TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Vs. je druhý štúdiový album americkej rockovej formácie Pearl Jam, ktorý 19. októbra, 1993 vydalo hudobné vydavateľstvo Epic Records. Tento album sa držal päť týždňov na prvej pozícii v rebríčku Billboard 200, čo bola najdlhšia doba zo všetkých albumov tejto skupiny. Do roku 2007 bol tento album v USA sedemkrát certifikovaný ako platinový. Tento album je prvým albumom, ktorý skupiny nahrala s bubeníkom Davem Abbruzzesem. Album má omnoho voľnejší a surovejší zvuk oproti predchádzajúcemu debutu skupiny ktorý vyšiel pod názvom Ten . Témy textov skladieb sú osobne, spoločensky a politicky zamerané. Témy sú o zneužívaní detí („Daughter“), o kontrole zbraní („Glorified G“), rasizme („W.M.A.“) a o médiách („Blood“).
Obdobie najväčšej popularity 1991 – 1995 Album Ten začala skupina nahrávať v marci 1991 v Seattli. Vyšiel 27. augusta 1991. Aj keď sa spočiatku predával pomaly, dodnes sa ho po celom svete predalo vyše 15 miliónov. Album obsahuje 11 skladieb (z toho je jedna koncertná verzia skladby „Alive“) a je doslova nabitý hitmi. Skladby „Alive“, „Even Flow“, „Jeremy“ a „Oceans“ vyšli aj ako single. Veľmi obľúbený je skladba „Black“, skupina sa ale rozhodla neurobiť z neho singel, pretože táto sklaba bola podľa nich "príliš osobná na to, aby sa to zničilo videom, alebo vydaním singlu" . Námety piesní sú zväčša temné a vyjadrujú pocity ako úzkosť, samota, depresie... Text piesne „Alive“ je odrazom životnej udalosti Eddieho Veddera, keď sa ako teenager dozvedel, že jeho skutočný otec nie je ten, o kom si myslel. V roku 1992 kapela vystupovala v MTV Unplugged. Ďalší album skupiny, Vs. , vyšiel 19. októbra 1993. Len počas prvého týždňa sa z neho predalo 950 378 nosičov. Najznámejšími skladbami tohto albumu sú „Go“, „Dissident“, „Daughter“, „Rearviewmirror“, „Animal“ a „Elderly Woman Behind The Counter In A Small Town“. Po masovom úspechu grunge štýlu, ktorý začal úspechom albumu Nevermind od Nirvany v roku 1991, sa hudobné spoločnosti snažili vyťažiť čo najviac. Z tohto obdobia je známy boj Pearl Jam proti predraženým lístkom na koncerty so sieťou Ticketmaster. Kapela na protest zrušila letné turné v roku 1994. Tretí album Vitalogy vyšiel 6. decembra 1994 (na vinylovej platni o dva týždne skôr). Po dokončení tohto albumu skupinu opustil bubeník Dave Abbruzzese a nahradil ho Jack Irons. Medzi Abbruzzesem a ostatnými členmi kapely boli názorové nezhody, napr. Abbruzzese nesúhlasil s bojkotom Ticketmaster. Album v čiernom obale (knižke), Vitalogy , obsahoval 14 skladieb a mnohé z nich hovoria a ťarche slávy, ktorá už dlhší čas padala na kapelu. Druhá skladba z albumu, „Spin The Black Circle“, vyhrala v roku 1996 Grammy. Vitalogy tiež obsahuje známe skladby „Not For You“, „Corduroy“, „Immortality“ a „Better Man“. O piesni „Immortality“ prevládal všeobecný názor, že témou jej textu je smrť Kurta Cobaina, ale Eddie Vedder to poprel. Pearl Jam pokračovali v bojkote firmy Ticketmaster aj počas turné Vitalogy v roku 1995. Nehrávali na ich podujatiach a tak na dlhšiu dobu nekoncertovali v Amerike vôbec.
Yield je piatym štúdiovým albumom americkej rockovej skupiny Pearl Jam, ktorý februára 1998 vydalo hudobné vydavateľstvo Epic Records. Do roku 2007 sa tento album stal v USA platinovým. Album Yield sa štýlom priamočiareho rocku približuje k ranej tvorbe skupiny. Okrem iného je inšpirovaný novelou Ishmael od Daniela Quinna, novelou Majster a Margaréta od Michaila Bulgakova a zápiskami Charlesa Bukowského. Názov albumu pochádza z jednej z myšlienok Daniela Quinna („yielding to nature“- „návrat k prírode“). Texty skladieb napísali okrem Veddera aj Stone Gossard a Jeff Ament.
Live on Two Legs je album americkej grungeovej hudobnej skupiny Pearl Jam. Label: Sony/Epic Rok: 1998 Čas: 71:10
Výroba albumu Všetky informácie pochádzajú z AllMusic. Jeff Ament – basová gitara Stone Gossard – gitara Mike McCready – gitara Eddie Vedder – gitara, spev Matt Cameron – bicie, perkusie, rytmická gitara Boom Gaspar – Hammond B3, Fender Rhodes, klávesy, organ Adam Kasper – klavír George Webb – gitarový technik Greg Keplinger – technik bicích nástrojov Adam Kasper, Pearl Jam – produkcia Adam Kasper – nahrávanie Brendan O Brien – mixáž Sam Hofstedt – technik John Burton – technik Al Nostreet – koncept albumu Jeff Ament – fotografie Danny Clinch – fotografie Kenny Gilliam – kované oceľové figuríny Brad Klausen – ilustrácie a dizajn eV – pisár Venovanie Pearl Jam venoval tento album trom hráčom na basové hudobné nástroje, ktorí zomreli v roku 2002: John Entwistle, The Who Dee Dee Ramone, Ramones Ray Brown, legendárny džezový hudobník
Binaural je album americkej hudobnej skupiny Pearl Jam. Label: Sony/Epic Rok: 2000 Čas: 51:58
Ram Jam bola americká rocková skupina aktívna v 70. rokoch. Najviac známa je vďaka svojmu hitu „Black Betty“ z roku 1977. Členmi skupiny boli Bill Bartlett (gitara), Pete Charles (bicie), Myke Scavone (hlavný spev) a Howie Arthur Blauvelt (basová gitara). Tiež Jimmy Santoro cestoval so skupinou na podporu ich debutového albumu. Bertlett bol predtým sólovým gitaristom skupiny The Lemon Pipers. Howie Blauvelt zomrel v roku 1993 a Pete Charles zomrel v roku 2002. Scavone pokračuje v skladní a nahrávaní hudby so skupinou The Doughboys.
Ten je debutovým štúdiovým albumom rockovej skupiny Pearl Jam. Album vydalo 27. augusta, 1991 hudobné vydavateľstvo Epic Records. V priebehu roku album v rebríčkoch Billboardu dosiahol druhú priečku a do roku 2007 sa stal v USA dvanásťkrát platinovým. Album Ten je teda zároveň aj najúspešnejším albumom skupiny Pearl Jam.
Šiesty album Binaural uzrel svetlo sveta 16. mája 2000. Nachádzajú sa na ňom piesne vydané ako single „Nothing As It Seems“ a  „Light Years“. Z albumu sa predalo len niečo vyše 700 000 nosičov. Po vydaní albumu nasledovalo turné, ktoré sa skončilo tragédiou na Roskilde festivale v Dánsku 30. júna 2000. Pre zvukové problémy sa dav asi 50 000 rozvášnených fanúšikov snažil natlačiť čo najviac dopredu. Po trištvrte hodine kapela hranie prerušila a Eddie Vedder vyzval masu aby ustúpila viac dozadu, ale už bolo neskoro. Na zablatenú zem od predchádzajúceho dažďa niektorí fanúšikovia spadli a 9 ľudí bolo udupaných alebo udusených na smrť, ďalších 30 skončilo v nemocnici. Zostávajúce dva koncerty Európskeho turné boli zrušené a kapela vážne zvažovala koniec svojho pôsobenia.
