Plazi: slepúch lámavý
Chránené územia v parku  Prírodné rezervácie Malý Kosíř Andělova zmola Národné prírodné pamiatky Růžičkův lom Státní lom Prírodné pamiatky Vápenice Studený kout
Chránené územia Na území prírodného parku Svratecká hornatina sa nachádza niekoľko maloplošných osobitne chránených území: Národná prírodná pamiatka Švařec Prírodná rezervácia Čepičkův vrch a údolie Hodonínky Prírodná rezervácia Hrádky Prírodná rezervácia Ochoza Prírodná rezervácia Ploník Prírodná rezervácia Pod Sýkořskou Myslivnou Prírodná rezervácia Sokolia skala Prírodná rezervácia Vírská skalka Prírodná pamiatka Dědkovo Prírodná pamiatka Dobrá studně Prírodná pamiatka Habrová Prírodná pamiatka Hersica Prírodná pamiatka Horní Židovka Prírodná pamiatka Javorův kopec Prírodná pamiatka Kačiny Prírodná pamiatka Klášterce Prírodná pamiatka Kocoury Prírodná pamiatka Krížník Prírodná pamiatka Lhotské jalovce a stěny Prírodná pamiatka Loucká obora Prírodná pamiatka Lúky u Polomu Prírodná pamiatka Luzichová Prírodná pamiatka Nad Berankou Prírodná pamiatka Nad koupalištěm Prírodná pamiatka Nyklovický potok Prírodná pamiatka Ostražka Prírodná pamiatka Padělky Prírodná pamiatka Pilský rybníček Prírodná pamiatka Údolí Chlébského potoka Prírodná pamiatka Svratka Prírodná pamiatka Sýkoř Prírodná pamiatka U Hamrů Prírodná pamiatka Veselská lada Prírodná pamiatka Veselský chlum Prírodná pamiatka Zámocký les v Lomnici
Pri výstavbe vodného diela bola zaplavená takmer celá časť zástavby žilinskej mestskej časti Mojšova Lúčka, celá miestna časť Hruštiny a tri domy v obci Mojš. Namiesto zaplavených domov boli vybudované nové domy prevažne v Mojšovej Lúčke za cestou I/18, vrátane školy, nákupného strediska a nedokončeného kultúrneho domu. Z miestnej časti Hruštiny boli postavené domy v žilinskej časti Rosinky. V obci Mojš boli pre výstavbu hrádze postavené tri domy. Medzi mestskou časťou Mojšova Lúčka a obcou Mojš bola vybudovaná oceľová mostná konštrukcia pre peších ponad VD namiesto starej lávky ponad rieku Váh. Do obce Mojš bola vybudovaná povedľa hrádze nová cesta zo Žiliny. Z pôvodnej starej zástavby v mestskej časti Mojšovej Lúčke, bývalej samostatnej obci, zostalo blízko VD len niekoľko domov a kaplnka. Miestna časť Hruštiny, ktorá patrila do katastra Žiliny, zanikla úplne. Pamiatka na ňu zostala len malá prícestná kaplnka na Šibeniciach, odkiaľ schádzala cesta do Hruštín pri rieke Váh. Stará cesta zo Žiliny do Martina viedla pôvodne cez Hruštiny a starú zástavbu v Mojšovej Lúčke. Pri výstavbe VD bola zaplavená. Namiesto nej je vybudovaná cykloturistická trasa, ktorá samozrejme nevedie v polohe pôvodnej cesty.
