TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Duchovná konverzia Na ceste späť do Anglicka v roku 1748 zažil duchovné obrátenie na palube lode Greyhound (Chrt), vezúcej náklad včelieho vosku a dreva pre farbiarov. Loď pri severoírskom pobreží stretla silná búrka a takmer sa potopila. Newton sa zobudil uprostred noci a volal k Bohu, kým sa loď plnila vodou. Bol to tento zážitok, ktorý neskôr Newton označil za začiatok konverzie k evanjelikálnemu kresťanstvu. Po ceste lode domov začal Newton čítať Bibliu a ďalšiu duchovnú literatúru. Než dosiahli Britániu, prijal doktrínu evanjelikálneho kresťanstva. Bolo to 10. júna 1748 a tento dátum si potom pripomínal po zvyšok života. Od tohto dňa prestal kliať, hrať hazardné hry a piť alkohol. Hoci sa naďalej venoval otrokárstvu, získal k nim značné sympatie. Neskôr povedal, že jeho skutočné obrátenie nastalo neskôr: Newton sa vrátil do Liverpoolu (Anglicko) a čiastočne vďaka vplyvu Josepha Manestyho, priateľa Newtonovho otca, sa stal prvým dôstojníkom na otrokárskej obchodnej lodi Brownlow smerujúcej do Západnej Indie okolo guinejských brehov. Počas prvej časti cesty si pri pobyte v západnej Afrike (1748 – 49) Newton priznal nedostatky vo svojom duchovnom živote. Počas choroby sprevádzanej horúčkou vyznal svoju plnú vieru v Krista a požiadal Boha, aby prevzal kontrolu nad jeho osudom. Neskôr uviedol, že táto skúsenosť bola tým skutočným obrátením a bodom zvratu v jeho duchovnom živote. Potvrdil, že vtedy prvýkrát cítil úplný zmier s Všemohúcim Bohom. Stále však pôsobil v obchode s otrokmi. Po návrate do Anglicka v roku 1750 podnikol tri ďalšie cesty ako kapitán otrokárskych obchodných lodí Duke of Argyle (1750) a African (1752 – 53 a 1753 – 54). Námorníctva a obchodu s otrokmi sa zriekol až v roku 1754 po prekonanej ťažkej mŕtvici, ale ďalej investoval svoje úspory do Manestyho obchodu s otrokmi.
Najznámejšie teórie  Teória informácie Entropia Jednou z najdôležitejších funkcií Shannonovej teórie bol pojem entropia, ktorý predviedol, že je rovnocenný k nedostatku v obsahu informácií v správe. Podľa druhého termodynamického zákona, rovnako ako v 19. storočí, je entropia miera náhodnosti a v každom systéme stále rastie. Veľa viet by mohlo byť podstatne skrátených bez toho, aby stratili svoj význam. Shannon ukázal, že v hlučnom rozhovore sa dá signál vždy poslať bez skreslenia. Ak je správa zakódovaná tak, že má vlastnú kontrolu, bude prijatý signál s rovnakou presnosťou, ako keby neexistovali žiadne rušenia na linke. Jazyk má napríklad vstavaný kód opravy chýb. Preto je na hlučnom večierku konverzácia len čiastočne jasná, lebo polovica jazyka je nadbytočná. Shannonova metóda bola čoskoro aplikovaná nielen pre počítačové navrhovanie, ale na veľa predmetov, v ktorých bol jazyk dôležitý ako: lingvistika, psychológia a fonetika. Symbolická analýza zmeny a spínacie obvody Okrem Shannonovej teórie komunikácie vydal klasický dokument "Symbolická Analýza zmeny a spínacie obvody." Táto práca poukazuje na totožnosť medzi pravdivostnou hodnotou symbolickej logiky a binárnou hodnotou 1 a 0 elektronických obvodov. Shannon ukázal ako môže byť logický stroj postavený pomocou spínacích obvodov zodpovedajúcich Boolovej algebre. V roku 1948 obrátil svoje úsilie smerom k základnému porozumeniu problému a vyvinul metódu vyjadrenia informácie v kvantitatívnej forme.
Heinrich Friedrich Emil Lenz ( 12. február 1804, Tartu (Dorpat), územie dnešného Estónska – † 10. február 1865, Rím) bol nemecký fyzik, ktorý v roku 1833 sformuloval Lenzov zákon. Po skončení strednej školy v roku 1820 začal študovať teológiu, ale neskôr sa rozhodol pre chémiu a fyziku, ktorú študoval na univerzite v Tartu. Neskôr cestoval s Ottom von Kotzebuem (na jeho tretej expedícii) po svete v rokoch 1823 až 1826. Na ceste študoval klimatické podmienky a fyzikálne vlastnosti morskej vody. Po ceste začal pracovať na univerzite v Sankt Petersburgu, kde neskôr pôsobil ako dekan katedry matematiky a fyziky od roku 1840 do roku 1863. V roku 1831 začal študovať elektromagnetizmus. Okrem zákona pomenovaného podľa neho, Lenz tiež nezávisle objavil Joulov zákon v roku 1842. Aby sa ocenilo jeho úsilie na tomto probléme, ruskí fyzici vždy používajú názov Joule-Lenzov zákon. Navrhol galvanometer z ľahkého kovu, ktorý bol ovinutý 72 otáčkami veľmi tenkého drôtu. Zomrel v Ríme 10. februára 1865 na mŕtvicu.
Teta Mimi – vďaka Johnovým kresbám – zaistila Lennonove prijatie na Liverpoolsku vyššiu strednú umeleckú školu. Tam sa Lennon zoznámil s neskoršou manželkou Cynthiou Powellovou. Postupne však začal konformitu umeleckej školy nenávidieť a podobne ako ďalší v jeho veku sa začínal viac zaujímať o rock and roll a amerických spevákov ako Elvis Presley a Buddy Holly. Koncom 50. rokov založil skifflovú skupinu The Quarry Men, neskôr premenovanú na Johnny and the Moondogs, The Silver Beetles a konečne The Beatles.
The Cranberries bola írska rocková skupina založená v roku 1989 v meste Limerick. Skupinu tvorila speváčka Dolores O’Riordan, gitarista Noel Hogan, basgitarista Mike Hogan a bubeník Fergal Lawler. Hoci bola skupina značne spájaná s alternatívnym rockom, takisto do svojej tvorby včleňovala prvky indie popu, post-punku, írskeho folku a pop rocku. Skupina The Cranberries sa stala populárnou v 90. rokoch vďaka svojmu debutovému albumu Everybody Else Is Doing It, So Why Can t We? , ktorý sa stal komerčne úspešný. V 90. rokoch bola skupina The Cranberries jednou z najúspešnejších rockových interpretov, pričom predala viac ako 40 miliónov albumov po celom svete. Vydala štyri albumy, ktoré sa dostali do prvej dvadsiatky v rebríčku Billboard 200 ( Everybody Else Is Doing It , So Why Can t We? , No Need to Argue , To the Faithful Departed a Bury the Hatchet ) a osem singlov, ktoré sa dostali do prvej dvadsiatky v rebríčku UK Singles Chart („Linger“, „Dreams“, „Zombie“, „Ode to My Family“, „Ridiculous Thoughts“, „Salvation“, „Free to Decide“ a „Promises“). Začiatkom roku 2010 sa skupina po šesťročnej prestávke opäť obnovila a začala Severoamerické turné, ktorému nasledovali vystúpenia v Latinskej Amerike a Európe. V máji 2011 nahrala dvoj šiesty štúdiový album Roses , ktorý bol vydaný dňa 27. februára 2012. Album, In the End , vydaný v apríli 2019, niečo vyše roka po smrti speváčky Dolores O’Riordan, bol zároveň posledným albumom skupiny, ktorá následne ukončila svoju činnosť.