Pearl Jam I keď je najznámejší ako vokalista skupiny, Eddie taktiež hrá na niekoľkých hudobných nástrojoch. Už na začiatku svojej pôsobnosti v skupine začal Eddie do svojich vystúpení na koncertoch zahŕňať politické názory. Na koncertoch medzi skladbami často urobí malú prestávku, aby mohol predniesť malý politický komentár na aktuálnu tému. Počas koncertu skupiny v roku 1992 v MTV Unplugged sa Vedder postavil na stoličku, vytiahol popisovačku a veľkými písmom napísal na svoju ruku heslo PRO-CHOICE (názov politického a etického hnutia, ktoré presadzuje myšlienku, že ženy by mali mať absolútnu kontrolu nad otázkami ohľadom svojho tehotenstva).
Pearl Jam je americká rocková hudobná skupina, založená v roku 1990 a jej terajšími členmi sú Mike McCready (gitara), Jeff Ament (basgitara), Eddie Vedder (gitara, spev), Stone Gossard (gitara) a Matt Cameron (od 1998, bicie).
Momentálne známe skladby „Barn Jams“  Remember That Night „Island Jam (2007)“ (Gilmour) Live in Gdańsk Nasledujúce skladby sú súčasťou štvrtého disku zo 4-diskovej edície (ako video), deluxe edície a na piatej vinylovej platni vinylovej edície albumu Live in Gdańsk (iba audio). „Barn Jam 166“ (4:49) (Gilmour) „Barn Jam 192“ (2:49) (Gilmour) (neobsiahnutá na vinylovej edícii) „Barn Jam 121“ (7:32) (Gilmour) Rattle That Lock Nasledujúce skladby sú ako videozáznam súčasťou na CD/Blu-Ray a CD/DVD deluxe edície albumu Rattle That Lock . „Barn Jam 1“ (Gilmour) „Barn Jam 2“ (Gilmour) „Barn Jam 3“ (Gilmour) „Barn Jam 4“ (Gilmour)
Názov albumu Názov Vs. je poctou post-punkovej kapele Mission of Burma a ich jedinému štúdiovému albumu z osemdesiatych rokov, ktorý mal rovnaký titul a patrí medzi obdivované albumy lídra skupiny Pearl Jam, Eddie Veddera. Pôvodný názov albumu mal byť Five Against One podľa slohy v texte piesne „Animal“: "One, two, three, four, five against one...", ktorý mal neskôr nahradiť jednoduchý názov podľa mena skupiny ( Pearl Jam ), no na poslednú chvíľu bol zmenený na Vs. (lat. Verzus , t. j. názov, ktorý akcentuje význam konfliktných tém piesní).
Lost Dogs je dvojalbum, kompilácia, americkej grungeovej formácie Pearl Jam, ktorý vydalo v novembri 2003 vydavateľstvo Sony/Epic. Album je zbierkou usporiadanou zo skladieb tzv. "B" strán singlov, rarít a ďalšieho vydaného, aj nepublikovaného hudobného materiálu. Väčšina skladieb sa odlišuje od predtým publikovaných verzií (napr. aj „U“, „Dirty Frank“, „Wash“ a „Alone“). V prvom týždni po vydaní sa z tohoto albumu predalo 89 500 nosičov a album debutoval na 15. pozícii rebríčka Billboard 200 . V USA bol tento album certifikovaný RIAA ako zlatý album.
Externé odkazy Kategória:Albumy Pearl Jamu Kategória:Hudobné albumy z 1996
Nasledujúce albumy skupiny neboli až takým horúcim tovarom ako prvé tri. Album No Code vyšiel 27. augusta 1996. Pôvodný zvuk kapely sa zmenil, a aj keď sa album vyšplhal na prvé miesto v Billboard 200, udržal sa na ňom len dva týždne a rýchlo padol dole. Bol to zároveň ich posledný album, ktorý dosiahol túto pozíciu. Album je viac experimentálny, badať na ňom východné vplyvy, hovorené slovo a jemnú harmonickosť. No Code obsahuje single „Hail, Hail“, „Who You Are“, a „Off He Goes“. Pre pokračujúci bojkot Ticketmastra kapela koncertovala len veľmi málo na podporu tohto albumu, na konci roka 1996 sa vydali na európske turné.
Album Ten začala skupina nahrávať v marci 1991 v Seattli. Vyšiel 27. augusta 1991. Aj keď sa spočiatku predával pomaly, dodnes sa ho po celom svete predalo vyše 15  miliónov. Album obsahuje 11 skladieb (z toho je jedna koncertná verzia skladby „Alive“) a je doslova nabitý hitmi. Skladby „Alive“, „Even Flow“, „Jeremy“ a „Oceans“ vyšli aj ako single. Veľmi obľúbený  je skladba „Black“, skupina sa ale rozhodla neurobiť z neho singel, pretože táto sklaba bola podľa nich "príliš osobná na to, aby sa to zničilo videom, alebo vydaním singlu". Námety piesní sú zväčša temné a vyjadrujú pocity ako úzkosť, samota, depresie... Text piesne „Alive“ je odrazom životnej udalosti Eddieho Veddera, keď sa ako teenager dozvedel, že jeho skutočný otec nie je ten, o kom si myslel.
Skladby  „All Those Yesterdays“ „Faithfull“ „Brain of J“ „Given To Fly“ „No Way“ „MFC“ „Wish List“ „In Hiding“ „Low Light“ „Do The Evolution“ „Red point“ Kategória:Pearl Jam
Produkcia Nasledujúce piesne produkované duom Jimmy Jam & Terry Lewis sa dostali na 1. priečku Hot 100, popového rebríčku Billboard . Boyz II Men: "On Bended Knee" Boyz II Men: "4 Seasons of Loneliness", Mariah Carey featuring Joe & 98 Degrees: "Thank God I Found You" The Human League: "Human" Janet Jackson: "When I Think of You", "Miss You Much", "Escapade", "Black Cat", "Love Will Never Do (Without You)", "That s the Way Love Goes", "Again", "Together Again", "Doesn t Really Matter" & "All for You" George Michael: "Monkey", Usher: "U Remind Me" Karyn White: "Romantic".
Tretí album Vitalogy vyšiel 6. decembra 1994 (na vinylovej platni o dva týždne skôr). Po dokončení tohto albumu skupinu opustil bubeník Dave Abbruzzese a nahradil ho Jack Irons. Medzi Abbruzzesem a ostatnými členmi kapely boli názorové nezhody, napr. Abbruzzese nesúhlasil s bojkotom Ticketmaster. Album v čiernom obale (knižke), Vitalogy, obsahoval 14 skladieb a mnohé z nich hovoria a ťarche slávy, ktorá už dlhší čas padala na kapelu. Druhá skladba z albumu, „Spin The Black Circle“, vyhrala v roku 1996 Grammy. Vitalogy tiež obsahuje známe skladby „Not For You“, „Corduroy“, „Immortality“ a „Better Man“. O piesni „Immortality“ prevládal všeobecný názor, že témou jej textu je smrť Kurta Cobaina, ale Eddie Vedder to poprel. Pearl Jam pokračovali v bojkote firmy Ticketmaster aj počas turné Vitalogy v roku 1995. Nehrávali na ich podujatiach a tak na dlhšiu dobu nekoncertovali v Amerike vôbec.
