# Avgiftsförordningen (1992:191)

---

## Ekonomistyrningsverkets föreskrifter och allmänna råd (ESVFA 2022:5) om avgifter

## Föreskrifter till förordningen

### Inledning

**1 §** Denna författning innehåller föreskrifter och allmänna råd till avgiftsförordningen (1992:191).

## Förordningens tillämpningsområde

**1 §** I denna förordning finns bestämmelser i anslutning till 3 kap. 4, 6 och 7 §§ budgetlagen (2011:203). Förordning (2011:216).

**1 a §** Förordningen gäller för myndigheter under regeringen. För affärsverken gäller endast 3 § och 5 § första stycket samt 15–25 §§. Förordning (2011:216).

## Allmänna råd till 1 a § förordningen

### Tillämpningsområde

Bestämmelserna i avgiftsförordningen (1992:191) gäller för myndigheter som bedriver avgiftsbelagd verksamhet oavsett om inkomsterna disponeras av myndigheten eller inte.

**2 §** Förordningen skall tillämpas om inte något annat följer av en annan förordning eller av ett särskilt beslut av regeringen. Förordning (1996:1196).

## Rätten att ta ut avgifter

**3 §** En myndighet får ta ut avgifter för varor och tjänster som den tillhandahåller bara om det följer av en lag eller förordning eller av ett särskilt beslut av regeringen.

## Allmänna råd till 3 § förordningen

### Rätten att ta ut avgifter

Utöver de avgifter som en myndighet tar ut med stöd av ett särskilt bemyndigande kan en myndighet ta ut avgifter med stöd av de generella bemyndiganden som ges i 4 och 15 §§ avgiftsförordningen (1992:191).

**4 §** En myndighet får, om det är förenligt med myndighetens uppgift enligt lag, instruktion eller annan förordning, mot avgift tillhandahålla

1. 1. tidskrifter och andra publikationer,
   2. informations- och kursmaterial,
   3. konferenser och kurser,
   4. rådgivning och annan liknande service,
   5. lokaler,
   6. utrustning,
   7. offentlig inköps- och resurssamordning,
   8. automatisk databehandlingsinformation i annan form än utskrift,
   9. upplysningar per telefon, om denna service går utöver myndighetens serviceskyldighet enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och förvaltningslagen (2017:900), och
   10. tjänsteexport.

Varor och tjänster enligt första stycket får tillhandahållas bara om verksamheten är av tillfällig natur eller av mindre omfattning. Förordning (2018:956).

## Rådgivning och annan liknande service – föreskrifter till 4 § förordningen

**2 §** Innan en myndighet beslutar om att ta ut en avgift för rådgivning eller annan liknande service ska myndigheten pröva att

1. 1. tjänsten är förenlig med myndighetens uppgift, och
   2. tjänsten innebär en service som går utöver den hjälp som ska lämnas enligt 6 och 8 §§ förvaltningslagen (2017:900).

## Allmänna råd till 4 § förordningen

### Utrustning

Bemyndigandet avser uthyrning eller liknande av utrustning. Bestämmelser om försäljning av utrustning finns i förordningen (1996:1191) om överlåtelse av statens lösa egendom.

### Offentlig inköps- och resurssamordning

Rätten att ta ut avgift för offentlig inköpssamordning innebär att en myndighet som har kostnader för att till exempel sluta avropsavtal med en leverantör får ta ut ersättning för detta.

Offentlig resurssamordning innebär att en myndighet samordnar sitt resursutnyttjande avseende varor och tjänster med en annan statlig myndighet, en kommun eller en region. Skriftliga överenskommelser eller avtal om samordningen bör träffas mellan de berörda parterna. Ansvarsfördelningen mellan myndigheterna bör läggas fast.

### Automatisk databehandlingsinformation i annan form än utskrift

Enligt tryckfrihetsförordningen är en myndighet skyldig att på begäran lämna ut en kopia eller utskrift av allmän handling om denna inte är sekretessbelagd. Myndigheten är emellertid enligt samma författning inte skyldig att tillgodose önskemål om att få utskriften uppställd på ett visst sätt eller i viss form i större utsträckning än vad som följer av lag. Bemyndigandet ger en myndighet stöd för att ta betalt för uppgifter som på begäran lämnas ut på något annat lagringsmedium än papper.

### Tjänsteexport

Tjänsteexport är sådana tjänster som inom eller utom riket tillhandahålls avnämare i utlandet.