Show No Mercy je debutový album americkej thrashmetalovej skupiny Slayer. Producent Brian Slagel so skupinou podpísal zmluvu po vzhliadnutí ich verzie skladby „Phantom of the Opera“, pôvodne od Iron Maiden. Skupina si však toto album musela financovať sama, čiastočne z úspor basgitaristu Toma Arayu, ktorý vtedy pracoval ako respiračný terapeut a od pôžičiek Kerryho otca.
Externé odkazy  Oficiálna stránka skupiny (en) Kategória:Heavymetalové hudobné skupiny USA Kategória:Interpreti Warner Bros. Records
Second Heat je druhým albumom skupiny Racer X. Na albume sa predstavili dvaja noví členovia - Bruce Bouillet a Scott Travis.
Minor Threat bola americká hudobná skupina hrajúca hardcore punk. Skupinu založili bývalí členovia skupiny The Teen Idles, hráč na basovú gitaru a spevák Ian MacKaye a bubeník Jeff Nelson. Skupinu doplnili gitarista Lyle Preslar a hráč na basovú gitaru Brian Baker. Skupina debutovala v decembri 1980. V roku 1981 skupina vydala svoje prvé skladby na albume s názvom Minor Threat a In My Eyes . Absolvovala taktiež turné po východnej časti Spojených štátov. Pieseň „Straight Edge“ (z prvého albumu) preslávila filozofiu straight edge , ktorá hovorí o úplnej abstinencii (alkohol i narkotiká). Bolo to čosi nové v rockovej hudbe. Postupne začínali mať čoraz viac poslucháčov. Vznikli taktiež nové skupiny tohto žánru, ako SS Decontrol, či 7 Seconds. Pieseň „Guilty Of Being White“ vyznela ako skladba s rasistickým textom, ale MacKaye tvrdil, že niektorí zle interpretovali jeho slová. Skupina sa rozpadla v roku 1983 pre nezhody medzi členmi kapely. Svoj posledný koncert odohrali 23. septembra 1983. MacKayne neskôr hral v skupine Embrace a od roku 1987 vo Fugazi. Brian Baker hral v Dag Nasty, v súčasnosti je členom skupiny Bad Religion. Lyle Preslar vystupoval s Glennom Danzigom. Jeff Nelson je grafik, ale angažuje sa tiež v politike.
The Rattlesnakes bola britská rokenrolová a skiffle hudobná skupina pôvodom z Manchesteru, ktorú v roku 1955 založil Barry Gibb. Ďalšími členmi boli jeho súrodenci Robin a Maurice, neskôr prišli do skupiny Paul Frost a Kenny Horrocks. Od decembra 1957 v tejto zostave vystupovali v miestnom divadle Gaumont. V máji 1958 sa Barry, Robin a Maurice sformovali do zoskupenia Wee Johnny Hayes and The Blue Cats. The Rattlesnakes sa považuje za priameho predchodcu neskôr vzniknutej skupiny Bee Gees.
N.W.A (skratka pre Niggaz Wit Attitudes alebo Niggaz With Attitude ) bola americká hip-hopová skupina pochádzajúca z Comptonu v Kalifornii. Skupina je považovaná za jednu z kľúčových priekopníkov žánru gangsta rap. Pôvodná zostava skupina pozostávala z členov Arabian Prince, DJ Yella, Dr. Dre, Eazy-E, Ice Cube a MC Ren; Arabian Prince začal svoju sólovú kariéru v roku 1989 a Ice Cube odišiel v roku 1990 pre vzájomné spory. Debutový album skupiny Straight Outta Compton sa stal začiatkom éry gangsta rapu v podobe produkcie a sociálne orientovaných textov piesní, čo bolo revolučné pre tento žáner. Časopis Rolling Stone zaradil skupinu N.W.A na 83. miesto v zozname 100 Greatest Artists of All Time.
Názov Najčastejšie sa uvádza, že názov skupiny odkazuje na dom obývaný skupinou Dr. Strangely Strange v dublinskej štvrti Sandymount, ktorý bol prezývaný „The Orphanage“ ().
Písanie, nahrávanie Písať texty piesní pre druhý album začala skupina ešte pred turné Curb Tour v roku 1997. Mnoho skladieb na albume bolo už hraných naživo počas spomínaného turné v roku 1997, okrem iných „Leader of Men“, „Old Enough“, „Worthy to Say“ a „Not Leavin’ Yet“. Tieto skladby sa objavili aj na pirátskej nahrávke z tohto turné Acoustic live on Power 97 , na ktorú boli nahrané v akustických verziách. Zvyšok skladieb na albume bol nový materiál. Nahrávanie sa začalo dva roky od vydania albumu Curb . Počas týchto dvoch rokov spevák skupiny, Chad Kroeger pracoval ako predavač reklamných priestorov. Svoje skúsenosti potom použil pri propagácii skupiny a nového albumu. 10 dní pred začatím nahrávania a skupinu rozhodol opustiť bubeník Brandon Kroeger. Skupina ho nahradila bubeníkom Mitchom Guindonom, ale ten ostal v skupine len niekoľko dní. Nakoniec do skupiny prišiel po dohode s gitaristom Ryanom Peakom Ryan Vikedal zo skupiny Curb Loud Band. Počas jedného týždňa sa naučil 12 skladieb a tak skupina mohla pokračovať v práci na novom materiále. V tejto novej zostave skupina začala pracovať na druhom albume. Skupina nahrávala v štúdiu Green House Studios v Burnaby s pomocou producenta Dale Penera. Na album sa nakoniec dostalo 5 nových skladieb a 6 starších skladieb známych z predchádzajúceho turné.
Napriek tomu, že John nevyrastal s matkou, zostal s ňou v pravidelnom kontakte. Julia priviedla Johna k záujmu o hudbu a učila ho hrať na bendžo. 15. júla 1958 ju zrazilo auto riadené opitým policajtom mimo službu a Julia následkom zranení podľahla. Táto udalosť ovplyvnila mnohé neskoršie Lennonove skladby a zároveň zocelila jeho priateľstvo s Paulom McCartneym, ktorého matka zomrela na rakovinu prsníka, keď mal Paul 14 rokov (1956). Neskôr Lennon na počesť svojej matky napísal piesne Julia, My Mummy's Dead („Moja mama zomrela“) a Mother („Matka“). Svojho prvého syna pomenoval Julian.
Život  Mladosť a výcvik V roku 1974 získal po úspešnom štúdiu na univerzite v južnej Kalifornii na fakulte mechaniky titul inžiniera. Potom v štúdiu pokračoval na postgraduálnej škole amerického vojenského námorníctva a na Princeton University. Nasledovala mnohoročná služba v letectve námornej pechoty. V apríli 1966 bol vybratý do piatej skupiny pripravujúcich sa astronautov. Počas dlhých rokov čakania na svoj let sa podieľal na kompletovaní Apolla 8 a Apolla 12, pracoval ako ich spojovací operátor, technicky vylepšoval mesačné vozidlo Lunar Rover. So svojou rodinou (oženil sa a má šesť detí) si opravil starý autobus a obišiel s ním celý západ USA. Už ani nedúfal, že sa dočká, keď prišla ponuka na posledný let k Skylabu 1. Lety do vesmíru Podplukovník námornej pechoty Gerald Carr odštartoval na palube kozmické lode Skylab 4 z kozmodrómu na myse Canaveral v novembri 1973 . Na palube s ním boli americkí kozmonauti William Pogue a Edward Gibson. Pristáli a potom pracovali na orbitálnej stanici Skylab skoro tri mesiace. Pristáli vo februári 1974 na hladine Tichého oceánu po 84 dňoch vo vesmíre. Skylab 4 ( 16. november 1973 – 8. február 1974) Po lete Z NASA odišiel v roku 1977. Našiel si miesto manažéra obchodného oddelení spoločnosti Bovay Engineers v texaskom Houstone. V auguste 1993 bol prezidentom spoločnosti Camus Inc., v Little Rock.
