TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Opis toku Pramení v podhorí Lúčanskej Fatry na severných svahoch Požehy (), v nadmorskej výške približne . Od prameňa tečie severným smerom a priberá ľavostranný prítok z lokality Rybníky . Neďaleko Kamennej Poruby priberá pravostranný prítok a vteká do Konskej, kde ústi v nadmorskej výške asi do Porubského potoka.
Opis toku Po prameni potok pokračuje severozápadným smerom, onedlho opúšťa les a preteká trávnatou medzou uprostred lúky. Mierne sa stáča na západ, vzápätí znova na severozápad a križuje sa s elektrickým vysokonapäťovým vedením. Podteká miestnu účelovú komunikáciu a preteká areálom výrobných technologických hál. Tok sa presmeruje na západoseverozápad, podteká lesnú cestu a vteká do listnatého lesa, kde je opäť premostený pieskovou vozovkou a oblúkom sa stočí na juhozápad. Tečie v trávnatom poraste, mení smer na západojuhozápadný a dva razy za sebou podteká novovybudované účelové komunikácie. Križuje sa s 400 kV elektrickými drôtmi, míňa pravobrežný kríž a hneď je premostený mostom cesty I/2. Potok pokračuje v trávnato stromovom poraste, v poľnohospodársky využívanej krajine, o chvíľu podteká poľnú cestu a stáča sa na severozápad. Zakrátko sa križuje so súborom šiestich elektrických vedení vysokého napätia a následne ho pretína umelý vodný kanál, ktorý priteká od severnejšej Dúbravy a ústi do južnejšieho Zohorského potoka. Podteká diaľnicu D2, stáča sa na severozápadosever a ku svojmu ústiu pokračuje trávnatým korytom. Napokon sa v lokalite Sedlíčka ľavostranne vlieva do Dúbravy, v nadmorskej výške , ako jej jediný prítok.
Opis toku Od prameňa tečie juhovýchodojužným až južným smerom poľnohospodárskym extravilánom obce Muľa, pravým brehom obmýva les aj pasienok Prieloh , tečie cez samotu Prieložská dolina , preteká cez pasienok aj pole Mačudov kút , tečie cez samotu Viničky , pravým brehom obmýva pole Drahy , tečie cez lúku Veľké Dlhé , v podteká cestu z Dolnej Strehovej do Trenča a do Veľkej nad Ipľom a v neďaleko štátnej slovensko-maďarskej hranice na okraji trvalého trávneho porastu Rárošské lúky ústi do Jelšového potoka ako jeho pravostranný prítok. Jelšový potok po krátkom cca 70 m úseku ústi do Ipľa Preteká v okrese Veľký Krtíš v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina a v jeho podcelku Ipeľská kotlina. Nemá prítoky. Pôvod názvu Názov potoka má pôvod v charakteristickom dne toku, ktoré je budované v skalnatom, kamenistom podloží. Z podstatného mena kameň po rozšírení o adjektívnu príponu -ný s významom niečo z kameňa alebo kamenný prírodný úkaz a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Kamenný potok s významom potok v skalnatom teréne, v teréne pokrytom kamením ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1991. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Kamenný potok nie je jedinečným hydronymom. V priestore Slovenska je 27 potokov so štandardizovaným názvom Kamenný potok (január 2023).
Opis toku Na hornom toku tečie západojuhozápadným smerom, zľava priberá prítok spod Širokej (1 890 m n. m.), sprava najprv krátky prítok z juhozápadného úpätia Ráztoky, potom prítok (1 237,3 m n. m.) zo západného svahu Ráztoky a preteká dolinou Rakytie. Následne sa esovito stáča, pokračuje juhozápadným smerom a vteká do Liptovskej kotliny. Tu preteká chatovou oblasťou, priberá ľavostranný prítok (740,0 m n. m.) a severne od obce Jalovec sa v nadmorskej výške cca 715 m n. m. vlieva do Jalovského potoka. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Váhu Kategória:Vodné toky v Západných Tatrách Kategória:Vodné toky v Liptovskej kotline Kategória:Vodné toky v okrese Liptovský Mikuláš
Opis toku Spočiatku tečie na juhovýchod Kohútskou dolinou, prudko sa ohýba a krátko tečie na juh, sprava priberá Lazárku a pokračuje juhovýchodným smerom. Vstupuje do Štítnického podolia v Revúckej vrchovine a preteká cez obec Čierna Lehota, kde priberá Lehotský potok zľava a pokračuje cez Slavošovce, kde priberá pravostranný Slavošovský a ľavostranný Zlatný potok. Za obcou priberá zľava Rakovec a ďalej preteká cez Rochovce a Ochtinú, kde sprava priberá Ochtinský potok a ďalej pri osade Medený hámor významný Hankovský potok z ľavej strany. Rieka potom tečie viac-menej na juh cez obec Štítnik, tu vytvára menšiu sihoť a nižšie pod obcou sa koryto rieky rozdeľuje na dve ramená, ktoré tečú rovnobežne. Následne preteká na styku Plešivskej planiny na ľavom brehu a Revúckej vrchoviny na pravom brehu, s viacerými vyvieračkami na ľavom brehu (Hučiaca vyvieračka, Veľká studňa). Pri obci Kunova Teplica sa ramená rieky opäť spájajú a ďalej tečie v jednom koryte, sprava priberá Gočaltovský potok, tečie okrajom Paškovej a vstupuje na územie Slovenského krasu. Hlbokým a širokým údolím oddeľuje Plešivskú planinu na ľavom brehu a Koniarsku planinu na pravom brehu. Potom priberá ešte dva kratšie prítoky a pri obci Plešivec ústi v nadmorskej výške cca do Slanej.
Opis toku V pramennej oblasti tečie severovýchodným smerom, následne vstupuje do Salašskej brázdy a na krátkom úseku tečie na sever. Zľava priberá krátky prítok zo severovýchodného svahu Malého Miliča () a pokračuje severoseverovýchodným smerom. Sprava ďalej priberá prítok z juhozápadného úpätia Suchej hory () a opäť tečie severným smerom. Z ľavej strany ešte priberá prítok prameniaci juhovýchodne od obce Slanská Huta, vytvára výrazný oblúk ohnutý na východ a tečie k ústiu západným smerom. Do Starého potoka sa vlieva juhovýchodne od obce Nový Salaš v nadmorskej výške Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Bodrogu Kategória:Vodné toky v Slanských vrchoch Kategória:Vodné toky v okrese Košice-okolie
Opis toku Tečie na juh katastrálnym územím obce České Brezovo, potom cez osadu Vaľkovo, ktorá patrí už do regiónu Malohont kde priberá Vaľkovský potok zľava, stáča sa na juhovýchod a vstupuje do Lučenskej kotliny. Tu najprv preteká cez obec Hrnčiarska Ves, na krátkom úseku tečie južným smerom, zľava priberá Selčiansky potok a prudko sa stáča na juhovýchod. Ďalej tečie cez Hrnčiarske Zalužany a pri Sušanoch mení smer toku opäť na juh. Pri Ožďanoch priberá dva kratšie prítoky a stáča sa na juhozápad. Na území Pokoradzkých terás priberá najprv sprava Maštinský potok, opúšťa Malohont a dostáva sa späť do Novohradu, priberá pravostrannú Šťavicu a následne zľava Sokolí potok. Preteká okrajom obce Veľké Dravce, z pravej strany priberá Vatín a zľava Čírinec. Obteká Bučenskú vrchovinu na ľavom brehu a osadu Nový Sad na pravom brehu, na krátkom úseku tečie na juh a pri obci Šávoľ priberá ľavostranný Šávoľský potok. Veľkým oblúkom sa stáča na západ, priberá svoj najvýznamnejší prítok, ľavostrannú Belinu, a tečie okrajom obcí Prša a Fiľakovské Kováče. Južne od obce Holiša sa vlieva v nadmorskej výške cca do Ipľa.