## Verksamhet av mindre omfattning – föreskrifter till 4 § förordningen

**3 §** Vid en bedömning av om verksamheten är av mindre omfattning ska de sammanlagda intäkterna under budgetåret enligt 4 § 1–10 avgiftsförordningen (1992:191) ställas mot de totala förvaltningskostnaderna för myndigheten under året. Om intäkterna under en längre tid än två år överstiger ett belopp som motsvarar fem procent av de totala kostnaderna ska verksamheten inte anses vara av mindre omfattning.

## Allmänna råd till 4 § förordningen

Förvaltningskostnader för myndigheten är normalt de kostnader som redovisas under avsnittet Verksamhetens kostnader i myndighetens resultaträkning.

## Verksamhet av tillfällig natur – föreskrifter till 4 § förordningen

**4 §** För verksamhet av tillfällig natur finns inga begränsningar för hur stora intäkterna får vara. Det är först när intäkterna som tas ut med stöd av 4 § avgiftsförordningen (1992:191) totalt sett inte kan anses vara av mindre omfattning som myndigheten behöver undersöka om en del av dessa är av tillfällig natur. Om så är fallet ska  myndigheten beräkna om intäkterna, exklusive intäkter av verksamhet av tillfällig natur, härrör från verksamhet av mindre omfattning.

## Beslut om storleken på avgifter, samråd m.m.

**5 §** En myndighet får bestämma storleken på andra avgifter än de som avses i 4 § endast efter särskilt bemyndigande från regeringen.

Om inte regeringen har föreskrivit något annat, ska avgifter beräknas så att de helt täcker verksamhetens kostnader (full kostnadstäckning).

För avgifter som tas ut enligt 4 § första stycket 1–9 får myndigheten själv, upp till full kostnadstäckning, besluta om storleken på avgifterna om inte regeringen har föreskrivit något annat. Förordning (2014:1432).

## Beräkning av avgifter – föreskrifter till 5 § förordningen

**5 §** För att uppnå full kostnadstäckning i respektive avgiftsbelagd verksamhet ska myndigheten beräkna avgiftsnivån så att den långsiktiga självkostnaden täcks. Detta innebär att avgifterna ska beräknas så att intäkterna på ett eller några års sikt täcker samtliga med verksamheten direkt eller indirekt förenade kostnader.

## Allmänna råd till 5 § förordningen

För varor och tjänster som en myndighet avgiftsbelägger med stöd av 4 § 1–9 avgiftsförordningen (1992:191) får myndigheten själv bestämma om avgifterna ska sättas så att hela eller bara en del av självkostnaden täcks. Vägledande vid valet av prissättningsprincip är att denna inte bör motverka syftet med verksamheten.

Om verksamheten är konkurrensutsatt bör myndigheten beräkna avgifterna så att självkostnaden täcks. I vissa fall, då det är svårt att beräkna självkostnaden, kan myndigheten ta ut en avgift motsvarande marknadspriset.

Av 5 § första och andra styckena avgiftsförordningen följer att myndigheten själv får bestämma avgiftens storlek för tjänsteexport så att full kostnadstäckning uppnås.

**6 §** Har upphävts genom förordning (2011:216).

**7 §** En myndighet ska vart tredje år samråda med Statskontoret om de avgifter som myndigheten tar ut.

Samråd ska även genomföras om myndigheten avser att väsentligt förändra en avgift eller ta ut en ny avgift.

Om det finns särskilda skäl får Statskontoret medge undantag från samrådsskyldigheten. Förordning (2025:1189).

## Underlag för avgiftssamråd – föreskrifter till 7 § förordningen

**6 §** Myndigheten ska följa Ekonomistyrningsverkets anvisningar om underlag för avgiftssamråd.

## Samråd om väsentligt förändrad eller ny avgift – föreskrifter till 7 § förordningen

**7 §** Samråd om väsentligt förändrad eller ny avgift ska genomföras före beslut om avgiften.

En avgift ska anses vara väsentligt förändrad om avgiftskonstruktionen ändras väsentligt eller om avgiftsnivån höjs eller sänks väsentligt i förhållande till senast genomfört samråd.

Om en avgiftsbelagd verksamhet tas över av en myndighet från en annan ska berörda avgifter anses vara väsentligt förändrade.

## Allmänna råd till 7 § förordningen

Med avgiftskonstruktion avses hur avgiften utformas, till exempel som fast pris eller löpande räkning.

Vid bedömning av om avgiften är väsentligt förändrad bör hänsyn tas till hur mycket förändringen påverkar den som betalar avgiften.

