TUKE-KEMT/reranking-skquad huggingface dataset:
Test kamier na sonde Deep Impact bola americká kometárna sonda určená na prieskum periodickej kométy 9P/Tempel 1. Postavila ju americká firma Ball Aerospace & Technologies Corp. Po technickej stránke riadilo let sondy Laboratórium prúdového pohonu v Pasadene v Kalifornii. Po odbornej stránke projekt riadili vedci z University v Marylande. Názov sondy bol inšpirovaný rovnomenným katastrofickým sci-fi filmom Drvivý dopad (Deep Impact) . Sonda v tvare päťbokého hranola má výšku a priemer približne . Nesie na svojej palube dva ďalekohľady. K dlhofokálnemu ďalekohľadu s priemerom optiky sú pripojené jedna CCD multispektrálna kamera s vysokým rozlíšením (rozlíšenie až 2 metre na obrazový bod vo vzdialenosti ) a infračervený spektrometer pre zisťovanie chemického zloženia plynov v kóme kométy. Ku krátkofokálnemu ďalekohľadu s priemerom je pripojená multispektrálna kamera s nízkym rozlíšením (až na obrazový bod vo vzdialenosti ). Z boku je pripojený rozkladací panel fotovoltaických batérií, ktorý zásobuje systémy sondy elektrickou energiou (max. 92 W). Ďalej je vybavená systémom trysiek na hydrazín, slúžiacich pre stabilizáciu a korekciu dráhy. Na spodnej strane sondy bol pripevnený projektil (impaktor) s hmotnosťou , z čoho pripadá na medený balast. Elektrickú energiu dodáva po oddelení od materského telesa jediná chemická batéria s kapacitou 250 Ah. Na jeho palube je okrem autonómneho navigačného systému, slúžiaceho pre navedenie projektilu na jadro kométy, zásob pohonných látok (hydrazínu) a korekčných motorčekov tiež ďalekohľad s priemerom s kamerou, ktorej snímky slúžia predovšetkým navigačnému systému na presné navádzanie na cieľ, ale tiež pre získanie podrobných snímok jadra kométy s rozlíšením až .
Pôvod mena Prvé slovo názvu sondy je anglickou formou mena cieľovej planéty; druhé slovo má zdôrazniť rýchlosť, s akou bola sonda skonštruovaná a pripravená na štart (iba za dva roky).
CONTOUR (z angl. COmet Nucleus TOUR, doslova cesta k jadru kométy ) bola neúspešná americká sonda z Programu Discovery. Jej cieľom mal byť prieskum komét 2P/Encke a Schwassmann-Wachmann 3, v prípade úspechu aj kométy 6P/d’Arrest. Po úspešnom štarte sa však sondu nepodarilo naviesť na plánovanú dráhu a pri tomto pokuse bola pravdepodobne zničená. Sondu postavila základe kontraktu NASA JHU-APL (Johns Hopkins University – Applied Physics Laboratory, Arizona). Mala tvar osembokého hranolu s výškou 1,8 metra a šírkou 2,1 metra, pričom jej bočná stena a horná podstava boli pokryté solárnymi panelmi. Týchto spolu 9 solárnych článkov z gália a arzénu dodávalo sonde približne 670 W elektrickej energie vo vzdialenosti 1 AU od Slnka. Dolná osemuholníková podstava presahovala rozmery vlastného telesa sondy. Mala hrúbku a slúžila ako protimeteorický štít. Pre navedenie na medziplanetárnu dráhu jej mal slúžiť motor Star 27. K prístrojovému vybaveniu patrili 2 televízne kamery, hmotnostný spektrometer a analyzátor prachových častíc. Predpokladaná aktívna životnosť sondy bola 4 roky. Náklady na misiu boli 158 miliónov dolárov.
Výroba Sondu vyrobila americká spoločnosť Lockheed Martin Space Systems; s jej montážou sa začalo na sklonku roku 2014 a vtedy sa predpokladalo, že by sonda mohla byť zmontovaná v priebehu 6 mesiacov. InSight využíval koncept inej americkej planetárne sondy, Phoenix, takže jej bol vzhľadom značne podobný, avšak väčšina elektronických komponentov vychádzala z návrhu americkej sondy MAVEN.
Počas druhého dňa na Marse (solu), Opportunity vyskúšala svoje vedecké prístroje a neskôr tiež rádiový prenos pomocou vysokoziskovej antény. Všetky testy dopadli úspešne. 28. januára robot rozložil predné kolesá a uzamkol ich nosný systém v definitívnej polohe. Nasledujúci deň (sol 5) sa predná výjazdová rampa naklonila, až sa dotkla povrchu, aby z nej rover mohol bez problémov zísť. Prebehla aj ďalšia etapa vyklápania podvozku, pri ktorom sa pripravil na cestu zadný pár kolies. 30. januára sa pripravil posledný pár – stredný – a na Zemi zatiaľ padlo konečné rozhodnutie, že rover opustí svoj pristávací modul do 24 hodín.
15. februára 2018 Opportunity zavŕšila na Marse už 5000.-ty deň. Pri tejto príležitosti jej technici nariadili vytvoriť mozaiku autoportrétov, jediných v jej histórii. Použila na to mikroskopickú kameru na robotickom ramene, ktorá je však čiernobiela a neschopná zaostriť na väčšie vzdialenosti. Táto mozaika, prvá za 14 rokov strávených roverom na Marse, je však unikátna. Robot pokračoval vo výskume krátera Endeavour v oblasti nazvanej Perseverance Valley.

V júni 2018 vozidlo prestalo komunikovať a pravdepodobne upadlo do hibernácie. Príčinou bola mimoriadne veľká prachová búrka, ktorú zaznamenala z orbity sonda MRO už 30. mája 2018. Už dva dni po jej objave bolo isté, že zasiahne aj Opportunity. Tá jej príchod sledovala svojimi kamerami, ktoré zachytili postupné klesanie priehľadnosti oblohy. V súlade s menším množstvom svetla, ktoré dopadalo na jej solárne panely, technici obmedzovali činnosť rovera. 10. júna robot odvysielal údaje, podľa ktorých nadobudla atmosféra dosiaľ najhoršiu priehľadnosť, akú na Marse zažil. Technici preto rozhodli o vypnutí všetkých systémov okrem časovača, ktorý má pravidelne prebúdzať počítač a kontrolovať stav energie. Odvtedy pozemské tímy pravidelne kontrolovali stanicu DSN, či sa rover neozve.
Mariner 7 je tretia kozmická sonda, ktorá kedy úspešne preletela okolo Marsu, a odvysielala naspäť informácie. Jej štart sa uskutočnil 27. marca 1969 s rovnakým typom nosnej rakety, ako u jej predchodkyne Mariner 6. Vzlet aj cesta k Marsu prebiehali bez problémov, až na malé prerušenie spojenia. Sonda začala skúmať Mars už z veľkej vzdialenosti niekoľko dní pred najväčším priblížením. V tejto fáze vzniklo 93 snímok Marsu a počas najväčšieho priblíženia, ktoré nastalo 5. augusta 1969 vo vzdialenosti 3 430 km, urobila sonda ďalších 33 záberov. Po prelete postupne vysielala údaje na Zem. Technici následne skúšali jej systémy a robili pokusné snímky podobne ako pri predošlej sonde Mariner 6. Spojenie s oboma sondami bolo ukončené v rovnakom čase.