Opis toku Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na východ, stáča sa na severovýchod, preteká ústredím obce Jablonka, pričom pod obcou sa postupne výrazným oblúkom (smerujúcim k severu) stáča k juhovýchodu a pri osade Kubečkovci priberá ľavostranný Zemanovský potok. Ďalej preteká územím obce Krajné, popri osadách Luskovica a Žadovica na ľavom brehu, južne od osady Mitalovec sa znovu stáča a JJV smerom tečie intravilánom Krajného. Južne od intravilánu priberá významný pravostranný prítok, Matejovský potok, rozširuje svoje koryto, opätovne sa oblúkom stáča a pokračuje severovýchodným smerom. Pri osade Podvrch priberá ľavostranný Rudník a ďalej tečie po hranici Malých Karpát. Koryto potom utvára niekoľko zákrut, preteká cez obec Hrachovište, kde zľava priberá svoj najvodnatejší prítok, Tŕstie. Za obcou sa hlboko vrezáva do masívu Čachtických Karpát, ktoré preteká výrazným oblúkom. Tečie obcou Višňové, popod Čachtický hrad vypínajúci sa na pravom brehu a utvára kaňonovitú Višňovskú dolinu, ktorou preteká viac menej na sever. Následne sa veľkým oblúkom stáča na juhovýchod a pokračuje Čachtickou dolinou. Ďalej opúšťa Čachtické Karpaty a vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, kde preteká obcou Čachtice. Neďaleko centra obce sa vodný tok rozvetvuje, pričom ľavé rameno (hlavný tok) pokračuje juhovýchodným smerom ako Čachtický kanál a pravé rameno smerom na juh pod názvom Dubová. Čachtický kanál sprvu tečie smerom na VJV, východne od Čachtíc sa stáča severojužným smerom a následne západne od Brunoviec na východ. Južne od Brunoviec sa ešte esovito stáča a na východnom okraji intravilánu obce Horná Streda ústi do Biskupického kanála tečúceho súbežne s Váhom.
V júli 2006 sa vydala za českého moderátora Libora Boučka,  v decembri pár podal žiadosť o rozvod. Oficiálnym dôvodom bolo citové ochladenie, no Mariannin mimomanželský vzťah s Honzíkom Novotným sa stal verejným tajomstvom. V roku 2011 sa zasnúbila s Romanom Doležajom a o rok neskôr sa im narodil syn Roman. Marianna sa po čase vrátila do Markízy, kde pracovala na čiastočný úväzok. Neskôr prešla do konkurenčnej televízie Joj, kde mala mať vlastnú reláciu. Tento zámer nevyšiel a uplatnenie našla vo vydavateľstve Ringier Axel Springer. Od roku 2017 pracuje v RTVS.
Obsadenie Herec Postava Povolanie Poznámky Tomáš Maštalír Andrej Rosický prestížny kardiochirurg Lukášov otec, obeť Laury Kalasovej Monika Horváthová Laura Kalasová učiteľka slovenského jazyka Obeť Andrejovho znásilnenia, zavraždila Andreja Rosického Martin Pallay Lukáš Rosický Laurin študent Andrejov syn Zuzana Fialová Hana Lukáčová vyšetrovateľka kriminálnej polície, majorka Pavol Višňovský Oto Májek vyšetrovateľ kriminálnej polície Ivana Kuxová Katarína Vydrová anestéziologička sestra Laury, Richardova manželka ma dva deti Martin Mňahončák Richard Vydra otec na materskej dovolenke manžel Kataríny Ján Dobrík Tomáš Bauer policajt bývalý priateľ Laury Matúš Kvietik Branislav Májek kapitán NAKA syn Ota Májeka, užívateľ kokaínu Sarah Arató Erika Wolfová bývalá vyšetrovateľka kriminálnej polície, profesorka Akadémie PZ Sandrina partnerka, obeť Andrejovho znásilnenia Alena Ďuránová Sandra profesionálna vojačka Erikina partnerka Soňa Norisová gynekologička Marek Geišberg Ján Polák architekt Ľuboš Kostelný Oliver Horváth farmaceut Andrejov priateľ Zatknutí Zuzana Porubjaková Vanda manželka majiteľa housebott obeť Andrejovho znásilnenia
Životopis Bola neterou speváčky Evy Márie Uhríkovej a od roku 2012 aj manželkou Otta Weitera, s ktorým účinkovala v rôznych hudobných reláciách televízie Senzi. Do roku 2011 vlastnila a prevádzkovala reštauráciu v Bratislave. Kvôli hudobným, speváckym, producentským, moderátorskym aktivitám túto činnosť ukončila. Žila spolu s manželom v Zálesí, kde 15. júla 2020 zomrela.
Dagmar „Didiana“ Dianová ( 1977, Bratislava) je slovenská rozhlasová a televízna moderátorka. Vyštudovala Hotelovú akadémiu odbor Hotelový manažment. V tejto oblasti však nikdy nepôsobila a hneď po maturite začala pracovať vo Fun rádiu. Okrem práce v rádiu, kde získala potrebné moderátorské skúsenosti, pracovala aj v televízii. Vo verejnoprávnej televízii moderovala populárnu reláciu pre mládež Zóna D , hitparádu najúspešnejších albumov Top 20 Slovensko , reláciu o novinkách v kinách a na videokazetách Film a video , telefonickú súťaž Maxihra a live vysielanie Fun o piatej . V roku 2005 dostala ponuku z TV JOJ moderovať televíznu súťaž VyVolení , neskôr reláciu o celebritách Mojito a tanečnú súťaž Hviezdy na ľade . Moderovala tiež magazín Zdravo a naplno na STV 3.
Autonehoda V roku 2003 zapríčinil autonehodu, po ktorej sa v médiách objavila správa, že havaroval pod vplyvom drog. Ďurkovič však túto skutočnosť poprel a vyjadril že išlo o pomstu polície. V roku 2006 následné vyšetrovanie aj súdnoznalecký posudok potvrdil že pod vplyvom drog nebol a bol súdom právoplatne zbavený obvinenia z brania drog, či jazdy pod vplyvom drog.
Život Už ako šesťročná pôsobila v inscenáciách STV. V pätnástich rokoch účinkovala v seriáli Silvánovci . V roku 1997 hrala v seriáli Duchovia dcéru Zdeny Studenkovej pojašenú Viki Pačmagovú. Hrala aj v Ordinácii v ružovej záhrade . Momentálne hrá v seriáli Panelák Soňu Jančovú. Päť rokov pôsobila v rádiu Twist ako moderátorka Literárnej revue. Neskôr, v roku 2005 prešla do rádia Devín, kde ďalšie štyri sezóny uvádzala reláciu To všetko je jazz. Ako dabingová herečka dabuje v STV a súkromných dabingových štúdiách.
