TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Armáda V mnoho armádach, dôstojnícky a poddôstojnícky personál je často ubytovaný v kasárňach počas doby výcviku alebo služby. Mladší poddôstojníci a občas i dôstojníci často dostávajú menší priestor a bývajú ubytovaní spolu s radovými vojakmi, zatiaľ čo starší dôstojníci môžu zdielať alebo mať svoju izbu. Pojem „posádkové mesto“ je obvyklé označenie pre akékoľvek mesto, ktoré má kasárne alebo inú trvalú vojenskú prítomnosť.
Úlohy vojska Medzi úlohy ženijného vojska patrí inštalácia vlastných a odstraňovanie nepriateľských zátarasov, ničenie nepriateľských krytov a opevnení prevádzkovo alebo strategicky nevhodných pre využitie vlastnými bojovými silami, ďalej zriaďovanie dopravných, presunových a zásobovacích ciest dočasného (provizórneho) alebo havarijného charakteru rýchle vystaviteľných, ako sú napríklad pontónové mosty a plavidlová preprava cez vodné toky. K činnosti vojska patria aj opevňovacie práce dôležitých objektov. Hlavné úlohy jednotiek ženijného vojska možno rozdeliť na dve základné oblasti, ktoré sa však navzájom prelínajú. Prvá oblasť, ženijná bojová podpora, v sebe zahŕňa úlohy a opatrenia zabezpečujúce vlastnú mobilitu vojsk, teda vojsk, ktoré podporujú. Sem možno zaradiť činnosti ako odstraňovanie nepriateľských zátarasov (mínové polia či nevýbušné zátarasy, závaly, barikády, blokády a stromové záseky). Ďalej zriaďovanie, opravy a údržbu ciest, zriaďovanie rôznych typov prepravísk, ako mosty na pevných či plávajúcich podperách, podvodné či brodové prepravisko. Ďalej úlohy a opatrenia znižujúce mobilitu nepriateľa, teda: ničenie mostov, komunikácií a cestných objektov, pokladanie mínových polí, ničenie domov, zriaďovanie stromových zásekov, sústav nevýbušných zátarasov, nástražných mín a pod. Úlohy zabezpečenia bojaschopnosti vojsk sú treťou oblasťou bojovej ženijnej podpory. Sem patria činnosti súvisiace s opevňovaním vlastných vojsk, budovanie okopov, krytov, opevnených skladov munície, výstavbu základní pri hrozbe náhleho napadnutia nepriateľom. Úlohy všeobecnej ženijnej podpory v sebe zahrňujú množstvo variabilných činností, napr. budovanie prístavov, letísk, opravy letísk, maskovanie, klamanie, priama bojová podpora (nasadenie ženistov ako jednotiek mechanizovaných) a pod.
Podpráporčík (OR-9c) Podpráporčík je vojenská hodnosť, ktorá sa používa aj v iných zboroch a organizáciách. Zvyčajne je hierarchicky zaradená medzi práporčíkov.
Nastúpená čata pechoty nemeckého Bundeswehru Čata je vojenská jednotka obyčajne zložená z dvoch až štyroch družstiev, osádok alebo obslúh. V závislosti od krajiny a druhu vojsk môže mať 30 až 50 mužov. Čaty sú organizované do rôt (resp. batérií), ktoré majú tri až päť čiat. Zvyčajne sa čaty delia podľa druhu vojsk na mechanizované, tankové, ženíjne, guľometné atď., zriedkavo však môžu byť aj samostatné. Čata je najmenšou vojenskou jednotkou vedenou dôstojníkom, obyčajne poručíkom. Veliteľovi čaty asistujú vyšší poddôstojíci - čatári, v niektorých iných armádach seržanti. Vo väčšine armád, sa čaty delia na pechotné, tankové, mínometné atď. Francúzska armáda používa výraz čata iba pre jazdecké jednotky a pre iné druhy vojsk používa výraz družstvo, ktorý má v slovenčine iný ekvivalent. V hasičskom zbore, tvoria čatu dve alebo tri družstvá jednej zmeny.
Iné významy Vo Švajčiarsku sa pod označením generál skrýva vrchný veliteľ armády, tento post navyše existuje len v časoch vojny.
Pozri aj  Ľudové milície miličná armáda ozbrojené sily
Hierarchia organizácie Hierarchické členenie pozemného vojska. vrchné velenie pozemných síl - má odlišné názvy prakticky v každej krajine. Niekedy je takéto velenie jednotné aj pre letectvo a námorníctvo. skupina armád - štáty s početným pozemným vojskom, majú v rámci veliteľstiev aj veliteľstvá skupiny armád, ktoré riadia viaceré armády operujúce v skupine na jednom bojisku. armáda zbor divízia brigáda - typ jednotky, ktorý môže byť súčasťou divízie, alebo môže operovať samostatne pluk prápor rota čata družstvo tím
Členenie Vojenské letectvo tvorí: vojskové letectvo, protilietadlové raketové vojsko, rádiotechnické vojsko, prostriedky elektronického rušenia.
Obrana a bezpečnosť Sultánove ozbrojené sily (, skr. (SAF)) sa delia do troch zložiek: Kráľovská armáda Ománu () Kráľovské námorníctvo Ománu () Kráľovské vzdušné sily Ománu () V roku 2002 disponovali ozbrojené sily Ománu celkovo 41 700 vojakmi, vrátane podružných zložiek. Pozemná armáda čítala 25 000 vojakov a tvorilo ju cez 100 hlavných bojových tankov a 37 tankov typu Scorpion . Letecký personál čítal 4 100 ľudí a disponoval 40 bojovými lietadlami. Námorníctvo malo k dispozícii posádku o 4 200 ľuďoch s 13 hliadkovými loďami. Kmeňové domobrany zvané Firqats sú polovojenskou zložkou a čítali 4 000 bojovníkov anizovaných v menších kmeňových skupinách. Ďalšími polovojenskými zložkami sú pobrežná policajná hliadka v počte 400 ľudí a menšie policajné letecké krídlo. V roku 2005 boli vojenské výdaje krajiny percentuálne voči hrubému domácemu produktu najvyššie na svete (11,4 % až 11,8 % HDP). V roku 2009 vydal Omán na obranu 1,545 miliardy ománskych rialov čili 4,003 miliardy amerických dolárov. Vojenská služba je dobrovoľná, branná povinnosť dosiaľ nebola zriadená.
Konštitučná monarchia V tomto politickom systéme je premiér vedúcou osobnosťou vlády a zákonodarného zboru. Hlavou štátu je monarcha, ktorý však nemá nijakú výkonnú moc a zastáva skôr reprezentačné úlohy. Andorra Belgicko Dánsko Holandsko Japonsko Kambodža Lesotho Luxembursko Malajzia Nórsko Samoa (tzv. Západná Samoa) Španielsko Švédsko Thajsko Zväzové kráľovstvo (Commonwealth realms) Konštitučná monarchia, v ktorej je formálnou hlavou štátu monarcha, no výkonná moc je v rukách národnej vlády a jej predsedu. Antigua a Barbuda Austrália Bahamy Belize Grenada Jamajka Kanada Nový Zéland Papua-Nová Guinea Spojené kráľovstvo Svätá Lucia Svätý Krištof a Nevis Svätý Vincent a Grenadíny Šalamúnove ostrovy Tuvalu Semi-konštitučná monarchia Premiér má výkonnú moc, no monarcha má stále značnú politickú silu, ktorú môže použiť podľa svojho uváženia. Bahrajn Jordánsko Kuvajt Lichtenštajnsko Monako Maroko Nepál
Štáty a závislé územia
Funkcia Poddôstojníci sú všeobecne považovaní za chrbtovú kosť ozbrojených síl, keďže sú dôležitou súčasťou reťazca medzi velením, ktoré vydáva rozkazy a mužstvom, ktoré ich má vykonávať. Sú najnižším článkom velenia vojska, ako zástupcovia veliteľa čaty a velitelia družstiev. Sú priamo zodpovední za vykonanie rozkazov a splnenie vojenských úloh. Často tiež riadia výcvik a prípravu jednotiek vedúcu k splneniu bojových úloh. Výcvik samotných poddôstojníkov väčšinou zahŕňa rozvoj vodcovských a manažérskych schopností, rovnako ako prípravu na ovládanie konkrétnych bojových prostriedkov pre použitie v boji.