Dave Abbruzzese ( 17. máj 1968, Stamford, Connecticut, USA) je americký bubeník. V rokoch 1991 až 1994 pôsobil v skupine Pearl Jam. Abbruzzese hral na albumoch Vs. a Vitalogy . Spolupracoval aj so Steviem Salasom. Kategória:Rockoví bubeníci USA Kategória:Rockoví gitaristi USA Kategória:Členovia skupiny Pearl Jam Kategória:Osobnosti z Connecticutu
Zloženie kapely  JT Woodruff – spev Micah Carli – gitara Matt Ridenour – basová gitara Eron Bucciarelli – bicie Kategória:Rockové hudobné skupiny USA Kategória:Hudobné skupiny z 2001
Známi bubeníci hrajúci na bicie značky Mapex  Dom Famularo Steve Flynn (Atheist) Andy Schroeder (Vehemence) Chris Adler (Lamb of God) Gregg Bissonette Chris Pennie ex-(The Dillinger Escape Plan) Nick D Virgilio (Spock s Beard) Paul Crosby (Saliva) V minulosti tiež na Mapex hrali Billy Cobham Mike Portnoy (Dream Theater)
Členovia skupiny  Adam Lazzara - spev Matthew Fazzi - gitara, vokály Matt Rubano - basová gitara, vokály Eddie Reyes - gitara Mark O Connell - bicie
Single a videoklipy  "Je čas" - prvý singel, hudobnú produkciu urobil Šegy 100. DNA zverejnil singel 21. mája na sociálnej sieti facebook a v ten deň sa dostal aj na rôzne internetové stránky. Ku skladbe bol urobený aj videoklip, ktorý režíroval Karol Vosátko. Klip bol zverejnený na youtube 3. júna cez kanál politickej strany Sloboda a Solidarita, ktorú DNA týmto klipom podporil. DNA mal skladbu napísanú už v roku 2009 a pred voľbami 2010 ju sám ponúkol strane SaS. "Vervto" - Promo video, klip mal premiéru 24. októbra na oficiálnom facebooku DNA. Skladbu produkoval Gary. "Reštart" - Prvý plnohodnotný videoklip z albumu, premiéru mal 1. apríla 2011. O video sa postarali ToxProduction a nakrúcalo sa v interiéroch a aj v exteriéroch (les, smetisko). V roku 2012 sa dostalo na internet aj video akustickej verzie skladby. "Scifi žena" - Druhý plnohodnotný videoklip k albumu s hosťujúcim Petrom Kotuľom. Premiéru mal 3. októbra 2011 a postarali sa oň Imagine Vision.
Sólové albumy Názov Detaily Ocenenie Predaj Najvyššia zaznamenaná pozícia v rebríčkoch Sound Park Dátum vydania: 1. február 2010 Vydavateľstvo: Forza Music Formát: CD, digitálny download - - - Single, remixy ;Single: "Soul Tonic Mono Label Sampler" feat. Anto Vitale / Soulbasics / Pleasure Bar (2006) "Uma Beldade (Housemusic)" feat. Mike Romeo (2006) "Doom" (2008) "Orion" (2009) "Pro Life" feat. Talla 2XLC (2010) "Poď ku mne" ft. Mišo Biely (2013) "BABY" (2015) "Čo je!" ft. KALI (2016) ;Remixy: "Freedom" Grenz and Burian - "Chapter One" "Vegas" Talla 2XLC vs. Robert Burian - "Déjà Vu" Grenz & Burian - "Loveshy" "Collapse" Marcus Schössow & Robert Burian - "Kofola" "Supersize" "Saloon" "Forum" "Recovery" Robert Burian vs. Miro Žbirka - "Seven Days / 22 dní" "Sound Park / Nudei" Robert Burian feat. Zdenka Predna - "You" Talla 2XLC & Robert Burian - "Dynamo" "Boomerang" Skladby umiestnené v rebríčkoch Rok Skladba SK Top 100 SK Top 50 domáce SK Top 100 Digital CZ Top 100 CZ Top 50 domáce CZ Top 20 YouTube hudobné klipy CZ Top 100 Digital Album 2012 "Žijeme len raz" (Ego prod. Robert Burian) 1 1 35 3 2 1 71 Žijeme len raz 2012 "Vianoce sú zas" (Rádio Expres ft. Ego; prod. Robert Burian) 33 5 - - - - - - 2014 "Veľký plán" (ft. Igor Kmeťo) - - 85 - - - - - 2014 "Čistá duša" (Kontrafakt prod. Robert Burian) - - 100 - - - - Navždy 2014 "Higher ground" (ft. Nikolas) - - 87 - - - - - 2014 "Tvôj hlas" (ft. Dara Rolins) - - 88 - - - - -
Zoznam skladieb  „Kirisute Gomen“ - 6:26 „Torn Between Scylla And Charybdis“ - 6:48 „Down From The Sky“ - 5:33 „Into The Mouth Of Hell We March“ - 5:51 „Throes Of Perdition“ - 5:53 „Insurrection“ - 4:56 „The Calamity“ - 4:57 „He Who Spawned The Furies“ - 4:07 „Of Prometheus And The Crucifix“ - 4:39 „Like Callisto To A Star In Heaven“ - 5:24 „Shogun“ - 11:53 Kategória:Albumy skupiny Trivium Kategória:Hudobné albumy z 2008
Netsky je rovnomenný debutový album belgického drum and bassového hudobníka Netsky. Na albume sa nachádzajú predovšetkým drum and bassové skladby, ktoré predstavujú rôznych spevákov ako sú MC Darrison alebo Jenna G. Album bol vydaný začiatkom mája 2010, teda mesiac pred očakávaným vydaním, ktoré malo byť v júni.
Reedícia Reedícia albumu vyšla v roku 2012 u Pavian Records ako digipak, s rovnakými skladbami, ale s inou titulnou fotografiou než bola na pôvodnom vydaní. Pri príprave reedície sa totiž zistilo, že pôvodné fotografie obalu sa stratili, preto boli použité iné zábery z tej istej fotosession.
Charakteristika Originálna verzia skladby na albume a nasledovná verzia "radio edit" majú pomalé tempo ako ďalšie jej remixy boli štruktúrované ako popová skladba s charakteristickou syntetickou hudobnou inštrumentáciou melodickej strany ambientnej hudby. Skladba je často porovnávaná s tvorbou populárnych ambientných/new age/world projektov ako Enigma a Deep Forest. Singel obsahuje viacero remixov od DJa Tiësta a Fadea, ktoré ju posunuli do klubov.
Dolce Vita je debutový album a aj jediný album slovenskej skupiny Fun Master, vydaný v roku 1997. Album obsahuje celkovo 11 skladieb, medzi neznámejšie patria „Shubidube Love“, „Dance With Me“ a skladba „FunTasy“ ku ktorej bol taktiež natočený videoklip.