Žilina môže byť: na Slovensku: mesto, pozri Žilina okres, pozri okres Žilina Žilinský kraj Žilinský samosprávny kraj hrad Žilina, pozri Žilina (hrad) vodné dielo, pozri Žilina (vodné dielo) diaľničný tunel, pozri Tunel Žilina osobná motorová loď z roku 1958, prevádzkovaná na Oravskej priehrade, pozri Žilina (loď) v Česku: obec v okrese Kladno, pozri Žilina (okres Kladno) mestská časť Nového Jičína, pozri Žilina (Nový Jičín)
Stavebné úseky  Žilina, estakáda Išlo o investičnú akciu na ceste I/11, ktorej účelom malo byť do budúcna prepojiť komunikačný systém mesta na diaľnice D1 a D3. Stavba bola projektovaná v kategórii MR 24,5 a merala 1,1 km. Dominantným objektom bola estakáda, ktorou sa dosiahlo kríženie s inými cestnými komunikáciami a železnicou. Súčasťou bola tiež mimoúrovňová križovatka s cestou I/18 (dnes I/61). Celková dĺžka hlavných vetiev predstavuje 1.154 m a križovatkových 405 m. Stavba prebehla v rokoch 1997 - 2000 za 476,6 mil. Slovenských korún, jej realizátorom bol Doprastav. Žilina ľavobrežná, I. a II. etapa Išlo o novostavbu cesty I/18A v kategórii MR 23,5, ktorá bola rozdelená do 2 etáp. Súčasťou 1. etapy bolo nové napojenie cesty II/583 na pôvodnú cestu I/18. Stavba sa mala pôvodne začínať na mimoúrovňovej križovatke pri Žilinskej teplárni; táto však bola neskôr v rámci úspor zmenená na úrovňovú, svetelne riadenú. Ide pritom o jedinú úrovňovú križovatku na I/60. Dominantným objektom bol Most cez Váh na ceste II/583 dlhý 222,65 m. Celá I. etapa prebehla v rokoch 1996 - 2003, jej 2. časť (práve Most cez Váh na II/583) bola realizovaná Doprastavom v rokoch 1999 - 2000.
Vodné dielo Žilina, pohľad z výhliadkovej veže Dubeň Vodné dielo Žilina Lávka cez vodné dielo Žilina pri obci Mojš Vodné dielo Žilina je vodné dielo na rieke Váh neďaleko mesta Žilina. Dielo bolo uvedené do prevádzky v rokoch 1997 – 1998. Účelom Vodného diela Žilina je výroba elektrickej energie a zásobovanie priemyselných podnikov v Žiline technologickou vodou. Nachádza sa tu vodná elektráreň, ktorá má dva hydroagregáty s celkovým výkonom 72 MW (2 × 36 MW). Priemerná ročná dodávka elektrárne za roky 1998 – 2000 bola 156 GWh/rok.
Výstavba mosta Zmluva na výstavbu úseku bola podpísaná 1. júna 2016. Zo stavebnými prácami súvisiacimi s týmto mostom sa začalo začiatkom roku 2015. V priebehu roku 2015 bola zhotovená väčšina pilierov, následne sa začalo z betonážou prvých polí od konca predošlého úseku na pevnej skruži. Koncom roka 2015 sa začalo betónovať aj jedno z hlavných polí tzv. letmou betonážou, začiatkom roka 2016 sa začalo aj s betonážou od Tunela Považský Chlmec a to mocou ťažkej hornej výsuvnej skruže s organickým predpätím. Napokon v marci 2013 sa začala betonáž aj v smere od MÚK Strážov k hlavným poliam pomocou hornej výsuvnej skruže MSS. Súčasne sa začalo s realizáciu posledného, 3. zdvojeného piliera, ktorý bude slúžiť ako stabilizácia 3. váhadla počas letmej betonáže posledných dvoch polí. Stavbu realizuje združenie Eurovia SK a.s., Stavby mostov Slovakia, a.s. a Hochtief CZ.