Súkromný život V novembri 1995 sa oženil za herečku Shivu Rose, s ktorou má dve dcéry. Ich manželstvo bolo rozvedené v roku 2009, pričom od roku 2007 spolu už nežili. V roku 2015 tvoril pár s Maggie Q. Ich vzťah skončil v roku 2019. McDermott je zotavujúci alkoholik, ktorý je od roku 1984 triezvy.
Maclyn McCarty ( 9. jún 1911, South Bend, Indiana, USA – † 2. január 2005, New York, New York) bol americký genetik. V roku 1944 spolu s Oswaldom Averyom a Collinom Macleodom pokračovali v Griffithovom experimente. Výsledky ich pokusov ukázali, že genetický materiál živých buniek je tvorený z DNA.
Osobný život Od roku 2006 chodil s Camilou Alves. Svoj vzťah spečatili svadbou, dňa 25. decembra 2011. Spoločne majú tri deti. 17. novembra 2014 McConaughey dostal hviezdu na hollywoodskom chodníku slávy.
Detstvo  a mladosť Narodil sa v Burnley, Lancashire, Anglicko, ale väčšinu detstva prežil vo Wigane. Jeho otec Murray McKellen bol stavebný inžinier. Mal o 5 rokov staršiu sestru Jean. Boli silne kresťanská, ale nie ortodoxná rodina. Keď mal 12 rokov, zomrela mu matka Margery Lois (rodená Sutcliffe). Otca stratil keď mal 24 rokov. Chodil do chlapčenskej časti školy Bolton School a jeho herecká kariéra začala v Bolton Little Theatre. Dostal štipendium na St Catharine s College, University of Cambridge.
Životopis Narodil sa v San Diegu v Kalifornii. Jeho rodina sa odsťahovala do mesta Lubbock v štáte Texas, kde v roku 1979 absolvoval Coronado High School. Absolvoval celkove tri vysoké školy: U.S. Naval Academy ukončil v roku 1983, University of Maryland v roku 1986 a U.S. Naval Postgraduate School v roku 1992. Absolvoval pilotný výcvik, u námorníctva lietal na strojoch EA-6B a operoval okrem iného z paluby lietadlovej lode USS Coral Sea CV-43 v Stredozemnom mori. Začiatkom 90. rokov sa venoval tiež výskumnej práci v oblasti letúňov. Astronautom sa stal v roku 1996 na druhý pokus. V tom čase mal nalietaných 2 800 hodín na 24 rôznych typoch lietadiel. Po absolvovaní dvojročného výcviku bol v roku 2000 zaradený do posádky misie STS-107. Misia STS-107, ktorá odštartovala 16. januára 2003 skončila tragédiou, keď sa pri pristávaní kvôli narušenej tepelnej ochrane dostala do krídla orbitera plazma a spôsobila jeho deštrukciu. McCool bol pochovaný v meste Annapolis. Na jeho pamiatku bol jeho menom pomenovaný asteroid 51829 Williemccool a tiež jeden z vrchov marťanského pohoria Columbia Hills . Bol ženatý, otec troch synov.
Sir James Paul McCartney MBE ( 18. jún 1942, Liverpool, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák, skladateľ, hudobník, nahrávací a filmový producent, ktorý sa celosvetovo preslávil ako spevák a basgitarista skupiny The Beatles. Jeho skladateľská spolupráca s Johnom Lennonom patrí medzi najvýznamnejšie v histórii populárnej hudby. Paul McCartney je hudobník samouk. Ovláda hru na basovú gitaru, gitaru, klávesové a bicie nástroje. Je známy melodickým prístupom k hre na basgitaru (používa často brnkadlo), má všestranný a široký tenorový hlasový rozsah (nad štyrmi oktávami) a eklekticizmom (zaujíma sa o štýly spred rocku a popu cez klasiku až po elektronickú hudbu). Svoju hudobnú kariéru začínal v roku 1957 ešte ako člen skupiny Quarrymen, ktorá sa v roku 1960 pretrasformovala na The Beatles. V roku 1967, vydaním albumu Sgt. Pepper s Lonely Hearts Club Band , sa z McCartneyho jeho kreatívnym vedením po hudobnej, ale aj filmovej stránke, stal fakticky líder kapely. Jeho piesne skupiny Beatles „And I Love Her“ (1964), „Yesterday“ (1965), „Eleanor Rigby“ (1966) a „Blackbird“ (1968) sa radia medzi piesne sa najväčším počtom nahratých coververzií v histórii populárnej hudby. V roku 1970 McCartney debutoval ako sólový hudobník albumom McCartney . Po rozpade skupiny v roku 1970 sa McCartney venoval sólovej kariére. Spolu so svojou prvou manželkou Lindou a Dennym Lainom založili kapelu Wings. V 70. rokoch 20. storočia patrila kapela Wings s viac ako desiatkou medzinárodných Top 10 singlov a albumov medzi najúspešnejších hudobníkov dekády. Ako sólový hudobník pokračoval McCartney v kariére aj v roku 1980. V roku 1993 McCartney a Martin Glover (známy pod pseudonymom Youth) spolu založili experimentálne duo The Fireman. Okrem hudby sa Paul McCartney zúčastnil projektov na podporu medzinárodných charitatívnych organizácií týkajúcich sa takých tém, ako sú práva zvierat, lov tuleňov, kladenie mín, vegetariánstvo, chudoba a podpora hudobného vzdelávania. Paul McCartney je jedným z najúspešnejších hudobných umelcov všetkých čias. Je autorom 32 skladieb, ktoré sa dostali na vrchol rebríčka Billboard Hot 100 a podľa RIAA má v USA certifikovaný predaj 25,5 milióna hudobných nosičov. Má za sebou dve uvedenia do Rokenrolovej sieni slávy (ako člen The Beatles v roku 1988 ako sólista v roku 1999), 18 cien Grammy, v roku 1965 dostal od kráľovnej Rad britského impéria a v roku 1997 bol za prínos za hudbu povýšený na rytiera. V roku 2020 s odhadovaným majetkom 800 miliónov Libier patril k najbohatším hudobníkom na sveta. McCartneyho skladba „Yesterday“ (podpísaná podľa ústnej dohody s partnerom Johnom Lennonom menami obidvoch autorov – Lennon-McCartney) je podľa Guinessovej knihy rekordov najvyužívanejšou piesňou v dejinách populárnej hudby. V poslednej dobe sa mu podarilo prekonať ďalší rekord – najrýchlejšie vypredaný koncert. Na jeho koncert, ktorý sa uskutočnil 30. októbra 2005 v Omahe, boli lístky vypredané počas 14 minút.