Základné vlastnosti Deľba moci je tu prevedená v duchu výraznej prevahy moci výkonnej nad mocou zákonodarnou; hlava štátu zohráva dôležitú politickú úlohu a zúčastňuje sa výkonu moci; existujú dva aktívne subjekty exekutívy: prezident a vláda na čele s premiérom.
Absolútna monarchia Monarchie, v ktorých monarcha je hlavou výkonnej zložky a sústreďuje sa v ňom celá moc. Bhután Brunej Katar Omán Saudská Arábia Spojené arabské emiráty Svazijsko Tonga
Druhy divízií  Pechotná divízia sa zvykne skladať z 3 pechotných plukov a 1 delostreleckého pluku a niekoľkých práporov podporných jednotiek. Tanková divízia sa od motostreleckej môže líšiť iba pomerom počtu tankových a motostreleckých plukov. U tankovej divízie sú to 2-3 tankové pluky k 1 motostreleckému, u motostreleckej divízie je pomer obrátený. Okrem základných plukov má divízia zväčša aj 1 až 3 delostrelecké pluky, 1 pluk protilietadlovej obrany, prápor raketového delostrelectva, vrtuľníkovú peruť, ženíjny prápor, spojovací prápor, automobilový prápor, prieskumný prápor, prápor rádioelektronického boja, zásobovací prápor, opravárenský prápor, medicínsko-sanitárny prápor, rotu chemickej obrany a podľa okolností aj niekoľko špeciálnych podporných jednotiek.
Velenie  Funkcia Hodnosť Meno Hlavný veliteľ vzdušno-kozmických síl generálplukovník Sergej Vladimirovič Surovikin Náčelník hlavného štábu – prvý zástupca hlavného veliteľa vzdušno-kozmických síl generálporučík Viktor Musavirovič Afzalov Zástupca hlavného veliteľa vzdušno-kozmických síl generálporučík Andrej Viačeslavovič Judin Zástupca hlavného veliteľa vzdušno-kosmických sil – veliteľ vojenských vzdušných síl generálporučík Sergej Vladimirovič Dronov Zástupca hlavného veliteľa vzdušno-kosmických sil — veliteľ vojska protivzdušnej a protiraketovej obrany generálporučík Jurij Nikolajevič Grechov Zástupca hlavného veliteľa vzdušno-kosmických sil — veliteľ kozmického vojska generálplukovník Alexandr Valentinovič Golovko
Súbor:Soldiers from 12th Mechanized Battalion of 1st Mechanized Brigade2.jpg|náhľad|Vojaci z 12. mechanizovaného práporu 1. mechanizovanej brigády Pozemných síl OS SR Pozemné vojsko alebo pozemné sily sú druh resp. časť ozbrojených síl určená na vedenie bojovej činnosti na zemi. Vo väčšine štátov predstavuje pozemné vojsko najväčšiu časť ozbrojených síl. Podľa inej definície ide o „vojsko zložené z poľného vojska, vojska domobrany a síl rýchleho nasadenia.“
Poddôstojník nemeckého Wehrmachtu s ďalekohľadom a samopalom (vľavo) kráčajúci po boku svojich vojakov cez obec počas bojov vo Francúzsku cez druhú svetovú vojnu v lete 1944. Poddôstojník je príslušník ozbrojených síl (prípadne policajného či hasičského zboru), ktorého funkcia poskytuje určité veliteľské a poriadkové právomoci nad mužstvom. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky medzi poddôstojnícke hodnosti patria (od najnižšej po najvyššiu) čatár, rotný, rotmajster, nadrotmajster a štábny nadrotmajster. V slovenskom Policajnom zbore sú poddôstojníkmi všetci príslušníci s hodnosťami: strážmajster, nadstrážmajster, podpráporčík, práporčík, nadpráporčík). Poddôstojníci sa v PZ odlišujú od dôstojníkov farbami kovov svojich hodnostných označení. Poddôstojníci majú svoje značenie (hviezdy) v striebornej farbe zatiaľ čo dôstojníci ho majú v zlatej farbe. Poddôstojníci väčšinou nezastávajú žiadnu vyššiu funkciu.
Pozri aj  Vojenská hodnosť
Pozri aj  Vojenská hodnosť Kategória:Vojenské hodnosti Kategória:Generáli
Pozri aj  Vojenská hodnosť Kategória:Vojenské hodnosti
Generálporučík (OF-8) Generálporučík je generálska hodnosť, ktorej držiteľ má právo na náplecníkoch svojej uniformy nosiť 3 generálske hviezdy. Pôvodne sa hodnosť generálporučík používala pre 2-hviezdičkového generála. Tak to bolo aj v česko-slovenskej armáde a naďalej to platí najmä v Rusku a v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu. V týchto krajinách vojenskej hodnosti 3-hviezdičkový generálporučík zodpovedá hodnosť generálplukovník. Generálporučík (trojhviezdičkový) spravidla zastáva funkciu, ktorá je najbližšie k funkcii určenej pre hodnosť generál. V podmienkach Ozbrojených síl Slovenskej republiky je takouto funkciou pre 3-hviezdičkového generálporučíka funkcia zástupcu náčelníka generálneho štábu. V Ozbrojených silách SR je najbližšia nižšia hodnosť generálmajor a najbližšia vyššia hodnosť generál.
Hlavné veliteľstvá vzdušných síl ( USAF MAJCOMs ) Veliteľstvo vzdušného boja ( Air Combat Command , ACC ) Veliteľstvo leteckej výuky a výcviku ( Air Education and Training Command , AETC ) Veliteľstvo globálneho úderu vzdušných síl ( Air Force Global Strike Command , AFGSC ) Veliteľstvo vzdušných síl pre zásobovanie a obstarávanie ( Air Force Materiel Command , AFMC ) Veliteľstvo záloh vzdušných síl ( Air Force Reserve Command , AFRC ) Veliteľstvo špeciálnych operácií vzdušných síl ( Air Force Special Operations Command , AFSOC ) Veliteľstvo leteckej prepravy vzdušných síl ( Air Mobility Command , AMC ) Vzdušné sily Spojených štátov v Európe – Vzdušné sily Afrika ( United States Air Forces in Europe – Air Forces Africa , USAFE-AFAFRICA ) Pacifické vzdušné sily ( Pacific Air Forces , PACAF ) Národná letecká garda ( Air National Guard , ANG )
Činnosť vojska Ženijné vojsko plní úlohy samostatne alebo v súčinnosti s inými druhmi vojsk. V dobách mieru plní úlohy spojené s civilnou ochranou a pomocou pri katastrofách prírodného alebo iného charakteru.
