# Sveriges internationella åtaganden om mänskliga rättigheter

---

Mänskliga rättigheter behöver synliggöras tidigt i lagstiftningsprocessen för att få genomslag. Genom att ta upp mänskliga rättigheter i konsekvensutredningar bidrar utredningsväsendet och statliga förvaltningsmyndigheter till att mänskliga rättigheter respekteras, skyddas och främjas i svensk lagstiftning och övriga åtgärder. I förlängningen stärker det de mänskliga rättigheterna i det svenska samhället.

Genom sina internationella åtaganden har Sverige ett ansvar för att respektera, säkerställa, främja och skydda fri- och rättigheter inom området mänskliga rättigheter.

Sveriges ansvar för de mänskliga rättigheterna hänger ihop med anslutningen till de centrala FN-konventionerna om mänskliga rättigheter och flera av Europarådets konventioner om mänskliga rättigheter. Sverige är också en del av EU och därmed bundet av EU-rätten, bland annat Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (EU-stadgan).

## Överensstämmelse med Sveriges åtaganden

Sveriges internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter innebär att all lagstiftning och övriga åtgärder ska vara i överensstämmelse med dessa åtaganden. Det betyder i det här sammanhanget att kommittéer och särskilda utredare behöver uppmärksamma och analysera hur deras utredningsuppdrag, förslag och överväganden förhåller sig till Sveriges internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter.

Att nationell lagstiftning tidigare har konstaterats vara i överenstämmelse med Sveriges internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter behöver dock omprövas över tid. Innebörden av de mänskliga rättigheterna förändras över tid t.ex. genom att rättspraxis utvecklas nationellt, i Europadomstolen och EU-domstolen och i andra länder. Dessutom utvecklas uttolkningen inom FN.

Det är därför viktigt att analysen inte bara utgår från tidigare bedömningar utan omprövas utifrån en sådan utveckling.

Läs mer om hur internationella åtagande ska tolkas och tillämpas [Vägledning vid tolkning och tillämpning av FN:s konvention om barnets rättigheter - Regeringen.se](https://www.regeringen.se/rattsliga-dokument/departementsserien-och-promemorior/2019/11/vagledning-vid-tolkning-och-tillampning-av-fns-konvention-om-barnets-rattigheter/ " Vägledning vid tolkning och tillämpning av FN:s konvention om barnets rättigheter - Regeringen.se")

## Mänskliga rättigheter omfattar i stort sett alla livsområden

De mänskliga rättigheterna omfattar i stort sett alla livsområden. Kartläggningen, analysen och bedömningen av konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna knyter därför an till nästan alla förhållanden och perspektiv som en utredning kan behöva beakta inom ramen för sin konsekvensutredning.

Konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna kan sällan analyseras och bedömas separat från analysen av andra förhållanden och perspektiv som en utredning beaktar. Mänskliga rättigheter har till exempel samband med analysen av en lång rad konsekvenser för demokrati och rättsstatens principer, den enskildes välfärd och rätt till arbete, bostad, utbildning samt social omsorg, trygghet och hälsa, hållbar utveckling och god miljö, skydd för privatliv och familjeliv, delaktighet, likabehandling, jämställdhet och frågor som rör till exempel barn, ungdomar, äldre, kvinnor, hbtqi-personer, personer med funktionsnedsättning, migranter, nationella minoriteter och urfolk.

Syftet med att kartlägga, analysera och bedöma konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna är inte att ersätta konsekvensanalyser som rör andra förhållanden och perspektiv. Syftet är att komplettera dem och tillföra information om hur de mänskliga rättigheterna kan säkerställas eller förstärkas inom ramen för uppdraget. När en utredning till exempel ska ta hänsyn till ett jämställdhetsperspektiv behöver utredningen se till att även respektera, säkerställa, skydda och främja internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter, i synnerhet konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (kvinnokonventionen) eller om förslagen till exempel rör personer med funktionsnedsättning behöver utredningen se till att även respektera, säkerställa, skydda och främja internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter och i synnerhet konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (funktionsrättskonventionen).

## Att bedöma konsekvenserna för mänskliga rättigheter

Kartläggning, analys och bedömning av konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna bör vara en integrerad del av hela utredningsarbetet. De frågor som gäller de mänskliga rättigheterna och som är relevanta med tanke på utredningens uppdrag behöver identifieras redan i början av utredningsarbetet och följa med under hela processen.