Široké rozšírenie automatických pušiek nastalo po skončení druhej svetovej vojny. Automatické zbrane tohto charakteru sa však vo výzbroji armád objavovali už v priebehu vojny. Automatické zbrane jednotlivca, schopné rýchlej a účinnej streľby (na rozdiel od samopalov) zavádzala ako jedna z prvých sovietska červená armáda. Boli to jednak poloautomatické pušky Tokarev SVT 38, Tokarev SVT-40 a automatická Tokarev AVT 40 a Simonov AVS36. Práve mechanizmus týchto pušiek inšpiroval Nemcov ku konštrukcii zbrane StG 43 a jej zlepšenej verzie StG 44.
Známe automatické pušky Medzi najznámejších výrobcov automatických zbraní patria Ižmaš (Rusko, najmä známy AK-47 a jeho deriváty) alebo Colt s Manufacturing Company (USA, ktorý vyrába pušky M-16 a jej deriváty). Kategória:Pušky
Pozri aj  Zoznam nábojov do ručných zbraní Zoznam nábojov do pušiek Typy striel Palná zbraň
História Českí vojaci vyzbrojení útočnými puškami vz. 58. Termín „útočná puška“ je odvodený od nemeckej zbrane „Sturmgewehr“ StG 44 ( – útok, gewehr – puška, zbraň) zavedenej na konci 2. svetovej vojny. Samotný termín zaviedol A. Hitler a „útočné“ pušky používala nemecká armáda najmä počas ústupových bojov v neskoršej fáze vojny, teda prevažne pri obrane. Napriek tomu, že Sturmgewehr 44 býva často označovaná za prvú tejto kategórie, zbrane používajúce zmenšený puškový náboj schopné strieľať dávkou existovali už skôr. Ide však o kategóriu, ktorú možno označiť ako automatická puška. Zrejme prvou z nich bola talianska zbraň Cei-Rigotti, ktorá používala náboje 6,5x52mm Mannlicher-Carcano. Ďalšou bola ruská zbraň „ručnojeružjo-pulemjot“ model 1916 konštruktéra V.G. Fjodorova. Išlo v podstate o automatickú pušku používajúcu náboj 6,5x50mm Arisaka. V Rusku bol pre podobný typ zbraní zavedený termín „avtomat“. Prvou jednotkou vyzbrojenou puškami tohoto typy sa 1. decembra 1916 stala zvláštna rota elitného 1. izmailského pluku, ktorá sa tak stala historicky prvou jednotkou na svete vyzbrojenou výhradne automatickými zbraňami. Ďalšou zbraňou obdobného charakteru bola americká M1918 Browning Automatic Rifle, ktorá v sebe spájala charakteristiky automatickej pušky a ľahkého guľometu. Široké rozšírenie automatických pušiek nastalo predovšetkým po skončení druhej svetovej vojny. Automatické zbrane tohto charakteru sa však vo výzbroji armád objavovali už v priebehu vojny. Automatické zbrane jednotlivca, schopné rýchlej a účinnej streľby (na rozdiel od samopalov) zavádzala ako jedna z prvých sovietska červená armáda. Boli to jednak poloautomatické pušky Tokarev SVT 38, Tokarev SVT-40 a automatická Tokarev AVT 40 a Simonov AVS36. Práve mechanizmus týchto pušiek inšpiroval Nemcov ku konštrukcii zbrane StG 43 a jej zlepšenej verzie StG 44. Po skúsenostiach s nemeckým nasadením zbraní tejto kategórie pristúpili k zavádzaniu útočných pušiek prakticky všetky krajiny. V súčasnosti sa stali útočné pušky štandardnou zbraňou pechoty väčšiny krajín.
Dejiny Súbor:Navy pistol model 1849 mg 5112.jpg|náhľad|Pištoľ francúzskeho námorníctva, model 1849, fungujúca na princípe mechanizmu Zápalka (zbrane) Rozvoj kolieskového zámku v 16. storočí podnietil vznik prvých pištolí, ktoré postupne prešli do výzbroje jazdeckých armád. Najstaršie pištole mali ťažkú pažbu vyrobenú z kosti, tvrdého dreva alebo železa, zakončenú guľatou hlavicou. Pištole nabíjané spredu boli najrozšírenejšie, ale našli sa už aj zadovky. Neskôr sa pažby odľahčili, predpažbie siahalo až k ústiu hlavne. V priebehu ďalších storočí sa začali používať pištole s kresadlovým zámkom a neskôr s perkusným zapaľovaním. V 19. storočí sa civilné pištole hojne používali v súbojoch. Snaha zvýšiť rýchlosť streľby, resp. skrátiť čas potrebný na nabíjanie viedol k vývoju pištolí s viacerými hlavňami. Tento princíp pretrval dodnes u deringerov, miniatúrnych zbraní s dvomi až štyrmi hlavňami. Iný spôsob, ako vystreliť zo zbrane viackrát, bolo použitie revolverového zásobovania – otočného valca s viacerými nábojovými komorami, umiestneného za hlavňou. Pôvodne sa tento princíp používal nielen u krátkych palných zbraní, teda revolverov, ale aj u pušiek a karabín. Prvé pištole so zásobníkom, tzv. samonabíjacie pištole sa objavili v 90. rokoch 19. storočia. Borchardt 1893 bola prvá pištoľ so zásobníkom umiestneným v pažbe.
Napriek tomu, že táto zbraň býva označovaná za prvú tejto kategórie, zbrane používajúce zmenšený puškový náboj schopné strieľať dávkou existovali už skôr. Ide však o kategóriu, ktorú možno označiť ako automatická puška. Zrejme prvou z nich bola talianska zbraň Cei-Rigotti, ktorá používala náboje 6,5x52mm Mannlicher-Carcano. Ďalšou bola ruská zbraň „ručnojeružjo-pulemjot“ model 1916 konštruktéra V.G. Fjodorova. Išlo v podstate o automatickú pušku používajúcu náboj 6,5x50mm Arisaka. V Rusku bol pre podobný typ zbraní zavedený termín „avtomat“. Prvou jednotkou vyzbrojenou puškami tohoto typy sa 1. decembra 1916 stala zvláštna rota elitného 1. izmailského pluku, ktorá sa tak stala historicky prvou jednotkou na svete vyzbrojenou výhradne automatickými zbraňami. Ďalšou zbraňou obdobného charakteru bola americká M1918 Browning Automatic Rifle, ktorá v sebe spájala charakteristiky automatickej pušky a ľahkého guľometu.
Charakteristika Ostreľovačská puška je oveľa presnejšia ako ostatné pušky. Takmer všetky ostreľovačské pušky používajú puškohľad, ktorý umožňuje vidieť aj veľmi vzdialené ciele. Existujú dva typy ostreľovačských pušiek: opakovacie pušky, ktoré po každom výstrele musí strelec znovu nabiť, a poloautomatické pušky, ktoré vystrelia jeden náboj, keď je natiahnutá spúšť, a sú automaticky pripravené na ďalší výstrel. Plne automatické pušky strieľajú plynule, kým je natiahnutá spúšť. Typicky, opakovacie pušky majú dlhší dostrel a sú presnejšie ako poloautomatické pušky preto, lebo musia byť po každom výstrele znovu ručne nabité, a tak majú nižšiu kadenciu ako poloautomatické pušky, ktoré strieľajú tak rýchlo, ako dokáže strelec rýchlo stláčať spúšť. Na blízke vzdialenosti alebo v situáciách, kedy musí strelec strieľať rýchlo za sebou, môže dať ostreľovač prednosť poloautomatickej puške. Príklady opakovacích ostreľovačských pušiek sú M40, R700 alebo M24 SWS. Príklady poloautomatických ostreľovačských pušiek sú M21 SWS, Dragunov alebo Barrett M82.