Členenie Pozemné sily sa skladajú z týchto druhov síl: mechanizované sily, tankové sily, výsadkové sily, raketové sily, delostrelectvo, sily protivzdušnej obrany. Kvôli zabezpečeniu bojovej činnosti sú v pozemnom vojsku tiež špeciálne druhy síl, napr.: ženijné sily, chemické sily, spojovacie sily, rádiotechnické sily, železničné sily, automobilové sily, cestné sily, sily logistiky.
Veliteľstvo záloh vzdušných síl (AFRC) Emblém veliteľstva záložných vzdušných síl Sídli na základni Robinsovej základni vzdušných síl v Georgii, USA. Bolo založené 17. februára 1997. Vedie ho trojhviezdičkový generálporučík a zodpovedá za päť záložných leteckých základní. Veliteľstvo má k dispozícii približne 375 bojových a podporných lietadiel. Pri mobilizácii sú lietadlá tohto veliteľstva priradené k iným veliteľstvám v štruktúre amerického letectva. Veliteľstvo špeciálnych operácií vzdušných síl (AFSOC) Emblém veliteľstva špeciálnych operácií vzdušných síl Sídli na Hurlburtovom letisku na Floride a zamestnáva viac než 16 500 osôb. Jeho úlohou je poskytovanie špecializovanej vzdušnej podpory na úlohy nekonvenčného boja. Bolo založené 22. mája 1990 a pokračuje vo svojom raste, ktorý je výsledkom skúseností, nadobudnutých v Iraku, Afganistane a v operáciách po celom svete. Veliacim dôstojníkom je generálplukovník a spadá pod neho jedna letecká armáda. Spravuje tri základne a patria pod ňu aj niektoré pracoviská na Eglinovej základni vzdušných síl.
Sovietsky veliteľ vedúci svoju jednotku do boja. Veliteľ je ten kto velí organizovanej vojenskej jednotke, resp. vozidlu alebo lodi. Týmto termínom sa označujú aj osoby riadiace činnosť policajných alebo hasičských jednotiek. Osoba poverená touto funkciou nesie za jednotky pod svojim velením osobnú zodpovednosť a musí sa riadiť vojenskými predpismi a vojnovým právom. Medzi dôležité úlohy veliteľa patrí udržiavanie disciplíny a bojovej pripravenosti jednotky. Veliteľ zodpovedá za činy svojich podriadených a je povinný ich kontrolovať. Podriadení sú naopak povinní chrániť svojho veliteľa v boji a v prípade jeho zranenia alebo smrti musia prevziať velenie jednotky aby splnili úlohy v stanovenej dobe. Menším vojenským jednotkám napr. družstvám môžu veliť poddôstojníci, väčším jednotkám ako sú čata velia dôstojníci. Aj z tohto dôvodu sa často používa ako synonymum označenia veliteľ termín veliaci dôstojník (angl. Commanding Officer, skrátene CO).
Štruktúra Profesionálnym vedúcim RAF je náčelník štábu letectva ( Chief of the Air Staff ). Náčelník štábu letectva je zároveň vedúcim predstavenstva Rady vzdušných síl ( Air Force Board ), ktorá je výborom Rady obrany ( Defence Council ). Rada vzdušných síl je správnou radou RAF a pozostáva z niekoľkých vysokopostavených dôstojníkov. Veliteľská právomoc je prenesená z Rady vzdušných síl na veliteľstvo RAF. Zatiaľ čo v minulosti existovali individuálne veliteľstvá zodpovedné za bombardéry, stíhačky, výcvik atď., dnes existuje len Letecké veliteľstvo ( Air Command ) so sídlom na základni RAF High Wycombe. Napriek tomu, že toto veliteľstvo vedie samotný náčelník štábu letectva, nefunguje takým spôsobom ako predchádzajúce veliteľstvá s vlastnými samostatnými leteckými veliacimi dôstojníkmi ( Air officers commanding ) a personálom vzdialeným od Whitehall. Skupiny Skupiny sú podriadené Leteckému veliteľstvu a sú zodpovedné za rôzne typy operácií vo vymedzených geografických oblastiach: 1. skupina RAF ( No. 1 Group RAF ) koordinuje činnosť nadzvukového letectva RAF, spravodajstva, sledovania, zisťovania cieľov a prieskumu (ISTAR). 2. skupina RAF ( No. 2 Group RAF ) koordinuje činnosť leteckej prepravy vzdušných síl a ochrany vojsk RAF. 11. skupina RAF ( No. 11 Group RAF ) riadi letecké a vesmírne operácie. 22. skupina RAF ( No. 22 Group RAF ) je zodpovedná za poskytovanie kvalifikovaného a skúseného personálu RAF. 38. skupina RAF ( No. 38 Group RAF ) je zodpovedná za inžinierstvo a logistiku, komunikáciu a lekárske operácie. 83. expedičná letecká skupina ( No. 83 Expeditionary Air Group ) predstavuje operačné veliteľstvo RAF na Blízkom východe. Zodpovedá za britské letecké operácie v spoločných operačných oblastiach ( Joint Operating Areas ) v rámci operácií Kipion a Shader. Letecké základne Spojené kráľovstvo Zámorie RAF Akrotiri, Suverénne základňové územia Akrotiri a Dekeleia RAF Ascension Island, Ascension RAF Gibraltar, Gibraltár RAF Mount Pleasant, Falklandy
Narodila sa v Ancone, v kraji Marche v strednom Taliansku. Po ukončení strednej školy sa rozhodovala medzi štúdiom práv na rímskej univerzite, ako si priali jej rodičia, a štúdiom hry na klavír. Z právnickej fakulty ale vzápätí odišla a odmietla aj štúdium na konzervatóriu, o ktorom pôvodne uvažovala. Hudobný talent a láska k hudbe ju však priviedli do filmových ateliérov. Zariadil to rodinný priateľ, spevák Giacomo Rondinella, ktorý jej sprostredkoval vystupovanie v zábavných programoch, kde mohla uplatniť svoje hudobné vlohy. Prostredím filmových ateliérov sa zoznámila s ľuďmi, ktorí jej pomohli v jej ďalšej kariére. Prvú väčšiu filmovú príležitosť
jej ponúkol režisér Francesco Maselli vo filme Žena, o ktorej sa hovorí (La Donna del giorno). S týmto filmom reprezentovala Taliansko ako začínajúci mladá herečka na MFF v Karlových Varoch v roku 1957 a film získal Cenu mladých tvorcov.
Kariéra V šoubiznise pôsobí od malička. Ako deväťročná účinkovala v seriáli „Patito Feo“ (Martina). Známou sa stala predovšetkým stvárnením postavy Violetty Castillo v seriáli Violetta vysielanom na Disney Channel. Po seriáli Violetta sa uskutočnilo aj turné ViolettaLIVE ktoré malo veľký úspech a podnietilo vznik filmu „Tini el gran cambio de Violetta“ (Tini nový život Violetty), v ktorom si zahrala hlavnú úlohu. Film mal premiéru v máji 2016 a TINI k nemu naspievala 20 piesní v španielčine a v angličtine. Od roku 2017 sa venuje svojej sólovej speváckej kariére pod umeleckým menom TINI. V roku 2018 v spolupráci so spevákom Álvarom Solerom a reperom Flo Rida naspievala remix piesne La Cintura . Taktiež sa stala tvárou novej kampane kozmetickej značky Pantene Argentina. Stala sa porotkyňou v La Voz Argentina v preklade hlas Argentíny.Vydala svoje 2.album s názvom Quiero Volver v preklade "Chcem sa Vrátiť." 2019 spolupracovala so spevákom Jonas Blue na pesničke Wild. Dabovala postavičku Moxy vo filme Ugly Dolls. Spustila 2.Túrne Quiero Volver Tour. V roku 2020 vydala svoje 3.album z názvom Tini Tini Tini. Na albume sa nachádza 14 piesní. Un beso de Madrid s Alejandro Sanz, Fresa s Lalo Ebratt a mnoho ďalších spoluprác. Tiež sa zúčastnila v La Voz España (Hlas Španielska) ako poradkyňa spevákovi Alejandro Sanz.