Oficiálne albumy a kariéra (2014-súčasnosť)  Album Trištvrte na mňa 2014 Počas viacročnej spolupráci s producentom meno Tretina pod vydavateľstvom Beattuners Music vydal ADiss som prvý štúdiový album, ktorý obsahuje 14 plnohodnotných skladieb so zvučnými menami ako Supa zo skupiny Moja reč, Kali, Cigo zo skupiny H16, Plexo či speváčka Layla. Najväčší úspech priniesla skladba Blázon , ktorá bola zaradená do éteru rádií Európa2 a Rádio SiTy. Výraznejší zásah však mali aj skladby ako Have no money , V rukách či Nie. Album vznikol aj vďaka agentúre PPA. Album Redcard/Červená karta 2017 Na prelome oddelenia sa od Beattuners Music a založenia vlastnej značky OVERGROUNDart vzniká album obsahujúci 20 skladieb, ktorý bol vyrobený vo formáte USB karty, ale aj CD. Na albume nájdeme skladby ako Femme fatale , Daj mi chvíľu , Bude fajn , Pripravený zomrieť a Jazda . Už tak pestrofarebný album obohatili svojou spoluprácou umelci Majk spirit, Supa, Refew, Šorty, Andess, Nathael, Greezy a k úsmevnej skladbe Nananananana pridal svoj pôvab aj moderátor Matúš Krnčok. Pár týždňov pred vydaním albumu ADiss zadarmo zavesil na internet zadarmo Overground mixtape s obsahom 28 skladieb, ktoré zlepil z jeho najlepších spoluprác a nevydaných skladieb. Album podporili aj rádia Europa2, Rádio Sity a Funradio. Projekt vznikol aj vďaka vydavateľstvu Spirit Music Label, s ktorým má ADiss blízke a pozitívne vzťahy. Dvojalbum My 2018 Pod stopercentnou záštitou vlastnej značky OVERGROUNDart vzniká tretí štúdiový album, ktorý hudobne odprodukoval slovenský producent Hoodini pôvodom zo Zvolena. V priebehu 16-tich mesiacov sa tejto dvojici podarilo nahrať 26 plnohodnotných skladieb, ktoré tento nosič rozdeľujú na dva 13 stopové albumy v jednom. Celý album sa nahrával v OG štúdiu a o väčšinu videoklipov sa postaral Róbert "Abdul" Belej s ADissom. Na albume je možné počuť špičku československej hudobnej scény v podobe 16ich hostí. Svojim talentom prispel Separ, Dame, Dj Wich, Tina, Kali, Supa, Delik, Majself, Refew, Ronie, Andess, Šorty, Dj Mikroman, Puerto, Cigo a Veronika Strapková. Tento album vznikol aj vďaka partnerom Ruka Hore, Brands24, SneakAvenue a Bašavel garage.
O albume Na albume sa objavili viacerí známi raperi, ako Strapo, Pil C, Vladimir 518, Tina, skupina L.U.Z.A. a Minimo, čo sa neskôr ukázalo, že bola Tina. Na hudobnej produkcii albumu sa okrem Smarta a Dameho, ktorí patria do skupiny DMS podieľali aj Homiebeats, Deryck, Kaapo, Specialbeats, Hajtkovič a DJ Wich. Videoklip bol zatiaľ natočený iba k skladbe „Intro“. Album obsahuje aj dva avizované skryté tracky, ktoré sa nachádzajú v skladbách „Chlap vs chlapec“ („Musíš sám“) a „Nechaj ma“ („Slnko stoj“).
O albume Na albume sa objavili dvaja známi českí raperi Yzomandias a Nik Tendo z labelu Milion+. Na albume má aj dve slohy producent Smart, ktorý prvýkrát rapoval na albume Prepáčte v skladbe „Horšia pesnička“. V tejto nahrávke si rapovanie zopakoval v skladbách „FUCKOFF“ a „MDMS“. Na hudobnej produkcii albumu sa okrem Smarta a Dameho, ktorí patria do skupiny DMS podieľali aj Homiebeats, Special Beatz, Peter Pann, Dokkeytino a Grizzly. Videoklipy boli zatiaľ natočené ku skladbám „sós“, „jak ti J.B“, „Prečo“ a „Lebo“.
Ďalší album skupiny, Vs., vyšiel 19. októbra 1993. Len počas prvého týždňa sa z neho predalo 950 378 nosičov. Najznámejšími skladbami tohto albumu sú „Go“, „Dissident“, „Daughter“, „Rearviewmirror“, „Animal“ a „Elderly Woman Behind The Counter In A Small Town“. Po masovom úspechu grunge štýlu, ktorý začal úspechom albumu Nevermind od Nirvany v roku 1991, sa hudobné spoločnosti snažili vyťažiť čo najviac. Z tohto obdobia je známy boj Pearl Jam proti predraženým lístkom na koncerty so sieťou Ticketmaster. Kapela na protest zrušila letné turné v roku 1994.
„Barn Jams“ (vo voľnom preklade: improvizácie v stodole) sú inštrumentálne pasáže (skladby), ktoré zložil britský hudobník a gitarista niekdajšej rockovej skupiny Pink Floyd, David Gilmour. Existujú aj zábery, na ktorých sú tieto skladby predstavené, hrajú na nich David Gilmour (gitary), Richard Wright (klávesy), Guy Pratt (basgitara) a Steve DiStanislao (bicie). Títo hudobníci sú taktiež súčasťou live kapely, s ktorou momentálne koncertuje David na Rattle That Lock Tour . Zábery boli natočené v januári 2007 v stodole, ktorú vlastní gitarista. Nie je presne známe, koľko takýchto záznamov existuje, tri boli vydané ako časť 4-diskovej, deluxe a vinylovej edície albumu Live in Gdańsk (2008). Ďalšia skladba bola súčasťou albumu Remember That Night (2007) a štyri ďalšie boli súčasťou deluxe edície albumu Rattle That Lock (2015). Toto sú posledné oficiálne zábery klaviristu, klávesáka a člena skupiny Pink Floyd, Richarda Wrighta († 2008).
Zoznam skladieb  „Heady Jam 1“ – 24:16 „Heady Jam 2“ – 14:13 „Heady Jam 3“ – 27:02
Golianova manželka Jarmila a syn Ivan boli 13. októbra 1944 evakuovaní letecky do Moskvy. Po vojne sa vrátili do Banskej Bystrice, kde však našli len zdemolovaný a vykradnutý byt. V januári 1951 bola Jarmila Golianová odsúdená za organizáciu špionážnej bunky (zrejme na základe zaistenia súkromného listu, v ktorom popisovala situáciu v krajine manželovmu priateľovi žijúcemu v emigrácii). Golianovho syna Ivana nakoniec vychovávala rodina brata manželky Jarmily. Po skončení štúdia žil a pracoval v Prahe ako technik laboratórnych prístrojov.
Ján Golian ( 26. január 1906, Dombóvár, Maďarsko – † pravdepodobne 1945, Flossenbürg, Nemecko) bol slovenský štábny dôstojník, brigádny generál, organizátor a významný predstaviteľ Slovenského národného povstania na strednom Slovensku. Pôvodne dôstojník československej armády. Počas druhej svetovej vojny štábny dôstojník vojnovej slovenskej armády. Aktívne sa zapojil do protinacistického odboja. Ako vplyvný dôstojník štábu pozemného vojska v Banskej Bystrici okolo seba sústredil protinacisticky zmýšľajúcich dôstojníkov a pripravoval plán povstania proti Nemecku, ktoré začalo 29. augusta 1944 za nepriaznivých okolností a nedokončených príprav po vstupe nacistických vojsk na slovenské územie zo západu a severu. V októbri 1944 nahradený vo funkcii veliteľa povstaleckej armády gen. R. Viestom. Po porážke povstania spolu s gen. Viestom zajatý nacistami a odvlečený do Nemecka, kde bol pravdepodobne na konci vojny zavraždený.
Životopis Účastník protifašistického odboja, počas SNP náčelník zdravotníckej správy 1. čs. armády na Slovensku. Do protifašistického odboja a SNP zapojený v ilegálnej vojenskej skupine Jána Goliana v Banskej Bystrici (19401944). Nemeckými bezpečnostnými orgánmi zaistený v Banskej Bystrici (3. novembra 1944), väznený, prepustený (17. decembra 1944).