Modernizácia Medzi rokmi 2007 bol uzatvorený jeden z Jablunkovských tunelov a prestavaný na dvojkoľajný tunel. Po jeho sprovoznení bol druhý tunel čiastočne zasypaný. V polovici novembra 2009 došlo na stavbe k niekoľkým závalom . Súčasne bol medzi rokmi 2008 a 2011 modernizovaný úsek Žilina – Krásno nad Kysucou . Výstavba bola ukončená v roku 2011. Pre úsek Čadca – štátna hranica je vypracovaný projekt stavby a prebieha výkup pozemkov. Financovanie úseku z programu CEF nebolo v roku 2017 schválené, preto bol preradený medzi náhradné projekty OPII. Ku schváleniu došlo až v roku 2020. Pre úsek Krásno nad Kysucou (mimo) – Čadca je zpracovaný projekt stavby, príprava však bola kvôli velkej finančnej náročnosti zastavená. V auguste 2012 sa však začali prípravné práce na stavbe tunela, ktorý mal byť jeden z najdlhších na Slovensku. Mal viesť popod Gavlasovský kopec do Horelice. Pri osade U Gavlasov začala aj výstavba prieskumnej štôlne. V pláne bolo zachovanie starej trate ako regionálnej. V marci 2021 Železnice Slovenskej republiky vypísali súťaž na modernizáciu trate v úseku Čadca (mimo) – štátna hranica: modernizáciu spodku a zvršku, rekonštrukciu trakčného vedenia, výstavbu protihlukových stien a nového zabezpečovacieho zariadenia. Plánovaná rýchlosť je 120 km/h. Stavať by sa malo začať na jar 2022 a stavba mala trvať 25 mesiacov. Celkové náklady na modernizáciu sú takmer 47 miliónov eur. Prehľad modernizácie úsekov úsek dlžka začatievýstavby uvedeniedo prevádzky Žilina (mimo) – Krásno nad Kysucou (vrátane) 18,9 km jún 2008 marec 2012 Krásno nad Kysucou (mimo) – Čadca (vrátane) 8,7 km Čadca (mimo) – štátná hranica Slovensko/Česko 4,9 km marec 2022 2024
Tunel Žilina je diaľničný dvojrúrový tunel s dĺžkou 655 m. Nachádza sa na diaľnici D1 v úseku Hričovské Podhradie - Lietavská Lúčka v okrese Žilina. Zmluva na výstavbu bola podpísaná 9. decembra 2013. Samotná výstavba sa oficiálne začala 20. februára 2014, tunel je súčasťou diaľničného obchvatu mesta Žilina. Slávnostný začiatok razenia tunela a osadenie sošky sv. Barbory sa uskutočnilo dňa 5. novembra 2014 pri západnom portáli. Vplyvom nepriaznivých geologických podmienok a niekoľkokrát prepadnutého stropu trval proces raziacich prác podstatne dlhšie, ako bolo pôvodne plánované. Tunel bol slávnostne prerazený 5. decembra 2016. V zmysle zmluvy mal byť tunel sprejazdnený v roku 2018. K tomu nedošlo pre pomalý priebeh prác. Nový termín sprejazdnenia v decembri 2019 nebol taktiež dodržaný, kedže diaľničný úsek, ktorého je tento tunel súčasťou, nebolo možné včas prepojiť na existujúcu cestnú sieť pre chýbajúci privádzač a výjazd Lietavská Lúčka. Sprejazdnenie tak bolo možné až po dokončení privádzača a výjazdu Lietavská Lúčka. Tunel bol v plnom profile slávnostne odovzdaný do definitívneho užívania 29. januára 2021.
Vodstvo Východo-západným smerom preteká rieka Váh, do ktorej v Žiline ústí rieka Kysuca a Rajčanka. Vo východnej časti pahorkatiny je vybudované Vodné dielo Žilina s rastúcim rekreačným využitím.
Estakáda Považská Bystrica je mestská diaľničná estakáda, ktorá prechádza priamo mestom Považská Bystrica. Je súčasťou úseku diaľnice D1 Sverepec – Vrtižer. Po dokončení výrazne odľahčila dopravnú situáciu v meste, pretože cez mesto prechádzala doprava z D1. Dizajn mosta v mestskej zástavbe dotvára večerné osvetlenie a sivo-zelený náter betónových konštrukcií. Estakáda získala ocenenie Stavba roka 2010.
Strečniansky tunel je súbor troch železničných tunelov medzi Strečnom a Vrútkami na trati Žilina – Košice. Názov Dĺžka Otvorenie Poloha Strečno I 318 m 1939 Strečno II 593 m 1939 Strečno III 524/546 m 1871
Zaniknuté úseky  Diaľničný privádzač 11 Diaľničný privádzač 11 sa nachádzal medzi Dolným a Horným Hričovom. Spájal cestu III/018262 s križovatkou Letisko Žilina na D3. Jeho celková dĺžka bola 675 metrov, dostavaný bol v roku 2008. Od roku 2014 je samostatnou vetvou križovatky. Diaľničný privádzač 12 Diaľničný privádzač 12 sa nachádzal pri obci Skalité v okrese Čadca. Mal dĺžku 99 metrov a spájal štátnu hranicu s Poľskom a zatiaľ nedostavaný úsek diaľnice D3 Skalité – štátna hranica.
Most cez Vážsku vodnú nádrž Hričov prevádza diaľnicu D3 ponad Hričovskú nádrž, cesty I/61 a II/507, trať ŽSR 120 a Hričovský rybník na západnom okraji mesta Žilina.
