Det var en gång en liten flicka som hade ett hett temperament. Hon blev arg för minsta lilla och kunde efter det vara förbannad under lång tid. Allt gjorde henne rasande: Att hon inre fick som hon ville, att hon var tvungen att göra sina läxor eller att hon förlorade i ett spel eller en tävling. Oftast bråkade hon med sin pappa och för honom tillhörde det vardagen att bli kallad för både det ena och det andra.
En kväll tröttnade hennes pappa på beteendet och gick in i sin dotters rum för att prata allvar med henne. Pappan berättade lugnt att han  hade varit likadan själv när han var ung och att han hade lärt sig att hantera sin ilska. När de talat klart tog pappan fram en hammare och en låda spik.
 Varje gång du blir arg ska du gå ut i trädgården och spika i en spik i det gröna staketet. Du måste hålla räkningen på hur många spikar du spikar i varje dag och när du lyckas med att inte spika i en enda spik i staketet under en hel dag så kommer du och berättar det för mig.
Dagen efter gick flickan ut till staketet 39 gånger för att spika i spikar. Den andra dagen det gick hon ut 32 gånger och under den tredje dagen hamrade hon i 21 spikar i staketet. Då och då såg hon hur hennes pappa stod och tittade på henne från vardagsrumsfönstret när hon spikade men varje gång som hon försökte möta hans blick vände han bara och gick därifrån.
Under veckorna som gick märkte hon att hon blev bättre på att hantera sin ilska och antalet spikar gick stadigt ned allt eftersom tiden gick. Flickan tyckte att det var enklare att försöka tygla sin ilska än att behöva gå ut och slå i en spik i staketet. Hon tyckte att det var jobbigt att hennes pappa kunde se henne från fönstret när hon spikade och hon försökte göra det när hon trodde att han inte såg. Men allt som oftast stod han där och tittade.
Till slut korn dagen då hon inte spikade i en enda spik och hon gick stolt och berättade för sin pappa. Han bad henne att hämta hammaren och när hon gjort det tog lyan den och visade sidan som man slår med.
— Med den här sidan kan du slå j spik. Det är enkelt och kräver bara några slag.
Sedan vände han på hammaren och visade sidan som man använder för att dra ut spikarna med.
— Med den här sidan kan du dra ut spikarna. Har man slagit i dem riktigt hårt kan det vara svårt att få ut dem men det går om man är riktigt tålmodig. Från och med idag ska du dra ut en spik ur staketet för varje dag som går då du inte blir arg. När du dragit ut alla spikar kommer du och berättar det för mig.
Veckorna och månaderna gick och varje dag som flickan lyckades hålla sig från att bli arg gick hon med rak rygg ut i trädgården och drog ut en spik. Nu försökte hon göra det när hon visste att pappan kunde se henne. Efter ett drygt halvår hade hon dragit ut alla spikar. Stolt berättade hon det för sin pappa. Tillsammans gick de ut till staketet.
 Jag är mycket stolt över dig min dotter. Du har klarat det här galant.
Men titta på hålen i alla plankor och titta hur färgen har försvunnit. Staketet kommer aldrig bli sig likt igen. När du säger och gör saker för att du är arg lämnar du ett ärr i människor. Precis som alla märken i staketet. Om du skadar en person med ord och slag, spelar det ingen roll hur många gånger du säger förlåt. Såret finns kvar ändå.