# Bedöm vilken relation förslaget har till EU:s regler och direktiv

---

En del av den fördjupade analysen handlar om att bedöma hur ert förslag förhåller sig till EU:s regelverk, t.ex. EU-direktiv. Syftet med analysen är att säkerställa att Sverige efterlever de skyldigheter som följer av anslutningen till EU. Här beskriver vi utgångspunkterna för att göra en sådan bedömning.

Sveriges EU-medlemskap innebär att Sverige ska följa de regler EU:s institutioner beslutar om. I EU-rätten ingår också EU-domstolens rättspraxis och EU:s avtal med länder utanför EU. Sverige ska anpassa sin lagstiftning till EU-rätten. Det gäller både de lagar som riksdagen beslutar om och de föreskrifter som svenska myndigheter antar. Ett förslag som strider mot EU-rätten får inte genomföras. Om en svensk lag står i strid med en EU-lag är det EU-lagen som gäller. Att ett land anses bryta mot EU:s regler kan bero på att det inte följer EU-reglerna på rätt sätt. Det kan även handla om att ett land stiftat en lag som strider mot EU:s regler eller att landet inte har genomfört ett direktiv i tid.

De vanligaste typerna av EU-lagar är [förordningar och direktiv](/konsekvensutredning/analysera-forslagen/bedom-relationen-till-eus-regler-och-direktiv/eu-ratten/ "Förordningar och direktiv"). Förordningar gäller direkt i den form de är beslutade. En förordning gäller därför direkt som lag i Sverige. Direktiv som antas enligt EU-fördraget ska genomföras av medlemsstaterna. I Sverige sker detta genom lag, förordning eller myndighetsföreskrifter. I direktivet står när det senast ska vara genomfört i medlemsländerna. Om ett medlemsland inte har genomfört direktivet efter det datumet gäller direktivet under vissa förutsättningar i stället för den lagstiftning som borde finnas i landet.

Kommerskollegium har regeringens uppdrag att informera andra myndigheter om EU:s inre marknad. På myndighetens [webbplats](https://www.kommerskollegium.se/eu-ratten/myndigheter-kommuner-och-eu-ratten/ "Kommerskollegium") finns mer information om hur en myndighet bör gå till väga för att säkerställa att dess föreskrifter är förenliga med EU:s regler om den inre marknaden. Se också Kommerskollegiums [EU-rättstest](https://www.kommerskollegium.se/eu-ratten/myndigheter-kommuner-och-eu-ratten/eu-rattstest/ "EU-rätts test") – där ni kan pröva om en åtgärd är förenlig med EU-rätten.

## Konsekvensutredning vid implementering av EU-regler

Att påbörja arbetet med att utreda konsekvenser av EU-regler först efter att de har antagits är i regel alltför sent. På samma sätt som konsekvenserna av svensk reglering utreds innan beslut om dem fattas kan det också finnas skäl att utreda konsekvenserna för Sveriges vidkommande av kommande EU-reglering tidigare i beredningsprocessen. I ESO rapporten [Tänka efter före (ESO 2018:5)](https://eso.expertgrupp.se/rapporter/2018_5_tank_efter_fore/ "Tänka efter före (ESO 2018:5)") dras slutsatsen att det är viktigt att i större utsträckning analysera konsekvenser innan regleringen har antagits. Där anförs att konsekvenserna bör utredas redan på en strategisk nivå när handlingsutrymmet är större och där det finns möjligheter att påverka beslutets inriktning, dvs. i tidiga skeden av EU:s lagstiftningsprocess.

Implementeringsrådet har tagit fram en vägledning, [Vägledning för ökad företagshänsyn i EU-rättsakter](https://implementeringsradet.se/vagledning-for-okad-foretagshansyn-i-eu-rattsakter/), för detta beredande arbete. Den syftar till att utgöra ett stöd för den som på olika sätt bidrar i behandlingen av förslag till EU-rättsakter så att de utformas på ett sätt som stärker svenska företags konkurrenskraft.