Lodná doprava Lodná doprava bola zabezpečovaná loďou Žilina na Oravskej priehrade v päťdesiatych rokoch minulého storočia.
Súbor:Zilina castle ruins.jpg|náhľad|Archeologický výskum, na obrázku vidieť nález pôdorysu hradnej veže. Žilina (-normovaný názov) alebo Žilinský hrad je zaniknutý hrad v Žiline, ktorého pozostatky sa našli až v roku 2008. Prvá zachovalá písomná zmienka o hrade je z roku 1318, keď bol hrad vo vlastníctve Matúša Čáka Trenčianskeho. Avšak hrad môže byť aj starší. Naposledy bol hrad písomne spomínaný v roku 1457, zanikol v 15. storočí. Historik Richard Marsina tvrdí, že vtedajší majitelia Žiliny Detrikovci začali po roku 1270 stavať Žilinský hrad, kvôli opevneniu a ochrane pred útokmi. Avšak história hradu nie je jednoznačná a existuje veľa hypotéz o jeho dejinách a význame. Až na prelome mája a júna 2008 sa počas archeologického prieskumu objavili pozostatky Žilinského hradu. Zvyšky kamennej veže sa našli vedľa Katedrály Najsvätejšej Trojice (Farských schodov) v centre mesta. Podľa vedúceho výskumu Jozefa Hošša ide o najvýznamnejší súčasný objav v Žiline, ktorý prepísal jej dejiny. Veža s vnútorným priemerom 7,5 m a vonkajším priemerom 13,2 m a s šírkou muriva 290 – 300 cm, mohla mať výšku až 20 metrov. Išlo o donjon - obytnú vežu. Môžeme uvažovať aj so začiatkom výstavby pravdepodobne už na konci 12. storočia v súvislosti s aktivitami uhorského panovníka Bella III. Budatínsky hrad je vzdialený len 1,3 km od centra Žiliny. Na ľavej strane budova starej fary, dnes už zničená. Pre výstavbu obchodného centra Mirage sa archeologický nález na pôvodnom mieste nezrekonštruoval, ale bol zbúraný. Jednotlivé kamene boli použité na hypotetickú rekonštrukciu umiestenú v obchodnom dome. Obchodný dom nahradil časť mestskej pamiatkovej rezervácie Žilina. Pre výstavbu bola už 12. júla 2008 dokonca zničená pamiatkovo chránená budova starej fary. Tieto kroky pobúrili verejnosť a ministerstvo kultúry, ktoré ju vyhlásilo za národnú kultúrnu pamiatku (definitívne však až po jej odstránení) aj proti súhlasu cirkvi. Ministerstvo podalo trestné oznámenie. Projekt rátal s obnovením pôvodnej budovy fary a zakomponovaním do novej budovy obchodného centra, no táto časť zámeru sa nerealizovala.
Doprava Žilina na križovatke ciest z východu, severu, západu i juhu bola oddávna významným dopravným uzlom. Po vybudovaní ciest údoliami riek v stredoveku a neskôr i železnice sa tieto komunikácie križovali práve v Žiline. Súčasné koridory nadnárodného významu obchádzajú centrum mesta. Južným okrajom pahorkatiny sa buduje diaľnica D1 (Bratislava – Trenčín – Žilina – Ružomberok – Košice), na severozápade vedie diaľnica D3 na Kysuce a do Poľska. Mestom vedú medzinárodné cesty E 50, E 75 a E 442 a križujú sa tu cesty I/11, I/18, I/60, I/61 a I/64. V železničnej stanici Žilina sa križujú trate z Bratislavy, Rajca, Ostravy a Košíc.
Tunel Považský Chlmec je diaľničný dvojrúrový tunel na Slovensku, ktorý meria 2218 metrov. Nachádza sa severozápadne od centra Žiliny a je súčasťou úseku diaľnice D3 Žilina, Strážov – Žilina, Brodno . Zmluva na výstavbu bola podpísaná 26. mája 2014, samotná výstavba sa oficiálne začala 17. júna 2014. Slávnostný začiatok razenia tunela osadením sošky sv. Barbory sa uskutočnil dňa 10. marca 2015 v mieste stavby stredového portálu tunela. K 5. júnu 2015 bolo v súčte vyrazených 1127 m v kalote. Tunel bol slávnostne prerazený 28. januára 2016 a v plnom profile odovzdaný do užívania 2. decembra 2017.