Filmografia  1976 Ružové sny, réžia Dušan Hanák 1980 Ja milujem, ty miluješ, réžia Dušan Hanák 1999 Čiernobiela vo farbe, dokumentárny film o Věre Bílej 2018 Posledná nádej Věry Bílej, film o pokuse o návrat na scénu, réžia David Vondráček, Roman santur
Životopis Od roku 1961 až do roku 1983 pracovala v Československej televízii, najskôr 10 rokov vo funkcii asistentky réžie, neskôr už ako scenáristka a režisérka. Od roku 1983 pracovala 6 rokov ako režisérka Filmového štúdia Barrandov. V roku 1990 bola spoluzakladateľkou spoločnosti FTV Premiera, ktorá získala prvú licenciu pre súkromné televízne vysielanie v Česku (dnes TV Prima). Po predaji svojho podielu v roku 1994 podnikala v nakladateľstve a vydavateľstve Premiéra Studio. Jej manželom bol Ivan Poledňák, český muzikológ, s ktorým mali syna Petra Poledňáka.
Biografia Dcéra herca Jána Mistríka, má staršiu a mladšiu sestru. V rokoch 19851987 asistentka strihu v Slovenskej televízii v Bratislave. V rokoch 19871990 študovala odbor divadelná dramaturgia na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Počas revolučných politických a sociálnych zmien udalostí v novembri a decembri 1989 (nežná revolúcia) bola jednou z hlavných tvárí študentského hnutia. Ako zástupkyňa študentského hnutia (spolu so S. Bombíkom) sa zúčastnila prvej Televíznu reláciu Štúdio Dialóg vysielali 24. novembra. Bolo to vôbec prvýkrát, čo verejnosť mohla sledovať diskusiu so zástupcami komunistov na jednej strane a ich oponetami. „Dopadlo to celkom dobre... a odvtedy som sa stala akousi hovorkyňou študentského hnutia,“ spomína Mistríková. Od roku 1990 bola poslankyňou Slovenskej národnej rady za stranu Verejnosť proti násiliu (VPN). Od roku 1991 bola poradkyňa 1. podpredsedu vlády SR, jej pedagóga Martina Porubjaka. Z vrcholovej politiky odišla po voľbách v júni 1992. (Voľby do Federálneho zhromaždenia sa konali v dňoch 5. – 6. júna 1992. Volilo sa do oboch komôr Federálneho zhromaždenia, do Snemovne ľudu aj do Snemovne národov. Súbežne sa konali aj voľby do parlamentov oboch republík – do Slovenskej národnej rady). VPN neprekročilo potrebné 5-percentné volebné kvórum pre vstup do parlamentu a následne bolo rozpustené. Voľby na Slovensku vyhralo Hnutie za demokratické Slovensko s viac ako 33% hlasov voličov. Deň po voľbách, v pondelok 7. júna 1992 mala štátnice a ukončila vysokú školu. Ako spoluzakladateľka Fun rádia sa podieľala na založení Asociácie nezávislých rádií, pre ktorú od decembra 1992 (premenovaná na Asociácia nezávislých rozhlasových a televíznych staníc Slovenska – ANRTS, potom rozdelená na televíznu a Asociácia rádií Slovenska ) pracovala. Angažovala sa aj v Mediálnom inštitúte , ktorý bol založený 17. novembra 1998 ako nezávislé odborné výskumno – vzdelávacie občianske združenie zamerané na mediálny trh a rozvoj mediálneho prostredia. V rokoch 2002 až 2006 pôsobila na ministerstve kultúry ako generálna riaditeľka sekcie médií a audiovízie. V 90-tych rokoch 20. storočia voľne spolupracovala na divadelných predstaveniach režiséra a choreografa O. Šotha. Je spoluautorkou scenára rockového tanečného predstavenia „Zvláštna radosť žiť“ (SND 1990). V súčasnosti sa venuje produkovaniu filmov (napríklad „Učiteľka“, réžia Jan Hřebejk) a pôsobí ako prezidentka Asociácie nezávislých producentov . Bývalá členka Slovenskej rady VPN , Rady Slovenského rozhlasu a Vysokoškolskej únie Slovenska .
Zuzana Belohorcová ( 24. február 1976, Žilina) je slovenská moderátorka. Absolvovala bratislavské Konzervatórium v odbore operný spev a klavír. Opere sa však nevenovala, v dvadsiatich rokoch ju opustila a dva roky pôsobila v STV ako programová hlásateľka, moderátorka Počasia a moderátorka súťažnej hry KENO 10. Neskôr sa zamestnala v televízii Markíza, kde v začiatkoch uvádzala správy o počasí, potom tri roky uvádzala erotickú reláciu Láskanie. V lete 2003 sa stala moderátorkou erotickej relácie Peříčko televízie Nova. V rovnakom čase začala študovať Fakultu masmediálnej komunikácie a reklamy na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre. V roku 2005 uvádzala v televízii Markíza reality show Big Brother. Vo filme Mira Šindelku Zostane to medzi nami stvárnila postavu dievčaťa na telefóne a v divadle Aréna účinkovala v predstavení Totálne mimo. Taktiež účinkovala v českom seriáli Ošklivka Katka, kde stvárnila samu seba ako modelku pre firmu KM Štýl v Prahe. Dňa 3.2.2010 sa narodila Zuzane a jej priateľovi Vlastimilovi Hájekovi dcéra Salma.
Životopis Narodila sa na Slovensku v učiteľskej rodine, detstvo prežila v Brne. Po absolutóriu brnianskej JAMU v roku 1960 pôsobila najprv dva roky v Národnom divadle moravskoslezskom v Ostrave, potom odišla na pozvanie riaditeľa Ľuboša Pistoria do pražského Divadla na Vinohradoch, kde pôsobila v rokoch 1962 až 2004 a 2012 až 2016. Účinkovala v rade filmov a televíznych inscenácií. V závere života bola bez stáleho divadelného angažmánu, úspešne spolupracovala s rozhlasom, v roku 2004 jej bola udelená Cena Františka Filipovského za celoživotné majstrovstvo v dabingu. Pedagogicky pôsobila na pražskom konzervatóriu, kde od roku 1974 vyučovala herectvo. S druhým manželom, stredoškolským profesorom matematiky Jiřím Kepkom, mala syna herca a režiséra Ondreja Kepka. Mladšia sestra Miriam Vránová ( 1959) bola pred emigráciou do USA v 80. rokoch tiež herečkou, rovnako ako švagor Jaroslav Kepka. Zomrela 16. júna 2018. Posledná rozlúčka sa uskutočnilo 22. júna 2018 v Divadle na Vinohradoch.
Zo života Dlhé roky pôsobila a spievala aj v Česku. Svoje piesne spieva a v zábavnej show Pesničky z kasína. Účinkovala v reláciách Repete a Kaviareň Slávia. Pracovala taktiež ako poštárka v Novom Meste nad Váhom.
Životopis Pochádza z obce Čajkov, študovala hudobno-dramatické umenie na Súkromnom konzervatóriu v Nitre. Účinkovala v divadelnej hre Sladká Charity . Na televíznej obrazovke debutovala epizódnou postavou v seriáli Aféry . Je známa ako Zuzka Vŕbová zo seriálu Pod povrchom . Stvárnila hlavnú postavu (Táňa Jablonská) v televíznom seriáli Kukučka. Vystupovala v seriáli Oteckovia ako Linda. Vystupuje aj v kľúčovej role v seriálovom a filmovom spracovaní trileru Trhlina. Momentálne je na materskej dovolenke. Bola členkou Radošinského naivného divadla a hosťujúcou herečkou v Slovenskom národnom divadle. V roku 2021 počas druhého tehotenstva sa postupne prestala venovať herectvu a začala sa venovať rodinnému podnikaniu v rámci pohybového štúdia Movement.