Pozri aj  Zoznam nábojov do ručných zbraní Zoznam nábojov do pušiek Typy striel Palná zbraň Kategória:Strelivo
Rakúsko-Uhorská puška Mannlicher M1890 Puška je individuálna strelná zbraň jednotlivca, charakteristická dlhou hlavňou s drážkovaným vývrtom. Určená je na ničenie živej sily protivníka priamou paľbou. S nasadeným bodákom sa dá použiť aj ako chladná zbraň. Drážkovaný vývrt hlavne, ktorý sa začal používať v 19. storočí uvádza vystrelené strely do rotácie a tým zvyšuje ich presnosť a dostrel. Pod pojmom puška sa obvykle myslí dlhá strelná zbraň nabíjaná zozadu jednotným typom nábojov. Kaliber pušiek sa v súčasnosti pohybuje od do , v minulosti mali pušky na jednotný náboj kaliber od do výnimočne i viac. Pušky nabíjané odpredu, muškety a arkebuzy mali kaliber aj viac ako . Špeciálne pušky, najmä moderné veľkokalibrové ostreľovačské zbrane majú kaliber do , protitankové a protimateriálové pušky 14, či dokonca .
Dejiny a výroba Táto zbraň bola skonštruovaná na prelome 60. a 70. rokov 20. storočia. Prvých 10 kusov bolo vyrobených štátnou zbrojovkou v roku 1971. Do výzbroje bola zaradená v roku 1975 po dvoch rokoch trvajúcich intenzívnych armádnych skúškach a nahrádzala dosluhujúcu automatickú pušku MAS-49 a samopal MAT 49. V rokoch 1977 - 1982 prebiehala sériová výroba v počte 148 000 kusov.
Náboje Súbor:Rifle cartridge comparison.jpg|náhľad|Puškové náboje, zľava: .50 BMG, .300 Win Mag, .308 Winchester, 7,62 Russian Short, 5,56 NATO, .22 LR Ostreľovačské pušky používajú náboje kalibru od 5,99 mm nábojov .22 LR, ktoré používa mnoho malých pištolí až po kaliber 12,7 mm nábojov .50 BMG, ktoré používa guľomet M2 Browning. Menšie náboje ako .22 LR sa často používajú na kratšiu vzdialenosť, zvyčajne s tlmičom. Náboj je príliš slabý a má krátky dostrel nato aby zasiahol človeku podobné ciele. Naopak, väčšie náboje ako .50 BMG sú používané v ťažkých ostreľovačských puškách, ktoré sa často používajú na zničenie ľahkých vozidiel a zariadení. Používajú sa pri streľbe z veľkých vzdialeností nad 1,5 km. Pre bežné bojové použitie sú veľmi drahé, objemné a na krátku vzdialenosť nepresné. Náboj Maximálny efektívnydostrel 7,62 × 39 mm 350 m 5,56 × 45 mm 550 m 7,62 × 51 mm (.308 Winchester) 800 m 7,62 × 54 mm R 800 m .30-06 Springfield 800 m 7 mm Remington Magnum 9001 100 m .300 Winchester Magnum 9001 200 m .338 Lapua Magnum 1 2001 500 m .50 BMG (12,7 × 99 mm NATO)12,7 × 108 mm (Ruský) 1 5002 000 m 14,5 × 114 mm 1 8002 300 m .408 Chey Tac 2 300 m
SIG Mosquito je samonabíjacia pištoľ vyrábaná firmou Swiss Arms. Rám pištole je z polyméru, vonkajšia poistka je prístupná pre pravákov i ľavákov. Pištoľ je osadená Picatinny koľajničkami a umožňuje tak pripojiť väčšinu štandardného príslušenstva. Povrch je čierny.
Varianty  RPK verzia s pevnou pažbou RPKN verzie RPK s lištou na ľavej strane zbrane pre nočné zameriavače RPKS verzie so sklopnou ramenný opierkou RPKSN verzie RPKS s lištou na ľavej strane zbrane pre nočné zameriavače RPK-22 verzia RPK pre náboj 22. LR, tento guľomet používali vo výcviku užívatelia RPK RPK-74 verzia s pevnou pažbou RPK-74N verzie RPK-74 s lištou na ľavej strane zbrane pre nočné zameriavače RPKS-74 verzie so sklopnou ramenný opierkou RPKS-74N verzie RPKS-74 s lištou na ľavej strane zbrane pre nočné zameriavače RPK-74m verzia ktorá sa vyrába od 90. rokov, kombinuje RPK-74, RPKS-74 a RPK-74N, pažba, zásobník, predpažbia a pištoľová pažbička sú z nárazuvzdorného čierneho plastu
Zbrane, ktoré používali tento náboj Opakovaciu pušku Springfield M1903, ktorá sa začala používať kedysi spolu s nábojom .30-03, rýchlo modifikovali na náboj .30-06 Springfield. Používal sa aj v puške M1917 Enfield, poloautomatickej M1 Garand, automatickej M1918 Browning a veľa guľometoch, napr. série M1919.
Náboje .357 Magnum Porovnanie niektorých druhov nábojov. .357 Magnum tretí zľava. .357 Magnum je revolverový náboj vytvorený pánmi Elmerom Keithom a Phillipom Sharpeom a výrobcom zbraní Smith & Wesson. Tento náboj bol odvodený od náboja .38 Special (taktiež vyvinutý firmou Smith & Wesson). Náboj .357 Magnum bol predstavený v roku 1934 a dnes je veľmi rozšírený. .357 Magnum bol vyvíjaný uprostred 30. rokov 20. storočia ako priama odpoveď na náboj .38 Super Automatic od firmy Colt. V tom čase bol náboj .30 Super jediným pištoľovým nábojom použiteľným pokiaľ sa niekdo kryl za automobilom alebo proti prvým nepriestrelným vestám. Aby sa Smith & Wesson znovu stal vedúcim výrobcom zbraní v tejto oblasti, tak vyvinul náboj .357 Magnum. Ten bol vyvinutý z náboja .38 Special. Došlo k zmene množstva prachovej náplne (zvýšenie) a predĺženiu nábojnice. Dôvodom k predĺženiu nábojnice bolo to, aby nebolo možné nabiť tento nový silnejší náboj do zbraní komorovaných na náboj .38 Special. Takáto zámena by mohla byť veľmi nebezpečná pre strelca a jeho okolie a navyše by mala veľmi negatívny vplyv na životnosť zbrane. Tento náboj je mnohými považovaný ako excelentný náboj pre sebaobranu vďaka svojím zastavovacím schopnostiam. Výskum týkajúci sa terminálnej balistiky prevedený Marshall & Sanow ukázal vysokú pravdepodobnosť zastavení útočníka jedným výstrelom. Ale tento náboj spôsobuje veľký zdvih zbrane a spätný ráz (hlavne u zbraní s kratšou hlavňou), ktorý niektorí strelci nemusia byť schopní zvládnuť.
Vznik V roku 1888 bola do výzbroje britskej armády zavedená puška Lee Metford a vo februári 1889 pre ňu prijatý náboj, dnes označovaný ako .303 British. Pôvodne bol laborovaný čiernym prachom, mal valcovú strelu s oblou špičkou, oloveným jadrom a plášťom z mediniklu. Strela o hmotnosti 13,76 g mala počiatočnú rýchlosť 560 m/s.