Tunel Kysuca bol plánovaný hĺbený diaľničný tunel na Slovensku s dĺžkou 584 m, ktorý sa mal nachádzať na diaľnici D3 v úseku Žilina, Brodno - Kysucké Nové Mesto . Podľa štúdie realizovateľnosti z roku 2015 sa už s tunelom neráta, nahradený má byť estakádou na rovnakom mieste, vďaka čomu sa zlepšia výškové parametre trasy, zníži sa bezpečnostné riziko (v tuneli by kvôli smerovým parametrom musela byť maximálna povolená rýchlosť 80 km/h, ktorej by predchádzalo prudké brzdenie z neprehľadného esíčka) a celý úsek zlacnie o desiatky miliónov €.
Doprava Súbor:Zilina view.JPG|náhľad|Nemocničná ulica (most) súčasť obchvatu mesta. Farebná vitráž Kraj Žilina na železničnej stanici. Stanovište BikeKIA pri OC MAX. Vďaka svojej polohe je Žilina oddávna križovatkou obchodných ciest a už v roku 1364 uhorský kráľ Ľudovít I. Veľký dal vybudovať cestu z Košíc na Považie. Zmienka o moste cez Váh pri Budatíne sa datuje do roku 1438. Mesto sa tak rýchlo stalo významným dopravným uzlom, zabezpečujúcim spojenie v smere do Poľska, Česka, na Ukrajinu alebo na juh, Považím na Bratislavu a Rajeckou dolinou do Ponitria. V Žiline sa stretávajú tri cesty medzinárodného významu E 50, E 75 a E 442. Dôležitú úlohu zohráva mestský okruh, na ktorý sa napájajú všetky hlavné ťahy a ktorý smeruje tranzitnú dopravu mimo centra mesta. Juhozápadným okrajom je vedená diaľnica D1 spájajúca Bratislavu a Košice. Diaľnica D1 je vybudovaná po diaľničný privádzač pri Lietaskej Lúčke. Severozápadnou časťou prechádza D3 ponad Vodné dielo Hričov smerom na Čadcu a Poľsko, dokončená v roku 2017. Z diaľnice D3 pri Strážove pokračuje do mesta diaľničný privádzač, v príprave je tiež privádzač k diaľnici D1 smerom k Lietavskej Lúčke. Železničná doprava je v Žiline veľmi frekventovaná, čo spôsobuje križovanie železničných tratí E 42 a E 52, ktoré plnia funkciu medzinárodných magistrál. Železničná stanica Žilina sa nachádza na trase paneurópskeho koridoru č. 5 a najviac rýchlikov premáva na trati z Bratislavy do Košíc. V meste sa križujú trate 120 (Bratislava – Žilina), 126 (Žilina – Rajec), 127 (Žilina – Mosty u Jablunkova) a 180 (Žilina – Košice). Žilina využíva medzinárodné letisko pri Dolnom Hričove, ktoré bolo spustené do prevádzky v roku 1975. Dĺžka pristávacej plochy je a je využívané Žilinskou univerzitou a na privátne lety, nakoľko pravidelné linky letisko neprevádzkuje. Mestská doprava bola zavedená v roku 1949 a v roku 1994 začala pravidelná trolejbusová premávka. (pozri Trolejbusová doprava v Žiline) Od 29. marca 2019 v meste funguje systém zdieľaných bicyklov, nazývaný BikeKIA . Má 20 stanovíšť, na ktorých je k dispozícii 120 bicyklov.
Prícestná kaplnka na Hruštinách Hruštiny je zaniknutá mestská časť Žiliny. Nachádzala sa pri Váhu, pri starej (dnes zatopenej) ceste do Mojšovej Lúčky, asi 4 km východne od mesta. Dôvodom presídlenia obyvateľov na blízke Rosinky a zánik osady bola výstavba Vodného diela Žilina. V lokalite Hruštín sa nachádza prístav.