Známi nositelia mena  Marianna Ďurianová – slovenská moderátorka Marianna Grznárová – slovenská spisovateľka
Osobný život 26. júna 2017 sa vydala za Viliama Rozborila, známeho televízneho moderátora, scenáristu a producenta. Z predchádzajúceho manželstva má dcéru Ninu.
Životopis Študovala na Obchodnej akadémii v Žiari nad Hronom, potom na Univerzite Komenského odbor psychológia. Má sestru Darinu (1975), s ktorou istý čas podnikali a brata Tomáša (1987). V júli 2006 sa vydala za českého moderátora Libora Boučka, v decembri pár podal žiadosť o rozvod. Oficiálnym dôvodom bolo citové ochladenie, no Mariannin mimomanželský vzťah s Honzíkom Novotným sa stal verejným tajomstvom. V roku 2011 sa zasnúbila s Romanom Doležajom a o rok neskôr sa im narodil syn Roman. Marianna sa po čase vrátila do Markízy, kde pracovala na čiastočný úväzok. Neskôr prešla do konkurenčnej televízie Joj, kde mala mať vlastnú reláciu. Tento zámer nevyšiel a uplatnenie našla vo vydavateľstve Ringier Axel Springer. Od roku 2017 pracuje v RTVS. Zúčastnila sa Let s Dance. Kategória:Slovenskí televízni moderátori Kategória:Osobnosti zo Žiaru nad Hronom
Biografia Kristýna vyštudovala cestovný ruch a alternatívne a bábkové divadlo na DAMU. V rokoch 1994 až 1998 bola členkou divadelného súboru Bílá síť , od roku 2005 organizuje vlastné divadelné projekty (v roku 2005 premiéra autorského predstavenia ADORE v divadelnom priestore NoD v Prahe). Do podvedomia divákov sa dostala vďaka filmu Výchova dívek v Čechách , kde na seba upozornila v úlohe školáčky Agáty. Tam si ju tiež všimol režisér Jan Hřebejk, ktorý ju pozval na konkurz do roly Jindřišky vo filme Pelíšky . Ďalej si zahrala v televíznych seriáloch Bazén , Ordinace v růžové zahradě , Letiště a vo filmoch Ro(c)k podvraťáků , Chyťte doktora , Děti noci a i. Objavila sa tiež v dokumente Můj dům, můj hrad režiséra Pavla Fojtíka a vo filme Jak jsme natáčeli s Tomem režiséra Morisa Issu – víťaznej snímky medzinárodnej prehliadky CIAK Junior, kde súťažia krátke filmy, natočené podľa detských námetov. Kristýna Nováková tiež hráva v divadle, napríklad v Studiu Dva: Dámská šatna , Zdravý nemocný , Absolvent . Bola vydatá za režiséra Jaroslava Fuitu a 25. novembra 2009 sa im narodila dcéra Rozárie, 2013 Mariana. V roku 2016 sa s ním rozviedla. V súčasnosti je druhýkrát vydatá.
Marianna Ďurianová ( 27. január 1977, Žiar nad Hronom) je slovenská moderátorka. Svoju televíznu kariéru odštartovala v Slovenskej televízii (RTVS), neskôr sa uplatnila v Televízii Markíza, kde bola moderátorkou hlavného večerného spravodajstva. Od roku 2015 moderuje internetové správy denníka Nový Čas.
Televízia JOJ Do TV JOJ nastúpil v novembri 2005. Aj napriek netradičnému výzoru - vyholená hlava, farebné dredy, tetovania, pírsingy, si po čase svojimi odvážnymi a netradičnými reportážami získal sympatie divákov a popularitu. Od jari 2006 bol interným zamestnancom Televízie JOJ. Prinášal reportáže z prezidentského paláca, tábora bezdomovcov, či zo života narkomanov alebo o návšteve Paris Hilton. Pôsobil v spravodajstve, publicistike, okrem večerných Novín v Črepinách, Novinách plus, ranných novinách, Črepinách plus a Prvých novinách. Výnimočná bola jeho sériá reportáži o narkomanovi Lukym. Nakrútil ho na zničeného od drog túlajúceho sa po uliciach bez domova, ako kradne v obchode a aj ako si priamo pred kamerou pripravuje a pichá heroín. Následne aj vďaka Ďurkovičovej pomoci odišiel z väzenia na ročnú protidrogovú liečbu a dnes opäť užíva drogy. Z televízie odišiel na vlastnú žiadosť po tri a pol roku v máji 2009.
Profesná kariéra V roku 1979 po úspešnom konkurze nastúpila na pozíciu programovej hlásateľky Československej televízie. Počas svojej vyše tridsaťpäť ročnej televíznej kariéry moderovala stovky programov, veľkých zábavných relácií, koncertov klasickej a populárnej hudby, ženských magazínov a talk show. Veľmi úspešné boli cyklické relácie Metronom, Hra o Niké, Stoptime. Najväčší divácky záujem si získali jej autorské projekty: talkshow Siesta, Babinec (spolu so Soňou Müllerovou), cestopisný seriál Cestovná horúčka, Soireé z Mlynskej doliny, Anjeli strážni. V roku 2007 súťažila v televíznej šou TV Markíza Bailando a o štyri roky neskôr v tanečnej súťaži Let´s dance. Niekoľkokrát zastupovala Slovensko ako moderátorka v súťaži Eurovision Song Contest.
Zaujímavosti Predpoveď počasia v relácii Najlepšie počasie robí ona (ako aj jej kolegovia) bez „čítačky“ priamo „z hlavy“, ako prezradila v jednom z rozhovorov.
Životopis Vyrastala v Tisovci. Jej rodičia boli učitelia. Počas štúdia sa venovala basketbalu, športovej streľbe a hádzanej. Po strednej škole nebola prijatá na VŠMU, začala preto študovať odbor televízna žurnalistika na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, ktorý absolvovala v roku 1981 a kde sa tiež zoznámila so svojím budúcim kolegom Oliverom Andrásym. So svojím prvým manželom má dcéru Elenu. Po štúdiách začala pracovať v redakcii časopisu Kamarát , kde sa zoznámila so svojím druhým manželom Jurajom Vacvalom. V roku 1987 začala pracovať v Československom rozhlase, kde moderovala reláciu Humorikon spolu s Oliverom Andrásym. Reláciu Humorikon moderovala až do roku 1991. V roku 1992 začala opäť so svojím kolegom Oliverom Andrásym moderovať reláciu Čo dokáže ulica , ktorú Slovenská televízia vysielala až do roku 1997. V roku 1993 založila s Oliverom Andrásym a Stanislavom Gurkom produkčnú firmu Hattrick. Od roku 1995 moderovala v televízii VTV reláciu Aj múdry schybí , opäť spolu s Oliverom Andrásym. V roku 1998 reláciu prevzala TV Markíza, kde ju moderovala až do jeho zrušenia v roku 2010. Ďalšou reláciou, ktorú moderovala s Oliverom Andrásym bol Dereš , ktorý od roku 1999 vysielala TV Markíza. Okrem relácií Aj múdry schybí a Dereše , ktoré moderovala spolu s Oliverom Andrásym, pribudli aj ďalšie programy, ktoré začala moderovať sama. V roku 2002 to bola relácia Ružové okuliare a po čase vystriedala Róberta Beňa v moderovaní relácie Sedem s r.o. , ktorú do roku 2008 vysielala TV Markíza a nasledujúci rok ju prevzala TV JOJ, ktorá ju premenovala na Sedem a vysiela ju dodnes. V roku 2010 TV Markíza ukončila vysielanie relácie Aj múdry schybí , ktorú v roku 2012 prevzala RTVS a premenovala ju na Nikto nie je dokonalý . Elena Vacvalová spolu s Oliverom Andrásym ju moderovala do roku 2013. V roku 2016 začala na RTVS moderovať reláciu Zlaté časy spolu s Danom Heribanom, ktorého v roku 2017 nahradil Milan Lasica, ako stály hosť. V roku 2015 si zahrala aj vo filme Andílek na nervy , kde stvárnila rolu sociálnej pracovníčky.