**8 §** En myndighet ska på begäran av Statskontoret lämna uppgifter om de varor och tjänster som myndigheten tar ut avgifter för. Förordning (2025:1189).

## Förfarandet vid uttag av vissa ansökningsavgifter

**9 §** Bestämmelserna i 10-14 §§ gäller, när det är särskilt föreskrivet, avgifter som statliga myndigheter skall ta ut för prövning av ärenden.

**10 §** Föreskrivna avgiftsklasser motsvarar följande belopp:

Avgiftsklass    Avgift kronor

1                          360

2                          990

3                       1 890

4                       3 300

5                       5 200

6                       8 100

7                     12 200

8                     18 100

9                     27 000

10                   54 000

Myndigheten ska regelbundet se över att rätt avgiftsklass tillämpas för myndighetens ansökningsavgifter och meddela regeringen när det finns behov av att byta avgiftsklass. Förordning (2024:1169).

## Regelbunden översyn av tillämpad avgiftsklass – föreskrifter till 10 § förordningen

**8 §** Myndigheten ska åtminstone vart femte år se över att rätt avgiftsklasser tillämpas för myndighetens  ansökningsavgifter enligt 10 § avgiftsförordningen (1992:191).

**11 §** Avgiften ska betalas när ansökan ges in. Om inte detta sker ska sökanden föreläggas att betala avgiften inom en viss tid. Ett sådant föreläggande får sändas till sökanden med post eller förmedlas på annat lämpligt sätt. Följs inte föreläggandet ska ansökan avvisas. Sökanden ska upplysas om detta i föreläggandet.

Om sökanden är en myndighet som ger in ett stort antal ansökningar, får den myndighet som ansökan ges in till göra undantag från kravet att avgiften ska betalas när ansökan ges in. Om det finns synnerliga skäl får myndigheten även i andra fall göra sådant undantag. Förordning (2011:216).

## Betalning av ansökningsavgift – föreskrifter till 11 § förordningen

**9 §** Avgiften ska betalas till den myndighet som tar emot ansökan, även om den myndigheten ska överlämna ansökan till en annan myndighet som slutligt ska avgöra ärendet.

**12 §** Ansökningsavgift skall betalas för varje avgiftsbelagt ärende som en ansökan avser.

**13 §** En myndighet får, om det finns särskilda skäl, betala tillbaka hela eller en del av ansökningsavgiften.

## Allmänna råd till 13 § förordningen

### Återbetalning av ansökningsavgift

Återbetalning bör endast komma i fråga om ett uttag av full avgift i det enskilda fallet skulle vara oskäligt.

**14 §** En myndighets beslut om ansökningsavgift får överklagas i samma ordning som gäller för det ärende ansökan avser. Om andra beslut i ärendet inte kan överklagas får beslut om ansökningsavgift överklagas till Skatteverket. Verkets beslut får inte överklagas. Förordning (2003:956).

## Avgifter för kopior, bevis och registerutdrag m. m.

**15 §** En myndighet ska ta ut en avgift enligt bestämmelserna i 16–22 §§ för att den efter särskild begäran lämnar ut

1. 1. kopia eller avskrift av allmän handling,
   2. utskrift av upptagning för automatisk databehandling,
   3. kopia av video- eller ljudbandsupptagning eller utskrift av ljudbandsupptagning, eller
   4. sådana bevis och registerutdrag som avses i 20 §.

När en avgift tas ut ska myndigheten samtidigt ta ut ersättning för kostnaden för att sända den begärda handlingen eller kopian till mottagaren. Förordning (2018:1544).

**16 §** Om en beställning omfattar tio sidor eller mer, skall avgift tas ut för kopior av allmänna handlingar och för utskrifter av upptagningar för automatisk databehandling enligt 15 § 1 och 2.

Avgiften för en beställning av tio sidor är 50 kronor. För varje sida därutöver är avgiften 2 kronor.

Myndigheten får besluta om undantag från första och andra styckena om det finns särskilda skäl.

Första -- tredje stycket gäller även när en handling sänds till beställaren via telefax. Förordning (1995:687).

**17 §** Avgiften för avskrift av allmän handling enligt 15 § 1 eller för utskrift av ljudbandsupptagning enligt 15 § 3 är 125 kronor per påbörjad fjärdedels arbetstimme.

Avgiften för kopia av videobandsupptagning enligt 15 § 3 är 600 kronor per band.

