# Konsekvenser för felaktiga utbetalningar

---

Förändringar i välfärdssystemen behöver ställas i relation till om de innebär försämrade kontrollmöjligheter och/eller ökad risk för felaktiga utbetalningar. Brottsupplägg avseende organiserad brottslighet inom området utvecklas och anpassar sig löpande till regelverk och kontrollmöjligheter. När nya eller ändrade författningar för välfärdssystemen tas fram behöver riskerna för brottsliga angrepp analyseras. För att kunna skapa regelverk som är hållbara över tid, bör risken beaktas för att enskilda förmåner och stöd utsätts för brott.

Det betalas årligen ut omfattande belopp i olika förmåner och stöd från välfärdssystemen. Totalt rör det sig om drygt 120 olika former av för­måner och stöd, där några av de vanligaste är sjukpenning, föräldra­penning, pen­sioner, assistansersättning, bostadsbidrag, studiemedel eller A-kassa. Dessa olika förmåner och stöd fyller således en mycket viktig funktion för såväl samhället som för individ och företag.

En del av utbetalningarna från välfärdssystemen bedöms vara felaktiga och huvuddelen av de felaktiga utbetalningarna bedöms bero på medvetna fel, det vill säga misstänkt fusk och även för­sök till olika former av välfärdsrela­terad brottslighet - mätningar brukar ange ett ungefärligt spann på 15–20 miljarder årligen i felaktiga utbetalningar. Konsekvenserna av detta är omfat­tande, både den givna ekonomiska förlusten för i slutändan alla skatte­betal­are och att välfärdsbrott i många fall har blivit en allt viktigare del i den krimi­nella ekonomin. Välfärdsbrott är ofta en finansieringskälla till såväl annan brottslighet som extremism och terrorism.

Att minska det felaktigt utbetalda beloppet ur välfärdssystemen är därför rele­­vant ur både ett statsfinansiellt och ur ett brottsförebyggande perspektiv. Det handlar också om att kunna upprätthålla förtroendet och tilliten till samhället och dess välfärdssystem. Om de förslag som utredningen/­kom­mittén/förvaltningsmyndigheten lämnar innebär att nya eller ändrade regler föreslås på väl­färdssystemens område bör konsekvenserna för brotts­ligheten och det brottsförebyggande arbetet särskilt beaktas.

Att göra en bedömning av konsekvenser av regelförändringar som direkt eller indirekt påverkar välfärds­systemen är utmanande. Det är flera inblan­dade, beslutande myndigheter och det finns en stor mängd förmåner och stöd som har vitt skilda regelverk och förutsättningar. För samhället i stort är det dock helheten som är avgörande, alltså de olika förmåner­nas förhållande till varandra och möjligheten att både i förväg och efterhand kontrollera att rätt belopp utbetalas till rätt person.

Frågor att ställa sig

En konsekvensutredning behöver ställa sig frågorna:

1. Hur påverkar förslagen välfärdssystemen?
2. Hur påverkar förslagen möjligheten att tillskansa sig felaktiga utbetalningar ur välfärdssystemen?
3. Hur påverkar förslagen möjligheten att kontrollera korrektheten i utbetalnin­gar från välfärdssystemen?

Den initiala bedömningen är om förslagen över­huvudtaget påverkar väl­färds­systemen, det vill säga om lämnade förslag innebär en förändring avse­ende utbetal­ningar ur välfärdssystemen eller möjligheten att ha rätt till stöd.

Om svaret på den frågan är JA bör en bedömning göras om förslagen kan antingen innebära en risk för generella felaktiga utbetalningar (medvetna och omed­vetna) samt risk för andra typer av brott. Det kan till exempel avse om helt nya former av stöd föreslås, om förslagen innebär förenklingar i ansök­ningsförfaranden, om stöd omfattar fler och större grupper eller om försla­gen innebär minskade kontrollmöjligheter för de beslutande och utbetalande myndigheterna. Förslag som innebär ett betydande bedömningsutrymme i det enskilda ärendet behöver särskilt uppmärksammas utifrån risk för påverkansförsök gentemot beslutsfattaren.