I departementsskrivelsen [Bättre konsekvensutredningar (Ds 2022:22)](https://www.regeringen.se/rattsliga-dokument/departementsserien-och-promemorior/2022/08/ds-202222/ "Bättre konsekvensutredningar") anges att generellt gäller att förutsättningarna att ta fram en grundlig konsekvensutredning förbättras i takt med att ett förslag till ny eller ändrad lagstiftning blir mer konkret och detaljerat. Där pekas dock även på att möjligheterna att påverka utformningen av förslag är som bäst under det förberedande lagstiftningsarbetet, då en konsekvensutredning av olika åtgärder t.ex. kan användas för att, genom påverkansarbete, försöka utesluta vissa alternativ.

I departementsskrivelsen dras slutsatsen att även om tidiga konsekvensutredningar är en viktig förutsättning för påverkansarbete är det också viktigt att vidareutveckla och förfina konsekvensutredningar i senare delar av lagstiftningsprocessen, efter det att Europeiska kommissionen presenterat sitt förslag. Där anges att det bör framhållas att en konsekvensutredning är värdefull även om den tas fram sent i lagstiftningsprocessen, efter det att ett förslag har antagits av ministerrådet och parlamentet, då den kan ligga till grund för överväganden kring hur en ny eller ändrad lagstiftning närmare bör utformas eller följas upp.

## Omfattningen på konsekvensutredningen

När det utreds hur en EU-reglering ska implementeras i Sverige behöver ni som utredare förhålla er till den konsekvensutredning som har förekommit beslutet. De ställningstaganden som har gjorts där kan hänvisas till och vara ett underlag för vilka konsekvenser regleringen kan medföra vid en implementering i Sverige. Beroende på hur omfattande och specifik den redan framtagna konsekvensutredningen är kan ni anpassa omfattningen på er konsekvensutredning. Det innebär att ni behöver avgöra om och i vilken utsträckning redan genomförd konsekvensutredning är tillräcklig för en svensk implementering och i vilken utsträckning den behöver kompletteras.

Hur omfattande konsekvensutredningen ska vara vid implementeringen i Sverige beror delvis på vilket handlingsutrymme Sverige har. Finns det ett större handlingsutrymme om val av styrmedel vid implementeringen bör konsekvensutredningen även omfatta den redogörelse av olika alternativ som finns för att uppnå förändringen som ska lämnas enligt 6 § konsekvensutredningsförordningen. Saknas det möjlighet att välja styrmedel kan utredningen istället lägga fokus på att analysera de förslag som lämnas eller beslut som avses fattas i enlighet med 7 § i konsekvensutredningsförordningen.

För att underlätta en framtida utvärdering av den eftersträvade förändringen kan det dock ändå finnas skäl för en utredning att fördjupa konsekvensutredningen i sådana delar som inte är direkt nödvändiga för implementeringen av ett utpekat styrmedel. Det kan också finnas skäl att fördjupa konsekvensutredningen för att identifiera andra åtgärder som behöver komplettera det styrmedel som ska implementeras utifrån EU-regleringen för att skapa bästa nytta för Sverige. Det kan t.ex. handla om att ut- eller avveckla andra kompletterande styrmedel inom det berörda området.

## Bedömning av förslaget eller beslutet i relation till EU-skyldigheter

I konsekvensutredningsförordningens 9 § framgår att en konsekvensutredning ska innehålla en bedömning om förslaget eller beslutet överensstämmer med eller går utöver de skyldigheter som följer av Sveriges anslutning till EU.

Syftet med granskningen är dubbel. Det handlar dels om att de åtgärder som föreslås och den förändring som eftersträvas inte ska strida mot EU-rätten, dels om att pröva om en svensk implementering av de aktuella EU-reglerna når upp till eller överstiger de krav som EU-regleringen ställer på Sverige.

För det fall att de föreslagna åtgärderna når upp till men inte överstiger de krav som EU-reglerna ställer räcker det med att utredningen konstaterar det samt redovisar hur de har kommit fram till den bedömningen.

### Motivera krav som går utöver EU:s miniminivåer

Om regleringen överstiger kraven så ska skälen för det anges, vilket framgår av 10 § i konsekvensutredningsförordningen.