Parametre  Dlžka zbrane: 1030 mm Hmotnosť zbrane: 6,4 kg Hmotnosť náboja: 3,75 kg Kaliber nadkalibernej strely: 98 mm Obsluha: 2 muži (strelec, nosič nabojov) Rýchlosť streľby: 6 rán za minútu
Kaliber Vzduchové pušky mávajú rôzny kaliber: 4,5 mm (0,177 ″) 5,0 mm (0,2 ″) 5,5 / 5,6 mm (0,22 ″) 6,35 mm (0,25 ″)
Náboj 7, 63 × 25 mm Mauser 7,63 × 25 mm Mauser (0.30 Mauser Automatic) bol náboj pôvodne vyvinutý pre pištoľ Mauser C96. Základom pre toto strelivo bol náboj 7,65 × 25 mm Borchardt z roku 1893 - jediná úspešnejšia munícia pre samonabíjaciu pištoľ tej doby. Náboj 7,63 mm Mauser je niekedy zamieňaný s neskorším 7,65 mm Parabellum (0.30 Parabellum), ide tiež o pištoľový náboj s nábojnicou fľašového tvaru. Ďalej sa náboj 7,63 mm Mauser stal základom pre sovietsky náboj 7,62 × 25 mm Tokarev. Aj keď sú rozmery ich nábojníc takmer totožné, má náboj 7,62mm Tokarev silnejšiu prachovú náplň a celkovo nie je vhodný pre použitie v pištoli Mauser C96 alebo inej strelnej zbrani určenej pre náboj 7,63 mm Mauser.
Od prameňa tečie na krátkom úseku na sever, následne sa stáča na severozápad, preteká dolinou Pomývač a na hornom toku postupne priberá niekoľko krátkych prítokov: zľava z východného svahu Pomývačného grúňa (1 001,7 m n. m.), sprava prítok prameniaci južne od kóty 1 021 m, opätovne zľava z VSV svahu Pomývačného grúňa, sprava prítok vznikajúci západne od kóty 1 021 m a zľava zo severovýchodného svahu Pomývačného grúňa. Na dolnom toku priberá sprava Pavľusovú, zľava prítok zo severozápadného svahu Pomývačného grúňa a sprava krátky prítok z juhozápadného svahu Lômika (1 000,1 m n. m.). V doline Šaling, neďaleko horárne Boldiška a východne od čiernobalockej miestnej časti Dobroč, sa v nadmorskej výške približne 650 m n. m. vlieva do Šalingu.
Opis toku Od prameňa tečie severojužným smerom v blízkosti malej chatovej osady na južnom svahu Lomu a následne vteká do Horehronského podolia (podcelok Lopejská kotlina). Tu tečie územím na západnom okraji Krpáčova, stáča sa na juhozápad, sprava priberá prítok z JJZ úpätia Lomu a následne zľava prítok, ktorý vyteká z vodnej nádrže Krpáčovo. Na dolnom toku sa stáča na juh a na juhovýchodnom úpätí vrchu Okosená (831,3 m n. m.), SSV od Dolnej Lehoty, sa v nadmorskej výške približne 592 m n. m. vlieva do Vajskovského potoka.
Tok Pramení v osade Tichý dvor, ktorá sa nachádza neďaleko obce Golianovo. Spočiatku tečie na juhovýchod, následne sa stáča na juh a v nadmorskej výške približne 147 m.n.m sa vlieva do potoka Kadaň. Tichý kanál nepriberá žiadne prítoky.
Opis toku Od prameňa tečie na krátkom úseku na sever, následne sa stáča na severozápad, preteká dolinou Pomývač a na hornom toku postupne priberá niekoľko krátkych prítokov: zľava z východného svahu Pomývačného grúňa (1 001,7 m n. m.), sprava prítok prameniaci južne od kóty 1 021 m, opätovne zľava z VSV svahu Pomývačného grúňa, sprava prítok vznikajúci západne od kóty 1 021 m a zľava zo severovýchodného svahu Pomývačného grúňa. Na dolnom toku priberá sprava Pavľusovú, zľava prítok zo severozápadného svahu Pomývačného grúňa a sprava krátky prítok z juhozápadného svahu Lômika (1 000,1 m n. m.). V doline Šaling, neďaleko horárne Boldiška a východne od čiernobalockej miestnej časti Dobroč, sa v nadmorskej výške približne 650 m n. m. vlieva do Šalingu. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Hrona Kategória:Vodné toky vo Veporských vrchoch Kategória:Vodné toky v okrese Brezno
Pomývačný potok je potok na Horehroní, v centrálnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Šalingu, má dĺžku km a je tokom V. rádu.
Opis toku Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, sprava priberá krátky prítok zo SSV svahu Kalinca (574,3 m n. m.), preteká intravilánom obce Belejovce a stáča sa severojužným smerom. Pod obcou priberá pravostranný prítok z JV svahu Kalinca, následne vytvára oblúk prehnutý na východ a prechodne tečie juhojuhozápadným smerom. V lokalite Klokočiny ďalej priberá sprava prítok z JV svahu Kalinca, z tej istej strany tiež krátky prítok vznikajúci JJV od kóty 570,9 m, postupne sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Z ľavej strany potom priberá prítok zo ZJZ svahu Rohule (595,4 m n. m.), preteká intravilánom obce Vyšná Jedľová, esovito sa ohýba a na jej dolnom konci priberá ľavostranný prítok z JJZ svahu Rohule. Ďalej tečie výraznejšie zvlneným korytom, tečie intravilánom obce Nižná Jedľová, kde zľava priberá prítok z JJZ svahu Malej Rohule (500 m n. m.) a pod obcou tečie juhojuhozápadným smerom. Zľava následne priberá krátky prítok prameniaci severne od Hrabníkov (348 m n. m.), ďalej už pokračuje severojužným smerom a opäť zľava ešte priberá krátky prítok zo ZJZ svahu Hrabníkov. Napokon podteká štátnu cestu č. I/77 a západne od mesta Svidník sa v nadmorskej výške 230,8 m n. m. vlieva do Ondavy. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Ondavy Kategória:Vodné toky v Ondavskej vrchovine Kategória:Vodné toky v okrese Svidník
Opis toku V pramennej oblasti vytvára vejár viacerých krátkych prítokov a tečie južným smerom. Vstupuje do Beskydského predhoria, do podcelku Ublianska pahorkatina, preteká územím obce Kalná Roztoka, kde priberá ľavostrannú Chmeľnicu a významnejší pravostranný prítok, na území obce Klenová priberá pravostranný Tapovec a ďalej tečie juhovýchodným smerom. Po sútoku s Volovským potokom začína výraznejšie meandrovať, sprava priberá Luh a viac rozširuje svoje kotyto. Vstupuje na územie obce Ubľa, kde postupne priberá Savkov potok sprava, Brezovčík zľava a Stežnú sprava. Pred vstupom na Ukrajinu ešte vytvára veľký oblúk a opúšťa naše územie. Na území Ukrajiny sa tok výrazne horizontálne vlní, preteká okrajom obce Malyj Bereznyj, v blízkosti ktorej ústi do Uhu ().
Opis toku V celom priebehu tečie severozápadným smerom a to v svojej hornej polovici lesom a v dolnej polovici trvalým trávnym porastom a ďalej ornou pôdou, kde je orámovaný pásom potočnej stromovej vegetácie. Jeho prameň a úsek 500 m horného toku sa nachádzajú na území obce Skároš, ďalej Bradliansky potok tvorí obecnú hranicu medzi Skárošom a Rákošom a v dolnej časti tvorí obecnú hranicu medzi Vyšnou Myšľou a Rákošom až po ústie do vodného toku Hrabovec. Hrabovec ústi do Olšavy a táto ďalej ústi do Hornádu v povodí Hornádu. V celom svojom priebehu preteká okresom Košice-okolie.