En kartläggning och analys behöver göras av hur den föreslagna lagstiftningen, policyförändringen eller nya statsfinansiella prioriteringar konkret påverkar individers och gruppers möjligheter att åtnjuta sina mänskliga rättigheter fullt ut och hur rättigheterna bäst kan tillgodoses inom ramen för utredningens uppdrag.

En grundläggande princip är att de grupper av människor som berörs ska vara delaktiga och involveras i frågor som rör dem. Även civilsamhället behöver involveras i frågor som rör dem och de som de representerar.

Utredningen eller myndigheten behöver också bedöma om förslag och överväganden är förenliga med statens förpliktelser att respektera, säkerställa, skydda och främja mänskliga rättigheter. Förslagen behöver vara utformade så att skyddet av rättigheterna enligt Sveriges åtaganden inom området mänskliga rättigheter respekteras och vid behov förstärks. De behöver tydligt beskriva hur deras överväganden och förslag förhåller sig till Sveriges internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter.

Mer om att bedöma konsekvenserna för mänskliga rättigheter

För att inte missa viktiga aspekter av de mänskliga rättigheterna under utredningsarbetet och i konsekvensutredningen är det bra att ha med sig några frågor för att de ska komma med.

* Vilka grupper av människor får sina rättigheter direkt eller indirekt påverkade, eller berörs särskilt av förslagen? Rör frågorna till exempel rättigheter för nationella minoriteter, urfolket samerna, migranter, barn, äldre, kvinnor, hbtqi-personer eller personer med funktionsnedsättning?
* Vilka mänskliga rättigheter aktualiseras inom ramen för förslagen? Aktualiseras till exempel medborgerliga och politiska rättigheter, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter eller rättigheter som rör särskilda grupper?
* Vilka rättighetsinstrument är relevanta för utredningen (svensk grundlag, EU:s system för de grundläggande fri- och rättigheterna, internationella människorättskonventioner, domslut mot Sverige från Europadomstolen)?
* Vilka andra källor kan fördjupa förståelsen av Sveriges åtaganden? Exempel på källor: övrig praxis från Europadomstolen, nationell och internationell praxis, rekommendationer och allmänna kommentarer från FN:s och Europarådets granskningskommittéer, rapporter och information från Institutet för mänskliga rättigheter.
* Vilken information finns det om hur rättigheterna tillgodoses i praktiken? Vad behövs det mer information om? Till exempel genom forskning, kartläggningar, rapporter och levd erfarenhet.
* Vilka gruppers erfarenheter av hur deras rättigheter tillgodoses i praktiken behöver samlas in? Till exempel nationella minoriteter, urfolket samerna, migranter, barn, äldre, kvinnor, hbtqi-personer eller personer med funktionsnedsättning.
* Hur ska grupper av människor och civilsamhällets organisationer involveras under utredningsarbetet?
* Innebär förslagen en inskränkning av en rättighet till exempel i rätten till skydd för privat- och familjelivet, yttrandefriheten eller mötes- och föreningsfriheten, och är det en tillåten inskränkning, och har i så fall en proportionalitetsbedömning gjorts? Har andra, mindre ingripande åtgärder övervägts?
* Har en bedömning om förslagen är förenliga med Sveriges internationella åtaganden om de mänskliga rättigheterna gjorts? Finns det en motivering till bedömningen baserat på den analys och kartläggning som gjorts?

Proportionalitetsbedömning

En proportionalitetsbedömning är en metod för att avgöra om en inskränkning av en rättighet är förenlig med skyddet för de mänskliga rättigheterna. För att avgöra om en inskränkning kan anses vara proportionerlig måste en avvägning göras av hur stort ingreppet är i den enskildes rätt och hur starkt det behov är som ska tillgodoses genom ingreppet. Endast om det finns ett rimligt förhållande mellan dessa två faktorer kan ingreppet anses proportionerligt. Det är dessutom viktigt att åtgärden är nödvändig och effektiv för att uppnå ett legitimt syfte och att ingen mindre ingripande åtgärd kan uppnå samma syfte. Syftet måste vara godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Sådana syften skrivs ut såsom: nationella säkerheten, den allmänna säkerheten eller landets ekonomiska välstånd, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Åtgärder får inte gå utöver vad som är nödvändigt i förhållande till det syfte som ligger bakom åtgärden. Här i ligger en proportionalitetsbedömning också för att väga effekten av åtgärden mot inskränkningen i rättigheten.