Pôsobenie v médiách Po maturite na bratislavskom Gymnáziu L. Novomeského vyštudovala žurnalistiku na Univerzite Komenského v Bratislave. Už po prvom ročníku začala pracovať v Žurnále Rádia Twist. Neskôr na krátky čas prešla do spravodajstva Slovenskej televízie, no opäť sa vrátila do Rádia Twist. Od prelomu tisícročí pracovala dva roky v Domino Fóre, súčasne moderovala diskusnú reláciu „Bude lepšie?!“ .
Teleráno Od apríla 2007 pôsobí v Teleráne Markízy, kde moderuje soft-news rubriku, zameranú na životný štýl, šoubiznis a trendy. Rubrika existovala tri roky pod názvom "Horúce novinky zo šoubiznisu", na jeseň 2010 zmenili jej názov na "Silná káva s Luciou Kollárovou".
Životopis Po skončení talianskeho bilingválneho gymnázia vyštudovala politológiu a žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracovať začala ako novinárka v bratislavskom Večerníku, neskôr v denníku SME. Pracovala aj pre agentúru SITA. V roku 1999 odišla zo Slovenskej televízie do TV Markíza, kde začínala ako redaktorka spravodajstva Televíznych novín. Okrem moderovania spravodajských vstupov TV novín, moderovala politickú reláciu Na telo a Televízne noviny. Od roku 2015 je vydatá za kolegu Patrika Švajdu.
Životopis V rokoch 1998 – 2006 navštevovala Gymnázium Federica Garcíu Lorcu v Bratislave. Rok pred začiatkom štúdia na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave sa stala redaktorkou mesačníka Kamarát , kde pôsobila až do roku 2008. Popri bakalárskom štúdiu pracovala aj ako marketingový asistent v spoločnosti Studio Moderna, medzi ktorej značky patrí aj Top Shop. Od roku 2008 do roku 2011 bola redaktorkou a moderátorkou spravodajstva TV Ružinov. V roku 2011 dokončila magisterské štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V TV Markíza začínala ako redaktorka relácie Lampáreň a v roku 2011 prešla do Televíznych novín . Rok po dokončení štúdia sa tiež stala moderátorkou Ranných Televíznych novín TV Markíza, ktorou bola až do roku 2019. V roku 2015 sa Zuzana vydala za kameramana Petra Javora.
Petra Jurinová ( 20. október 1986, Šaľa ) je slovenská speváčka a moderátorka. V Slovenskej televízii moderovala programy: Sobotníček, Je tu Yeti, Rozhľadňa, Superchyty, XXL, Blesk, Extra, a mnohé ďalšie .
Mgr. Karin Majtánová , PhD. ( 1. február 1974, Trenčín) je slovenská herečka, modelka a moderátorka. V roku 1993 získala titul Miss Slovensko. Pracovala aj ako dramaturgička a letuška. Má syna Samuela, ktorý sa stal majstrom slovenských stredných škôl v basketbale. V súčasnosti moderuje televíznu reláciu Dámsky klub na STV.
Televízna kariéra Do mediálneho povedomia sa dostala v roku 2004 vďaka reality show VILOmeniny, kde spolu s manželom Braňom Mojsejom súťažili proti rodine bezdomovcov. Neskôr sa objavili aj v show Domáca horúčka , ktorú odvysielala Slovenská televízia. V roku 2005 spolupracovali s manželom s TV Markíza na projekte reality show Mojsejovci. V roku 2011 spolupracovala s TV Prima a TV JOJ na reality show Šéfka. V roku 2010 účinkovala v projekte TV JOJ Kapor na torte a v roku 2013 v projekte VIP Nákupné maniačky.
Zo života V hudobnej relácii Deka televízie Markíza pesnička „Na hrane“ vyhrala a aj sa udržala niekoľko týždňov na popredných miestach v rebríčku relácie. Táto pieseň vyšla na kompilácii kresťanských skupín, na albume Bez Teba niet neba , ktorý vydal Universal Music v roku 1999 . So skupinou Atlanta odohrala viac než 500 koncertov. V televízii Lux moderovala reláciu Poltón.
Život V detstve účinkovala v televíznej relácii Zlatá brána , kde naspievala známu pieseň Bryndza. Počas gymnázia bola členkou Malého divadelného štúdia a účinkovala aj v Zlatej bráne s Jozefom Úradníkom ako Hlúpa Zuza a Hlúpy Jano. V roku 1984 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. Od roku 1985 bola členkou činohry Novej scény v Bratislave, pôsobila aj v štúdiu L+S. Od roku 1990 je herečkou v slobodnom povolaní. V roku 1994 získala ocenenie Žena roka za dabing telenovely Jednoducho Mária. S bývalým manželom hercom a humoristom Štefanom Skrúcaným (rozviedli sa v roku 2008) má synov Tomáša ( 1988) a Lukáša ( 1993). Žije v Bratislave v mestskej časti Rača v miestnej časti Krasňany spolu so svojimi synmi a dvoma psami - Pitbul a Čivava. Účinkovala v mnohých televíznych inscenáciách a seriáloch. Od roku 2006 účinkovala v úspešnom seriáli Susedia , v ktorom účinkuje dodnes od roku 2018.