Životopis Je absolventkou Národného hudobného konzervatória (Conservatorului Naţional de Muzică) v Bukurešti, kde študovala hru na husle a klavír. Vyhrala prvú cenu na „Coupe d Europe du Tour de Chant“ v roku 1971 v Belgicku. Hrala v rumunských celovečerných filmoch „Cartierul veseliei“ (Miesto smiechu, 1964), „Asediul“ (Obliehanie, 1970), „Bariera“ (Bariéra, 1972). Manžel Mihai Stihi. Roku 1975 uzatvára zmluvu so spoločnosťou „Phonogram“ v Paríži, kde sa aj sťahuje. Tam si vezme Francúza Maxima Dufuora, majiteľa dvoch reklamných agentúr, s ktorým má dcéru Isabelle-Marie. Roku 1990 sa vracia do Rumunska, kde je však prijatá s nepriateľstvom, tak sa vracia do Paríža. Vezme si Caisu Dumitru, veľvyslanca Rumunska v Paríži, s ktorým sa však tiež rozvedie a roku 2000 sa vracia do Rumunska. Potom sa ešte bez úspechu pokúša kandidovať za europoslankyňu za Rumunsko.
Životopis Narodila sa a vyrastala v štvrti Ramat Aviv na severozápade Tel Avivu, v rodine otca tunisko-židovského a matky alžírsko-francúzsko-židovského pôvodu. Po absolvovaní stredoškolského štúdia nastúpila na štúdium muzikológie na Telavivskej univerzite a zároveň začala vystupovať ako speváčka v hudobnej skupine. Po tom, čo získala umelecké štipendium sa v roku 2008 presťahovala do Paríža. Debutovala singlom „A Paris“ (2012), ktorý sa stal základom pre rovnomenný album vydaný v roku 2012. Ten obsahuje celkom 14 skladieb, z ktorých sú štyri naspievané v hebrejčine, jedna v núbijčine a zvyšok vo francúzštine. V septembri 2012 vystúpila ako predskonka na telavivskom koncerte skupiny Red Hot Chili Peppers, ktorý sa konal v rámci ich svetovej túr I m with You World Tour . V októbri 2012 uzavrela kontrakt s hudobným vydavateľstvom AZ Records. V roku 2013 jej Telavivská asociácia skaldateľov, autorov a vydavateľov hudobných diel udelila cenu „nečakaný objav roka“. Hudobne sa podieľala sa na tvorbe albumu Le Monde Möö (2014) rockovej skupiny Moodoïd a v roku 2015 vydala svoj ďalší album pod názvom A La Menthe . Okrem hudobnej tvorby sa príležitostne venuje filmovému herectvu. Vystúpila v krátkometrážnom izraelskom filme Yeladim (2008) režisérky Yuly Gidronovej a izraelskej celovečernej dráme The Golden Pomegranate (2010) režiséra Dana Turgemana. Vo vedľajšej úlohe sa predstavila tiež v koprodukčnej, francúzsko-kanadsko-izraelskej dráme Une bouteille à la mer (2011, dosl. Fľaša v gazskom mori) režiséra Thierryho Binistiho.
Život Debutovala v osemnástich rokoch rolou Violetty vo Verdiho La traviata . V La Scale prvýkrát spievala v roku 1953. Do zahraničia prenikla v septembri 1957, to keď na festivale v Edinburghu musela zaskočiť za slávnu Mariu Callasovú v Belliniho La sonnambula a zožala úspech. Jej kariéra kulminovala v 60. rokoch 20. storočia. Roku 1964 spievala s ansámblom La Scaly aj v Bolšojom teatru v Moskve, išlo o prvé vystúpenie západných operných umelcov v Sovietskom zväze v ére Studenej vojny. O rok neskôr debutovala v Metropolitnej opere v New Yorku v Madama Butterfly . Na tejto scéne potom stvárnila 26 rolí vo viac ako 300 predstaveniach. Spevácku kariéru ukončila v roku 2002 a potom sa úspešne obrátila k réžii (o. i. Ceny Emmy za televíznu réžiu Gioconda a Traviaty ) a pedagogickej činnosti na Accademia Nazionale di Santa Cecilia v Ríme a na Juilliard School v New Yorku. Žije v USA, spolu so svojím manželom, huslistom Lorenzo Anselmim.
Životopis Vo veku šestnásť rokov vyhrala s piesňou „Non ho l età“ Festival Sanremo a Eurovision Song Contest. Skladba získala tiež platinovú platňu. V roku 1966 vyhrala v Sanremo druhýkrát s piesňou „Dio come ti amo“, ktorú s ňou spieval Domenico Modugno. V roku 1974 získala na súťaži Eurovízia druhé miesto za pieseň „SI“, ktorá tiež obsadila ôsme miesto na UK Singles Chart pod názvom „Go (Before You Break My Heart)“. Vysielanie piesne však bolo v Taliansku zakázané kvôli obavám, že by jej názov („Áno“) mohol ovplyvniť práve prebiehajúce referendum o legalizácii rozvodov. V roku 1991 uvádzala prenos z Veľkej ceny Eurovízie spolu s Toto Cutugnom. Pôsobí ako moderátorka televízie RAI. V roku 2001 hrala vo filme I Cavalieri che fecero l impresa . Vydala autobiografickú knihu In viaggio con lei . Jej manželom je Luciano Teodoro, majú dvoch synov.
Laima Vaikule ( 31. marec 1954, Cēsis, Lotyšská sovietska socialistická republika, dnes Lotyšsko) je lotyšská herečka, speváčka, režisérka a choreografka, ktorá je v Európe a v bývalom ZSSR známa najmä vďaka populárnym hitom ako „Vernisage“ a „Charlie“ .
Filmografia (výber) Virna Lisi vo filme Dámy a pánové (1965)
Ornella v roku 2000 Ornella Muti ( 9. marec 1955, Rím), rodným menom Francesca Romana Rivelli je talianska herečka a bývalá modelka.
Isabella Fiorella Elettra Giovanna Rosselliniová ( 18. jún 1952, Rím, Taliansko) je talianska herečka, modelka a maliarka.
Lucia Bosè ( 28. január 1931, Miláno, Taliansko - † 23. marec 2020, Segovia, Španielsko) bola talianska herečka.
Zo života Narodila sa a vyrastala v Ohiu. Študovala v Ohiu a v Pittsburghu. Jej prvou väčšou úlohou bola Eleni Andros Spaulding Cooper v seriáli Guiding Light . Jej najznámejšími úlohami sú Dr. Sydney Hansenová v seriáli Providence , ktorý sa vysielal v rokoch 1999 – 2002, a od roku 2004 Stella Bonasera v seriáli C.S.I.: Kriminálka New York . Objavila sa napríklad v seriáloch Polícia New York , Zapadákov , Smer juh . Z filmov je to napríklad The Long Kiss Goodnight a 15 Minutes .