Činnosť na Marse Oblasť pristátia Elysium Planitia, elipsa má rozmery 130 x 27 km. Miesto pristátia, červený bod, má súradnice 135.6180° E, 4.4988° N 26. novembra 2018 19:44:52 UTC sonda úspešne pristála na povrchu Marsu, súradnice miesta pristátia sondy sú 4.4988° N, 135.6180° E, predpokladané boli 4,5°N 135,9°E, teda zhruba 14 km od plánovaného stredu. Povrch Marsu je v mieste pristátia 3393 km od stredu Marsu, rozdiel bol 46 m. Potvrdenie pristátia prišlo s 8 minút a 7 sekundovým meškaním do riadiaceho centra JPL 19:52:59 UTC. Kontrolóri misie dostali signál prostredníctvom satelitov Mars Cube One (MarCO), ktoré signál sondy Insight úspešne zachytili a preposlali na Zem. Po pristátí bol náklon sondy menej ako 2°, čo bolo veľmi výhodné pre ďalšiu vedeckú činnosť. Vedecká práca začala desať týždňov po pristátí. V priebehu nasledujúcich štyroch rokov zaznamenal seizmometer na palube sondy viac než 1 300 marsotrasení, čo boli najzásadnejšie poznatky misie. Vďaka tomu priniesol veľa poznatkov o vnútornej stavbe Marsu. Priniesla napríklad zistenie, že jadro Marsu je oveľa aktívnejšie, než sa očakávalo. Ako sa solárnych paneloch usadzoval prach, výkon sondy klesal. Technici preto na diaľku postupne vypínali prístroje sondy, až zostal v činnosti len ten najdôležitejší - seizmometer. Potom, čo sa sonda neozvala riadiacemu stredisku v dvoch komunikačných oknách za sebou, bola misia 21. decembra 2022 vyhlásená za ukončenú.
Mars 6 bola tretia z rady krátko po sebe poslaných sovietskych planetárnych sond. Táto mala na rozdiel od dvoch predošlých medzi cieľmi nielen orbitu, ale opäť aj pristátie na Marse. Sonda odštartovala 5. augusta 1973 hladko, no počas cesty k Marsu nastal problém. Sonde zlyhala časť telemetrického systému, ktorý vedcov na Zemi informoval o jej stave. Hoci inžinieri našli spôsob, ako pristávaciemu modulu udeliť pokyny na oddelenie sa, s modulom bol tesne pred dosadnutím prerušený kontakt a materská sonda nemohla byť navedená na orbitu. Preto len, podobne ako Mars 4, odvysielala údaje z preletu okolo Marsu z minimálnej vzdialenosti 1 600 km od jeho povrchu vrátane meraní počas zákrytu Slnka planétou. Pristávací modul priniesol vedcom aspoň údaje počas svojho letu marťanskou atmosférou.
Jedno z vozidiel misie Mars Exploration Rover Mars Exploration Rover bol názov kozmickej misie dvoch vozidiel americkej agentúry NASA. Vozidlá boli vypustené 10. júna a 7. júla 2003 a ich cieľom bolo skúmať prípadný výskyt vody na Marse v minulosti. Do konca misie v roku 2019 vozidlá ďaleko prekročili svoju plánovanú životnosť. Vozidlá boli pomenované Spirit (pristál 4. januára 2004) a Opportunity (pristála 25. januára 2004). Obidve vozidlá sú úplne rovnaké a obe pristáli na opačných stranách planéty, mierne južne od marťanského rovníka. Koncom roka 2009 sa Spirit definitívne zastavil na planine Home Plate , a napriek opakovaným pokusom sa riadiacemu tímu už nepodarilo uviesť ho znova do chodu. Spirit však pokračoval vo vedeckej činnosti aj zo svojej stacionárnej pozície až do 22. marca 2010, kedy sa definitívne odmlčal. Opportunity bola pohyblivá až do leta 2018, kedy sa definitívne odmlčala. Začiatkom roka 2015 mala po Marse najazdených už približne 41 km, čím prekonala svetový rekord prejdenej vzdialenosti na povrchu iného kozmického telesa. Pred vozidlom Opportunity tento svetový rekord držal mesačný rover so vzdialenosťou 29 km. Jej činnosť ukončila až celoplanetárna prachová búrka, v dôsledku ktorej nedostávala dosť energie zo slnka. Hlavným cieľom misie bolo hľadať kamene a pôdu, ktorá by dokazovala skorší výskyt vody na Marse. Sondy pristáli na miestach, o ktorých sa predpokladalo, že v minulosti mohli byť vystavené pôsobeniu vody. Jedným miestom bol kráter Gusev a možno bývalé jazero na dne tohto impaktného krátera a planina Meridiani kde zloženie hornín (hematit) naznačuje možnú prítomnosť vody.
Pozri aj  Zoznam nížin na Marse Areografia Opportunity
Espanyol hral najprv vo svetložltých dresoch, a to pretože priateľ zakladateľa klubu vlastnil textilnú továreň a mal prebytok látky svetložltej farby. Bolo ponechané na jednotlivých hráčoch, akej farby budú ich krátke nohavice. V roku 1910 sa názov klubu zmenil na Club Espanol de Futbol a zároveň bolo rozhodnuté, že jeho dresy budú mať modré a biele pásy, tak ako hlavné farby klubového znaku. Klubové farby, modrá a biela, boli vybraté na počesť legendárneho katalánskeho admirála Rogera de Lluria, ktorý mal štít týchto farieb a v stredoveku v oblasti Stredozemného mora chránil katalánske záujmy.
História  SD España Industrial Klub Societat Esportiva Industrial Espanya bol založený 1. augusta 1934, pôvodne bol športovým klubom továrne s tým istým názvom a jeho hráči nosili dresy s modrými a bielymi zvislými pásmi. Túto továreň vlastnila rodina Josepa Antoniho de Alberta , ktorý bol v roku 1943 krátko prezidentom FC Barcelona. Počas jeho úradovania sa klub Club Deportivo Espanya Industrial stal rezervou FC Barcelona a začal hrávať svoje zápasy na štadióne Les Corts. Spočiatku hral v regionálnych súťažiach, ale v roku 1950 postúpil do Tercera División a následne v roku 1952 do Segunda División. V sezóne 1952/53 skončil na druhom mieste v Segunda División, ako aj neskoršej baráži o postup do Primera División, ale nemohol postúpiť, keďže bol rezervným tímom FC Barcelona. CD Condal Po víťazstve v baráži o postup do Primera División v roku 1956 sa klub Societat Esportiva Industrial Espanya osamostatnil od FC Barcelona a premenoval na Club Deportivo Condal . Klubové dresy boli modré s dvoma bielymi diagonálnymi pásmi. Po osamostatnení klubu bolo možné, aby postúpil do Primera División. V najvyššej súťaži sa však udržal iba jednu sezónu a v roku 1957 zostúpil do Segunda División. V roku 1968 sa opätovne spojil s FC Barcelona a stal sa rezervným tímom blaugranas . Barcelona Atlètic Prezident FC Barcelona Agustí Montal sa v roku 1970 rozhodol zlúčiť CD Condal s mládežníckym tímom Atlètic Catalunya a vytvoriť nový klub s názvom Barcelona Atlètic . Klub Atlètic Catalunya vznikol v roku 1965 zlúčením dvoch klubov, UE Catalunya de Les Corts , založenom v roku 1918 ako Catalunya Sporting Club a CD Fabra Coats , založenom v roku 1926. La Masia V roku 1979 FC Barcelona zriadila svoju mládežnícku akadémiu v La Masia , kde sídlila aj Barcelona Atlètic. Mládežnícka akadémia v priebehu rokov vyprodukovala množstvo kvalitných talentovaných hráčov. Medzi nimi boli napr. Francisco José Carrasco, Ramón Calderé, Guillermo Amor, Albert Ferrer, Josep Guardiola, Sergi Barjuán, Víctor Valdés, Carles Puyol, Gerard Piqué, Sergio Busquets, Xavi Hernández, Andrés Iniesta, Lionel Messi, Pedro Rodríguez Ledesma a Bojan Krkić, z ktorých všetci hrali za FC Barcelona B . Nie všetci odchovanci La Masia sa presadili v prvom tíme FC Barcelona, niektorí prešli do iných klubov, kde pokračovali vo svojej futbalovej kariére. Takými hráčmi sú Iván de la Peña, David Sánchez Rodríguez, Luis Javier García Sanz, Pepe Reina, Mikel Arteta, Fran Mérida, Cesc Fàbregas, Albert Luque a Giovani dos Santos.