Moderátori Moderátor Roky pôsobenia Krátke správy RTVS Ľubomír Bajaník 2001 – Janette Štefánková 2011 – Viliam Stankay 1996 – 2001, 2011 –
Pracovné pôsobenie  19891991: technická redaktorka Slovenského rozhlasu, Redakcia pre deti a mládež a moderátorka Rádia Elán 19911992: redaktorka a moderátorka Slovenského rozhlasu, redakcia Popoludnie s rozhlasom 1992: externá redaktorka a moderátorka v Rock FM rádiu 1993: externá redaktorka a moderátorka v Rádiu Twist 19921993: riaditeľka Charlie centra Bratislava 19941995: riaditeľka The Best, ltd. 19941995: marketingová riaditeľka denníka Sme 19962000: reportérka týždenníka Trend zodpovedná za oblasť reklamy a médií 20002006: obchodná riaditeľka Rádia Expres, členka top manažmentu 20052011: výkonná riaditeľka Rady pre reklamu 20062011: viceprezidentka Asociácie nezávislých rozhlasových a televíznych staníc Slovenska 20102014: externé prednášanie na VŠMU na Katedre filmovej produkcie – seminár o mediálnom plánovaní a marketingu médií 20112014: prezidentka Asociácie nezávislých rozhlasových a televíznych staníc Slovenska 20062014: generálna riaditeľka a štatutárna zástupkyňa Rádia Expres
Profesionálny život  Google TV platforma moderátorka hĺbkových rozhovorov so svetoznámymi osobnosťami Talkshow Portrét – TA3, 20102013 Novinárska cena 2011, Novinárska cena 2012 Talkshow s Larry Kingom – 2011 ocenená Novinárskou cenou za najlepší rozhovor roka v elektronických médiách Slovenská televízia moderátorka tv relácií Dámský magazín, Piknik Interaktívna verejná talkshow s Jackom Welchom – Bratislava, 2004 Interaktívna verejná talkshow s Philipom Kotlerom – Bratislava, 2002, 2007 RTVS moderátorka dennej Vadkerti Talkshow Talkshow Bez kravaty – 2004súčasnosť – Ivan Mikloš, Mikuláš Dzurinda, Andrej Ďurkovský, Eduard Kukan, Eric van der Linden, Vladimír Masár, Ján Majoroš, Ján Počiatek, Ivan Šramko, Elena Kohútiková a ďalší TV Markíza moderátorka hlavnej spravodajskej relácie TV Noviny Ženská talkshow rádia Twist – 19982000 – Anna Belousovová, Regina Ovesny Straka, Timea Majorošová, Emília Vášáryová, Emília Kováčová, Karin Habšudová, Zdena Studenková a ďalšie úspešné ženy
Životopis Narodil sa 11. februára 1964 v Trnave. V roku 1993 úspešne prešiel konkurzom na moderátora v Rádiu T v Trnave, kde pracoval do roku 1995. Potom prešiel do Fun Rádia, kde moderoval do roku 2000. Súčasne začal moderovať v STV aj televízne súťažné relácie - Tipos Bingo , Labyrint a Všetko, alebo nič . Od roku 2000 pracuje v Rádiu Twist, terajšom Rádio Viva. Na obrazovkách TV JOJ moderoval aj moderuje reláciu Inkognito , reality šou Miliónový tanec a veľký vedomostný test IQ Test Národa 2003 , s Katarínou Brychtovou moderoval Štúdio JOJ ale aj relácie Bordelári , Vojna slov a Riskni milión! . Momentálne je tvárou relácií Nové bývanie a s Lenkou Čvirikovou-Hriadelovou moderoval netradičné preteky vo varení na TV JOJ Varí Vám to . Je ženatý a má dve deti. Medzi jeho veľké záľuby patrí lyžovanie a potápanie.
Obsadenie Herec Postava Povolanie Poznámky Adam Bardy MUDr. Martin Toman gynekológ - pôrodník, spolumajiteľ gynekologickej kliniky bývalý primár syn Eda, otec Hanky, priateľ Nadi Martina Zábranská Nadežda "Naďa" Vernerová Hankina "mama na prenájom" dcéra Dušana a Zuzany, sestra Beáty a Juraja, priateľka Martina Larisa Mižigar Hana "Hanka" Tomanová škôlkarka dcéra Martina a Lucie, vnučka Eda Vladimír Kobielsky Eduard "Edo" Toman turistický sprievodca otec Martina, starý otec Hanky, manžel Beáty Maroš Kramár Dušan Verner majiteľ reštaurácie Zelený Dom otec Nadi, Beáty a Juraja, manžel Zuzany a brat Kvetky Kamila Heribanová Beáta Tomanová kuchárka v reštaurácii Zelený Dom dcéra Dušana a Zuzany, sestra Nadi a Juraja, manželka Eda Martin Klinčúch Juraj Verner časník v reštaurácii Zelený Dom syn Dušana a Zuzany, brat Nadi a Beáty Helena Krajčiová Kvetoslava "Kvetka" Vernerová exšéfredaktorka ženského časopisu Skvelá žena sestra Dušana a teta Nadi, Beáty a Juraja Kristína Kanátová Ing. Eva Ciranová riaditeľka a spolumajiteľka gynekologickej kliniky sestra Roba Erik Žibek MUDr. Boris Rusnák gynekológ - pôrodník a spolumajiteľ gynekologickej kliniky, primár priateľ Lenky Diana Ristová Lenka Benková recepčná na gynekologickej klinike, manikérka kamarátka Nadi, bývalá priateľka Juraja, priateľka Borisa Peter Kiss MUDr. Milan Staviarsky gynekológ - pôrodník syn profesora Staviarskeho, manžel Moniky Petra Blesáková Monika Staviarska (rod. Majtánová) recepčná na gynekologickej klinike manželka Milana Lujza Garajová Schrameková Andrea Mazáková bývalá vrchná sestra na gynekologickej klinike má nemocnú mamu Marek Fašiang Róbert "Robo" Medvecký bývalý čašník, sanitár v nemocnici Kvetná brat Evy Peter Kočiš prof. Staviarsky gynekológ otec Milana Lukáš Dóza Šimon Drgoňa cestovateľ bývalý priateľ Nadi Gabriela Dzuríková Zuzana Vargová (Vernerová) investorka, podnikateľka v módnom priemysle, abstinujúca alkoholička manželka Dušana, mama Nadi, Beáty a Juraja Matej Landl ml. Ján "Jano" praxuje v reštaurácii Monika Horváthová Lucia Tomanová skutočná mama Hanky manželka Martina, mama Hanky Barbora Chlebcova Milka policajtka Jurajova bývalá priateľka Matúš Beniak Dávid predavač v autoservise Lenkin bývalý priateľ
Objav wolémie vznešenej v septembri roku 1994 v odľahlej časti pohoria Blue mountains, iba 150 kilometrov od Sydney v Austrálii, bol oslavovaný ako botanický nález storočia. Objaviteľom tohto druhu bol David Noble. Pri zostupe do hlbokej rokliny v pralese v Novom Južnom Walese objavil skupinu zvláštnych ihličnanov. Odobral vzorky vetiev a kôry, ktoré porovnával v múzeách s fosíliami a zistil, že ide o živú fosíliu (relikt). Originálny porast, ktorý objavili zamestnanci Centra pre národné parky a ochranu prírody Nového Južného Walesu a dnes je súčasťou národného parku Wollemi National Park, pozostával iba z 23 dospelých stromov. Dodnes sa našlo 100 jedincov tohto ihličnanu na troch miestach.
Pozri aj Rast a vývin rastlín Kategória:Biológia
Taxonomické poznámky Pod tento druh sa dnes obyčajne zaraďuje aj nález LH 1, pôvodne klasifikovaný ako Meganthropus africanus. Kimbel 2007 a iní pod druh Australopithecus afarensis zaraďujú aj druh Australopithecus bahrelghazali (nálezy z Čadu). Hadarská časť nálezov druhu Australopithecus afarensis bola v minulosti klasifikovaná aj ako Australopithecus africanus aethiopicus (Tobias v roku 1980) alebo Australopithecus aethiopicus alebo (s nálezom AL 266-1 ako holotypom a s vylúčením nálezov patriacich do Homo antiquus) ako Australopithecus africanus miodentatus (Fergusson v roku 1987 ) Laetolijská časť nálezov druhu Australopithecus afarensis bola v minulosti (Tobias v roku 1980) klasifikovaná aj ako Australopithecus africanus afarensis alebo Australopithecus africanus tanzaniensis . Olson časť hadarských nálezov klasifikoval ako Homo aethiopicus (Olson 1985) a ostatné hadarské nálezy plus laetolijské nálezy zaradil do druhu Paranthropus africanus. Ferguson v rokoch 1984 a 1987 zaradil (iba?/najmä?) nálezy AL 288-1 ("Lucy"), AL 128-23, AL 198-1, AL 199-1, AL 207-1, AL 333-2 do nového druhu Homo antiquus, do ktorého v roku 1989 ešte pridal nález KNM-TH 13150, ako poddruh Homo antiquus praegens (synonymum je Australopithecus praegens).