Avgiften för kopia av ljudbandsupptagning enligt 15 § 3 är 120 kronor per band. Förordning (2011:216).

**18 §** Om en myndighet enligt en särskild föreskrift ska framställa bestyrkta avskrifter eller kopior av handlingar som getts in, ska avgift tas ut med 125 kronor per påbörjad fjärdedels arbetstimme för framställningen av avskrift och med 2 kronor för varje framställd kopia, dock lägst 50 kronor. Förordning (2011:216).

**19 §** Vid beställning av kopia bestäms avgiften efter det antal sidor som fordras för att utföra beställningen med den utrustningen som myndigheten normalt använder för sådant ändamål.

**20 §** När det är särskilt föreskrivet att avgift för bevis eller registerutdrag ska tas ut efter viss avgiftsklass i denna förordning gäller följande belopp:

Avgiftsklass     Avgift kronor

A                          255

B                          510

C                       1 140

Förordning (2024:1169).

**21 §** Staten är fri från sådana avgifter som avses i 15 §.

Misstänkta och deras försvarare samt målsägande och målsägandebiträden är fria från avgift för ett exemplar av kopia eller avskrift av protokoll eller anteckning vid förundersökning eller annan motsvarande utredning av Polismyndigheten, Säkerhetspolisen, Tullverket, Kustbevakningen eller en åklagarmyndighet.

I rättshjälpslagen (1996:1619) finns bestämmelser om avgiftsfrihet i vissa fall för den som har beviljats rättshjälp.

Parter i mål och ärenden, sådana målsägande i brottmål som inte för talan samt offentliga försvarare och målsägandebiträden är fria från avgift för dom, utslag, slutligt beslut, protokoll i ärende om testamentsvittnesförhör eller sjöförklaring eller protokoll som innefattar slutligt beslut och för bevis om edgång eller försäkran. Avgift ska inte heller tas ut för utskrift av skiljaktig mening, som lämnas ut samtidigt med en dom eller ett slutligt beslut, för skriftligt besked om beslut i en ersättningsfråga till den som i ett mål eller ärende begär ersättning av allmänna medel eller för beslut i fråga om häktning.

Den som enligt fjärde stycket har rätt att få ett exemplar utan avgift kan endast om det finns särskilda skäl avgiftsfritt få ut ytterligare exemplar. Förordning (2014:1195).

**22 §** I förordningen (2003:234) om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. finns bestämmelser om hur avgiftsbelagda handlingar ska lämnas ut. Förordning (2011:216).

**23 §** Om någon anser att den avgift som en myndighet tagit ut av honom enligt 15 § är oriktig får han, inom 30 dagar efter den dag då avgiften betalades, hos myndigheten begära ett särskilt skriftligt beslut om avgiften.

## Allmänna råd till 23 § förordningen

### Skriftligt beslut om avgifter för kopior, bevis och registerutdrag m.m.

Myndigheten behöver endast fatta ett särskilt skriftligt beslut om avgiften när ett sådant begärs.

**24 §** Ett särskilt beslut enligt 23 § får överklagas hos Skatteverket. Verkets beslut får inte överklagas. Förordning (2003:956).

## Rätten att disponera avgiftsinkomster

**25 §** En myndighet får disponera avgiftsinkomster endast efter ett särskilt bemyndigande.

Myndigheten får dock disponera sådana avgiftsinkomster som avses i 4 och 15 §§. Förordning (1996:1196).

**25 a §** En myndighet som får disponera inkomster från avgiftsbelagd verksamhet ska balansera räkenskapsårets resultat i ny räkning.

Om det ackumulerade överskottet uppgår till mer än 10 procent av den avgiftsbelagda verksamhetens omsättning under räkenskapsåret, ska myndigheten lämna ett förslag till regeringen om hur hela överskottet ska disponeras.

Har det uppkommit ett underskott i avgiftsbelagd verksamhet som inte täcks av ett balanserat överskott från tidigare räkenskapsår, ska myndigheten lämna ett förslag till regeringen om hur underskottet ska täckas. Förordning (2014:1432).

## Allmänna råd till 25 a § förordningen

### Avgiftsinkomster som får disponeras

Bestämmelserna i 25 a § avgiftsförordningen (1992:191) gäller endast för sådan avgiftsbelagd verksamhet där avgifterna helt eller till en bestämd del beräknas täcka verksamhetens kostnader och där myndigheten har rätt att disponera avgiftsinkomsterna.