Životopis Narodila sa v katolíckej rodine švajčiarskeho pôvodu. Svoju kariéru začala ako herečka, hrajúca desať rokov pred tým, než začala pracovať ako asistentka režiséra na filme Federica Felliniho 8½ v roku 1962. Nasledujúceho roku natočila svoj režisérsky debut The Lizards . Nasledovalo niekoľko nasledujúcich mierne úspešných filmov, ale bolo to až v roku 1972, kedy dosiahla medzinárodné uznanie sériou štyroch filmov v ktorých hral Giancarlo Giannini. Posledný, a najlepšie prijatý, bol film z roku 1975 Seven Beauties , ktorý jej priniesol 4 nominácie na Academy Awards a stal sa medzinárodným hitom. Hoci jej kariéra bola odvtedy veľmi plodná, a je stále aktívna režisérka, žiaden z jej neskorších filmov nemal taký dopad ako jej práce zo 70. rokov 20. storočia, kedy spolupracovala s Gianninim. Jej manželom bol Enrico Job, umelecký dizajné, ktorý pracoval na niekoľkých jej filmoch.
Virna Lisi , rodným menom Virna Pieralisi ( 8. november 1936, Ancona, Taliansko - 18. december 2014, Rím) bola talianska herečka.
Súkromný život Jej manželom bol Ernie Mirich, v rokoch 1997 až 2005. Majú spolu jedno dieťa, dcéru Catherine Grace, narodenú v roku 2000. V septembri 2015 sa vydala druhý krát, za Adama Farmera, v jej rodnom meste. Na základe jej hereckej postavy, boli vytvorené dve akčné figúrky. Prvou bola postava Jessicy Priest, vo filme Spawn , z roku 1997 a druhou bola rola Velascy, z televízneho seriálu Xena .
Kariéra Pred začatím kariéry pracovala ako grafická dizajnérka. V pornobiznise debutovala relatívne neskoro – ako 25 ročná. Prvý film Brazilian Snake nakrútila v roku 2001. Jej kariéra pornoherečky a modelky sa však rozbehla až dva roky neskôr v USA. Pracovala pre rôzne známe európske aj americké štúdiá. Medzi rokmi 2004 - 2006 dočasne prestala nakrúcať scény s mužmi a sústredila sa na lesbické a sólo scény. Počas svojej kariéry nakrútila cez 250 pornofilmov. V rokoch 2008 a 2009 bola na AVN Awards nominovaná na „najlepšiu zahraničnú herečku roka“.
Kariéra Claudia Rossi vstúpila do pornopriemyslu v roku 2003, vo veku 20 rokov. Claudia Rossi podpísala exkluzívny kontrakt s Európskou produkčnou spoločnosťou Moiré Candy. Počas svojej kariéry nakrútila viac ako 250 pornofilmov. V rokoch 2007 a 2009 bola na AVN Awards nominovaná na „najlepšiu zahraničnú herečku roka“. Na svojom osobnom blogu píše o jej živote, o svojom psovi a o jazdení na koni, jej priateľoch, aj to že jej najobľúbenejší spisovateľ je Erich Maria Remarque a rada počúva hudbu Rammstein.
Životopis Narodila sa ako dcéra Lucie Rocchiettiovj a Federica Allasia, ktorý bol v 30. a 40. rokoch brankárom v AC Torino a CFC Janov a neskôr pracoval ako tréner. Rodina sa preto často sťahovala. V Janove a neskôr v Ríme navštevovala herecké kurzy, napríklad u Wandy Capodaglio. V 16-tich debutovala na filmovom plátne v Gli eroi della Domenica . Bola tiež obľúbenou dabérkou. Na jeseň 1957 sa objavila na obálke amerického pánskeho časopisu Modern Man Quarterly . 10. novembra 1958 sa v Serralunga di Crea vydala za talianskeho šľachtica Piera Francesca Vittoria Maria Agostina Lucu Frediano Calviho di Bergolo a skončila s filmovou kariérou. Narodili sa im syn a dcéra.
Súkromný život V roku 2002 začala chodiť s jej hereckým kolegom Petrom Sarsgaardom. V roku 2009 sa zosobášili a majú spolu dve dcéry, narodené v roku 2006 a 2012.
Herečka a rozhlasová moderátorka Suzi Quatro dostala niekoľko príležitostí zahrať si epizódne postavy v televíznych seriáloch, ako bola napríklad rola Leather Tuscadero, matky priateľky Fonzieho, jedného z hlavných postáv v americkom sitcome Happy Days (v r. 19741984). Niekoľko drobných úloh sa Suzi ušlo aj v ďalších známych seriáloch, ako sú Dempsey a Makepeaceová , Vraždy v Midsomeri a iné. Suzi sa v roku 2006 uchádzala o priazeň divákov v britskej reality show Trust Me – I m A Beauty Therapist , v ktorej sa osem britských celebrít školilo v jednom kozmetickom salóne v Južnom Walese. Suzi Quatro hosťuje aj v programoch stanice BBC Radio 2 o rockovej hudbe. Prvý z nich mal názov Rockin with Suzi Q a v súčasnosti vysiela počas sobôt program Wake Up Little Suzi , ktorý sa dá stiahnuť aj na webových stránkach rádia BBC..
Život Jasmin je dcérou nemeckej matky a tureckého otca. V roku 1994 vyhrala súťaž Bravo girl. Neskôr začala pracovať v nemeckých televíziách, kde moderovala relácie ako Heart Attack či Chartbreaker . Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1997.
Kariéra Jej prvou hereckou rolou, bola postava Lois Marie Cerullo, v televíznom seriály Všeobecná nemocnica . Za svoj herecký výkon v seriály získala v roku 1995 ocenenie Daytime Emmy. V televíznom seriály účinkovala do roku 1997, potom ju nahradila Lesli Kay. V rokoch 1998 až 1999 stvárnila rolu Amandy v televíznom seriály Melrose Place . O rok neskôr, stvárnila vedľajšiu úlohu v komédii Kňaz, rabín a blondínka alebo keď sa traja majú radi , po boku Jenny Elfman a Bena Stillera. V roku 2002 stvárnila rolu učiteľky Desjardinovej v televíznom spracovaní filmu Carrie . Hosťovala tiež v rôznych televíznych seriáloch, ako napríklad Seinfeld , Hrdinovia , Priatelia či Dva a pol chlapa . Od roku 1990 do roku 2021 stvárnila rolu Quinn Fuller Forrester, v mydlovej opere The Bold and the Beautiful a objavila sa tak v 903 epizódach.
Alyssa Jayne Milanová ( 19. december 1972, Brooklyn, New York, New York, USA ) je americká herečka. Pochádza z taliansko-americkej rodiny – jej matka Lin je módna dizajnérka, otec Tom prepracováva filmovú hudbu. K herectvu sa dostala úplnou náhodou, keď ju pestúnka jedného dňa vzala so sebou na konkurz do putovného muzikálu Annie , ktorý odštartoval na Broadwayi. Kým pestúnka odišla naprázdno, Alyssa mala vtedy šťastie a dostala svoju prvú rolu. V siedmich rokoch tak s mamičkou vyrazila na osemnásť mesačné divadelné turné. Domov sa vrátila ako energická a charizmatická mladá herečka, ktorá sa z účinkovanie v reklamách v desiatich rokoch prehupla do seriálu Who s the Boss . Z Hollywoodu už neodišla. V Európe sa najviac sa stala známou svojou rolou v seriáli Čarodejnice ( Charmed ). Na Nový rok 1999 sa vydala za Cinjuna Tate a 20. novembra toho istého roku sa rozviedli. 15. augusta 2009 sa vydala za Davida Bugliariho.