Klasifikácia Možné zaradenia nálezu: ako samostatný druh (Homo sp.) či bližšie nešpecifikovaný nález z rodu Homo – tak napr. Thurzo 1998, Vančata 2007 pod či blízko k Homo habilis (t. j. Homo habilis, Homo cf. habilis či Homo aff. Homo habilis) – tak napr. Kimbel et al. 1997, Delson et al. 2000, McKee et al. 2005, Dudley 2010, Heslip, Klein 1999 (str. 184, 217) pod či blízko k Homo rudolfensis (Delson et al. 2000 str. 333) Schwartz a Tattersall 2005 ho radia k australopitekom (teda nie k rodu človek), treba ale poznamenať, že podľa ich interpretácie druh Homo habilis prakticky neexistuje. Wolpoff 1999 uvádza, že sa nález podobá aj druhu Homo habilis aj druhu Australopithecus afarensis, a že asi ide o vývojový článok, ktorý sa vyvinul z druhu Australopithecus afarensis, a z ktorého sa neskôr vyvinul Homo habilis.
Objavenie Objav wolémie vznešenej v septembri roku 1994 v odľahlej časti pohoria Blue mountains, iba 150 kilometrov od Sydney v Austrálii, bol oslavovaný ako botanický nález storočia. Objaviteľom tohto druhu bol David Noble. Pri zostupe do hlbokej rokliny v pralese v Novom Južnom Walese objavil skupinu zvláštnych ihličnanov. Odobral vzorky vetiev a kôry, ktoré porovnával v múzeách s fosíliami a zistil, že ide o živú fosíliu (relikt). Originálny porast, ktorý objavili zamestnanci Centra pre národné parky a ochranu prírody Nového Južného Walesu a dnes je súčasťou národného parku Wollemi National Park, pozostával iba z 23 dospelých stromov. Dodnes sa našlo 100 jedincov tohto ihličnanu na troch miestach. Podľa Červeného zoznamu 2000 je to kriticky ohrozený druh. Bol to zároveň aj významný objav nového rodu, ktorý je príbuzný araukáriám ( Araucaria ) a damarovníkom ( Agathis ), ktoré boli dovtedy jedinými zástupcami starobylej čeľade araukáriovité ( Araucariaceae ). Fosílne nálezy tejto skupiny rastlín sa datujú do obdobia spred 200 miliónov rokov, do čias dinosaurov. Tento pozoruhodný druh prežil bezpečne tisícky rokov až do svojho objavenia. Hoci je presné miesto jeho nálezu držané v tajnosti, stále existuje riziko, že bude odhalené. Zvyšuje to obavy z možného zavlečenia chorôb a vzniku požiarov v dôsledku ľudskej činnosti. Záhradnícky výskum zistil vhodné spôsoby rozmnožovania, čo umožnilo vytvoriť záložnú zbierku v podmienkach ex situ, ktorá má podporiť ochranu druhu v prírode. Spôsoby jeho rozmnožovania nie sú známe. Celosvetový dopyt po tomto fascinujúcom starobylom strome viedlo k rozsiahlemu programu jeho rozmnožovania. Očakáva sa, že plány na uvoľnenie rastlín pre záhradnícke pestovanie budú predstavovať nádejný model toho, ako môže ísť ochrana ruka v ruke s pestovaním ohrozených rastlín. Na Slovensku je možné rastlinu vidieť v bratislavskej ZOO, v časti DinoPark, v Botanickej záhrade UPJŠ v Košiciach a tiež v bratislavskej Botanickej záhrade.
História Oblasť prírodnej pamiatky, kde sa predtým nachádzali pastviny a skalné odkryvy, boli zalesnené agátovým porastom, čo viedlo k totálnej decimácii prirodzeného bylinného aj krovinového poschodia. Je to dané tým, že sa na jeho koreňoch vyskytujú baktérie produkujúce vo veľkej miere dusík, ktorý nesvedčí ostatným rastlinám. Prežívajú tak iba ruderálne rastliny.
Počet druhov Dnes poznáme asi 60 000 druhov prvokov.
Zdroje  Zoznam nižších a vyšších rastlín
Zaradenie  staršie: Australopithecus sp. indet., Homo africanus, Homo habilis, Australopithecus cf. africanus, Homo antiquus, (holotyp druhu) Homo microcranous novšie: Homo ergaster, Homo habilis (a to skôr Homo habilis v užšom zmysle než Homo rudolfensis) Z posledných zdrojov, ktoré aj systematicky porovnávajú nálezy, Mounier 2011 zaraďuje KNM-ER 1813 k typickým nálezom druhu Homo ergaster.
Datovanie a zaradenie Priame datovanie nálezu nie je k dispozícii. Wood 2011 uvádza, že podľa biostratigrafie asi (spolu s nálezom Šaľa 2) pochádza z posledného interglaciálu (t. j. riss-würm, čiže by to bol protoneandertálec), ale Wolpoff 1999 ho uvádza ako nález z würmu a podobne Thurzo 1998 ho radí medzi klasických neandertálcov (čo je uňho obdobie 80 – 40 000 BP). Inak sa v (najmä staršej) literatúre zaraďuje aj ako prechodný neandertálec či protosapient.
Vymieranie druhov K najväčšiemu vymieraniu druhov dochádza v prostrediach s najväčšou biodiverzitou a biologickou aktivitou - v dažďových pralesoch, koralových útesoch a mokradiach. Všetky tri menované ekosystémy, hlavne v posledných rokoch, trpia priamym či ne priamym vplyvom človeka. Zničenie habitatov, kultivácia, erózie, znečistenie, ťažba dreva, odvodnenie... Tým všetkým človek vo veľkej miere prispel k poklesu biodiverzity. Miera vymierania (ale i zvyšovania počtu) druhov sa dá pomerne presne stanoviť zo zmeny rozlohy ich prirodzených biotopov. Empiricky bolo zistené, že pri úbytku prirodzeného prostredia na 1/10 prežije polovica druhov. Po odhade pôvodného počtu druhov v danom prostredí a zo zmeny rozlohy ich biotopu je možné teda stanoviť odhad súčasného počtu druhov v danej lokalite. Ochrana biologickej diverzity zakladanie chránených území zachovávanie pôvodných prírodných pralesov organizovanie občianskych programov na podporu druhovej biodiverzity vytvorenie programov s cieľom zachovania druhu
Opis Wolémia vznešená je vždyzelený strom dosahuje výšku 2540 m. Vetvenie je unikátne - bočné vetvy nemajú vedľajšie výhony. Po niekoľkých rokoch každá vetva končí buď šiškou (samčou alebo samičou), alebo prestane rásť. Keď prestane rásť, alebo keď šiška dozreje, vetva odumrie. Nové vetvy potom vyrážajú zo spiacich očiek na hlavnom kmeni. Listy sú sploštené ihlice, 38 cm dlhé a 25 mm široké. Semenné šišky sú zelené, rozpadavé a dozrievajú asi 1820 mesiacov po opelení.
Zaujímavosti Bola znovuobjavená roku 1961 po 52 rokoch predpokladaného vyhynutia.
História a názov Prvé orchidey dnes zaraďované do rodu Vanda objavili a opísali jezuitskí misionári v roku 1613. V roku 1795 uviedol časopis Asiatic Researches text W. Jonesa, v ktorom sa uvádza, že sanskritské slovo vanda je jednak označenie všetkých parazitických rastlín Indie (napr. rodov imelo - Viscum , imelovec - Loranthus a epidendrum - Epidendrum ) a jednak označenie špeciálne len druhu dnes nazývaného Vanda tessellata . Podľa toho neskôr v roku 1820 Robert Brown prvýkrát formálne opísal rod Vanda s typovým druhom Vanda tessellata (vtedy ešte pod menom Vanda roxburghii ). Dodnes sa Vanda tessellata v hindčine nazýva banda a používa sa v tradičnej medicíne ako protizápalový prostriedok a antireumatikum.