Život Narodil sa v Stropkove, kde aj vychodil ľudovú školu. Ďalej pokračoval v štúdiu, ktoré ukončil maturitou v Košiciach. Následne nastúpil na povinnú vojenskú službu u 2. horského práporu v Bardejove. Študoval na VUT v Prahe. Popri štúdiu pracoval ako robotník a neskôr ako úradník v Prahe. Počas mobilizácie v roku 1938 narukoval do Jelšavy ako veliteľ záložného práporu. Neskôr do septembra 1939 pôsobil ako úradník v Bratislave. Po vzniku Slovenskej republiky 31. augusta 1939 nastúpil ako dôstojník do Slovenskej armády. Slúžil ako dôstojník dozornej služby v Podbrezovej. Známy bol svojim protinacistickým zmýšľaním. Spolupracoval s odbojovými skupinami pripravujúcimi povstanie. Neskôr bol prevelený v hodnosti stotníka do Zemianskych Kostolian, kde nadviazal spojenie s protifašisticky naladenými dôstojníkmi. Golianom bol poverený riadiť operácie posádok Nováky, Bošany a Zemianske Kostoľany. Spolupracoval s partizánmi a podieľal sa na vyzbrojení a vystrojení Hornonitrianskej partizánskej brigády. Z miestnych vojenských skladov vytvoril významné oporné body povstania v oblasti. Zabezpečil aj plynulú výrobu munície pre povstalcov. Večer 29. augusta 1944 sa spolu s celou posádkou pridal k povstalcom. Urýchlene uskutočnil mobilizáciu a dozeral na formovanie obrany a vyzbrojovanie povstaleckých jednotiek. Vyše týždňa jednotky pod jeho velením húževnato vzdorovali útokom nemeckej útočnej skupiny Schill. Vyznamenal sa najmä v bojoch o Baťovany (dnešné Partizánske).. 9. septembra 1944 pri vedení protiútoku pri Malých Uherciach padol do nemeckého zajatia. Po vypočúvaní Gestapom v Topoľčanoch a Nitre bol odvezený na neznáme miesto a neskôr pravdepodobne popravený. Jeho zajatie bolo ťažkou ranou pre povstalcov na tomto úseku. 13. septembra Nemci obsadili Nováky a o deň neskôr i Prievidzu.
Hodnostný postup  Slobodník - 1. február 1913 Desiatnik – 8. apríl 1914 Podporučík – 1. október 1914 Poručík - 1. september 1915 Nadporučík– 1. november 1917 Kapitán – 1. november 1921 Major – 1. júl 1937 Podplukovník – 17. máj 1939 Plukovník – 1. január 1940 Generál II. triedy – 1. január 1942
Životopis V roku 1939 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Od roku 1941 dôstojník-letec z povolania, 1944 veliteľ roty leteckej školy v Banskej Bystrici. Po začatí SNP sa so svojou rotou leteckého dorastu zúčastnil bojov pri Telgárte, neskôr v rámci 4. taktickej skupiny 1.čs. armády bojoval pri Handlovej, Kremnici, Turčeku a Skalke. 12. októbra 1944 bol odvelený do ZSSR ako šturman 1.čs. zmiešanej leteckej divízie. Zúčastnil sa bojov o Ostravu. Tragicky zahynul dňa 20. apríla 1945, keď pri štarte svojho lietadla Lavočkin La-5FN na letisku Poreba narazil v dôsledku silného bočného vetra do zaparkovaného stroja Il-2m3. Jeho telo pochovali v obci Brzeźce. In memoriam povýšený na kpt.
Prvá svetová vojna Po vypuknutí 1. svetovej vojny narukoval k 71. pešiemu slovenskému pluku v Trenčíne a po dvojmesačnom vojenskom výcviku bol zapojený do bojov na ruskom fronte. Počas bojov bol zajatý, avšak zo zajatia neskôr utiekol a opäť nastúpil k svojmu pluku v meste Kragujevac, kde sa stal svedkom popravy 42 slovenských vojakov (známa ako vzbura v Kragujevaci). Neskoršie bol ustanovený za veliteľa železničnej stanice v čiernomorskom meste Mariupoľ, kde zotrval do konca vojny.
Hodnostný postup  Nadporučík – 27 november 1933 Kapitán jazdectva – 1. apríl 1938 Major generálneho štábu – 1. november 1940. Podplukovník generálneho štábu – 12. jún 1945 Plukovník generálneho štábu – 20. február 1947 Brigádny generál – 3. december 1949 (neskôr premenovaná na genmjr.).
Hodnostný postup  august 1918 - podplukovník december 1918 - plukovník jún 1923 - brigádny generál máj 1928 - divizny generál marec 1934 - armádny generál
Osobnosti mesta  Ján Golian ( 1906 – † 1945), slovenský brigádny generál, organizátor a významný predstaviteľ Slovenského národného povstania
Od 7. októbra 1944 nahradil Goliana vo vedení povstaleckej armády gen. Rudolf Viest. Golian sa stal jeho zástupcom. Počas SNP sa zúčastnil zasadnutí SNR, v období medzi 12. septembrom a 7. októbrom 1944 predsedal operatívno-koordinačného výboru SNR (takzvaná Rada na obranu Slovenska). V tejto funkcii prerokúval a konzultoval otázky spoločného boja s partizánskymi veliteľmi, členmi sovietskej, anglickej a americkej vojenskej misie. Počas príprav i priebehu povstania sa prejavil ako rozhodný antifašista, ktorý ostro vystupoval proti Nemcom a ľudáckemu režimu. Patril k ústredným postavám a organizátorom SNP, bojoval za obnovenie Česko-Slovenska.

V noci z 27. na 28. októbra 1944 vydal spolu s Viestom na Donovaloch posledný operačný rozkaz povstaleckým vojskám, keď nariadili armáde prechod na partizánsky spôsob boja a sami prešli do hôr. Dňa 3. novembra 1944 bol Golian s Viestom v Pohronskom Bukovci zajatý. Dom, v ktorom sa nachádzali, najprv obkľúčili gardisti a nemecké jednotky, čoskoro ich vyzvali aby sa vzdali, pričom oznámili, že v prípade, že budú klásť odpor, trestná jednotka obec vypáli (neskôr nacisti aj napriek tomu časť obce vypálili). Golian bol vyšetrovaný v Banskej Bystrici a Bratislave, potom transportovaný do Berlína.
Vyznamenania  1947 – Rad SNP 1. triedy
Rudolf Michal Viest ( 24. september 1890, Revúca† 1945, Flossenbürg, Nemecko) bol slovenský divízny generál, veliteľ povstaleckej armády na Slovensku počas Slovenského národného povstania a jediný slovenský generál počas predvojnovej ČSR.
Vyznamenania Pamätná tabuľa v Banskej Bystrici. In memoriam bol Rudolf Viest vyznamenaný Radom SNP I. triedy (roku 1945), Československým vojnovým krížom 1939 (roku 1945), Radom červenej zástavy (roku 1969) ako aj viacerými ďalšími československými a zahraničnými medailami. Roku 1945 bol in memoriam povýšený do hodnosti armádneho generála. V roku 1995 mu prezident Michal Kováč prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Životopis Príslušník čs. četníctva, po roku 1939 hlavný dôstojnícky zástupca žandárstva na rozličných miestach Slovenska. Už od začiatku roku 1944 v Martine aktívne spolupracoval s partizánmi. Na udanie Nemcov musel sám zakročiť proti partizánom, ktorých najprv zatkol ale potom ich odviedol na bezpečné miesto a prepustil. Nemcov následne ubezpečil, že je všetko v poriadku. Počas SNP styčný dôstojník Veliteľstva čs. četníctva na Slovensku v Turčianskych Tepliciach s Hlavným štábom partizánskych oddielov. Bojoval v priestore Vrútky – Martin – Banská Bystrica. Po prechode SNP do hôr zajatý pri Pohronskom Bukovci spolu s B. Žingorom a O. Vrbom a popravený. Pochovaný bol v Bystričke.