Externé odkazy  Daniel Jarque na stránke bdfutbol.com Daniel Jarque na klubovej stránke Espanyolu Kategória:Španielski futbalisti Kategória:Hráči RCD Espanyol Kategória:Osobnosti z Barcelony
Úspechy  titul v La Liga: 2009 (s FC Barcelona)
Symboly klubu Klubové typické farby sú modrá a granátová ( blaugrana ). Je otázne, prečo má klub práve túto kombináciu, medzi klubovými historikmi existuje množstvo teórií, nikto z nich nedokázal, že tieto farby boli vybrané z nejakého symbolického dôvodu. Prirodzene najviac týchto teórií sa spája zo založením klubu. Napríklad, niektorí tvrdili, že klub svoje farby prebral od svojho zakladateľa Švajčiara J. Gampera, ktorého prvým klubom bol švajčiarsky L´Excelsior, práve s týmito klubovými farbami. Ďalší sa vyjadrovali, že tieto farby boli farbami švajčiarskeho kantónu odkiaľ pochádzal jej zakladateľ. A niektorí, že to boli farby švajčiarskeho mesta Ticino, kde Gamper dlho žil. Ďalšou rozšírenou, ale nepotvrdenou teóriou je, že zakladatelia svoj výber klubových farieb odvodili od farieb pera, ktoré bolo napoly modré a napoly granátové a ktoré bolo veľmi populárne v tom čase. Sú tiež ďalšie veľmi prozaické domnienky, ako že matka Comamalovcov (bratov, ktorý hrali za klub) pracovala v textilnej fabrike a pre hráčov pripravila prvú sériu dresov. Rozhodla sa, že pekné budú modro-granátové a také i ušila. Dnes dresy týchto farieb patria medzi najrýchlejšie identifikovateľné v celom futbalovom svete. Znak klubu Znak klubu má formu štítu (troj-štvrtinového „hrnca“), na dve horizontálne časti, medzi ktorými je nadpis FCB. Na spodnej časi je vlajka klubu (s klubovými farbami), v strede ktorej sa nachádza futbalová lopta, vrchná časť je rozdelená na dve polovice. V ľavej časti je kríž svätého Juraja, v pravej časti Señera – vlajka Katalánska. Vývoj dresov Oficiálna hymna Od vybudovania Camp Nou sa stalo zaužívanou klubovou tradíciou, že z reproduktorov na štadióne pred začiatkom zápasu znie klubová hymna a fanúšikovia ju spievajú. Súčasná hymna Cant del Barça sa po prvýkrát hrala 27.novembra 1974, pred zápasom, ktorý ukončil oslavy 75. výročia založenia klubu. Zaspieval ju zbor 3 600 spevákov pod dirigentskou taktovkou Oriola Martorella. Slová k nej napísal Josep Maria Espinàs spolu s Jaume Picasom a hudbu skomponoval Manuel Valls. Počas histórie klub používal aj iné hymny, prvá je z roku 1923, ďalšie z 1949, 1957 a naposledy v rámci storočnice klubu v 1998.
RCD Espanyol de Barcelona (katalánsky: Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona ) je španielsky športový klub založený v Barcelone. Najznámejšie je jeho futbalové družstvo. Espanyol aktuálne sídli na štadióne Estadi Cornellà-El Prat s kapacitou 40 500 divákov, ktorý bol otvorený 2 Augusta 2009. Dovtedy sídlil klub na štadióne Estadi Olímpic Lluís Companys, kde sa odohrávali v roku 1992 letné olympijské hry. Predtým hral svoje zápasy na Estadi de Sarria. Hoci je v tieni slávnejšieho mestského rivala FC Barcelona, stabilne patrí medzi silnejšie tímy v španielskej La Lige.
Úspechy  Barcelona 1x víťaz Copa del Rey: 2011/12
Farby a znak klubu Už v začiatkoch boli za klubové farby vybrané modrá a červená. Tieto sú tak na klubových dresoch, ako aj v klubovom znaku. Klub začal už vo svojich počiatkoch používať dresy s červenými a modrými pásmi, ktoré používa do súčasnosti. Klubový znak je v rovnakých farbách ako dresy, teda modro-červené pruhy, v strede ktorých sú v bielom kruhu písmená CASLdeA , teda Club Atlético San Lorenzo de Almagro.
Trofeje, ktoré klub získal počas jeho prezidentovania  La Liga (4): 2014/15, 2015/16, 2017/18, 2018/2019 Copa del Rey (4): 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18 Španielsky superpohár (2): 2016, 2018 Liga Majstrov UEFA (1): 2014/15 Európsky superpohár (1): 2015 Majstrovstvá klubov FIFA (1): 2015
Farby a znak klubu Už od roku 1906 používa klub červeno-biele pruhy na svojich dresoch. Tieto sa v priebehu existencie klubu menili iba veľmi nepatrne. Klubový znak je taktiež v červeno-bielych farbách, keď ho tvoria pruhy nad ktorými je nápis E. de L.P. , čo je skratka názvu klubu Estudiantes de La Plata.
Vývoj názvu klubu V roku 1906 následkom finančných problémov sa mnohí hráči klubu spojili s X Sporting Club. Tento klub vyhral Campionat de Catalunya trikrát v období rokov 1906 až 1908. V roku 1909 bol tento klub premenovaný na Club Deportivo Espanol a v roku 1910, keď prijal súčasné farby dresov na počesť admirála Rogera de Llúria, dostal názov Club Espanol de Futbol. Espanyol patrí medzi niekoľko španielskych klubov, ktoré sú pod patronátom španielskej koruny. Toto právo udelil Espanyolu v roku 1912 Alfonz XIII. a klub je odvtedy známy ako Real Club Deportivo Espanol . Z tohto dôvodu má v názve slovo Real (kráľovský) a kráľovskú korunu v svojom znaku. Po abdikácii kráľa Alfonza XIII. v roku 1931 a vyhlásení druhej španielskej republiky, bol vydaný zákaz používania kráľovských symbolov. V tom čase klub prijal katalánsky názov Club Esportiu Espanyol. V období, ktoré nasledovalo po španielskej občianskej vojne a v čase zákazu katalánčiny bol klubu prinavrátený názov Real Club Deportivo Espanol. V roku 1995 sa začal používať katalánsky názov klubu. Slovo Deportiu v názve Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona znamená skôr šport pre zábavu , zatiaľ čo Esportiu je slovo vyhradené pre profesionálny šport . Zdá sa, že správne by sa malo používať slovo Esportiu , ale vzhľadom na tradíciu bolo ponechané slovo Deportiu . Štyri víťazstvá v Copa del Rey: 1929, 1940, 2000 a 2006 RCD Espanyol vyhral v roku 1901 Macaya Cup. V roku 1929 vyhral tím svoj prvý Copa del Rey a to zopakoval v rokoch 1940 a 2000, teda v roku keď oslavoval svoje založenie a naposledy v roku 2006.