Údajný súčasný výskyt Objavujú sa aj ojedinelé názory, že tento žralok môže stále žiť aj v súčasnosti niekde v hlbokých vodách. Na podporu tejto hypotézy sa uvádzajú príklady ako latiméria divná ktorá mala byť vyhynutá. Vedci ale s týmito názormi nesúhlasia.
Vývoj života Jurské fosílie bezchordátov, stránky z nemeckého Meyers Konversationslexikon (1885–90). Flóra Pomerne prívetivá (vlhká) a stabilná klíma jury veľmi vyhovovala rozvoju flóry. Svoj najväčší rozvoj dosiahli cykasy ( Cycadophyta ), typickým zástupcom je Nissonia . Rozšírené boli aj cykasoidy ( Benedittales ) typickým zástupcom je Williamsonia , a tiež ihličiny ( borovicorasty , Pinophyta ) a ginkgá ( Ginkgophyta ).
Život  Fauna V priebehu rozhrania kriedy a paleocénu vymreli prakticky všetky amonity a belemnity. V paleocéne sa po dinosauroch objavili malé, piskorom podobné cicavce, ktoré čoskoro obsadili pevninu. Objavili primáty, napr. Adapis a Necrolemur . Flóra V ríši rastlín sa už plne rozvíjalo kenofytikum, teda éra krytosemenných rastlín. Bežné boli magnólie, palmy alebo vŕby.
Systém  †Undina penicillata †Holophagus gulo rod †Macropoma (Eurypoma, Lophoprionolepis): †Macropoma praecursor †Macropoma lewesiensis †Macropoma willemoesii †Wenzia latimerae Clement, 2005 rod latiméria (Latimeria) Smith, 1939 latiméria divná (Latimeria chalumnae) Smith, 1939 latiméria indonézska (Latrimeria menadoensis) Pouyaud, Wirjoatmodjo, Rachmatika, Tjakrawidjaja, Hadiaty & Hadie, 1999 - niekedy považovaná za poddruh latimérie divnej
Rozšírenie vo svete Podľa širšieho ponímania je známych asi 35 rodov a asi 900 druhov, ktoré sú rozšírené rôzne po svete, chýba napríklad v Severnej Amerike a severnejšej Ázii. Na Slovensku to je len nepôvodná ľaliovka.
Spôsob života O spôsobe života týchto druhov je známych iba málo informácií a sú dnes preto predmetom výskumu.. Boli to bentické živočíchy, ukotvené na morskom dne. Podľa súčasnej populárnej hypotézy, žili pravdepodobne vo väčších hĺbkach, mimo pôsobenia vĺn (možno veľmi hlboko od ich pôsobenia). To znamená, že nemohli využívať fotosyntézu. Nemá žiadny tráviaci orgán (ústa, črevo a pod.). Niektorí sa domnievajú, že sa živili filtrovaním alebo priamym absorbovaním živín, výskum ich spôsobu života však nie je ukončený. Rast a vývoj ediakarskej fauny je predmetom intenzívnych výskumov a práve ten zdiskreditoval hypotézu o perovníkoch. V kontraste s perovníkmi (ktoré rastú pridávaním nového tkaniva odspodu), Charnia rastie pridávaním nových vetiev na ich končekoch.
História Tento organizmus objavili v roku 1908 Nicolle a Manceaux v pečeni a slezine severoafrického hlodavca „Gondi“. Na základe jeho mesiačikovitej formy ho pomenovali Toxoplasma (z gréčtiny Toxon = oblúk). V roku 1923 bolo potvrdené podozrenie, že tento organizmus môže byť pôvodcom choroby, ktorú nazvali toxoplazmóza. V roku 1948 vyvinuli Sabin a Feldmann serologický test na základe protilátok, ktorý nazvali Dye-Test. Vďaka tomuto testu sa prišlo na to, že toxoplazma obyčajná je rozšírená po celom svete a že sa veľmi často nachádza v tele človeka.
Liečba Bežná liečba týchto vrodených imunitných defektov zvyčajne zahŕňa antibiotiká na liečbu akútnych infekcií. Taktiež sa využívajú profylaktické antibiotiká. Pri niektorých pacientoch je potrebná imunoglobulínová liečba.
História výskumu Zrejme prvé písomné zmienky o slintačke a krívačke sa datujú do roku 1594, kedy taliansky filozof a lekár Girolamo Fracastoro popísal príznaky tohoto ochorenia u dobytka. Nedá sa ale vylúčiť, že už ochorenie dobytku popísané Aristotelom 350 rokov pred našim letopočtom ako mor dobytka bol v skutočnosti SLAK. Hoci sa o pôvode SLAK nič nevedelo takmer až do konca 19. storočia, chovatelia dobytka už vedeli ako nákaze aspoň čiastočne čeliť. Išlo o metódu tzv. aftizácie, pri ktorej sa v prípade vzplanutia ohniska v chove vzala tekutina z afty kravy a pomocou štetca sa touto tekutinou nakazil všetok dobytok na farme a zvieratá v susedstve. Zvieratá tak prešli chorobou naraz, zabránilo sa tým cirkulácii vírusu v prostredí a farmy a celé územia sa rýchlejšie vysporiadali s nákazou. V Prusku bola dokonca aftizácia v roku 1781 uzákonená. Vzhľadom na obrovské straty, ktoré slintačka spôsobila na území dnešného Nemecka, vypísal v roku 1893 pruský minister poľnohospodárstva peňažnú odmenu pre toho, kto objaví príčinu ochorenia. To sa podarilo až profesorovi Friedrichovi Loefflerovi z Greisswaldu a jeho berlínskemu kolegovi Paulovi Froschovi, ktorí v rokoch 1897 – 1898 prvýkrát referovali o víruse slintačky a krívačky. Bolo to len 5 rokov od publikovania prvého objaveného vírusu – vírusu tabakovej mozaiky. Vírus slintačky a krívačky bol tak vôbec prvým popísaným vírusom spôsobujúcim ochorenie zvierat. V roku 1920 bola popísaná možnosť experimentálne replikovať vírus v morčati. Ďalšieho významného posunu bolo dosiahnuté v roku 1922, kedy bola odhalená antigénna variabilita vírusu, teda skutočnosť, že vírus existuje vo viacerých sérotypoch. Medzi prvé známe sérotypy patril sérotyp O a A. Následne bol izolovaný sérotyp C a počas 40-tych rokov boli v Afrike popísané sérotypy SAT1, SAT2, SAT3. Ako posledný bol objavený v roku 1954 v Pakistane sérotyp Asia-1.
Etiológia Etiológia je neznáma. Predpokladá sa, že spúšťačom ochorenia sú sialotropné vírusy . Teda vírusy, ktoré majú zvýšenú tendenciu infikovať exokrinné žľazy. Takýmto vírusom je napríklad Epstein-Barrovej vírus, ale aj HIV alebo vírus hepatitídy C. Tieto vírusy po infikovaní žľazy spúšťajú charakteristické patologické imunitné reakcie, ktoré spôsobia autoimunitný zápal a deštrukciu postihnutej žľazy.