En viktig utgångspunkt för att ett sådant krav finns är att Riksdagen har tillkännagivit för regeringen att den bör verka för att EU-direktiv genomförs i nationell rätt på ett sätt som inte missgynnar svenska företags konkurrenskraft. Utgångspunkten bör enligt riksdagen vara att EU-lagstiftning ska införas på miniminivå i nationell rätt, och när det finns skäl att överskrida denna miniminivå ska konsekvenser för företag tydligt redovisas ([bet. 2018/19:NU7](https://www.riksdagen.se/sv/dokument-och-lagar/dokument/betankande/naringspolitik_h601nu7/html/ "Betänkande 2018/19:NU7"), rskr. 2018/19:166).

Ett EU-direktivs miniminivå är den lägsta nivån av standarder eller krav som ett direktiv fastställer för alla medlemsstater. Det innebär att medlemsstaterna inte får införa mindre strikta regler än vad direktivet kräver. Miniminivån kan variera beroende på ämnesområde och syfte. Vissa direktiv är mer detaljerade och specifika, medan andra är mer allmänna och flexibla.

## Att pröva om en åtgärd är förenlig med EU-rätten

När ni utformar regler behöver ni se till att ni följer och tillämpar EU-rätt (och annan internationell rätt) på ett korrekt sätt. Det gäller vid förslag till nya eller ändrade regler, oavsett om de föranleds av en EU-rättsakt, ett internationellt avtal eller om det handlar om ett helt nationellt regelförslag. Om ett förslag strider mot EU-rätt får det enligt EU-fördraget inte genomföras. Sveriges medlemskap i EU ställer alltså vissa krav på utformningen av nationella regler.

Även nationell reglering som inte härrör från en EU-rättsakt behöver vara förenlig med EU-rätten och dess regler om fri rörlighet. Kom ihåg att det också kan finnas principer inom EU-rätten som indirekt kan påverka förslaget.

* Kan de regler som föreslås vara diskriminerande mot personer eller företag från andra medlemsstater, eller på annat sätt begränsa den fria rörligheten inom EU?
* Kan reglerna i så fall motiveras utifrån enligt EU-rätten legitima skyddsintressen såsom skyddet för människors liv och hälsa, miljö- eller konsumentskydd?
* Om ett sådant skyddsintresse finns, är kravet proportionerligt, det vill säga har det minst restriktiva alternativet för den fria rörligheten valts för att uppnå detta skyddsintresse?

Undvik att bara konstatera att förslaget överensstämmer med Sveriges förpliktelser som medlem i EU eller liknande. Ni behöver också redogöra för på vilket sätt de regler som föreslås är förenliga med EU-rätten.

### Ta ställning till om det finns ett nationellt handlingsutrymme

Ofta ger exempelvis EU-direktiv medlemsstaterna visst utrymme att själva utforma de nationella regler som genomför direktivet. Om det nationella handlingsutrymmet utnyttjas och regelförslaget till exempel går utöver eventuella minimiregler, behöver ni ange på vilket sätt och varför. Motivera på vilket sätt reglerna är förenliga med EU-rätten (se punkterna ovan). Redovisa även konsekvenserna av den reglering som går utöver EU-rätten.

Ange också om och varför ni väljer att inte utnyttja möjligheten till att föreslå nationell särreglering. Om det till exempel finns konkurrensmässiga skäl, redovisa detta helst under särskild rubrik för konkurrensvillkor.

Observera att det inte enbart är vid genomförande av EU-direktiv som det kan finnas nationellt handlingsutrymme. Ibland kan detta även vara fallet vid exempelvis EU-förordningar, även om det är mindre vanligt.

### När nationellt handlingsutrymme saknas

När det inte finns något utrymme för nationella särbestämmelser, utan förslaget genomför det som föreskrivs i EU-rätt eller en internationell rättsakt, behöver ni redovisa det. Det ska framgå i vilka delar av förslaget det gäller eller om det gäller för hela förslaget.

Det räcker inte med att ange att det handlar om en EU-förordning, ett fullharmoniseringsdirektiv, ett genomförandebeslut från EU-kommissionen eller liknande. Det gäller även när du kan anta att läsaren vet att det saknas handlingsutrymme. Ange istället tydligt att reglerna följer direkt av överordnad EU-rätt eller annan internationell rätt (rättsakterna ska anges) och att ett nationellt handlingsutrymme därför saknas. Fundera också på om det går att språkligt utforma förslaget så att det blir enkelt att förstå och att följa regleringen.