História SE Industrial Espanya Klub Societat Esportiva Industrial Espanya bol založený 1. augusta 1934 a pôvodne bol športovým klubom továrne s tým istým názvom a jeho hráči nosili dresy s modrými a bielymi zvislými pásmi. Túto továreň vlastnila rodina Josepa Antoniho de Alberta , ktorý bol v roku 1943 krátko prezidentom FC Barcelona. Počas jeho úradovania sa klub Societat Esportiva Industrial Espanya stal rezervou FC Barcelona a začal hrávať svoje zápasy na štadióne Les Corts. Spočiatku hral v regionálnych súťažiach, ale v roku 1950 postúpil do Tercera División a následne v roku 1952 do Segunda División. V sezóne 1952/53 skončil na druhom mieste v Segunda División, ako aj neskoršej baráži o postup do Primera División, ale nemohol postúpiť, keďže bol rezervným tímom FC Barcelona. CD Condal Po víťazstve v baráži o postup do Primera División v roku 1956 sa klub Societat Esportiva Industrial Espanya osamostatnil od FC Barcelona a premenoval na Club Deportivo Condal . Klubové dresy boli modré s dvoma bielymi diagonálnymi pásmi. Po osamostatnení klubu bolo možné, aby postúpil do Primera División. V najvyššej súťaži sa však udržal iba jednu sezónu a v roku 1957 zostúpil do Segunda División. V roku 1968 sa opätovne spojil s FC Barcelona a stal sa rezervným tímom blaugranas . Prezident FC Barcelona Agustí Montal sa v roku 1970 rozhodol zlúčiť CD Condal s mládežníckym tímom Atlètic Catalunya a vytvoriť nový klub s názvom Barcelona Atlètic , čím klub CD Condal zanikol. Vývoj dresov
Espanyol v Európe  Pohár UEFA 2006/2007 Víťazstvom v španielskom kráľovskom pohári v sezóne 2005/06 sa Espanyol kvalifikoval do pohára UEFA. V prvom kole porazil v súčte zápasov 5:3 bratislavskú Artmediu a následne sa ocitol v skupine F spolu s holandským gigantom Ajax Amsterdam, belgickým trpaslíkom Zulte Waregem, českou Sparta Praha a rakúskou Austriou Viedeň. Espanyol vyhral skupinu, keď zvťazil vo všetkých svojich štyroch zápasoch. V šestnásťfinále stálo proti nemu talianske Livorno, ktoré sa len s odretými ušami dostalo do vyraďovacej fázy. Espanyol vyhral v Toskánsku 2:1 a potom doma v Barcelone doklepol svoj postup víťazstvom 2:0. Nasledujúcim súperom bol izraelský Maccabi Haifa, s ktorým vonku po urputnej snahe súpera remizoval 0:0, ale v odvete ho zvalcoval výsledkom v pomere 4:0. Mnohí vtedy začali vnímať Espanyol, ako jedného z favoritov na postup do finále v Glasgowskom Hampden Parku. No ak sa to malo stať skutočnosťou Espanyol by mal poraziť portugalského giganta Benficu Lisabon, dvojnásobného víťaza Európskeho pohára majstrov. Espanyol sa tým nenechal vyviesť z konceptu a rýchlo sa v prvom domácom zápase ujal vedenia 3:0. Benfice sa však podarilo v Barcelone streliť dva góly a skoro aj vyrovnať, čím si pripravila lepšiu východiskovú pozíciu do odvety. Konečný výsledok zápasu bol 3:2. Espanyol, však prežil nepríjemnú cestu do Lisabonu a vrátil sa späť s vynikajúcou remízou 0:0, ktorá klubu postačovala aby si zabezpečil miesto v semifinále. Medzi poslednými štyrmi tímami sa Espanyolu ušiel nemecký súper Werder Brémy, ale opäť sa mu podarilo uhrať skvelý domáci výsledok a v podstate rozhodnúť dvojzápas už v jeden večer. Výhra 3:0 mu na ceste do Nemecka poskytla potrebný pokoj na dotiahnutie svojej spanilej jazdy až do finále pohára UEFA, o to viac, keď v Brémach kontroloval zápas a vyhral 2:1. Vo finále, ktoré sa hralo 16. mája 2007 v Glasgowe, sa Espanyol stretol so súperom zo španielskej La Ligy, FC Sevilla. Po remíze 2:2 a predĺžení, prehral až na strely zo značky pokutového kopu 1:3. Espanyol sa tak stal jediným klubom v histórii pohára UEFA, ktorý v tejto súťaži neprehral ani jediný zápas a napriek tomu nezískal trofej. Hráč klubu Walter Pandiani, ktorý po sezóne opustil klub, sa stal najlepším strelcom tohto ročníka pohára UEFA.
Zaujímavosti z histórie V roku 1928 sa klub stal zakladajúcim členom La Ligy a v roku 1929 vyhral svoj prvý Copa del Rey. Vtedajší hráč klubu Ricardo Saprissa neskôr emigroval do Kostariky a dopomohol k vytvoreniu klubu Deportivo Saprissa. Espanyol sa 9-krát kvalifikoval do Pohára UEFA (vrátane sezóny 2006/07, keď vyhral Copa del Rey) a v roku 1988 sa dostal do finále, kde prehral s Bayerom Leverkusen z vtedajšieho západného Nemecka, na pokutové kopy 2:3, po nezabudnuteľných zápasoch doma a vonku (3:0 v Barcelone, 0 – 3 v Leverkusene). V roku 1994 RCD Espanyol vytvoril svoj rezervný tím, RCD Espanyol B. Espanyol hrá svoje domáce zápasy na olympijskom štadióne, Estadi Olímpic Lluís Companys. V súčasnosti klub buduje nový štadión medzi mestami Cornella de Llobregat a El Prat de Llobregat na západ od Barcelony. 13. januára 2007 Espanyol zaznamenal svoje prvé víťazstvo v derby s mestským rivalom FC Barcelona od roku 2001. Tento zápas skončil výsledkom 3:1 pre Espanyol.
Slávni hráči RCD Espanyol Počas viac ako 100 rokov histórie klubu mal Espanyol v svojom kádri hráčov, ktorí boli dobre známi na celom svete. Pravdepodobne prvý a slávny modro-biely idol bol brankár Ricardo Zamora. Po ňom za klub hrali tiež ďalší slávni hráči, ako Alfredo Di Stéfano, Kubala, N Kono, Răducioiu, Pochettino, Milošević, či Raúl Tamudo.
Štadión Fanúšikovia klubu počas zápasu. Od svojho založenia hral klub na rôznych miestach. Tieto sa menili hlavne tesne po založení klubu. Medzi rokmi 1903 a 1918 hral klub na štadióne Estadio del Cruce . V rokoch 1919 až 1925 hral na štadióne llamado Parada Castellanos . V roku 1926 sa klub presťahoval na svoj súčasný štadión Estadio Gigante de Arroyito . Tento prešiel v rokoch 1957, 1963, 1967 a 1974-78 renováciami. Súčasná kapacita štadióna je 48 900 miest, priemerná návštevnosť je 35 000 divákov.
Farby a znak klubu Na začiatku svojej existencie používal Rosario Central červeno-biele dresy, ktoré boli rozdelené na štyri štvorce. Od roku 1903 zmenil červenú farbu na modrú, no dresy si zachovali svoju formu. Od roku 1904 začal klub používať modro-žlté pruhované dresy, ktoré používa do súčasnosti. Súčasný znak používa klub od roku 1903. Tento tvoria modré a žlté zvislé pruhy, nad ktorými sú písmená CARC , teda prvé písmená z názvu klubu Club Atlético Rosario Central. V roku 1973 bol znak klubu modifikovaný, keď sa tento umiestnil do veľkého písmena C. Znak v tejto forme od tej doby používa klub ako oficiálny klubový znak.
