# När ska en konsekvensutredning göras?

---

Kommittéer, särskilda utredare och förvaltningsmyndigheter ska göra en konsekvensutredning när de lämnar vissa förslag till regeringen eller inför beslut om föreskrifter och allmänna råd. Här beskriver vi när en konsekvensutredning ska göras och de undantag från kraven som finns för myndigheter.

## Vid förslag till regeringen eller Regeringskansliet

En konsekvensutredning ska tas fram och redovisas när kommittéer, särskilda utredare och förvaltningsmyndigheter lämnar in förslag till regeringen eller Regeringskansliet om att regeringen ska föreslå nya eller ändrade lagar eller
besluta om förordningar. Kommittéer och särskilda utredare ska även göra en konsekvensutredning när de lämnar andra förslag i ett betänkande.

### Myndigheters undantag från kravet vid förslag till regeringen eller Regeringskansliet

Om en myndighet bedömer att det saknas skäl att göra en konsekvensutredning kan den lämna in förslag till regeringen eller Regeringskansliet om nya eller ändrade lagar och förordningar utan att redovisa en sådan.

Anledningen till detta är att kravet på att göra konsekvensutredningar inte ska hindra myndigheter från att ge regeringen information som de bedömer att regeringen är i behov av. Regleringen ska exempelvis inte leda till att en myndighet avstår från att uppmärksamma regeringen eller Regeringskansliet på brister eller ofullständigheter i gällande lagstiftning eller i samhällssystemet i övrigt.

En utgångspunkt för bedömningen kan vara syftet med förslaget:

* Om syftet med förslaget är att det ska kunna ligga till grund för beslut, utan ytterligare utredning, ska förvaltningsmyndigheten normalt redovisa en konsekvensutredning i samband med att förslaget lämnas in. I detta sammanhang ska den beredning som sker på Regeringskansliet inte ses som vidare utredning.
* Om syftet med förslaget istället är att informera regeringen om en brist eller ett problem med gällande reglering, behöver en förvaltningsmyndighet inte redovisa en konsekvensutredning när den informerar regeringen eller Regeringskansliet om behovet av nya eller förändrade lagar och förordningar.

Situationer där det kan vara rimligt för en myndighet att inte göra en konsekvensutredning kan vara:

* Då det är brådskande för regeringen att få information om ett problem och då frågan om möjliga åtgärder och dess konsekvenser därför bör hanteras senare.
* Då myndigheten som har identifierat ett problem inte har mandat eller anses lämplig att ta fram lösningar på det.
* Då det finns behov av styrning från regeringen för att kunna genomföra en utredning om vilken lösning som på bästa sätt kan hantera ett problem (exempelvis beslut om vem eller vilka som bör genomföra eller delta i en sådan utredning).
* Då det av andra skäl saknas behov av att göra en konsekvensutredning, t.ex. om en sådan utredning inte kan tillföra något alternativt där konsekvenserna är försumbara eller obetydliga.

När en myndighet bedömer att det saknas skäl att göra en konsekvensutredning ska myndigheten redovisa anledningen till detta i den skrivelse de lämnar in till regeringen. Det bakomliggande utredningsmaterialet som ligger till grund för bedömningen att det saknas sådana skäl bör också tillföras ärendet på myndigheten där frågan har diarieförts.

## Vid myndigheters regelgivning

Huvudregeln är att en förvaltningsmyndighet ska ta fram och dokumentera en konsekvensutredning inför beslut om föreskrifter eller allmänna råd. (För regelgivningsarbetet finns också stöd att hämta i Statsrådsberedningens handbok i författningsskrivning – [Myndigheternas föreskrifter (SB PM 2025:4](https://regeringen.se/contentassets/4a78b51adf5a41b09dc93f2bc2fe2846/myndigheternas-foreskrifter-pm-20254.pdf)).)