### Begränsningar av möjligheten till alternativa lösningar

I den del av konsekvensutredningen som beskriver vilka alternativa lösningar som har övervägts, bör ni ange om EU-rätten begränsar möjligheterna till sådana. I er redovisning bör ni tydligt beskriva på vilket sätt och i vilka delar aktuell EU-rätt begränsat dina handlingsalternativ.

### Börja med att beakta sekundärrätten

När ni ska pröva om en planerad åtgärd är förenlig med EU-rätten är det lämpligt att ni prövar den mot tillämplig [sekundärrättslagstiftning](/konsekvensutredning/analysera-forslagen/bedom-relationen-till-eus-regler-och-direktiv/eu-ratten/ " Sekundärrättslagstiftning"). Det är först om det saknas t.ex. EU-direktiv eller EU-förordningar för en viss fråga, eller om någon sådan finns men ger utrymme för mer långtgående regler på nationell nivå (minimiharmonisering), som åtgärden behöver prövas mot [primärrätten](/konsekvensutredning/analysera-forslagen/bedom-relationen-till-eus-regler-och-direktiv/eu-ratten/ "Primärrätten").

Det finns ett antal steg som lämpligen kan gås igenom för att bedöma och redovisa hur förslag relaterar till EU-rätten.

1. Kartlägg om det finns tillämplig sekundärrätt på det område som ska regleras.
2. Pröva om det tänkta förslaget är förenligt med eventuella EU-rättsakter på området.
3. Ta ställning till om det finns utrymme för nationella särbestämmelser och för vilka delar av förslaget.
4. Om ni överväger särbestämmelser, pröva om dessa är förenliga med primärrätten och EU-domstolens praxis.
5. Om särbestämmelsen utgör ett hinder mot fri rörlighet, ta ställning till om det finns en rättslig grund för begränsningen.
6. Pröva om särbestämmelsen är proportionerlig för att uppnå syftet, dvs. det alternativ som är minst begränsande.

Om ni tar fram föreskrifter på ett område som inte är harmoniserat bör detta anges, med en bedömning av om regleringen är förenlig med primärrätten och EU-domstolens praxis.

## För viss reglering finns ett anmälningsförfarande

Inom vissa områden finns det ett anmälningsförfarande som syftar till att Europeiska kommissionen och medlemsstaterna ska få möjlighet att lämna synpunkter på vissa förslag. Finns ett sådant inom det område ni prövar bör ni ta ställning till om förslaget är anmälningspliktigt eller inte.

Områden där det finns anmälningsförfaranden är beslut om en teknisk föreskrift på ett icke-harmoniserat område. Där ska som huvudregel anmälningsförfarandet i det så kallade anmälningsdirektivet användas ([EU-direktiv 2015/1535](https://eur-lex.europa.eu/eli/dir/2015/1535/oj/eng "Anmälningsdirektivet")). Direktivet har genomförts i Sverige genom [förordningen (1994:2029) om tekniska regler](https://www.riksdagen.se/sv/dokument-och-lagar/dokument/svensk-forfattningssamling/forordning-19942029-om-tekniska-regler_sfs-1994-2029/ "Förordning om tekniska regler"). I vissa fall ska även föreskrifter på det harmoniserade området anmälas.

För att avgöra om ett förslag till föreskrifter ska anmälas eller inte måste ni först avgöra om förslaget reglerar produkter eller e-tjänster. Om svaret är ja, blir nästa steg att ta ställning till om föreskrifterna tillhör någon av anmälningsdirektivets fyra kategorier av tekniska föreskrifter. Dessa är

* tekniska specifikationer
* etablering eller leverans av e-tjänster
* förbudsbestämmelser
* vissa andra produktkrav.

För att vara anmälningspliktiga måste föreskrifterna även vara rättsligt eller faktiskt bindande vid försäljning eller användning av en produkt, eller etablering eller leverans av en e-tjänst.

Senast uppdaterad:
2026-01-20