Pozri aj  Vodné dielo Žilina Žilina Kategória:Mestské časti Žiliny
Súbor:Ružomberok, nádrž Hrabovo a lanovka na Malinô-Brdo.jpg|náhľad|Vodná nádrž Hrabovo, v pozadí lanovka na Malinô-Brdo Panoráma časti Hrabovo Hrabovo je prímestská časť nachádzajúca sa na západe Ružomberka. So vznikom súvisí vybudovanie vodného diela v oblasti pre účely zásobovania bavlnárskych závodov. K rozvoju prispel cestovný ruch, ktorý súvisel s budovaním lyžiarskeho strediska na Maline-Brde. V roku 1964 bola z Hrabova vybudovaná kabínková lanovka na Malinô-Brdo. Hrabovo dnes slúži nielen ako dolná stanica spomínanej lanovky, ale aj ako východisko do Veľkej Fatry. Okrem chatovej oblasti sa tu nachádzajú aj mnohé plochy na rekreáciu a šport. V súčasnosti sa v okolí vodnej nádrže realizuje stavba rekreačných budov.
Vodné dielo Mikšová je vodné dielo na rieke Váh, južne od Bytče. Je súčasťou Vážskej kaskády a využíva akumulačnú schopnosť Hričovského kanála. Patrí medzi naše najvýkonnejšie vodné elektrárne v Bytčianskom okrese.
Doprava Cez mestskú časť prechádza Košicko-bohumínska železnica a štvorpruhová cesta I/11, ktorá bude prebudovaná na diaľnicu D3. Po dobudovaní diaľnice D3 bude celá oblasť prestavaná. Cez Brodno bude vybudovaná nová cesta do Kysuckého Nového Mesta namiesto terajšej I/11. Vybuduje sa nová prístupová komunikácia do Žiliny cez železnicu, jestvujúci nadjazd ponad budúcu diaľnicu D3 a cez rieku Kysuca na cestu z Vrania. Zároveň bude zrušené terajšie prepojenie s budúcou diaľnicou D3 a zruší sa cestný priechod cez železnicu. Autobusové spojenie zabezpečuje linka MHD č. 22 premávajúca každodenne na trase Brodno - Budatín - centrum - Bytčica a späť.
Pozri aj  Zoznam ulíc a námestí v Žiline Zoznam kultúrnych pamiatok v Žiline
Zoznam mestských častí Žiliny  Názov Fotografia Rozloha Prvá zmienka- územie Prvá zmienka- obec Počet domov18. storočie Počet obyvateľov18. storočie Počet domov20. storočie Počet obyvateľov20. storočie Pamiatky Súčasť Žiliny od: Bánová 200px 796,06 ha 1208 1393 54 domov 483 obyvateľov 408 domov 1 961 obyvateľov – klasicistický kaštieľ – trojičný stĺp s plastikou sv. Floriána – Kostol Božského srdca Ježišovho 1980 Bôrik 100px výstavba v 19. storočí – – – – 3 593 obyvateľov – očná nemocnica v Žiline – športová hala 19. storočie Brodno 728,12 ha 1244 1438 50 domov 324 obyvateľov 278 domov 1 316 obyvateľov – rímskokatolícky kostol zasvätený Všetkým svätým 1980 Budatín 200px 404,07 ha 1321 1438 46 domov 265 obyvateľov 285 domov 1 841 obyvateľov – Budatínsky zámok (pôvodne hrad prestavaný na zámok) – kaštieľ z 19. storočia – pomník obetiam 1. a 2. svetovej vojny – kaplnka Sv Cyrila a Metoda 1949 Bytčica 100px 546,30 ha ? 1409 32 domov 403 obyvateľov 388 domov 2 115 obyvateľov – klasicistický kaštieľ z 18. storočia – klasicistický kaštieľ z 19. storočia – rímskokatolícky kostol, klasicistická fara 1970 Hájik 200px výstavba v rokoch1987 – 2007 – – – – 7 880 obyvateľov – kostol Božieho milosrdenstva 1987 Hliny 200px výstavba v rokoch1955 - 1977 – – – – 11 166 obyvateľov – obchodná ulica zvaná Bulvár (pamätník A. Bernoláka) 1955 Mojšova Lúčka 295,28 ha ? 