Súbor:Ján Golian3.jpg|náhľad|Ján Golian pred rokom 1939 „ Začnite s vysťahovaním “ bolo konšpiratívne heslo, ktoré 29. augusta 1944 s platnosťou od 20:00 vydal veliteľ Vojenského ústredia Slovenskej národnej rady pplk. gšt. Ján Golian jednotlivým posádkam zapojeným do prípravy Slovenského národného povstania, čím dal pokyn na začiatok aktívnej obrany proti okupácii územia Slovenska (chápaného ako súčasť Československa) nacistickým Nemeckom. Golian tento rozkaz vydal telefonicky. Okrem vnútorných vojenských spojovacích liniek sa malo heslo „Začnite s vysťahovaním“ a k nemu rovnoprávne heslo „Obchodný cestujúci Škrovina má sa ihneď vrátiť do Bratislavy, lebo mu zomrela manželka“ oznámiť prostredníctvom rádiových vĺn, kvôli čomu 28. augusta Golian nariadil nepretržité počúvanie rozhlasu. 30. augusta Golian svoj rozkaz potvrdil aj písomne. V tento deň po 11:00 zároveň z banskobystrického rozhlasu (známeho ako Slobodný slovenský vysielač) zaznela Proklamácia vojenského revolučného vedenia , ktorú prečítal pplk. Mirko Vesel, a Proklamácia predsedníctva Ústredného národného výboru , ktorú prečítal príslušník občianskeho odboja, bývalý agrárnik Jozef Styk. K povstaleckej výzve sa pridala väčšina posádok na strednom a v menšej miere aj na západnom a východnom Slovensku, ako aj dobrovoľníci z radov civilného obyvateľstva.
Životopis Účastník protifašistického hnutia. Po vypuknutí SNP pridelený k Veliteľstvu 1. čs. armády na Slovensku v Turci ako šofér-spojka, neskôr vykonával funkciu strážnej služby. Počas služby v Banskej Bystrici zastrelený fašistami 26. októbra 1944.
Životopis Narodil sa v Prešove vo vojenskej rodine. Po dosiahnutí stredoškolského vzdelania nastúpil v roku 1923 na vojenskú službu a neskôr v tom istom roku začal študovať na dôstojníckej škole v Hraniciach na Morave. Po skončení štúdia slúžil na viacerých postoch ako dôstojník delostrelectva. V lete 1937 dosiahol hodnosť štábny kapitán, pôsobil aj ako poradca veliteľstva Hlinkovej gardy v Kežmarku. Ako veliteľ delostreleckého pluku 1 sa zapojil do ťaženia proti Poľsku. Ako veliteľ tejto jednotky sa v roku 1941 zúčastnil i bojov v ZSSR. Podieľal sa na založení štátnej vojenskej reálky v Banskej Bystrici (1942-1943), neskôr presťahovanej do Martina. V septembri 1943 bol znovu prevelený na východný front, vo funkcii veliteľa delostreleckého pluku 11. V období zdravotnej dovolenky veliteľa krátko viedol i 1. pešiu (bývalú rýchlu) divíziu. Veliteľ vojenskej posádky v Martine. Pod jeho velením sa vojenské jednotky v meste zapojili do protifašistického odboja. Golianom bol krátko pred začatím povstania poverený obranou Turca. Nadviazal spojenie so skupinou P.A. Velička. Po vypuknutí SNP bol 9. septembra 1944 vymenovaný za veliteľa 5. taktickej skupiny „Ďumbier“ 1. čs. armády na Slovensku. Zúčastnil sa ťažkých bojov pri Strečne. Viedol obranné boje o vstup do Turčianskej kotliny pri Vrútkach, Priekope, Sučanoch, Martine a Dolnom Záturčí. Jeho jednotky boli z Turca nútené ustúpiť v noci z 21. na 22. septembra. Neskôr po porážke povstania ustupoval s časťou svojho štábu k Ľubietovej, neskôr sa ukrýval do marca 1945 vo Zvolene, po oslobodení mesta bol presunutý do Košíc. Po vojne velil krátko 10. divízii, neskôr sa zúčastnil bojov proti Banderovcom na východnom Slovensku. V roku 1946 bol povýšený do hodnosti brigádneho generála. Na konci roku 1950 velil 1. delostreleckému zboru v Banskej Bystrici. V máji 1951 prepustený z armády a politicky prenasledovaný. Neskôr pôsobil ako robotník a hospodársky pracovník v roku 1965 odišiel na dôchodok. Pracoval v Múzeu SNP v Banskej Bystrici (1970-1977). Zomrel 27. augusta 1984 v Banskej Bystrici. V roku 1991 bol posmrtne rehabilitovaný a bola mu navrátená pôvodná hodnosť. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Záverečné zhrnutie K oficiálnemu zániku Východoslovenskej armády došlo 31. agusta 1944. Z 35 000 vojakov a dôstojníkob sa v nemeckom zajatí ocitlo odhadom 18 000. Väčšina z nich sa stala lacnou pracovnou silou v internačných a pracovných táboroch v Nemecku a Rakúsku. Na základe intervencií prezidenta Jozefa Tisa, a slovenskej vlády bolo v decembri 1944 na Slovensko vrátených asi 7 000 - 8 000 z nich. Boli zaradení ako technické vojsko do Domobrany, kde rozšírili rady nespoľahlivých vojakov. Nemci sa zmocnili tankov 3.tankovej roty, tankov prvých dvoch čiat 1.tankovej roty, časti tankov 2. tankovej rory, 14 stíhačov tankov Marder III, veľkej časti protitankových kanónov a takmer všetkých poľných diel.. Z pôvodnej štruktúry a počtu jednotiek poľnej armády sa približne 4 000 vojakov zapojilo do Slovenského národného povstania. Šlo o tri prápory pechoty od 2.PD (velitelia stot. pech. Jobák, stot. pech. Vitalay, stot. pech Oškvarek) a 13 tankov 2. tankovej roty (npor.útv. Achimský), ktoré boli z východného Slovenska odvelené na konci augusta a ďalších približne 2000 vojakov, ktorí sa na povstalecké územie presunuli po 31.auguste.. Ďalší vojaci, ktorí neboli zajatí, ktorí nepadli, alebo neprešli na územie Stredného Slovenska sa rozišli domov alebo sa pridali k partizánom. Na počiatku septembra 1944 bolo výrazné zastúpenie vojakov slovenskej poľnej armády v partizánskych zväzkoch Šukájeva, zväzok Čapajev, čiastočne oddiel Alexander Nevskij, partizánska jednotka Kvitinského, oddiel Kovalenka-Belova a ďalšie.