Koncertné turné  Ako hlavný účinkujúci Barrio Fino World Tour (2004 – 2006) The Big Boss Tour (2007 – 2009) Mundial Tour (2010 – 2011) European Tour (2012) Prestige World Tour (2012 – 2013) King Daddy Tour (2014 – 2015) TamoEnVivoTour (2017) La Gira Dura (2018) Con Calma Tour (2019) Ako spolu-účinkujúci The Kingdom Tour (2015 – 2016) (s Donom Omarom)
Kariéra Počas práce v Econo (supermarket v Portoriku) vydával skladby ako nezávislý umelec. Jeho pieseň „Diles“, ktorú uverejnil na SoundCloud-e, upútala pozornosť DJa Luiana, s ním v mene svojho vydavateľstva Hear this Music podpísal zmluvu. Vďaka nej mohol začať spolupracovať s viacerými známymi latino umelcami. Odvtedy sa niekoľkokrát umiestnil v tabuľke TOP10 US Hot Latin Songs . Jeho prelomový singel „Soy Peor“ ho zaradil medzi popredných predstaviteľov latino-trap žánru a dostal sa na 22. miesto v rebríčku Hot Latin Songs . Lyrika a nálada skladby "Soy Peor” súčasne vyjadrujú stratu a sexuálnu túžbu. V lete roku 2017 podpísal zmluvu s Cardenas Marketing Network (CMN) pre niekoľko krajín Latinskej Ameriky. V júli 2017 spolupracoval so speváčkou Becky G a vznikla tak skladba „Mayores“. Začiatkom novembra 2017 účinkoval v rádiu Beats 1, ktoré prvýkrát odvysielalo reláciu Trap Kingz v španielskom jazyku. V novembri 2017 sa jeho skladba „Tu No Metes Cabra“ dostala na 38. miesto v tabuľke Hot Latin Songs . Remix tejto skladby žiadal o prepustenie speváka Anuel AA z väzenia. V rovnakom čase sa pieseň „Sensualidad“, ktorá vyšla v spolupráci s Bad Bunnym, J Balvinom a Prince Royceom, dostala na 8. miesto v tabuľke Hot Latin Songs, zatiaľ čo remix ku skladbe „Te Boté“ v spolupráci s interpretmi Ozuna a Nicky Jam dosiahol v tomto rebríčku prvé miesto. V roku 2018 spolupracovala Cardi B s Bad Bunnym a J Balvinom a v rebríčku Billboard Hot 100 dosiahli prvé miesto so skladbou „I Like It“. V tejto skladbe Bad Bunny rapuje v španielčine, “anglo-španielčine” a angličtine. Videoklip k nej bol natočený v marci 2018 na Miami. Umiestnenie so skladbou „I Like it“ sa stalo prvým a zatiaľ jediným Bad Bunnyho prvým miestom v rebríčku na americkom Billboard Hot 100. 21. júla 2018 mal 5-minútové vystúpenie na festivale Tomorrowland v Belgicku ako súčasť súboru, ktorý predstavil DJ Alesso, a ktorý ho na toto vystúpenie pozval. Bad Bunny odprezentoval svoju pasáž zo spomínanej skladby speváčky Cardi B „I Like It“. 11. októbra 2018 vydal skladbu „Mia“ v spolupráci s Drakeom. Prvá upútavka tejto skladby vyšla v januári 2018. Drake si v nej otestoval svoju španielčinu. Obsadila 5. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 . Svoj debutový album X 100pre vydal na Štedrý deň 2018.
Pôsobil v týchto skupinách  Crazy Boys – zakladateľ skupiny Golden Stars Olympic – v prvej polovici 60. rokov bol najväčšou hviezdou, neskôr nechcel začať s novým štýlom rokenrolu, a tak odišiel Old Stars Transit B komplex
Najznámejší interpreti  Addys D’Mercedes Carlos Santana Soda Stereo Control Macete Ill Nino Los Prisioneros Jaguares Juanes Linea 77 Maná Los Tres Rescate Café tacvba Sepultura Aterciopelados Shakira Soulfly Santana Chicano Malo Ozomatli Kategória:Rockové hudobné žánre Kategória:Latinskoamerická hudba
Paco de Lucía , rodným menom Francisco Sánchez Gómez ( 21. december 1947, Algeciras, Španielsko – † 25. február 2014, Cancún, Mexiko) bol španielsky hudobný skladateľ a gitarista, brat významného španielskeho gitaristu Ramóna de Algecirasa a speváka Pepé de Lucíu. Bol to vynikajúci gitarový virtuóz v španielskom národnom hudobnom, tanečnom a kultúrnom štýle flamenco, niektorými odborníkmi považovaný za najlepšieho gitarového interpreta tohto štýlu všetkých čias. Pôsobil aj ako jazzový a klasický gitarista a bol, okrem iného, ​​tiež známy ako veľký obdivovateľ a propagátor španielskeho hudobného skladateľa Manuela de Fally. Na gitaru hral už od svojich piatich rokov, na jeho hudobné zameranie mal vplyv jeho otec António, ktorý bol tiež španielskym ľudovým gitaristom. Profesionálnym gitaristom sa stal z otcovho popudu už v 11 rokoch. Najprv vystupoval so svojím bratom Pepem, až neskôr sa dal na sólovú dráhu.
Založenie klubu a jeho charakteristika Espanyol bol založený 28. októbra 1900 študentom na univerzite v Barcelone, Ángelom Rodríguezom. Klub mal pôvodne svoj domov v zámožnej štvrti Barcelony Sarria a bol založený pod názvom Sociedad Espanola de Football . Espanyol bol prvým klubom v Španielsku založený výhradne španielskymi fanúšikmi futbalu, ako opozícia voči prisťahovalcom, ktorý založili klub FC Barcelona. Espanyol hral najprv vo svetložltých dresoch, a to pretože priateľ zakladateľa klubu vlastnil textilnú továreň a mal prebytok látky svetložltej farby. Bolo ponechané na jednotlivých hráčoch, akej farby budú ich krátke nohavice. V roku 1910 sa názov klubu zmenil na Club Espanol de Futbol a zároveň bolo rozhodnuté, že jeho dresy budú mať modré a biele pásy, tak ako hlavné farby klubového znaku. Klubové farby, modrá a biela, boli vybraté na počesť legendárneho katalánskeho admirála Rogera de Lluria, ktorý mal štít týchto farieb a v stredoveku v oblasti Stredozemného mora chránil katalánske záujmy. Od samotného začiatku svojej existencie klub dosahoval úspechy. V roku 1903 vyhral Campionat de Catalunya a v zapätí hral aj v Copa del Rey. Nanešťastie roky bol Espanyol mnohými Barcelončanmi spájaný so „španielskym Katalánskom“, čo bolo vnímané ako kolaborácia so španielskym centralizmom.