1439 33 domov 196 obyvateľov 140 domov 451 obyvateľov V 90-tych rokoch 20. storočia bola časť obce zatopená a obyvatelia presídlení do novovybudovanej časti. 1970 Považský Chlmec 200px 532,36 ha 1244 1438 44 domov 76 obyvateľov 340 domov 1 494 obyvateľov – kaplnka v Považskom Chlmci 1970 Rosinky okolo roku 1800 – ? ? ? 703 obyvateľov – Solinky 200px výstavba v rokoch1981 – 1988 – – – – 13 016 obyvateľov – rímskokatolícky kostol Dobrého Pastiera 1981 Staré mesto 200px 1 525,22 ha ?(pred rokom 1208) 1208 ? ? ? 8 931 obyvateľov – Katedrála Najsvätejšej trojice – Kostol Svätej Barbory – Kostol Obrátenia svätého Pavla – Mariánske námestie – Mestská pamiatková rezervácia – Strážov 280,62 ha – 1393 25 domov 235 178 domov 769 obyvateľov 1970 Trnové 874,05 ha ? 1393 56 domov 423 obyvateľov 432 domov 2 621 obyvateľov – Kostol svätého Juraja – Kostol svätých Cyrila a Metoda 1970 Vlčince 100x100bod výstavba v rokoch1971 – 1982 – 54 483 408 18 578 obyvateľov 1980 Vranie 246,36 ha ? 1438 30 domov 168 obyvateľov 170 domov 805 obyvateľov 1980 Zádubnie 383,85 ha ? 1438 28 domov 205 obyvateľov 162 domov 754 obyvateľov 1980 Zástranie 200px 606,51 ha ? 1439 38 domov 231 obyvateľov 151 domov 941 obyvateľov – sociálny ústav 1980 Závodie 160px 581,12 ha ? 1351(časť patrila Žiline) 64 domov 405 obyvateľov 455 domov 2 831 obyvateľov – Kostol svätého Štefana Kráľa 1949 Žilinská Lehota 203,01 ha ? 1402 15 domov 180 obyvateľov 76 domov 334 obyvateľov 1980 }
Stanice a zóny číslo zóny názov zóny Poznámky 1 MHD Žilina nad 5 zastávok 2 MHD Žilina do 5 zastávok 3 Žilina Železničná stanica 4 Žilina-Záriečie / Žilina-Solinky 5 Bytčica / Lietavská Lúčka / Porúbka 6 Poluvsie / Rajecké Teplice / Konská pri Rajci 7 Zbyňov / Kľače / Rajec
Občianska vybavenosť Na ulici sa nachádzajú obchodné centrá Atrium Dubeň, Obi (bývalý Baumax) či Nay elektrodom. Sú tu aj supermarkety Lidl a Kaufland, Mestská krytá plaváreň Žilina z roku 1963, čerpacie stanice Shell, OMV a Slovnaft, neštátne zdravotnícke zariadenie ŽILPO, druhá najvyššia žilinská budova Europalace, v ktorej sídli pošta a klientské centrum Ministerstva vnútra SR a vysokoškolské internáty Žilinskej univerzity.
Technické parametre: dĺžka nádrže 7,5 km, šírka nádrže 250 – 600 m, celkový objem nádrže 18,15 mil. m³, úžitkový objem pri maximálnej výške hladiny 352,00 m n. m. 3,9 mil. m³, kolísanie vodnej nádrže za prevádzky 1,7 m, kóta maximálnej hladiny vody 352 m n. m., hrádza nádrže maximálna výška 15 m, šírka koruny 6 m, šírka komunikácie 4,5 m, je tesnená fóliou naviazanou na podzemnú tesniacu stenu. Prietoky Váhu v Mojši: Qr priem = 95,6 m³/s, Q100 = 2 140 m³/s (po modifikovaní vplyvom vodných diel Liptovská Mara a Orava: Q100 = 1 490 m³/s).
Technické parametre Hrádza priehrady Les Kráľovstva Hrádza je gravitačná oblúková, murovaná z kráľovodvorského pieskovca. Šírka hrádze v základe je 37 metrov a v korune . Dĺžka hrádze v korune je 218 metrov. Maximálna výška hrádze je , hĺbka pri hrádzi je asi 28 metrov. Nádrž je pri zásobnom objeme dlhá a maximálna zatopená plocha je 85 hektárov (v bežnej prevádzke ). Súčasťou priehrady je od roku 1923 aj vodná elektráreň o výkone 2×600 kW. Po korune hrádze vedie cesta miestneho významu.