Med räkenskapsårets resultat avses här det överskott eller underskott som sammantaget har uppstått i en  myndighets avgiftsbelagda verksamheter.

Med omsättning avses de totala avgiftsintäkterna under räkenskapsåret i dessa avgiftsbelagda verksamheter.

Om summan av balanserat resultat och räkenskapsårets resultat innebär ett ackumulerat överskott som motsvarar mer än 10 procent av omsättningen enligt ovan, ska myndigheten föreslå regeringen hur hela det ackumulerade överskottet ska disponeras.

**25 b §** En myndighet som redovisar belastande avgifter i en offentligrättslig verksamhet med bestämt ekonomiskt mål mot en inkomsttitel ska meddela regeringen om det ackumulerade över- eller underuttaget i den verksamheten uppgår till mer än 10 procent av de avgiftsintäkterna under räkenskapsåret. Förordning (2014:1432).

## Allmänna råd till 25 b § förordningen

### Avgiftsinkomster som inte får disponeras

Bestämmelserna i 25 b § avgiftsförordningen (1992:191) gäller enbart för offentligrättsliga bruttoredovisade avgifter med bestämt ekonomiskt mål där regeringen i budgeten för avgiftsbelagd verksamhet i regleringsbrevet har begärt att både intäkter och kostnader ska redovisas för verksamheten. Har regeringen bara krävt att till exempel intäkter ska redovisas gäller inte kravet att lämna upplysningar om ackumulerade över- eller underuttag.

Offentligrättsliga avgifter används här i samma betydelse som belastande avgifter.

Procentsatsen för det ackumulerade över- eller underuttaget ska beräknas i förhållande till avgiftsintäkterna för respektive avgiftsbelagd verksamhet.

**26 §** Inkomster från avgiftsbelagd verksamhet, som en myndighet inte får disponera enligt 25 §, skall tillföras statens centralkonto i Riksbanken och redovisas under den inkomsttitel på statsbudgeten som regeringen bestämmer. Förordning (2006:1101).

**27 §** Har upphävts genom förordning (1999:899).

**28 §** Har upphävts genom förordning (1999:899).

**29 §** Har upphävts genom förordning (1999:899).

**30 §** Har upphävts genom förordning (1999:899).

## Indrivning

**30 a §** För sådana avgifter som avses i 9 och 15 §§ gäller följande.

Indrivning ska begäras för en avgift som inte har betalats in i rätt tid. Indrivning behöver dock inte begäras för en fordran som understiger 100 kronor om indrivning inte krävs från allmän synpunkt.

Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. och i indrivningsförordningen (1993:1229). Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. Överklagande av beslut inverkar inte på skyldigheten att betala avgiften. Förordning (2011:216).

## Tillämpningsföreskrifter

**31 §** Statskontoret får meddela de föreskrifter som behövs för tillämpningen av denna förordning. Förordning (2025:1189).

## Föreskrifter

### Undantag

**10 §** Ekonomistyrningsverket kan i enskilda fall pröva och meddela undantag från dessa föreskrifter.

## Övergångsbestämmelser

### 1992:191

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1992.

Genom förordningen upphävs expeditionskungörelsen (1964:618), stämpelförordningen (1964:619) och ersättningsförordningen (1991:354).

Expeditionskungörelsens bestämmelser gäller fortfarande i fråga om framställningar som gjorts före ikraftträdandet i ärenden upptagna i kungörelsens bilaga, avdelning II.

En myndighet som ännu inte skall lämna en årsredovisning till regeringen enligt förordningen (1993:134) om myndigheters årsredovisning och anslagsframställning skall foga uppgifter enligt 29 och 30 §§ till sitt årsbokslut. Förordning (1993:431).

### 1995:687

1. 1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1995.
   2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om framställningar som gjorts före ikraftträdandet.

### 1997:629

1. 1. Denna förordning träder i kraft den 1 december 1997.
   2. Äldre bestämmelser gäller fortfarande om allmän rättshjälp har beviljats enligt rättshjälpslagen (1972:429).

### 2003:956

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2004. Äldre föreskrifter i 14 och 24 §§ gäller fortfarande för Riksskatteverkets beslut.

## Övergångsbestämmelser till föreskrifter och allmänna råd

### ESVFA 2022:5

1. 1. Denna författning träder i kraft den 1 januari 2023.
   2. Genom författningen upphävs Ekonomistyrningsverkets föreskrifter och allmänna råd (ESV Cirkulär 1998:6) till avgiftsförordningen (1992:191).

Senast uppdaterad:
2026-01-02