### Undantag från huvudregeln vid regelgivning

Det finns dock undantag från huvudregeln. En myndighet behöver inte ta fram och dokumentera en konsekvensutredning vid beslut om följande regler:

* Föreskrifter som uteslutande rör verksamheten inom den egna myndigheten, exempelvis myndighetens arbetsordning eller interna reglering av myndighetens informationssäkerhetsarbete eller systematiska arbetsmiljöarbete.
* Föreskrifter om sådana avgifter som omfattas av samrådsskyldigheten enligt 7 § avgiftsförordningen (1992:191). Samrådsskyldigheten omfattar alla avgifter som tas ut av förvaltningsmyndigheter under regeringen som inte är affärsverk. I enskilda fall kan det finnas undantag från samrådskravet. Det framgår i så fall av en förordning eller ett särskilt regeringsbeslut.
* Föreskrifter för utrikesförvaltningen, det vill säga föreskrifter som utfärdas av Regeringskansliet (Utrikesdepartementet) och som innehåller regler och anvisningar för hur utlandsmyndigheterna ska bedriva sin verksamhet.
* Föreskrifter med stöd av säkerhetsskyddsförordningen (2021:955) eller allmänna råd till förordningen.

### Inför mycket brådskande regelgivning kan konsekvensutredningen vänta

Under vissa förutsättningar får myndigheten fatta beslut om föreskrifter eller allmänna råd innan någon konsekvensutredning har hunnit tas fram. Det gäller om det skulle innebära fara för miljön, Sveriges säkerhet, liv, personlig säkerhet eller hälsa, eller risk för betydande ekonomisk skada om beslut inte fattas skyndsamt.

I sådana fall ska myndigheten ta fram en konsekvensutredning så snart som möjligt efter beslutet.

### Myndigheter får avstå från konsekvensutredningar även i andra fall

Om en regelgivande myndighet gör bedömningen att det saknas skäl för att ta fram en konsekvensutredning, får den avstå från att göra det. Bedömningen ska då dokumenteras och skälen till bedömningen anges.

Det är upp till myndigheten att själv ta ställning till om det i ett enskilt fall saknas skäl för att genomföra en konsekvensutredning.

#### Exempel på undantag i förarbetena till regleringen

I förordning (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning fanns motsvarande undantag från krav på konsekvensutredning som också finns i nu gällande förordning. I förarbetena till förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning, betänkandet Från verksförordning till myndighetsförordning (SOU 2004:23), ges exempel på när det är uppenbart obehövligt att genomföra en konsekvensutredning. Det handlar om när ändrade regler är av så begränsad natur att det är uppenbart att en konsekvensutredning inte skulle fylla någon praktisk funktion. Exempel på sådana situationer är:

* Om en myndighet beslutar om en föreskriftsändring som endast består av en ändrad hänvisning till följd av att en förordning, myndighet eller organisation har bytt namn.
* Årligen återkommande regeländringar för vilka det redan finns en konsekvensutredning som omfattar den aktuella problembeskrivningen.

#### Större utrymme att göra undantag än i förarbetenas exempel

Förarbetena lämnade författningsförslag med ordalydelsen ”uppenbart obehövligt”. I förordningen bestämdes skrivningen till ”saknas skäl”. Det innebär att myndigheter bör ha ett större utrymme att avstå från att göra en konsekvensutredning än vad de fall som lyfts fram i förarbetena är begränsade till. Till exempel vid krav på införande av en regel vars utformning den berörda myndigheten ej kan påverka, eller vid redaktionella ändringar av en redan införd regel.

## Konsekvensutredning inom Regeringskansliet

Regeringskansliet är en förvaltningsmyndighet under regeringen som ofta tar fram departementspromemorior, utkast till lagrådsremisser och andra produkter som innehåller förslag till nya eller ändrade regler. Eftersom sådana förslag tas fram inom ramen för Regeringskansliets interna beredningsprocess lämnas dessa förslag i formell mening inte in till regeringen eller Regeringskansliet. De omfattas därför inte direkt av regelverken för konsekvensutredningar.

Hur Regeringskansliet ska arbeta med konsekvensutredningar framgår av ett beslut av chefen för Regeringskansliet (FA2024/00416). I beslutet framgår även i vilken utsträckning beredningen av förslag till nya eller ändrade regler ska ske med utgångspunkt i förordningen om konsekvensutredning.

Senast uppdaterad:
2025-07-02

Innehållet är granskat:
2025-06-03