Vanessa Paradisová (; 22. december 1972 Saint-Maur-des-Fossés, Francúzsko) je francúzska speváčka, herečka a modelka. Známou sa stala svojou piesňou „Joe le taxi“ (slovensky „Taxikár Joe“) už v roku 1987, v čase, keď mala len 14 rokov. Jej mladšia sestra Alysson je tiež herečkou. V rokoch 1998-2012 žila s partnerom Johnnym Deppom, s ktorým má dve deti - dcéru Lily-Rose Melody Deppovú ( 27. máj 1999) a syna Johna Christophera Deppa III. ( 9. apríl 2002). Dňa 20. júna 2012 pár oficiálne potvrdil svoj rozchod.
Osobný život Je piaty raz vydatá. Jej prvým manželom bol herec Joel Fabiani v rokoch 1960 až 1962, druhým John Marion 1964 až 1967. V roku 1969 si vzala oscarového kameramana Conrada L. Halla, s ktorým sa zoznámila pri natáčaní filmu Butch Cassidy a Sundance Kid ., rozviedli sa v roku 1973. V roku 1975 sa stal jej štvrtým manželom Gaetano "Tom" Lisi, s ktorým sa stretla pri natáčaní filmu The Stepford Wives ., rozviedli sa v roku 1979. So svojim súčasným manželom Samom Elliottom hrala v roku 1978 vo filme The Legacy . Vzali sa v máji roku 1984 a v septembri 1984 sa im narodila dcéra Cleo Rose.
Lauren Jauregui , vlastným menom Lauren Michelle Jauregui Morgado , ( 27. jún 1996, Miami, USA) je americká speváčka a skladateľka kubánskeho pôvodu. Je známa ako členka skupiny Fifth Harmony. Začala kariéru po tom, čo sa zúčastnila konkurzu X Factor v druhej sezóne, kde sa zišla a vytvorila skupina. Po dokončení tretej sezóny vytvorili dievčatá dva štúdiové albumy, Reflection (2015) a 7/27 (2016). Lauren Jauregui je dcéra Michaela a Clary Jauregui a má dvoch mladších súrodencov Taylor a Christophera.
Belcalis Marlenis Almanzar ( 11. október 1992, New York, New York, Spojené štáty), známa pod umeleckým menom Cardi B , je americká raperka. Narodila sa a vyrastala v newyorskej štvrti Bronx. Prvýkrát upútala pozornosť cez sociálne médiá, kde diskutovala o svojej kariére striptérky; vďaka svojmu tvrdému a úprimnému postoju sa stala internetovou celebritou na Instagrame. V rokoch 2015 až 2017 pôsobila v seriáli VH1, Love & Hip Hop: New York a vydala dva mixtapy. Od podpísania zmluvy s vydavateľstvom Atlantic Records v roku 2017 sa jej dva single („Bodak Yellow“ a „I Like It“) dostali na 1. miesto amerického rebríčka Billboard Hot 100. Jej debutový štúdiový album s názvom Invasion of Privacy (2018) obsadil prvú priečku Billboard 200. Time menoval reperku jednou zo 100 najvplyvnejších ľudí sveta roku 2018.
Kariéra S hereckou kariérou začala už v štyroch rokoch a to účinkovaním v najrôznejších reklamách (napr. pre McDonald’s). Prvou väčšou hereckou príležitosťou bola pre ňu postava Jessie Millsovej vo filme Krásna mimozemšťanka (1988). Potom stvárnila niekoľko menších úloh v seriáloch Roseanne (epizóda „Like, a New Job“ z roku 1990; postava Jan) a Touched by an Angel (epizóda „Cassie s Choice“ z roku 1994; postava Cassie Peters). Zlom v jej kariére nastal po získaní úlohy v seriáli Buffy, premožiteľka upírov , v ktorom v rokoch 19972003 hrala Willow Rosenbergovú, najlepšiu kamarátku Buffy Summersovej (v tejto úlohe sa predstavila aj v troch dieloch seriálu Angel ). Vďaka úspechu Buffy dostala ďalšiu hereckú príležitosť. Išlo o postavu flautistky Michelle Flahertyovej vo filmovej sérii Prci, prci, prcičky . K jej ďalším filmom parí napr. Strašná haluz a Láska, svadba, manželstvo . Hosťovala tiež v seriáli Veronika Marsová a v rokoch 20052014 hrala v sitkome Ako som spoznal vašu mamu .
Životopis Belucciová hovorí plynule po francúzsky a anglicky a použila ich aj v hereckých rolách. Vo filme Umučenie Krista rozpráva aramejčinou. V roku 1988 sa presťahovala do Milána a podpísala zmluvu s agentúrou Elite. Už v roku 1989 sa stala známou modelkou v Paríži či New Yorku a začala chodiť na hodiny herectva, aby odštartovala svoju hereckú kariéru.
Monica Anna Maria Bellucciová (; 30. september 1964, Città di Castello, Umbria, Taliansko) je talianska modelka a herečka. Svoju kariéru začala ako modelka, no neskôr prešla tiež k herectvu. Hrala vo filmoch ako The Matrix Reloaded a The Matrix Revolutions (2003), Umučenie Krista (2004), Malèna (2000) či Irréversible. Vo filme Jamesa Bonda, Spectre (2015), stvárnila Bond girl.
Monica Vitti (vlastným menom Maria Luisa Ceciarelli , 3. november 1931, Rím, Taliansko† 2. február 2022, Rím) bola talianska herečka. Je známa predovšetkým vďaka spolupráci s režisérom Michelangelom Antonionim, svojim životným partnerom v rokoch 1957 až 1967. V Antoniovych filmoch stvárnila postavy elegantných, studeno krásnych žien. Jej filmovými partermi boli známi herci Gabriele Ferzetti, Marcello Mastroianni a Alain Delon. Po ukončení spolupráce s Antonionim hrala v mnohých ďalších filmoch, predovšetkým v talianskych veselohrách. Spolupracovala s celým radom slávnych režisérov (Alberto Sordi, Pier Paolo Pasolini, Tinto Brass, Roger Vadim, Ettore Scola, Luis Buñuel.) Získala početné filmové ocenenia.
Život Pochádzala z umeleckej rodiny – jej otcom bol taliansky režisér Roberto Rossellini a matkou švédska herečka Ingrid Bergmanová. Narodila sa ako dvojička so sestrou Isottou Ingrid. V detstve žila striedavo v Taliansku a vo Francúzsku. V roku 1971 ukončila v Ríme štúdium kostýmového dizajnérstva a svoje znalosti čiastočne uplatnila ako kostymérka vo filmoch vlastného otca. V roku 1972 sa presťahovala do New Yorku, kde pracovala ako prekladateľka pre agentúru Italian News Bureau a tiež ako učiteľka taliančiny v New School for Social Research . V New Yorku bola tiež reportérkou talianskej televízie RAI. Koncom 70-tych rokov sa zoznámila a následne vydala za amerického režiséra Martina Scorseseho. Od roku 1982 bola modelkou kozmetickej značky Lancôme. Po rozvode s Scorsesem sa unáhlene vydala za nemeckého modela Jona Wiedemanna, s ktorým tvorila pár do roku 1986. Neskôr žila vo vzťahoch s režisérom Davidom Lynchom (v rokoch 19861991) a s hercom Gary Oldmanom (19941996). Od polovice 80-tych rokov začala pôsobiť aj ako herečka. Zlomové v jej hereckej kariére bolo účinkovanie v mysterióznom filme Davida Lyncha Modrý zamat ( Blue Velvet ), v ktorom stvárnila hlavnú úlohu speváčky. Isabella Rosselliniová sa venuje aj maliarstvu a je autorkou autobiografickej knihy Some of Me (1997, Niečo o mne). S Jonom Widemannom má dcéru Elletru. Má americké aj talianske občianstvo.
