Jag satte mig upp långsamt i sängen. Vad är det för dag igen? Jag stoppade på mina runda glasögon från nattduksbordet och jag hoppa ur sängen, och gick mot fönstret för att dra bort gardinerna för att se solens långsamma uppgång. Klockan var 07:49 den sjunde december.  

Mor har aldrig gillat mig, ända från födseln till nu och säkert i framtiden med. Hon har alltid sett mig som ett barn som var i vägen för henne och pappa, svartsjuk av all den uppmärksamhet jag fick som bebis av pappa. Det fick jag klura ut själv. 

Men snart så kommer mor att befrias från mig. Jag har ny års afton inringat i kalendern.  

Det är inte svårt att fläta mitt hår, inte när jag har gjort det i flera år nu. Så det går snabbt, det är bara att borsta igenom det först, någon sekund senare så sätter jag dit en hårsnodd på slutet av flätan. Jag har ganska långt hår som kille, ända ner till svanskotan om jag hade håret utsläppt. Jag har aldrig klippt det för att jag gillar hur min fläta dunsar mot ryggen. Det är… lugnande på nå sätt.  

Kökets lampor var släkt, hela lägenheten var släkt. Mor hade inte klivit upp ännu, hon brukar sova till minst tio på morgonen. Men jag stiger alltid upp vid gryningen. Alltid när solen gick upp.  

Doktorerna och forskare har undersökt och håller på idag att kolla upp varför, när jag var mindre så gav de mig sömntabletter först på morgonen för att se om jag kunde somna, funkade inte, jag blev bara trött men ögonen vägrade att stängs, sedan testade de att ge mig en på eftermiddagen; funkade inte heller. Efter många prov och undersökningar så insåg de att jag bara kunde somna medans solens nedgång. De kallade det för Apollinis filius ‘Apollos son’ efter grekmytologin.   

-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_-_ 

Skolan var som vanligt; tråkigt. Men det går inte att ändra på, jag jag är inte den personen som skolkar på en bra dag. Plus så har klassen fått två nya elever från en annan klass från skolan tvärs över stan. Anledningen varför de flyttade? Ingen aning. Varför alla i våran klass? Vi är bara tio stycken ungar (utan de fem nya). Så de blir intressant att se vad de kommer göra med klassen.  

Jag började närma mig klassrummet och hoppades att de nya inte hade kommit än. Men så klart så kan man inte få allt man vill ha i livet. För där stod dem. Bredvid lärarinnan mitt i en förklaring för varför de var här och sånt. Fint, nu stirrar alla. Jag mötte blick med en av de två nya ungarna, en tjej som ser ut att vara ett huvud kortare än mig själv, hon hade ett stort leende på sina läppar, en lång kille stod bredvid henne. Jag började ångra mina livsbeslut på plats. Jag vände ryggen om och började gå mot min bänk som var i mitten av raden längst bak.  

“Som jag sa: det här är de nya eleverna som jag har pratat om från Diamond Academy tvärs över stan. Anledningen varför de bytte är för att en del av skolan stängde ner, och de här två bestämde sig för att byta helt för personliga anledningar. Vill ni två introducera er?” Berättade läraren med en lugn och snäll röst. 

Flickan som hade ett större leende än min syrra heter Kristina hon har långt brunt hår med snälla blåa ögon och en ljus hy, den långa kille med svart fluffigt hår och söta mörkbruna ögon och kommer säkert från Mexiko, båda kommer bli populära bland ungarna i skolan.  

Då undrar jag om de är syskon eller något. Men det kan man inte veta om man inte frågar, så jag kommer säkert inte få veta. Men varför skulle jag ens bry mig? 

Lektionen gick som vanligt, lång och tråkig.