Prípravy Príprava nacistov na odzbrojenie slovenských jendotiek na východnom Slovensku sa začala už 24. augusta 1944. Podľa niektorých predpokladov boli pripravené preventívne plány, po nemeckých skúsenostiach s prechodom Rumunska na sovietsku stranu. Plány na odzbrojenie boli schválené v štábe Skupiny armád Severná Ukrajina 27. augusta. Podľa prvej verzie plánu ( - zber zemiakov bez prémie) sa mala slovenská armáda odzbrojiť bez internovania. Druhá verzia ( - zber zemiakov s prémiou) rátal s odzbrojením aj internovaním príslušníkov slovenskej armády. Hlavným dôvodom neúspechu slovenských jednotiek na východnom Slovensku bolo neukončená príprava na začatie povstania. Viliam Talský, Golianom priamo poverený vedením najdôležitejšej časti povstania, nestihol do 29. augusta ukončiť prípravy a mobilizáciu jednotiek na očakávané bojové operácie. Generál Augustín Malár, veliteľ oboch východoslovenských divízií, sa napriek tomu, že s ním Golianove velenie počítalo, k povstaniu nepriklonil. Možným problémom bol fakt, že nikdy o príprave povstania osobne s Golianom nerokoval. Malár, uznávaný aj viacerými odbojovými dôstojníkmi vrátane Goliana, navrhoval vyčkať pre vhodnejšiu príležitosť zasiahnuť do bojov. Letel dokonca do Bratislavy a v rozhlasovom prejave upokojoval situáciu a žiadal vojakov na strednom Slovensku, nech zložia zbrane. Podotýkal pritom, že „ ešte neprišiel vhodný čas na začiatok povstania “. Malára však na ceste naspäť Nemci zatkli. Na východnom Slovensku Talský neviedol prakticky žiadnu činnosť ani dva dni po začatí povstania. V noci z 30. na 31. augusta, po konzultácii so slovenskými letcami, ktorí sa chystali odletieť na sovietske územie, sa rozhodol odletieť a prerokovať tam so sovietskou stranou ďalší postup a koordináciu. Talský nevydal obom divíziám žiadne rozkazy na pohotovosť ani k tomu aby sa v žiadnom prípade nenechali odzbrojiť. Dve slovenské divízie tak zostali v pasivite bez velenia.
Životopis Od roku 1920 dôstojník čs. četníctva, 1939 žandárstva Slovenského štátu, po roku 1945 na dôchodku plk. ZNB. Po vypuknutí SNP zastával v Banskej Bystrici rozličné funkcie, od 12. októbra 1944 veliteľ poľného žandárstva 1. čs. armády na Slovensku Po ústupe SNP do hôr partizán.
Hodnostný postup  kadet-ašpirant – 1915 práporčík – júl 1917 poručík – december 1918 kapitán – 1. máj 1919 štábny kapitán – 1925 major generálneho štábu – 1930 podplukovník – 1. január 1935 divízny generál – 14. apríl 1939 generál I. triedy – 15. (alebo 17.) máj 1939
Hodnostný postup  od 28. októbra 1924 – nadporučík delostrelectva od 1. októbra 1928 – kapitán. delostrelectva od 1. apríla 1931 – štábny kapitán delostrelectva, od 31. júla 1932 – štábny kapitán.generálneho štábu, od 1. januára 1935 – major gšt. od 1. júla 1938 – podplukovník.gšt. od 30. novembra 1940 – plukovník gšt. august 1944 – SS – Standartenführer
Hodnostný postup  25. august 1918 desiatnik 1. augusta 1919 - podporučík 1. mája 1921 - pororučík pechoty 28. októbra 1925 - nadporučík pechoty s účinnosťou a poradím od 1. septrembra 1924 28. október 1930 - kapitán pechoty. 30. september 1936 - štábny kapitán pechoty 17. máj 1939 - major pechoty 1. júl 1940 - podplukovník pechoty (od 1. október 1940 zmenený prívlastok na podplukovník útv (útv - útočná vozba) 1. januára 1944 - plukovníka útv.
Zoznam ranených čechoslovákov Hodnosť Meno Jednotka Rok narodenia Vojak Josef Červenka 1. rota 36. pešieho pluku 1914 Vojak Alois Čižmár 1. rota 36. pešieho pluku 1916 Vrchný rešpicient Antonín Kohel SOS Rozvegovo, rota Razošín 1896 Strážmajster Jaroslav Kotúčik SOS Rozvegovo, rota Razošín 1893 Vojak František Novotný 2. rota 36. pešieho pluku 1893
Príprava prepadu Veliteľ maďarských jednotiek dňa 4. októbra 1938 obdržal z veliteľstva hraničnej oblasti VII v Miškovci rozkaz na pohotovosť celej svojej jednotky. Iniciatívne si však tento rozkaz interpretoval ako povel na prekročenie štátnej hranice a útok na územie ČSR. Podobne situáciu interpretovalo aj maďarské veľvyslanectvo v Prahe, ktoré vyhlásilo, že veliteľ jednotiek konal na vlastnú päsť a že bude okamžite odvolaný a stíhaný. Podľa neskorších výpovedí zajatých maďarských vojakov bola celá akcia dopredu pripravovaná. Prienik maďarských jednotiek na teritórium ČSR mal byť vedený na niekoľkých miestach naraz v dĺžke 16 až 18 kilometrov. Útočné družstvá mali za úlohu prelomiť líniu opevnení v siedmich lokalitách na úseku Šimonovce–Rimavská Seč. V prípade úspechu by cez uvoľnený koridor prenikla väčšina jednotiek, ktorá by pokračovala ďalej cez kolóniu Bottovo a obec Sútor smerom na Rimavskú Sobotu. Pôvodne bol útok roty pohraničníkov plánovaný v koordinácii so streleckým práporom z Ózdu a cyklistickou čatou. V dôsledku chybného predpokladu veliteľa roty a nevyčkania na ďalšie relevantné rozkazy sa akcie nakoniec zúčastnila len uvedená zmobilizovaná rota s niektorými ďalšími malými jednotkami. Vpádu na česko-slovenské teritórium sa zúčastnilo 10 dôstojníkov a 446 vojakov, vrátane 34 príslušníkov žandárstva a 7 colníkov. Vyzbrojení boli ručnými granátmi, puškami, trhavinami, osobnými zbraňami a 14 guľometmi.
Dôsledky Maďarské straty počas boja predstavovali dovedna 16, resp. 17 mŕtvych a viacero zranených a zajatých. Na česko-slovenskej strane padol jeden vojak a jeden civilný obyvateľ, okrem toho bolo viacero zranených. Okrem týchto strát bol zničený jeden železničný most, poškodený civilný vlak a železničná stanica v Boržave. 339 zajatých ozbrojencov bolo prevezených do pevnosti Palanok v Mukačeve. Medzi 28. a 29. októbrom boli presunutí do Ilavy. O incidente boli informované veľvyslanectvá ČSR v zahraničí, ako aj maďarská vláda. V prepadnutej oblasti bolo dňa 11. októbra 1938 vyhlásené stanné právo.
Východoslovenská armáda a prípravy SNP Podľa tvrdení Júliusa Noska, ktorý bol v roku 1944 najskôr náčelníkom štábu Golianovho Vojenského ústredia (VÚ) a po vypuknutí povstania sa stal náčelníkom štábu 1. československej armády na Slovensku, VÚ podchyteniu Východoslovenskej armády pre pripravované povstanie, nevenovalo dostatočnú pozornosť. S veliteľom poľnej armády Malárom sa vôbec nehovorilo. Za odbojového veliteľa bol vybraný plk. gšt, Talský, no ten, napriek inštrukciám od VÚ, vyvíjal len minimálnu prípravnú činnosť. Na druhej strane VÚ Talského vôbec nekontrolovalo, nakoľko pplk. Golian Talskému plne dôveroval. Do príprav povstania bol zasvätený aj veliteľ pešieho pluku 4 plk.pech. Jozef Husár, no ten takisto nevyvíjal prípravnú činnosť a v prvých hodinách povstania sa dokonca nechal vypísať zo zdravotných dôvodov. Najagilnejším v prípravách povstania bol veliteľ 1. pešej divízie plk. pech Mikuláš Markus so svojim štábom. Podcenenie príprav zapojenia Východoslovenskej armády do chystaného povstania naznačuje aj korešpondencia veliteľa VÚ pplk. Goliana s exilovými československým ministrom obrany gen. Sergejom Ingrom. Z korešpondencie je patrné, že VÚ nemalo ujasnenú predstavu, ako by mali jednotky Východoslovenskej armády po vypuknutí povstania postupovať.