Opis toku Najprv preteká katastrálnym územím obce Lesíček sprvu severojužným smerom a vteká do Lúčinskej kotliny. Tu sa najprv stáča na juhozápad, preteká v blízkosti spomenutej obce a sprava postupne priberá bezmenný prítok z východného svahu Vyšnej Obadovej (), Obadovský potok, prítok z lokality Kopaniny a oblúkom sa stáča na juhovýchod. Ďalej priberá ľavostranné prítoky; zo západného svahu Dubovej (), Tuhrinský potok (), Olšavku a rozširuje svoje koryto. Potom sa stáča na juh, následne priberá vodnatejší Jedľovec taktiež zľava, preteká okrajom obce Opiná a na krátkom úseku preteká podcelkom Olšavské predhorie. Priberá ľavostranný Mokrý potok (), ktorý tu bifurkuje a vstupuje do Košickej kotliny. Ďalej tečie cez obec Kecerovce, pričom oddeľuje jej miestne časti Kecerovské Pekľany na pravom a Kecerovské Kostoľany na ľavom brehu, priberá ďalšie rameno Mokrého potoka i Kostoliansky potok a začína výraznejšie meandrovať. Následne postupne priberá ďalšie ľavostranné prítoky. Najprv Hrabovec (), v blízkosti obce Boliarov Boliarovský potok (ústi pri osade Nižný Mlyn, kde je na vedľajšom ramene Olšavy vybudovaný vodný mlyn), Rankovský potok pri Bačkovíku, vzápätí obteká obec Čakanovce, pričom južne od nej priberá Herliansky potok () a prítok pretekajúci lokalitou Ortoviská. Pokračuje východne od obce Bidovce a juhovýchodne od susedného Ďurďošíka priberá svoj najvýznamnejší prítok, pravostrannú Trstianku (), v oblasti ich sútoku je vybudovaná malá vodná nádrž Bidovce. Následne vznikol na rieke obtočník, meandrovanie sa zintenzívňuje, zľava priberá ďalší významný prítok - Svinický potok, tečie okrajom obce Olšovany a priberá ľavostranný Ďurkovský potok (). Potom priberá pravostranný prítok z východného svahu Margity (), v blízkosti osady Dilkoš ľavostranný Črepník a Bystrý potok a pri obci Vyšný Čaj ešte krátky pravostranný prítok tečúci obcou. Ďalej vytvára ďalší obtočník, priberá prítok () vznikajúci južne od obce Ruskov zľava a tečie okrajom obcí Blažice, Nižný Čaj a Bohdanovce, pričom sa stáča k juhozápadu. Z ľavej strany priberá Bohdanovský potok (), rieka vytvára vedľajšie rameno, sprava priberá krátky prítok z oblasti Stráne a opätovne tečie na juh. Pri samote Balota sa najprv spája s vedľajším korytom, priberá ľavostranný Hrabovec, pri Vyšnej Myšli potok pretekajúci obcou a Bystrý potok (obidva zľava) a oblúkom sa stáča na západ.
Opis toku Po vzniku potok pokračuje chvíľu na severozápad a následne tvorí výraznejší oblúk prehnutý severným smerom, v ktorom sa obracia na západ. Tečie dorasteným listnatým lesom, znovu vytvára oblúk smerujúci na sever a pokračuje stále západným smerom. Je premostený miestnou účelovou komunikáciou, križuje sa s elektrickým vedením vysokého napätia a definitívne sa stočí na severozápad. Nakoniec sa, v nadmorskej výške vlieva do Suchého potoka, ako jeho významný pravostranný prítok.
Opis toku Od prameňa tečie spočiatku juhovýchodným smerom v blízkosti areálu miestneho poľnohospodárskeho družstva na pravom brehu, ďalej preteká lokalitou Spodná tabľa, kde stojí na ľavom brehu potoka kaplnka. Následne preteká cez Rakovo údolie, stáča sa juhojuhozápadným smerom a preteká lokalitou Bukový les. Napokon podteká cestu II. triedy č. 548, stáča sa na juhovýchod a VJV od centra Medzeva (a severne od ústia doliny Šugov) sa v nadmorskej výške cca 294 m n. m. vlieva do Bodvy.
Opis toku Tečie juhojuhozápadným smerom úpätím masívu Vysokej Magury (1 115,2 m n. m.) na ľavom brehu. Na dolnom toku priberá krátky ľavostranný prítok z juhozápadného svahu Vysokej Magury a SSZ od osady Tanečník, na katastrálnom území obce Zákamenné, sa v nadmorskej výške 864,8 m n. m. vlieva do Juríkovho potoka.
Opis toku Od prameňa tečie na sever, niekoľkokrát sa esovito stáča, sprava priberá krátky prítok prameniaci severne od kóty 786,4 m a zľava z oblasti Paseky. Nasledujú dva krátke pravostranné prítoky zo západného úpätia Ďavčovky (815,5 m n. m.), potom tri krátke ľavostranné prítoky prameniace východne od kóty 720,0 m v lokalite Stotina, opäť pravostranný prítok z oblasti Humienca a z tej istej strany prítok (542,0 m n. m.) zo severozápadného úpätia Jastrabia (823,6 m n. m.). Napokon sa potok stáča severozápadným smerom a pri obci Horná Lehota ústi v nadmorskej výške približne 509 m n. m. do Oravy.
Opis toku Na hornom toku tečie najprv juhovýchodným smerom, zľava priberá krátky prítok, stáča sa severojužným smerom a preteká ústredím obce Podkylava. Pri obci napája malú vodnú nádrž, preteká popri osade Chvojnica na ľavom brehu, pričom vytvára oblúk ohnutý na západ. Ďalej pokračuje cez osadu Mosnovci, kde sprava priberá Šindelák a pri susednej osade Frndákovci sa stáča juhovýchodným smerom. Potom tečie cez osadu Boorovci, kde zľava priberá Sobonku a sprava prítok z osady Ďurišovci. Napokon sa ostro esovito stáča (206,0 m n. m.), preteká intravilánom obce Prašník a z ľavej strany ešte priberá prítok z lokality Kopanice. Napokon podteká cestu II. triedy č. 499 a na okraji obce ústi v nadmorskej výške cca 196 m n. m. do Holešky. Kategória:Potoky na Slovensku Kategória:Povodie Dudváhu Kategória:Vodné toky v Myjavskej pahorkatine Kategória:Vodné toky v okrese Myjava Kategória:Vodné toky v okrese Piešťany
Opis toku Potok tečie od prameňa k ústiu veľkým oblúkom ohnutým na juh. Najprv tečie na západ, sprava priberá prítok spod Osečníka (406,9 m n. m.) a ďalšie tri krátke občasné prítoky spod Hrubého kamenca (404,8 m n. m.), ktoré ústia v lokalite chránených zamokrených lúk (PR Buková), následne vteká do vodnej nádrže Buková. Do nádrže ústi zľava prítok zo severného svahu Veterlína (723,5 m n. m.). Z priehrady vyteká potok západojuhozápadným smerom, pričom sa esovito stáča, prerezáva sa územím PR Kamenec s ochranou lesných spoločenstiev na triasových vápencoch a vzápätí mení smer toku postupne až na severozápad. Vstupuje do Borskej nížiny, do podcelku Podmalokarpatská zníženina a preteká obcou Plavecký Peter. Zľava ešte priberá krátky prítok z lokality Trávniky a severozápadne od spomenutej obce ústi v nadmorskej výške okolo do Rudavy.