Životopis Jej filmový debut bol v roku 1990 v málo úspešnom filme Vacanze di Natale 90 . V roku 1994 bola obsadená do, na Oscara nominovaného, filmu Il Postino , v ktorom hrala budúcu manželku hlavného hrdinu. Širšie medzinárodné publikum získala v roku 1999 za svoj ​​výkon v bondovke Jeden svet nestačí . Cucinotta sa 8. októbra 1995 vydala za Giulia Violatiho. Majú spolu dcéru.
Rovnako ako mnoho západoeurópskych hercov, ani ona neodolala ponukám z Hollywoodu, kde natočila niekoľko úspešných filmov. Zahrala si s poprednými americkými hercami, vo filme Ako zabiť svoju ženu (How to Murder Your Wife) to bol Jack Lemmon (1965) a vo filme S mojou ženou nie! (Not with My Wife, You Do not!) bol jej partnerom Tony Curtis (1966). V dobrodružnom filme Útok na Queen Mary (Assault on a Queen) hrala po boku Franka Sinatru (1966). V roku 1969 natočila ešte s americkým režisérom Stanley Kramerom vojnovú komédiu Tajemství Santa Vittorie  (The Secret of Santa Vittoria), kde boli jej partnermi Anthony Quinn a Anna Magnaniová.
Videoklip Videoklip bol natočený v lete 2009 v New Yorku. Réžia: Gaetano Morbioli. Dve deti idú po ulici a zastavia sa pri obchode s nápisom „ Music inn “. Jedno z nich zaujme platňa Laury Pausini z roku 1962, na ktorej je táto pesnička aj v talianskej, aj španielskej verzii zaznamenaná zo živého predstavenia. Fotka na obálke sa začne pohybovať a uvidí príbeh spred viac ako štyridsiatich piatich rokov. Zaujímavosťou je, že príbeh sa odohráva od konca a v spätom chode. Muž a žena sú v televíznom alebo filmovom štúdiu, kde Laura Pausini spieva svoju pieseň Non sono lei. Muž je zrejme šéf, rozčuľuje sa. Jeho žena smutne počúva pieseň. Postupne sa dozvedáme, čo sa stalo predtým. Mali spolu hádku na terase u nich doma, potom odišli na nakrúcanie. Počas cesty autom rozprával iba muž. Príčinou hádky bolo to, že jeho žena našla alebo dostala fotky, na ktorých je on s inou ženou na jednom večierku, na ktorom bol keď ho ona čakala doma pri okne. Laura na platni v obchode zavrie oči a deti odchádzajú s úsmevom na tvári... Príbeh z minulosti bol čiernobiely.
Príbeh Oka ja krátka novela, ktorú roku 1928 vydal Georges Bataille. Je rozprávaná z pohľadu mladého, bezmenného muža ktorý spomína na svoj vzťah s mladou Simone, a ich neustále bizarnejšie sexuálne praktiky. Dej Príbeh sa začína zoznámením sa rozprávača príbehu so Simone na pláži v X, pravdepodobne kdesi na juhozápadnom pobreží Francúzska. Prvé kapitoly pozostávajú z opisu ich prvých nezvyčajných sexuálnych skúseností, ktoré často zahŕňajú Simonin zvláštny fetiš pre oči a slepačie vajcia, ako aj vzájomné mazanie sa svojimi telesnými tekutinami. Je to exhibicionistický pár, praktikujúci svoje chúťky pred očami Simoninej duševne chorej a ovdovenej matky. Pár zorganizuje orgie so skupinou ich opitých rovesníkov, ktoré sa skončia znásilnením niekoľkých dievčat a úplným zošalením ich kamarátky, vytipovanej obete menom Marcelle. Tieto zločiny sú odhalené a rozprávač príbehu je nútený utiecť s otcovou ukradnutou zbraňou. Nasledujúce dni prežíva ukrývajúc sa u Simone, nad ktorou jej rodina nemá žiadnu moc. Simone je stále panna a sľúbi, že sa rozprávačovi oddá až vtedy, keď sa na nich bude pozerať psychicky labilná Marcelle. Pár teda zistí, v ktorom ústave pre duševne chorých je Marcelle držaná, a na druhý pokus sa im podarí ju uniesť. Šialené dievča sa však obesí v skrini u Simone doma. Pár ma hneď na to sex vedľa mŕtvoly. Dvojica uteká z Francúzska do Španielska, kde stretávajú Simoninho známeho Lorda Edmunda, bohatého anglického aristokrata, vouyeristu lačne sledujúceho mladý, chlípny pár. Trojica sleduje býčie zápasy v Madride, počas ktorých je jeden mladý toreador brutálne zabitý zúrivým býkom. Vyvrcholenie príbehu sa odohráva v Seville, kde Simone počas spovede brutálne zvedie mladého rímskokatolíckeho kňaza. Trojica ho následne odvedie do modlitebne, kde Lord Edmund predvedie blasfemickú verziu kresťanskej eucharistie, v ktorej je telo Kristovo nahradené kňazovým semenom a krv Kristova jeho močom, a kde kňaza počas súlože so Simone brutálne zabijú. Následne je kňazovo oko vybraté z jeho hlavy a je vložené do Simoninej pošvy počas súlože s rozprávačom príbehu. Príbeh sa končí úspešným útekom trojice pred španielskou políciou na jachte do Afriky.