Súčasný káder  Dátum zápasu: 28. marec 2022 Súper: Reprezentačné góly a zápasy aktualizované k : 28. marec 2022 Poz. Hráč Dátum narodenia (vek) Reprezentačné štarty Góly Klub B Josep Gómes 3. december 1985 (36 rokov) 79 0 Inter d Escaldes B Iker Álvarez 25. júl 2000 (20 rokov) 6 0 Villarreal B B Xisco Pires 2 0 Manchego O Moisés San Nicolás 68 3 Atlètic d Escaldes O Max Llovera 50 1 San Cristóbal O Joan Cervós 35 0 Castelldefels O Txus Rubio 32 0 Inter d Escaldes O Albert Alavedra 14 0 Pobla Mafumet O Adrián Rodrigues 21 0 Atlètic d Escaldes O Christian García 8 0 Marchamalo O Eric de Pablos 5 0 UE Santa Coloma O Kiko Pomares 2 0 Villajoyosa Club de Fútbol Z Marc Pujol Kapitán klubu 101 4 FC Santa Coloma Z Sergi Moreno 76 1 Inter d Escaldes Z Jordi Rubio 57 0 Inter d Escaldes Z Marc Rebés 46 3 UE Santa Coloma Z Ludovic Clemente 44 0 Inter d Escaldes Z Albert Reyes 3 0 UE Santa Coloma Z Luis Blanco 2 0 FC Santa Coloma Ú Jordi Aláez 47 2 Manchego Ú Aarón Sánchez 27 0 Atlètic d Escaldes Ú Ricard Fernández 23 1 Andratx Ú Víctor Bernat 10 1 Ordino
Cesta klubov do finále Santos Tím Barcelona CONMEBOL Konfederácia UEFA Víťazi Pohára osloboditeľov 2011 Kvalifikácia Víťazi Ligy majstrov UEFA 2010/2011 Voľno Play-off Voľno Voľno Štvrťfinále Voľno 3–1 Kashiwa Reysol(Neymar, Borges, Danilo) Semifinále 4–0 Al-Sadd(Adriano (2), Seydou Keita, Maxwell)
Úspechy  Chelsea FA Premier League: 2004–05, 2005–06 Football League Cup: 2004–05 FA Charity/Community Shield: 2000, 2005 Barcelona La Liga: 2008–09 Copa del Rey: 2008–09 Supercopa de España: 2006, 2009 Liga majstrov UEFA: 2008–09 Superpohár UEFA: 2009
RCD Espanyol de Barcelona (katalánsky: Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona) je španielsky športový klub založený v Barcelone. Najznámejšie je jeho futbalové družstvo. Espanyol aktuálne sídli na štadióne Estadi Cornellà-El Prat s kapacitou 40 500 divákov, ktorý bol otvorený 2 Augusta 2009. Dovtedy sídlil klub na štadióne Estadi Olímpic Lluís Companys, kde sa odohrávali v roku 1992 letné olympijské hry. Predtým hral svoje zápasy na Estadi de Sarria. Hoci je v tieni slávnejšieho mestského rivala FC Barcelona, stabilne patrí medzi silnejšie tímy v španielskej La Lige.
Úspechy  Barcelona 2x víťaz Primera División: 2009/10, 2010/11 1x víťaz Copa del Rey: 2011/12; Runner-up 2010/11 3x víťaz španielskeho Superpohára: 2009, 2010, 2011 2x víťaz Ligy majstrov: 2008/09, 2010/11 1x víťaz európskeho Superpohára: 2011 1x víťaz MS klubov: 2011
Diskografia  Štúdiové albumy Názov Detaily Ocenenie Predaj Najvyššia zaznamenaná pozícia v rebríčkoch Kto dá viac Dátum vydania: november 2007 Vydavateľstvo: EMI Formát: CD - SK: 2 500+ - Let the beat come true Dátum vydania: 31. máj 2009 Vydavateľstvo: BeatBan Formát: CD, digitálny download - - Mixtapes 2008: Who gives you more mixtape vol. 1 (s DJom Tagerom) 2009: Rekapitulácia 2011: Big banger menu Videoklipy 2010: "Get low/Skener" (ft. S.A.S & Suvereno) 2010: "Monopol" (Hip Hop ide hore) (ft. Rytmus) 2010: "Bůh" (ft. Hugo Toxxx) 2010: "V tvojej hlave" (ft. H16)
Thalía s Hits Remixed je kolekcia remixov Thalíinych hitov.
Single  „Equivocada“ „Que sera de ti“ „Con la Duda (featuring Jon Sebastian)“ „Ensename a Vivir“ „Estoy Enamorado (featuring Pedro Capo)“ Kategória:Albumy Thalíe Kategória:Koncertné albumy Kategória:Hudobné albumy z 2009
Zoznam skladieb  „Genio Atrapado“ (David Frank, Pamela Sheyne, Rudy Perez, Steve Kipner) - 3:38 „Falsas Esperanzas“(Jorge Luis Piloto) - 2:57 „El Beso Del Final“ (Franne Golde, Rudy Perez, Tom Snow) - 4:42 „Pero Me Acuerdo De Ti“ (Rudy Perez) - 4:26 „Ven Conmigo (Solamente Tu)“ (Johan Aberg, Paul Rein, Rudy Pérez) - 3:11 „Si No Te Hubiera Conocido“ (feat. Luis Fonsi) (Rudy Perez) - 4:50 „Contigo En La Distancia“ (César Portillo DeLaLuz) - 3:44 „Cuando No Es Contigo“ (Manuel Lopez, Rudy Perez) - 4:10 „Por Siempre Tu“ (Diane Warren, Rudy Perez) = 4:05 „What a Girl Wants“ (Guy Roche, Shelly Peiken, Rudy Perez) - 3:14 „Reflection“ (David Zippel, Matthew Wilder, Rudy Perez) - 3:38 42:32 ;Bonusové piesne „Falsas Esperanzas“ (Dance Radio Mix) (Jorge Luis Piloto) - 3:27 „Falsas Esperanzas“ (Tropical Mix) (Jorge Luis Piloto) - 3:10 „Pero Me Acuerdo De Ti“ (remix) (Rudy Pérez) - 3:41 „Ven Conmigo (Solamente Tú)“ (Karaoke Version) (Johan Aberg, Paul Rein, Rudy Pérez) - 3:12 56:10 Kategória:Hudobné albumy Christiny Aguilerovej Kategória:Hudobné albumy z 2000
Oficiálne verzie  "Just Be - 514 Mix" – 8:49 "Just Be - Antillas Club Mix" – 9:49 "Just Be - Antillas Radio Edit" – 3:13 "Just Be - Antillas Dub" – 9:19 "Just Be - Antillas Edit Mix" – 4:10 "Just Be - Wally Lopez la Factoria Vocal Remix" – 8:49 "Just Be - Wally Lopez la Factoria Dub Remix" – 8:52
Diskografia  ako Cybotron, s Rickom Davisom (1981–1983) „Alleys of Your Mind“ (1981), singel „Cosmic Cars“ (1982), singel „Clear“ (1982), singel Enter (1983) „Techno City“ (1984), singel Clear (1990), digitálne remasterované vydanie Clear ako Model 500 (1985–súčasnosť) „No UFO’s“ (1985), singel „Night Drive“ (1985), singel (obsahuje „Time Space Transmat“) „Jazz is the Teacher“ (1993), 12" pomocná produkcia s 3MB „Pick Up the Flow“ (1993), 12" Sonic Sunset (1994) Deep Space (1995) Body and Soul (1999) OFI / Huesca (2010) ako Channel One, with Doug Craig (1986-1987) „Technicolor“ (1986), singel „It’s Channel One“ (1987), singel ako Infiniti (1991–1995) Skynet 1998 „The Infinit Collection“ 1996 ako Model 600 (2002) Update 2002, singel ako Juan Atkins The Berlin Sessions 2005
Pozadie a kompozícia Na albume sa nachádzajú dve piesne, Tu Y Yo a Olvídame , ktoré sa odlišujú od piesní s rovnakým názvom vydaných na albume Thalía (2002) a El Sexto Sentido (2005).