Od 1. septembra 1944 prvý veliteľ 1. česko-slovenskej armády na Slovensku a povýšený na plukovníka. Už 5. septembra 1944 povýšený na brigádneho generála (hodnosť odpovedajúca jeho dôležitosti). Od toho istého dňa sa stal členom SNR za povstaleckú armádu. Ako hlavný veliteľ československej brannej moci na Slovensku sa počas svojho pôsobenia opieral najmä o armádne ozbrojené zložky a usiloval sa dosiahnuť podriadenie partizánskych jednotiek Veliteľstvu 1. česko-slovenskej armády na Slovensku alebo ich odchod z frontových oblastí, čo by v tej dobe povstalcom podstatne pomohlo, keďže partizáni v tyle povstalcov neviedli bojovú činnosť, ale často skôr vyvolávali zmätok.
Hodnostný postup  poručík- august 1912 nadporučík - januári 1916 kapitán - 1. máj 1922 major - október 1931 podplukovník - 1. apríl 1934 plukovník - 1. marec 1936 genelálporučík - 1. november 1941 generalmajor. - november 1939
Ocenenie Posmrtne vyznamenaný viacerými vyznamenaniami. V roku 2002 in memoriam povýšený do hodnosti plukovníka.
Dosiahnuté vojenské hodnosti  18.07.1976 poručík 01.11.1978 nadporučík 01.10.1981 kapitán 01.10.1984 major 01.05.1989 podplukovník 01.05.1994 plukovník 28.06.1997 plukovník gšt. 01.09.1999 generálmajor 01.01.2004 záloha
Po vojne Dňa 1. decembra 1945 bol vymenovaný za podporučíka pechoty in memoriam a zároveň povýšený na poručíka pechoty. 17. júla 1947 bol in memoriam povýšený na nadporučíka pechoty.
Ocenenie  Rad SNP I.tr.; Čs. vojnovým krížom 1939; povýšený do hodnosti práporčíka;
Život V rokoch 1935 až 1939 navštevoval v Rimavskej Sobote gymnázium, ktoré pre vojnu ukončil až v roku 1944. Potom krátko pôsobil ako učiteľ. V roku 1945 sa prihlásil v Poprade do česko-slovenskej armády. Tu absolvoval Školu dôstojníkov v zálohe a potom bol premiestnený do Košíc a neskoršie do Galanty. Zúčastnil sa vojenských akcií proti benderovcom. Následne odišiel do civilu. V roku 1951 bol v rámci tzv. straníckeho náboru povolaný za dôstojníka z povolania do Malaciek. Absolvoval Vyššiu školu dôstojníkov pechoty v Bruntáli. Po jej absolvovaní prevzal v roku 1956 velenie pluku. Ďalšie vzdelanie získal v kurzoch na Vojenskej akadémii K. Gottwalda v Prahe a na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne. Potom bol premiestnený do Košíc, kde v roku 1967 prevzal funkciu zástupcu veliteľa 18. motostreleckej divízie. Divízia bola po premiestnení veliteľstva do Prešova premenovaná na 14. tankovú divíziu, ktorej veliteľom sa stal v roku 1967. Počas výkonu tejto funkcie bol prezidentom ČSSR 1. mája 1971 vymenovaný do prvej generálskej hodnosti generálmajor. V roku 1972 bol premiestnený na výkon funkcie v Generálnom štábe Česko-slovenskej ľudovej armády v Prahe. Vojenskú kariéru ukončil 31. decembra 1983. Ovládal maďarský jazyk. Zomrel 11. júna 2005 v Prešove.
Ocenenie  Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I. tr. a medailami Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I. tr. a pamätnými medailami
Vo večerných hodinách 29. augusta 1944 o 20.00 po Čatlošovom prejave vydal Golian rozkaz, ktorým informoval do príprav povstania zapojených dôstojníkov zápoľnej a východoslovenskej armády o ozbrojenom vystúpení slovenských jednotiek proti nemeckým okupačným jednotkám. Heslo znelo: „Začnite s vysťahovaním“. Sám Golian nepredpokladal, že by sa mal po vypuknutí povstania stať jeho veliteľom. Podľa plánu, ktorý sám pripravoval, malo hlavné dejstvo povstania prebehnúť na východnom Slovensku, a hlavnými ozborojenými zložkami, ktoré ho mali viesť, by boli 2 divízie pod vedením gen. Malára, ktoré mu priamo nepodliehali, práve ich činnosť mala byť v povstaní kľúčová.
Vyhlásenie samostatnosti 14. marca 1939 sa zišiel snem, kde Tiso vecne a bez pátosu popísal obsah rozhovorov v Berlíne a zdôraznil termín, do ktorého sa treba rozhodnúť. Zasadanie sa nieslo v atmosfére strachu a neistoty. Po Tisovom referáte predsedníctvo snemu počas prestávky vypracovalo návrh zákona o vzniku nového štátu. Na neverejnom pokračovaní zasadania potom poslanci (sedem minút po vypršaní Hitlerovho ultimáta) jednomyseľne a bez diskusie schválili povstaním návrh zákona a zaspievali pieseň Hej Slováci . Snem prijal názov Slovenský štát , ktorý platil až do prijatia ústavy 21. júla 1939, ktorá zaviedla názov Slovenská republika . Zároveň vymenoval novú vládu, ktorej prvým predsedom sa stal Jozef Tiso. Vyhláseniu samostatnosti sa na poslednú chvíľu snažila zabrániť skupina česko-slovenských legionárov, ktorá doručila poslancom memorandum s výzvou na zachovanie ČSR, ale už po hlasovaní. Do skupiny patrili popri iných aj budúci velitelia SNP gen. Rudolf Viest a pplk. Augustín Malár, spisovatelia Janko Jesenský a Jozef Gregor Tajovský. Vznik nového štátu v ten istý deň v rozhlase slávnostne oznámil šéf propagandy Mach. 14. marca 1939 pozval Hitler do Berlína Emila Háchu, ktorý bol v noci na 15. marca pod hrubým nátlakom prinútený podpísať dokument o včlenení Čiech a Moravy do Nemecka. Hácha tak urobil bez konzultácie s parlamentom, pričom je potrebné brať do úvahy, že rokovanie sa nieslo v násilnejšom tóne ako rokovanie s Tisom. Hitler vyhlásil, že každý odpor bude zlomený „všetkými prostriedkami brachiálneho násilia“ a Hermann Göring sa dokonca vyhrážal bombardovaním Prahy. Rozpad Česko-Slovenska bol zavŕšený ráno 15. marca, keď Maďarsko začalo obsadzovať zvyšnú Karpatskú Ukrajinu, a keď prekročili jednotky Wehrmachtu české hranice. 16. marca bol Hitlerom na Pražskom hrade vyhlásený Protektorát Čechy a Morava a Hácha sa stal bábkovým prezidentom tohto útvaru.
Zlyhanie Keď sovietmi aj spontánne organizované akcie povstalcov na Strednom Slovensku prerástli do väčších rozmerov, rozhodlo nemecké velenie o obsadení Slovenska, ktoré sa začalo 29. augusta 1944 (tzv. operácia Kartoffelernte). Čatloš napriek svojim snahám o nadviazanie kontaktov so ZSSR nakoniec v rozhodujúcom momente povstanie nepodporil. 29. augusta 1944 o 19. hodine v štátnom rozhlase prečítal vyhlásenie, ktorým nabádal vojenské posádky k pasivite. Tento príhovor bol pre organizátorov povstania katastrofou a zároveň udalosťou, ktorá viedla Vojenské ústredie na čele s pplk. gšt. Golianom k rozkazu na začiatok organizovaného povstania armády („Začnite s vysťahovaním“).
Predseda zboru povereníkov (1944; v rámci Povstania)  Predsedníctvo Slovenskej národnej rady (1. september 1944 – 23. október 1944)