# Att välja avgiftskonstruktion

---

En avgift kan utformas på olika sätt, men vanligtvis så att sambandet mellan kostnad och avgift blir så tydligt som möjligt. Här beskriver vi de vanligaste avgiftskonstruktionerna saktaxa och tidtaxa, men även andra konstruktioner som förekommer i statliga myndigheters verksamhet.

En saktaxa är en fast avgift som regeringen eller myndigheten bestämmer i förväg. Flertalet belastande avgifter i offentligrättslig verksamhet tas ut i form av saktaxor. Det beror framför allt på önskemålet att avgiften ska vara enkel och överskådlig för den enskilde som i detta fall är mer eller mindre tvingad att betala avgiften. En saktaxa kan användas om inte kostnaderna för prestationen varierar för mycket. Annars kommer den som orsakar mindre kostnader att subventionera den som orsakar större kostnader.

Exempel på saktaxa är avgift för

* prövning av ansökan om pass
* att byta förnamn
* en entréavgift till ett museum.

Det finns flera fördelar med en saktaxa:

* Den som köper en tjänst eller vara vet i förväg vad det kostar.
* En fast avgift är enklare att administrera och följa upp.
* Det upplevs som rättvist att alla får betala lika mycket, särskilt om det är en offentligrättslig avgift som den enskilde är mer eller mindre tvingad att betala.

En nackdel med saktaxa är att sambandet mellan avgift och nedlagda kostnader för den enskilda prestationen kan vara svagt. En fast avgift kan således innebära att det blir stora skillnader mellan de kostnader som en viss användare orsakar och vad användaren får betala.

## En tidtaxa kan utformas på olika sätt

Tidtaxan är knuten till en tidsenhet. Köparen betalar en ersättning som direkt motsvarar den tid som krävs för att fullgöra uppdraget. Tidtaxan är normalt ett timpris som i regel baseras på direkta lönekostnader med påslag för att täcka en andel av de kostnader som indirekt är förenade med verksamheten. Eventuella övriga kostnader som är föranledda av uppdraget kan också ingå i tidtaxan, i den mån dessa inte debiteras särskilt.

En tidtaxa kan utformas på olika sätt. Den kan vara indelad i kategorier eller i löneintervall på så sätt att timpriset speglar den genomsnittliga kostnaden i respektive intervall. Ofta har tjänsterna som erbjuds till olika timpriser olika innehåll. Det finns också tidtaxor som är individuella och utformade med den direkta lönekostnaden för den som utför uppdraget som bas, och med ett omkostnadspåslag för att täcka övriga kostnader.

En typ av tidtaxa är löpande räkning. En fördel med denna taxa är att köparen får ersätta de kostnader som just det aktuella uppdraget orsakat, vilket kan uppfattas som rättvist och rimligt.

Nackdelar med löpande räkning:

* Ambitionsnivån kan bli onödigt hög.
* Det ger inte incitament till kostnadseffektivitet.
* Det är svårt för köparen att i förväg uppskatta kostnaderna.
* Risken för att köparen ifrågasätter avgiftens storlek ökar när tidsåtgång redovisas. Det kan i sin tur medföra att myndigheten inte fullt ut tar betalt för faktiskt nedlagt arbete.
* Det kan vara svårt att få betalt av små eller betalningssvaga köpare med resurskrävande ärenden.

Myndigheten kan också komma överens med köparen om ett tak för ersättningen. Större uppdrag kan också genomföras etappvis där en ram eller ett högsta belopp bestäms för varje etapp.

## Grundavgift plus en rörlig avgift

Under vissa förutsättningar kan avgifter för tjänster och i viss mån varor delas upp i två eller flera led. Vid sidan av en rörlig avgift, som oftast är volymberoende, kan myndigheten ta ut en grundavgift, till exempel en abonnemangsavgift.

Full kostnadstäckning kan uppnås för till exempel tillgång till en databas genom att ta ut en grundavgift, som täcker de fasta kostnaderna, och en rörlig avgift för uttagen.

En nackdel med grundavgift kombinerat med rörlig avgift kan vara att de administrativa kostnaderna kan bli stora. En annan nackdel är att en hög fast avgift kan motverka syftet med avgiften genom att den tränger undan vissa konsumenter trots att de är villiga att betala förbrukningsavgiften.

## Omsättningsavgift

En omsättningsavgift innebär att ett företag betalar en avgift som är baserad på omsättning, exempelvis tillverkad eller såld volym, balansomslutning eller annan variabel hos företaget.

En avgiftskonstruktion med omsättningsavgifter kan vara ett sätt att uppnå en rimlig fördelning av de totala kostnaderna för exempelvis tillsyn, bland annat genom att ta hänsyn till betalningsförmågan hos respektive tillsynsobjekt.

Omsättningsavgifter bör dock inte användas om det på sikt skulle innebära alltför stora skillnader mellan avgiftens storlek och kostnaderna för myndighetens tillsyn av det enskilda företaget. Orsaken är att avgiften annars skulle kunna få karaktär av en punktskatt, och då är det riksdagen som ska besluta om nivån.

Senast uppdaterad:
2024-06-04

Innehållet är granskat:
2025-09-26