Diskografia  American Blues Is Here (1968) Do Their Thing (1969) ZZ Top ZZ Top s First Album (1971) Rio Grande Mud (1972) Tres Hombres (1973) Fandango! (1975) Tejas (1977) Degüello (1979) El Loco (1981) Eliminator (1983) Afterburner (1985) Recycler (1990) Antenna (1994) Rhythmeen (1996) XXX (1999) Mescalero (2003) La Futura (2012)
Zoznam skladieb CD singel Europe 7" green vinyl Propagačné CD ;Zdroj:
Tímy v sezóne 2014/2015 Tím Štadión Kapacita Almería Juegos Mediterráneos 21 350 Athletic Bilbao San Mamés 53 289 Atlético Madrid Vicente Calderón 54 907 Barcelona Camp Nou 99 786 Celta Vigo Balaídos 31 800 Córdoba El Arcángel 21 822 Deportivo La Coruña Riazor 34 600 Eibar Ipurua 6 000 Elche Martínez Valero 36 017 Espanyol RCDE Stadium 40 500 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 393 Granada Nuevo Los Cármenes 23 156 Levante Ciutat de València 26 354 Málaga La Rosaleda 30 044 Rayo Vallecano Vallecas 14 708 Real Madrid Santiago Bernabéu 81 044 Real Sociedad Anoeta 32 076 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 45 500 Valencia Mestalla 55 000 Villarreal El Madrigal 25 000
Tímy v sezóne 2021/2022 Tím Štadión Kapacita Alavés Mendizorrotza 19 840 Athletic Bilbao San Mamés 53 289 Atlético Madrid Wanda Metropolitano 68 456 Barcelona Camp Nou 99 354 Cádiz Nuevo Mirandilla 20 724 Celta Vigo Balaídos 29 000 Elche Martínez Valero 33 732 Espanyol RCDE Stadium 40 000 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 393 Granada Nuevo Los Cármenes 19 336 Levante Ciutat de València 26 354 Mallorca Son Moix 24 262 Osasuna El Sadar 23 576 Rayo Vallecano Vallecas 14 708 Real Betis Benito Villamarín 60 721 Real Madrid Santiago Bernabéu 81 044 Real Sociedad Anoeta 39 500 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 43 883 Valencia Mestalla 55 000 Villarreal Estadio de la Cerámica 24 890
Tímy + Tím Štadión Kapacita Alavés Mendizorrotza 19 840 Athletic Bilbao San Mamés 53 000 Atlético Madrid Wanda Metropolitano 68 000 Barcelona Camp Nou 99 354 Celta Vigo Abanca-Balaídos 29 000 Eibar Ipurua 7 083 Espanyol RCDE Stadium 40 000 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 000 Girona Montilivi 13 500 Huesca El Alcoraz 7 638 Leganés Butarque 12 450 Levante Ciutat de València 26 354 Rayo Vallecano Vallecas 14 708 Real Betis Benito Villamarín 60 721 Real Madrid Santiago Bernabéu 81 044 Real Sociedad Anoeta 32 000 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 42 714 Valencia Mestalla 49 500 Valladolid José Zorrilla 26 512 Villarreal Estadio de la Cerámica 23 500
Tímy v sezóne 2011/2012 Tím Štadión Kapacita Athletic Bilbao San Mamés 39 750 Atlético Madrid Vicente Calderón 54 851 Barcelona Camp Nou 99 354 Real Betis Benito Villamarín 52 745 Espanyol RCDE Stadium 40 500 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 700 Granada Nuevo Los Cármenes 22 524 Levante Ciutat de València 25 534 Málaga La Rosaleda Stadium 28 963 Mallorca Iberostar 23 142 Osasuna El Sadar 19 553 Racing de Santander El Sardinero 22 271 Rayo Vallecano Campo de Vallecas 15 489 Real Madrid Santiago Bernabéu 85 454 Real Sociedad Anoeta 32 076 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 45 500 Sporting Gijón El Molinón 29 800 Valencia Mestalla 55 000 Villarreal Estadio de la Cerámica 25 000 Real Zaragoza La Romareda 34 596
Tímy v sezóne 2016/2017 Tím Štadión Kapacita Alavés Mendizorrotza 19 840 Athletic Bilbao San Mamés 53 289 Atlético Madrid Vicente Calderón 54 907 Barcelona Camp Nou 99 354 Celta Vigo Balaídos 29 000 Deportivo La Coruña Riazor 32 912 Eibar Ipurua 7 083 Espanyol RCDE Stadium 40 500 Granada Nuevo Los Cármenes 22 094 Las Palmas Gran Canaria 33 111 Leganés Butarque 10 922 Málaga La Rosaleda 30 044 Osasuna El Sadar 18 761 Real Betis Benito Villamarín 51 700 Real Madrid Santiago Bernabéu 81 044 Real Sociedad Anoeta 32 076 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 42 714 Sporting Gijón El Molinón 29 029 Valencia Mestalla 55 000 Villarreal El Madrigal 25 000
Tímy v sezóne 2013/2014 Tím Štadión Kapacita Almería Juegos Mediterráneos 22 000 Athletic Bilbao San Mamés 53 332 Atlético Madrid Vicente Calderón 54 851 Barcelona Camp Nou 99 354 Celta Vigo Balaídos 31 800 Elche Martínez Valero 36 017 Espanyol RCDE Stadium 40 500 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 700 Granada Nuevo Los Cármenes 22 524 Levante Ciutat de València 25 534 Málaga La Rosaleda Stadium 30 044 Osasuna El Sadar 19 553 Rayo Vallecano Campo de Vallecas 15 489 Real Betis Benito Villamarín 52 500 Real Madrid Santiago Bernabéu 81 044 Real Sociedad Anoeta 32 076 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 45 500 Valencia Mestalla 55 000 Valladolid José Zorrilla 26 512 Villarreal El Madrigal 24 890
Arény Palau Blaugrana Mesto Aréna Kapacita Pavelló de l Ateneu de Sant Sadurní Barcelona Palau Blaugrana 7 585 Reus Pavelló d Esports Reus 3 500 Sant Sadurní Pavelló de l Ateneu de Sant Sadurní 1 500 Vic Pavelló del Club Patí Vic 3 000
Štadión Štadión klubu počas zápasu. Klub hráva svoje domáce zápasy na štadióne Estadio Arquitecto Ricardo Etcheverri už od roku 1905. Súčasná kapacita štadióna je 24 442 miest.