Technické parametre Vodné dielo vybudovala spoločnosť Váhostav, n. p. v rokoch 1965 až 1975. Celkovým objemom 361,9 mil. m3 je to druhá najväčšia vodná nádrž na Slovensku. Dlho bola považovaná za najväčšiu čo do objemu vody, ale podľa zamerania z roku 1993 už patrí prvé miesto Oravskej priehrade. Pri vzdutí na kótu zaplavuje priehrada Liptovská Mara územie s plochou takmer 27 km2. Vodné dielo pozostáva zo 43,5 m vysokej (konštrukčná výška 52 m) zemnej priehrady s hlinitým tesnením a vodnej elektrárne so 4 turbínami (2 Kaplanove, 2 reverzibilné typ Deriaz) s celkovým inštalovaným výkonom 198 MW. Pri výstavbe sa premiestnilo 11 mil. m3 zeminy, okolo 300 tis. m3 kameňa a viac ako 400 tis. m3 betónu a železobetónu. Teleso zemnej priehrady je v korune dlhé 1350 m. Vodná elektráreň stojí pri vzdušnej päte priehrady (voda je privádzaná oceľovým potrubím s priemerom 670 cm) ako 45 m vysoký objekt (pôdorys 43 130 m).
Externé odkazy  Poloha ústia na turistickej mape Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Vodné toky v Žilinskej kotline Kategória:Povodie Váhu Kategória:Vodné toky v okrese Žilina
Dokumentácia priehrady hrádze  Základné rozmery: výška hrádze šírka hrádze dĺžka hrádze kóta koruny hrádze objem vodnej nádrže – výška hrádze
Bešeňovská nádrž VN Bešeňová Bešeňová je vodná nádrž na rieke Váh, pod priehradou Liptovská Mara, pri obci Bešeňová. Je súčasťou Vážskej kaskády a slúži ako vyrovnávacia nádrž počas špičkovej prevádzky elektrárne Liptovská Mara. Zemná hrádza vodnej stavby Bešeňová v údolnej časti tvorí spoločné teleso s preložkou železnice.
Vodné dielo Považská Bystrica je vodná elektráreň na derivačnom kanáli rieky Váh neďaleko mesta Považská Bystrica. Dielo bolo uvedené do prevádzky v roku 1964. Je súčasťou Vážskej kaskády a za VD ústi kanál do Vodnej nádrže Nosice.
Výstavba Pri výstavbe vodného diela bola zaplavená takmer celá časť zástavby žilinskej mestskej časti Mojšova Lúčka, celá miestna časť Hruštiny a tri domy v obci Mojš. Namiesto zaplavených domov boli vybudované nové domy prevažne v Mojšovej Lúčke za cestou I/18, vrátane školy, nákupného strediska a nedokončeného kultúrneho domu. Z miestnej časti Hruštiny boli postavené domy v žilinskej časti Rosinky. V obci Mojš boli pre výstavbu hrádze postavené tri domy. Medzi mestskou časťou Mojšova Lúčka a obcou Mojš bola vybudovaná oceľová mostná konštrukcia pre peších ponad VD namiesto starej lávky ponad rieku Váh. Do obce Mojš bola vybudovaná povedľa hrádze nová cesta zo Žiliny. Z pôvodnej starej zástavby v mestskej časti Mojšovej Lúčke, bývalej samostatnej obci, zostalo blízko VD len niekoľko domov a kaplnka. Miestna časť Hruštiny, ktorá patrila do katastra Žiliny, zanikla úplne. Pamiatka na ňu zostala len malá prícestná kaplnka na Šibeniciach, odkiaľ schádzala cesta do Hruštín pri rieke Váh. Stará cesta zo Žiliny do Martina viedla pôvodne cez Hruštiny a starú zástavbu v Mojšovej Lúčke. Pri výstavbe VD bola zaplavená. Namiesto nej je vybudovaná cykloturistická trasa, ktorá samozrejme nevedie v polohe pôvodnej cesty. Pôvodným majiteľom i prevádzkovateľom diela bolo Vodné dielo Žilina, a.s. (v likvidácii od 06. 10. 2000). Vodné dielo Žilina je v súčasnosti v majetku štátu. Správcom i prevádzkovateľom celého diela je Vodohospodárska výstavba Bratislava, š. p.
Údaje Priehrada bola postavená v roku 1956. Objem priehradnej nádrže je 18,2 kilometrov kubických, čo predstavuje približne 50-násobok objemu najobjemnejšej slovenskej priehrady, Liptovskej Mary. Jej rozloha je približne 62 krát väčšia ako rozloha najrozľahlejšej priehrady na Slovensku, Oravskej priehrady. Priehradný múr je 30 metrov vysoký a 3,2 kilometra dlhý.