Metoden, som är helt central i Europadomstolens praxis, består av fem steg:

1. Har inskränkningen stöd i nationell rätt?
2. Har lag- eller policyförslagen ett legitimt syfte?
3. Är förslagen ändamålsenliga och bidrar till detta syfte?
4. Är åtgärden nödvändig (det vill säga att det saknas mindre ingripande alternativ att uppnå samma mål)?
5. Står de negativa konsekvenserna av förslaget i rimlig proportion till fördelarna med förslaget?

Utredningen måste gå igenom varje steg och svara ja på samtliga frågor.

Se exempelvis 2 kap. 20–24 §§ regeringsformen, artiklarna 8, 10 och 11 i Europakonventionen, artiklarna 7, 11 och 52 i EU:s rättighetsstadga.

Frågor att ställa sig

Eftersom de mänskliga rättigheterna omfattar i stort sett alla livsområden knyter konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna an till nästan alla förhållanden och perspektiv som en utredning kan behöva beakta inom ramen för sin konsekvensutredning. Nedanstående är exempel på områden där mänskliga rättigheter behöver analyseras, kartläggas och bedömas.

Innebär förslagen till exempel konsekvenser för:

* demokratin och rättsstatens principer,
* rätten till en nationalitet och medborgarskap,
* rätten till rättvis rättegång, personlig säkerhet och skydd för privat- och familjeliv,
* rätten att söka asyl,
* den enskildes rätt till liv och skydd mot våld och övergrepp,
* rätten till yttrandefrihet och att sprida och ta emot information,
* religionsfrihet, åsiktsfrihet och demonstrations- och mötesfrihet,
* den enskildes välfärd och rätt till tillfredsställande levnadsstandard, arbete, bostad, samt social omsorg och trygghet,
* rätten till hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård,
* rätten till utbildning, vetenskap och kultur,
* rätten till sitt språk och kulturliv,
* rätten till hållbar utveckling och god miljö,
* rätten till delaktighet, likabehandling och jämställdhet,
* särskilda grupper såsom barn, ungdomar, äldre, kvinnor, hbtqi-personer, personer med funktionsnedsättning, migranter, nationella minoriteter eller urfolk.

Om utredaren eller myndigheten bedömer att uppdraget berör personer som befinner sig inom Sveriges jurisdiktion, särskilda grupper eller någon aspekt av de mänskliga rättigheterna behöver en kartläggning, analys och bedömning av konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna göras.

Potentiella fallgropar och förslag på lösningar

* En vanlig fallgrop är att **inte på ett tidigt stadium identifiera vilka rättigheter som berörs** eller att utgå från att grundlagarna omfattar alla rättigheter.
* Att **förutsätta att svensk lagstiftning är i överensstämmelse** med Sveriges internationella åtaganden inom området mänskliga rättigheter är också en möjlig fallgrop.
* En annan möjlig fallgrop är **att se mänskliga rättigheter endast som ett perspektiv** och inte som åtaganden för staten att respektera, främja, säkerställa och skydda de mänskliga rättigheterna.
* Det kan vara **lätt att missa involvering av grupper av människor och civilsamhällesorganisationer**, som berörs av de frågor som omfattas av utredningens uppdrag, genom hela utredningsarbetet.
* **Att inte tolka en konvention som en helhet** och i relation till andra konventioner är ett vanligt misstag.
* Ett annat vanligt misstag är att **endast konstatera att ett förslag inte strider mot Sveriges internationella åtaganden.** I stället ska förslagen analyseras utifrån mänskliga rättigheter och bedömningen motiveras.
* Ytterligare en möjlig fallgrop är **att inte överväga mindre ingripande åtgärder i de fall utredningens förslag och överväganden riskerar att inskränka en mänsklig rättighet.** I det fall ett förslag eller övervägande skulle innebära att en rättighet inskränks ska en proportionalitetsbedömning göras. Här blir det viktigt att ha kunskap om att alla rättigheter inte är möjliga att inskränka, vilket framgår av bestämmelserna i respektive konvention.
* Slutligen, att **inte tydligt redogöra för bedömningen** hur utredningens förslag och överväganden är förenliga med Sveriges internationella åtaganden om de mänskliga rättigheterna är också en vanlig fallgrop.

Senast uppdaterad:
2025-03-03