Štadióny v ročníku 2010–11 Domáci klub Štadión Kapacita Betis Manuel Ruiz de Lopera 51,309 Elche Manuel Martínez Valero 38,750 Celta Vigo Balaídos 32,500 Las Palmas Gran Canaria 32,500 Valladolid José Zorrilla 26,512 Tenerife Heliodoro Rodríguez López 24,000 Recreativo Nuevo Colombino 21,670 Xerez CD Chapín 20,300 Salamanca El Helmántico 17,341 Albacete Carlos Belmonte 17,300 Granada Los Cármenes 16,612 Córdoba Nuevo Arcángel 15,425 Barcelona B Mini Estadi 15,276 Cartagena Cartagonova 15,105 Rayo Vallecano Teresa Rivero 15,000 Gimnàstic Nou Estadi 14,500 Numancia Los Pajaritos 10,200 Ponferradina El Toralín 8,200 Huesca El Alcoraz 8,000 Girona Montilivi 9,200 Villarreal B Ciudad Deportiva 5,000 Alcorcón Santo Domingo 3,000
Pozri aj  Národný futbalový štadión Estadio Nacional Julio Martínez Prádanos
Tímy v sezóne 2017/2018 + Tím Štadión Kapacita Alavés Mendizorrotza 19 840 Athletic Bilbao San Mamés 53 289 Atlético Madrid Wanda Metropolitano 67 703 Barcelona Camp Nou 99 354 Celta Vigo Abanca-Balaídos 29 000 Deportivo La Coruña Estadio Riazor 32 912 Eibar Ipurua 7 083 Espanyol RCDE Stadium 40 500 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 000 Girona Montilivi 13 450 Las Palmas Estadio Gran Canaria 32 400 Leganés Butarque 11 454 Levante Ciutat de València 26 354 Málaga La Rosaleda Stadium 30 044 Real Betis Benito Villamarín 60 720 Real Madrid Santiago Bernabéu 81 044 Real Sociedad Anoeta 32 000 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 42 714 Valencia Mestalla 49 500 Villarreal Estadio de la Cerámica 24 890
Tímy v sezóne 2010/2011 + Tím Štadión Kapacita Almería Estadio del Mediterráneo 22 000 Athletic Bilbao San Mamés 39 750 Atlético Madrid Vicente Calderón 54 851 Barcelona Camp Nou 99 354 Deportivo La Coruña Estadio Riazor 34 600 Espanyol RCDE Stadium 40 500 Getafe Coliseum Alfonso Pérez 17 700 Hércules Estadio José Rico Pérez 30 000 Levante Ciutat de València 25 534 Málaga La Rosaleda Stadium 28 963 Mallorca Iberostar 23 142 Osasuna Estadio Reyno de Navarra 19 800 Racing Santander El Sardinero 22 271 Real Madrid Santiago Bernabéu 80 354 Real Sociedad Anoeta 32 076 Sevilla Ramón Sánchez Pizjuán 45 500 Sporting Gijón El Molinón 29 800 Valencia Mestalla 55 000 Villarreal Estadio de la Cerámica 25 000 Zaragoza La Romareda 34 596
Slávnostné otvorenie Camp Nou Camp Nou počas zápasu Dátum slávnostného otvorenia štadiónu bol 24. september 1957. Pre túto udalosť bol zostavený špeciálny výbor, ktorého úlohou bolo zorganizovať slávnostný ceremoniál. Výbor pozostával z dvoch zodpovedných ľudí, Aleixa Buxeresa (vzťahy s verejnosťou) a Nicolau Casausa (organizácia). Člen Kráľovskej španielskej akadémie José María de Cossío v mestskej sieni, Salón de las Crónicas, v sobotu 21. septembra formálne otvoril slávnosti pri príležitosti otvorenia nového štadióna. Počas tohto víkendu sa odohralo niekoľko medzinárodných zápasov na štadióne Les Corts a na Palacio Municipal de Deportes za účasti mnohých športových klubov. Tieto dni vošli do histórie klubu a pri tejto príležitosti bola skomponovaná nová hymna klubu, ktorej slová napísal Josep Badia na hudbu Adolfa Cabané. V deň hlavnej oslavy bolo mesto odiate do klubových farieb FC Barcelona. Slávnosti pokračovali za početnej účasti fanúšikov a štadión bol posvätený barcelonským Arcibiskupom Gregoriom Modregom. Spevácky zbor Orfeón Graciense spieval Händlovu pieseň „Hallelujah“ a zároveň bol velebený obraz Panny Montserratskej. Prezidentská lóža bola natlačená najdôležitejšími osobami športového a politického života, vrátane prezidenta klubu Francesca Miró-Sans, generálneho námestníka pre spoločenské aktivity José Solísa Ruiz, ktorý mal v tom čase postavenie ministra športu, predsedu Národnej delegácie športovcov José Antonia Elola Olaso, miestodržiteľa Barcelony Felipe Acedo a starostu Barcelony Josepa M. de Porcioles. Hoci práce na štadióne ešte neboli dokončené, viac ako 90 000 divákov bolo svedkami, slávnostnej prehliadky zástupcov hlavných katalánskych futbalových klubov, spolu s členmi iných športových klubov a fanúšikov. Po prvýkrát zaznela nová hymna „Himne a l’Estadi“ a o pol štvrtej poobede bol odpískaný prvý výkop na Camp Nou. V prvom zápase na Camp Nou bol súperom Barcelony klub Legia Varšava z Poľska a v zápase, ktorý sledovalo 90 000 divákov vyhrala FC Barcelona 4:2. Historicky prvý gól na Nou Campe strelil Eulógio Martinez. Počas prestávky na ihrisku tancovalo 1 500 členov skupiny „Agrupación Cultural Folclórica de Barcelona“ a bolo vypustených 10 000 holubov. To bol začiatok nového obdobia klubu.
Štadióny San Félix El Tigre Puerto La Cruz Estadio La Ceiba Estadio Enzo Hernández Estadio Alfonso Carrasquel 170px Kapacita: 30 000 Kapacita: 5 762 kapacita: 18 000 Otvorený: 1998 Otvorený: 2006 Otvorený: 1991
Futbol Club Barcelona , známy tiež ako Barcelona a familiárne ako Barça je futbalový klub v Španielsku. Klub bol založený dňa 29. novembra 1899 skupinou švajčiarskych, anglických a katalánskych futbalistov pod vedením Joana Gampera. Klub sa stal symbolom katalánskej kultúry a katalánskej národnosti, a z toho dôvodu pochádza aj motto "Més que un club" (Slovensky: viac ako klub ). Oficiálna hymna FC Barcelony je „Cant del Barça“, ktorú napísali Jaume Picas a Josep Maria Espinàsk. Fanúšikovia FC Barcelona sa volajú culés alebo culers . Klub je druhým najbohatším futbalovým klubom na svete z hľadiska príjmov, s ročným obratom 398 miliónov eur. Klub dlhoročne súperí s klubom Real Madrid, a zápasy medzi oboma tímami sú nazývané ako "El Clásico". Klub je súčasným lídrom tabuľky, pričom získal najviac domácich trofejí v španielskom futbale, a to 27 v La Lige, 31 v Copa del Rey, 14 v Supercopa de España, 3 v Copa Eva Duarte a 2 v Copa de la Liga, a takisto je držiteľom rekordu v posledných štyroch súťažiach. V medzinárodnom klubovom futbale vyhrala FC Barcelona päťkrát Ligu Majstrov UEFA, rekordné štyri Poháre víťazov pohárov UEFA, päť Superpohárov UEFA a tri Svetový klubový pohár FIFA. Tiež vyhrala rekordné tri Poháre veľtržných miest, ktoré sú považované za predchodcu Pohára UEFA. Podľa historického rebríčka IFFHS (Medzinárodná federácia futbalovej histórie a štatistík) je FC Barcelona najlepším klubom na svete od roku 1991, kedy začala agentúra zhromažďovať štatistické údaje. FC Barcelona je jediným európskym klubom, ktorý od roku 1955 hral každú sezónu kontinentáleho futbalu, a je jedným z troch klubov v Španielsku, ktorý nebol nikdy vyradený zo súťaže La Liga, spolu s klubmi Athletic Bilbao a Real Madrid. V roku 2009 sa stala FC Barcelona prvým španielskym klubom, ktorý vyhral tzv. treble, skladajúci sa zo súťaží La Liga, Copa del Rey a Liga Majstrov. V tom istom roku, sa stala prvým futbalovým klubom, ktorý vyhral šesť zo šiestich súťaží v jednom roku, čím dokončil šesticu, zahŕňajúcu vyššie uvedené treble a Supercopa de España (Španielsky superpohár), Superpohár UEFA a Majstrovstvá klubov FIFA. Okrem futbalu pod FC Barcelona patria aj profesionálne tímy z rôznych ďalších športových odvetví: basketbal, hádzaná, futsal, hokej na kolieskových korčuliach, volejbal a ragby. Okrem siedmich profesionálnych tímov má klub aj ďalších jedenásť amatérskych športových sekcií: pozemný hokej, atletika, krasokorčuľovanie, ľadový hokej, bejzbal. Klub sa venuje charite a v poslednom období je sponzorskými zmluvami viazaný s detským fondom UNICEF.
Externé odkazy  Oficiálna webová stránka FC Barcelona