Dej Newyorský baletný súbor sa pripravuje na produkciu Labutieho jazera , vyberá sa nováčik do role ako Bielej, tak aj Čiernej labute. Tanečníčka Nina Sayersová (Portmanová) súťaží o rolu spolu s inými mladými tanečníčkami, vrátane nováčika Lily (Kunisová). Nina žije so svojou príliš starostlivou matkou Ericou (Barbara Hersheyová), neúspešnou tanečnicou, ktorá sa snaží kontrolovať každý aspekt dcérinho života. Riaditeľ Thomas Leroy (Vincent Cassel) sa zdráha obsadenia Niny; tvrdí, že perfektne sedí na úlohu Bielej labute, ale chýba jej vášeň temnej zvodnej Čiernej labute. Počas konfrontácie kvôli roli ju Leroy pobozká a ona ho pohryzne do pery, čo ho prekvapí a rozveselí a na druhý deň ju obsadí do hlavnej role Labutej kráľovej. Po slávnostnom galavečeri ju pozve do jeho bytu, aby si s ňou pohovoril na tému sexuality. Nakáže jej, aby „išla domov a dotýkala sa“. Keď sa ďalšie ráno zobudí, začne masturbovať, ale keď sa v posteli otočí, zbadá, že jej matka spí v jej izbe na stoličke. Nine sa vyskytla zvláštna vyrážka na ramene a začne trpieť bizarnými halucináciami. Začne si myslieť, že Lily, jej náhradníčka, je tam nasadená, aby jej prevzala hlavnú úlohu. Medzitým Leroy začína byť čím viac frustrovaný Nininým vystupovaním, pretože nie je podľa neho dostatočne sexuálna. Jednej noci sa Lily zjaví u Niny a pozve ju von na večeru. Ona súhlasí a Lily jej ponúkne extázu, ktorú Nina neochotne prijme. Po noci vonku sa vracajú k Nine do bytu, kde sa spolu vyspia. Nina sa zobudí neskoro a uteká na nácvik, kde zbadá Lily ako tancuje jej rolu Labutej kráľovnej. Nahnevaná Nina sa s Lily poháda a spýta sa jej, prečo ju ráno nezobudila, ale Lily tvrdí, že strávila noc s mužom, ktorého stretla v bare a vysmieva sa Nine, že o nej fantazírovala. Večer pred premiérou Nina do noci nacvičuje a jej halucinácie pokračujú. Vyrážka na ramene sa jej zhoršila a vytiahne si z nej práporček pera, ktorý sa podobá na čierne perie. V premiérový večer príde Nina do divadla neskoro a hneď sa začína pripravovať na Bielu labuť. Keď nastúpi na scénu, potkne sa a pri tanci spadne. Rozrušená Nina sa vracia do svojej šatne a nájde tam Lily oblečenú v jej kostýme Čiernej labute. Nina postrčí Lily do obrovského zrkadla a počas následnej bitky vezme kus rozbitého zrkadla a zabodne ho do Lily, čím ju zabije. Nina odtancuje Čiernu labuť vášnivo a zvodne, po celom tele jej vtedy narastie čierne perie. Na konci dejstva sa jej dokonca dostane aj standing ovation. Počas pauzy ju vyruší klopanie na dvere: prichádza Lily, ktorá jej prišla pogratulovať. Ich zápas bol len ďalšou halucináciou, ale zrkadlo bolo rozbité — Nina si uvedomuje, že kus zrkadla bodla do seba, nie do Lily. Napriek tomu bezchybne odtancuje tretie dejstvo, čím dosiahne svoj cieľ perfektnosti. Ako sa pozrie do hľadiska, vidí jej matku ako plače, čo aj ju privedie k slzám. Ako v rámci baletu padne zo schodov na matrac, čím zomiera , Leroy prichádza k nej, pretože ostatné tanečnice hľadia na jej zranenie. Jej posledné slová sú „ Cítila som to. Perfektné. Bola som perfektná. “
V populárnej kultúre V roku 2015 Elzin životný príbeh sfilmovali maďarskí filmári (v hlavnej úlohe s maďarskou herečkou Patríciou Kovács) vo filme s názvom: Demimonde , ktorý sa ale z veľkej časti rozchádza s realitou. (Demi-monde: v preklade „polosvet“. Tento termín pochádza z hry, z roku 1855, s názvom: Le Demi-Monde od Alexandra Dumasa. Hra sa zaoberala spôsobom, akým vtedajšia prostitúcia ohrozovala manželstvo.)
Zaujímavosti  Epizódnu úlohu prostitútky pre „Tlsťocha“, v záverečných titulkoch označenú ako Ouin-Ouin , si zahrala Maïwenn, bývalá manželka Luca Bessona, ktorá mu ako 16-ročná porodila dcéru a pravdepodobne aj inšpirovala úlohu Mathildy (spoznali sa, keď mala Maïwenn 12 rokov). Je známa aj z filmu Piaty element ako Diva Plavalaguna . Gary Oldman súhlasil s úlohou psychopatického Stansfielda bez toho, aby si prečítal scenár. Podobne súhlasil aj s úlohou Zorga vo filme Piaty element . Mathilda ich v hoteli zapisovala pod menom "MacGuffin". Toto meno odkazuje na Alfreda Hitchcocka, ktorý používal termín MacGuffin pri prvkoch intríg nepodstatných pre diváka, ale zásadných pre protagonistov príbehu. Bibliografia
Dej Marimar je chudobné mladé nevinné dievča, ktoré žije so svojimi starými rodičmi na pláži pri mori. Zaľúbi sa do Sergia, syna zámožného muža. Sergio sa potom ožení s Marimar, aby urobil napriek svojmu otcovi a macoche, ale postupne sa do Marimar vášnivo zamiluje. Sergiova macocha Angelica opovrhuje Marimar, kvôli jej nevinnosti a neznalosti sveta vyššej vrstvy. Angelica sústavne uvádza Marimar do pomykova, často ju ponižuje ako človeka. Sergio sa nahnevá a rozhodne sa odísť preč a zarobiť peniaze, aby mohol vziať Marimar preč z otcovho domu, a necháva Marimar nechránenú pred Angelicou. Kategória:Telenovely z 1994 Kategória:Mexické telenovely Kategória:Telenovely Televisy
Produkcia  Herečka Anni-Kristiina Juuso, ktorá hrala Laponku Anni nikdy nevidela kompletný scenár filmu. Dostala len svoje dialógy vo fínčine, ktoré preložila do lapončiny.
Kariéra Jej prvá veľká úloha bola vo filme Corvette Summer , kde zaujala natoľko, že bola za rok 1978 nominovaná na Zlatý glóbus, pre Najlepší herecký ženský objav. V roku 1984 sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu, Krotitelia duchov . V rokoch 1986 až 1993 účinkovala v televíznom seriály Designing Women , kde za svoj herecký výkon, získala nomináciu na Emmy Awards. V rokoch 1998 až 2002 si spoločne s Lorraine Toussaint zahrala v úspešnom televíznom seriály Možno už zajtra . O rok neskôr, si zahrala v televíznom filme, V záujme našich detí; Príbeh Julie Poseyovej , kde hrala po boku Ksenie Solo. V roku 2011 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jennifer Morrison, Patricia Clarkson, Ginnifer Goodwin, Rosario Dawson a Kathy Najimy vo filme Päť žien . Od roku 2017 do roku 2022 sa pripojila k hereckému obsadeniu spin-offu Mladý Sheldon , kde stvárňuje babičku hlavnej postavy.
Giulietta Masinová (, narodená ako Giulia Anna Masina; 22. február 1921, San Giorgio di Piano, Taliansko – † 23. marec 1994, Rím) bola talianska herečka. Jej manželom bol taliansky režisér Federico Fellini.
Gina Lollobrigida , vlastným menom Luigina Lollobrigida ( 4. júl 1927, Subiaco – † 16. január 2023, Rím) bola talianska herečka. Patrila k najpopulárnejším európskym herečkám 50. a 60. rokov. Venovala sa tiež maľovaniu, sochárstvu a fotografovaniu.
Stefania Sandrelliová (; 5. jún 1946, Viareggio, Taliansko) je talianska filmová a televízna herečka. Začínala ako modelka, v roku 1961 vyhrala v rodnom meste súťaž Miss Cinema . Potom jej režisér Pietro Germi zveril vo filme Rozvod po taliansky úlohu pätnásťročnej Angely do ktorej sa bezhlavo zamiluje jej ženatý strýko, ktorého hral Marcello Mastroianni. Bola sexuálnym symbolom talianskeho filmu šesťdesiatych rokov, dostávala však aj vážnejšie úlohy vo filmoch ako Novecento , alebo Terasa . Má dcéru Amandu ( 1964) so spevákom Ginom Paolim a syna Vita ( 1972) z manželstva s podnikateľom Nickym Pendom.
Marisa Allasiová , vlastným menom Maria Luisa Lucia Allasio(vá) , ( 14. júl 1936, Turín) je bývalá talianska herečka. V období 1952 až 1959 nakrútila skoro dvadsať filmov, prevažne erotického charakteru. Je niekedy označovaná ako „talianska Jayne Mansfield“.
Sabrina Ferilliová (; 28. jún 1964, Rím, Taliansko) je talianska filmová a televízna herečka. Päťkrát získala ocenenie Strieborná stuha ( Nastro d Argento ) udeľované Národným zväzom talianskych filmových novinárov, jeden taliansky Zlatý glóbus a štyrikrát filmovú cenu časopisu Ciak . Bola nominovaná aj na Donatellovho Davida.