Opis toku V pramennej oblasti sa potok esovito stáča a smeruje na SSV, pričom sprava priberá Frnajsku a zľava Tmavú. Následne sa stáča smerom na severovýchod, zľava priberá Krivú, sprava prítok zo severozápadného svahu Obrubovanca a opäť zľava tri prítoky zo severovýchodného svahu Prostredného grúňa (845 m n. m.) a z tej istej strany významný Podtajchovský potok. Na krátkom úseku potom tečie na východ, sprava priberá ďalší významný prítok, Obrubovanský potok a ďalej už tečie smerom na severovýchod. Zľava priberá niekoľko krátkych prítokov z južných svahov Urbanovho vrchu (809,1 m n. m.), sprava Korytársky potok, prítok z lokality Pažiť a potok zvaný Fľúdričky. Napokon vteká do intravilánu obce Čierny Balog, mení smer toku na sever a preteká miestnou časťou Vydrovo, kde sa v nadmorskej výške približne 538 m n. m. vlieva do Čierneho Hrona.
Opis toku Potok preteká územím CHKO Kysuce na katastrálnom území obce Štiavnik. Od prameňa tečie sprvu severojužným smerom, zľava priberá krátky prítok prameniaci na južnom úpätí Čemerky a stáča sa smerom na juhozápad. Následne priberá ďalší krátky ľavostranný prítok zo západného svahu Hluchého (960,9 m n. m.) a preteká osadou Ráztoka, kde priberá pravostranný prítok z juhozápadného úpätia Čemerky. Napokon sa severne od osady Medvedie vlieva v nadmorskej výške približne 590 m n. m. do Hričovského potoka.
Opis toku Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, vteká do Podbeskydskej brázdy a stáča sa severojužným smerom. Ďalej preteká popri horárni Vajdovky s minerálnym prameňom na ľavom brehu, sprava priberá krátky prítok prameniaci západne od horárne, vytvára malý oblúk vypnutý na východ a zľava priberá prítok prameniaci južne od spomenutej horárne. Ďalej ešte priberá pravostranný prítok (820,0 m n. m.) z východného svahu Jedličníka (969 m n. m.) a severne od obce Mútne (časť Druhá Strana) sa v nadmorskej výške cca 795 m n. m. vlieva do Javorového potoka.
Opis toku Na krátkom úseku tečie najprv na juhovýchod, následne sa stáča a pokračuje severojužným smerom. Zľava priberá najprv prítok zo západného svahu Náveterného vrchu, potom z tej istej strany prítok z oblasti Havrilky a stáča sa na juhozápad. Preteká okrajom obce Beňadovo, kde sprava priberá krátky prítok z južného svahu Chovancovky (863,2 m n. m.) a zľava prítok spod kóty 986,3 m. Napokon pokračuje zvlneným korytom k ústiu do Mútňanky pri osade Beňadovský Mlyn v nadmorskej výške cca 699 m n. m.
Opis toku Na krátkom úseku tečie najprv na juhovýchod, následne sa stáča na juh a sprava priberá Mútňanskú ráztoku. Ďalej pokračuje rozšíreným korytom juhovýchodným smerom, sprava priberá prítok zo severného svahu vrchu Dážďany (934,9 m n. m.), z tej istej strany prítok z východného svahu Dáždian, potom zľava spod Menzdrovky (899,4 m n. m.), opäť z pravej strany spod kóty 876,1 m a zľava spod Gališovho vrchu (878,1 m n. m.). Ďalej už tečie v geomorfologickom celku Podbeskydská brázda, kde najprv priberá pravostranný prítok z oblasti Kopánok, tečie popri osade Menzdrovka na ľavom brehu a sprava vyúsťuje vodný kanál, ktorým je prepojená so susednou Tisoňovkou. Potom pokračuje viac juhojuhovýchodným smerom, z pravej strany priberá prítok zo severného svahu Modlového vrchu (910,0 m n. m.) a preteká popri areáli poľnohospodárskeho družstva na ľavom brehu. Z ľavej strany ešte priberá tri krátke prítoky, najprv z južného svahu vrchu Mikolajove (879,6 m n. m.), potom zo západného svahu Rakovky (873 m n. m.) a napokon z južného svahu Rakovky. Preteká intravilánom obce Novoť a v nadmorskej výške približne 730 m n. m. ústi do Klinianky.
Opis toku Po vzniku potok tečie juhozápadným smerom, najprv zmiešaným, potom listnatým lesom, kde podteká lesnú cestu a následne sa prudšie stáča na severozápad. Ústi doň sprava prvý prítok, nachvíľu sa prudko stočí na juhozápad, a hneď prijíma zľava ďalší, menší prítok. Pokračuje západoseverozápadným smerom, pričom tvorí miernu dvojvlnu a oddeľuje sa od neho pravobrežný melioračný kanál, ktorý neskôr ústi do bezmenného potoka. Potok sa nakrátko presmeruje na sever a ďalej pokračuje severozápadným smerom. Opúšťa les, vzápätí podteká cestu II/501 a vteká do trávnatého koryta. Tečie poľnohospodársky využívanou krajinou, badateľne sa stáča na severozápadosever a križuje sa s elektrickým vedením vysokého napätia. Blízko ústia potok priberá najvýznamnejší, prirodzený pravostranný prítok, vteká do lesa, vychyľuje sa na západ a opäť sa križuje s elektrickým vedením. Nakoniec zľava ústi do Perneckej Maliny, ako jej významný prítok, v nadmorskej výške
Opis toku Najskôr potok tvorí esovitý meander počnúc smerom na západ, potom na sever a napokon na severozápad, pričom tečie na rozhraní zmiešaného a listnatého lesa. Pokračuje listnatým lesom, a následne vstupuje do zastavaného územia obce Jablonové. Tvorí vlnu vydutú na západ, pokračuje stále severozápadným smerom a preteká miestnou osadou Sarva. Priberá pravostranný kanál a následne sa stáča na západ a chvíľu tečie v umelom betónovom koryte. Podteká cestu II/E501 pokračuje na severozápad, neskôr na západ, a napokon opäť na severozápad. Tečie odlesnenou poľnohospodárskou krajinou, v trávnatom, prirodzenejšom koryte, a následne podteká železničnú trať Zohor - Plavecký Mikuláš. Pokračuje ďalej na severozápad, vteká do lesa, kde napája bezmenný rybník a mierne sa vlní. Tvorí výraznú vlnu smerujúcu na západ a pokračuje severným smerom, kde následne, v nadmorskej výške ústi zľava do Močiarky.
Opis toku Od prameňa tečie sprvu západojuhozápadným smerom, potom pokračuje na krátkom úseku na severozápad a v lokalite Volová priberá sprava prítok z južného svahu Zadného Choča (1 287,9 m n. m.). Ďalej sa stáča na západojuhozápad a preteká okrajom lokality Pod Sokolom s výraznými bralnatými stenami na pravom brehu. Následne vytvára oblúk ohnutý na severozápad a pokračuje juhozápadným smerom, pričom sprava priberá Choču a zľava najprv prítok z lokality Brnová a potom prítok zo severovýchodného svahu Loviska (808,0 m n. m.). Napokon už tečie k ústiu juhojuhozápadným smerom a severoseverozápadne od obce Likavka ústi v nadmorskej výške cca 539 m n. m. do potoka Likavka.
Smer toku Na hornom toku tečie najprv juhojuhovýchodným smerom, následne vytvára oblúk a stáča sa juhozápadným smerom, pričom preteká dolinou Rázdelie. Opäť mení tok juhovýchodným smerom, preteká poblíž miestnej časti Krnišov , následne sa jeho tok stáča juhozápadným smerom a posledným oblúkom smeruje k ústiu do potoka Lično.