# Betalningar i staten

---

Betalningarna i staten regleras i flera författningar. Här går vi igenom de grundläggande bestämmelserna och ger en övergripande beskrivning av det statliga betalningssystemet.

Statens betalningsmodell är samlingsnamnet för de regelverk, kontostrukturer, betaltjänster och tekniska system som hanterar statens betalningar. Målet med betalningsmodellen är att statens betalningar ska utföras effektivt, säkert och till så låga kostnader som möjligt. Riksgälden ansvarar för statens betalningssystem. [Mer om den statliga betalningsmodellen (riksgalden.se)](https://www.riksgalden.se/sv/var-verksamhet/statens-internbank/statens-betalningsmodell/).

## Grundläggande bestämmelser om statens betalningar

Betalningarna i staten regleras av flera lagar och förordningar. Övergripande kan man säg att statens likviditetsstyrning styrs av:

* ramavtal
* budgetlagen (2011:203)
* förordningen (2017:170) om statliga myndigheters betalningar och medelsförvaltning (betalningsförordningen)
* kapitalförsörjningsförordningen (2011:210).

### Ramavtal

Riksgälden upphandlar ramavtal på statens uppdrag för:

* betalningstjänster
* korttjänster
* resekontotjänster
* förbetalda kort.

Ramavtalen definierar tjänster, villkor och pris. Ramavtalen är viktiga instrument för att säkerställa att statens betalningar är både säkra och kostnadseffektiva.

Enligt 10 § betalningsförordningen ska en myndighet avropa betaltjänster enligt ramavtal som har träffats för statens räkning.

### Budgetlagen

Av 7 kap. budgetlagen framgår att regeringen beslutar om vilka ändamål myndigheterna ska låna till. Regeringen beslutar även om villkor och ramar för utlåning till myndigheterna.

### Betalningsförordningen

Betalningsförordningen reglerar hur myndigheterna ska hantera och genomföra sina betalningar. Vissa delar av betalningsförordningen gäller även för affärsverken. Till förordningen har Riksgälden utfärdat föreskrifter och allmänna råd.

Betalningsförordningen tydliggör Riksgäldens och myndigheternas ansvar. Myndigheterna ansvarar för sina betalningar, att de utförs i rätt tid, med rätt belopp och till rätt mottagare. I föreskrifterna finns de viktigaste principerna för hur myndigheterna ska genomföra sina betalningar säkert och effektivt.

### Kapitalförsörjningsförordningen

Kapitalförsörjningsförordningen reglerar delar av statens likviditetsstyrning. Förordningen fastställer att myndigheterna ska ta upp lån hos Riksgälden till anläggningstillgångar och att rörelsekapital i statens verksamhet finansieras via räntekontokrediter. Även myndigheternas räntekonton och anslagsutbetalningar regleras i förordningen.

## Det statliga betalningssystemet

Myndigheternas bankkonton ingår i det statliga betalningssystemet och är anslutna till statens centralkonto (SCR), som förs i Riksbanken. Det finns två betalningsflöden i det statliga betalningssystemet, räntebärande och icke räntebärande. Det är regeringen som beslutar om vilka anslag som ska hanteras i respektive flöde.

### Betalningar i räntebärande och icke räntebärande flöde

Generellt gäller att betalningar hänförbara till myndighetens förvaltning hanteras via det räntebärande flödet och att utbetalda bidrag/transfereringar och inbetald uppbörd hanteras i det icke räntebärande flödet.

Myndigheten kan utläsa från regleringsbrevet vilka anslag som betalas ut i räntebärande flöde. Övriga anslag ska hanteras i icke räntebärande flöde då myndigheter inte kommer att få några medel utbetalade till räntekontot från dessa anslag.

När myndigheterna gör en betalning är bankkontot kopplat till antingen det räntebärande eller det icke räntebärande betalningsflödet i statens betalningssystem. Så myndigheternas in- och utbetalningar påverkar saldot på SCR oavsett i vilket flöde betalningen görs. I vissa fall används i regelverket benämningen statens centralkonto för betalningar i icke räntebärande flöde.

Senast uppdaterad:
2024-11-06

Innehållet är granskat:
2025-10-30