Bedömningen bör även omfatta i vilken utsträckning de lämnade förslagen kan komma att påverka välfärdsbrotts­ligheten och det brottsförebyggande arbe­tet inom området samt om särskild hänsyn behöver tas till sådan brotts­lighet eller brottsförebyggande arbete vid förslagens utformning.

Underliggande frågeställning är om de förslag som lämnats kan *öppna upp luckor* i regelverket som innebär såväl ökad risk för felaktiga utbetalningar rent generellt som ökade möjligheter till medvetet fusk och andra brott.

Särskild aktsamhet bör ske vid utformning av helt nya och/eller tillfälliga stöd som utbetalas främst vid extraordinära händelser. Sådana typer av ”krisstöd” ska ofta utredas snabbt och det finns ingen tidi­gare erfarenhet av kontroll till vem/vilka stödet går eller om det används till det som stödet är avsett för. Här kan därför konsekvensen ofta bli dubbel, stöd kan betalas ut felaktigt och de som skulle bli hjälpta av stödet får inte den hjälp de behöver.

*Ett europeiskt exempel tydliggör detta problem med ett snabbt beslutat stöd för återuppbyggnads­arbete efter en natur­katastrof. Utbetalningar hamnade i stor utsträckning hos oseriösa aktörer och ledde till ökad brottslighet i byggbranschen, samtidigt som de människor som drabbats av natur­kata­strofen inte fick någon större hjälp då någon större återuppbyggnad i praktiken inte skedde.*

För att få med alla aspekter ovan rekommenderas att i konsekvensanalysen använda analysmodellen Crime proofing för att motverka risken för ett fel­aktigt utnyttjande av välfärds­systemen. Denna finns att ladda ner på Brå:s hemsida, se länk nedan. Där finns även ytterligare information om modellen och hur den ska användas.

Potentiella fallgropar

## Indirekta konsekvenser

Ibland uppstår konsekvenser för utbetalningar ur välfärdssystemen indi­rekt, det vill säga en förändrad eller ny regel inom ett område kan på­verka möjlig­het till korrekta beslut eller kontrollmöjligheter avseende förmåner och stöd inom ett annat område. Ett exempel kan vara att förändringar i hur ett tillstånd kan ges eller en verksamhet tillåtas starta inom ett område, leder till fler felaktiga utbetalningar inom ett helt annat område. Det är därför viktigt att känna till eller ta reda på hur det område som förslaget rör hänger ihop med välfärdssystemet i stort.

## Effektiviseringar kan öppna nya luckor

Utredningsförslag avser ofta att åstadkomma effektiviseringar och förenk­lingar avse­ende regelverk. Förenklingar är i allmänhet positiva men de kan även påverka felaktiga utbetalningar ur välfärdssystemen. Det är viktigt att beakta att det som vid en för­sta anblick kan ses som en effek­tivi­sering av verksamheten även kan leda till att luckor för att begå välfärds­brott öppnas och/eller att kontrollmöjligheter försämras. Det kan exempelvis handla om minskade eller borttagna krav på att verifiera uppgifter eller att förslagen kräver ett utökat samarbete och informationsutbyte mellan myndigheter för att kontrollera att rätt stöd utbetalas – vilket i allmänhet kräver merarbete och där legala möjligheter att utbyta information kan saknas.

## Digitalisering kan öppna nya luckor

Att utforma och erbjuda digitala lösningar för kon­tak­ter med myndig­heter är idag oftast en självklarhet. Digitala kontakter innebär dock ofta en ökad ano­nymisering som kan innebära minskade kontrollmöjligheter och ökade möjlig­heter till fusk och organiserat miss­bruk av välfärdssystemen.

## Beteenden flyttar till nya arenor

Även vid förslag som syftar till att minska möjligheter att göra medvetna fel kan konsekvenser bli andra än de tänkta. Att täppa igen en möjlighet att utnyttja väl­färds­system kan ofta innebära att beteendet flyttar till andra are­nor. Exempelvis kan en ökad kontroll avseende statliga ut­betalningar leda till fler försök till utnyttjande av kommunala utbetalningar.

Senast uppdaterad:
2025-03-03