THE ESTABLISHMENT OF DEVELOPMENT PRIORITIES OF AIRCRAFT REPAIR ENTERPRISES IN THE FORMATION OF THE COMPETITIVENESS OF THE AVIATION MARKET IN UKRAINE

<jats:p>Formulated basic principles and directions of creation of priorities of development of airrepairs enterprises in the system of providing of competitive airmarket in Ukraine.</jats:p>

section_content: Прийнятий Україною курс на вступ до Світової організації торгівлі вимагає комплексного розгляду особливостей майбутнього функціонування економіки країни в трансформаційних умовах і передбачити заходи, які б забезпечили належну адаптацію до вимог цієї організації. Стратегічно важливою галуззю української економіки, однією з основ зміцнення її конкурентоспроможності та формування інноваційної моделі розвитку є вітчизняна авіаційна галузь. Для її подальшого розвитку вступ України до СОТ має створити сприятливі умови для участі галузі в світовому авіаринку. 

В авіаційній галузі Україна має значні можливості. Попри всі негаразди за роки незалежності вона була певною мірою трансформована, модернізувала частину свого технологічного потенціалу і вийшла на світовий аерокосмічний ринок з кількома крупними комерційними проектами, які було успішно виконано. Подальше становлення і розвиток галузі залежатиме від спроможності працювати в ринкових умовах зовнішнього середовища, оскільки обсяги внутрішнього ринку незначні і наявний науковотехнічний і виробничий потенціал використовується поки що недостатньо [8]. 

Інноваційний пріоритет розвитку промисловості відкриває можливість системного й організованого розвитку авіаційної галузі. Серед найважливіших питань розвитку цивільної та військової авіації істотне місце займають питання комплексного аналізу економічних аспектів і тенденцій розвитку авіаринку з урахуванням концептуальних і практичних аспектів підвищення ефективності діяльності авіаремонтних підприємств, удосконалення економічного механізму взаємодії факторів їх сталого розвитку. 

Сучасний вітчизняний і зарубіжний досвід репрезентує розробку теоретико-методологіч-них і практичних питань розвитку й підвищення ефективності функціонування підприємств авіаринку працями відомих учених-економістів С. Подрєзи, С. Олексієнко, В. Загорулька, Ю. Кулаєва, В. Коби, Л. Ященка, Г. Юна, І. Соколи, В. Хайнца та ін. Поряд з цим в умовах подальшого удосконалення відносин власності в авіації, формування цивілізованого ринку, становлення ефективних взаємин між різними галузями транспорту в умовах конкурентного ринку особливого значення набувають проблеми ефективного розвитку авіаремонтного виробництва. 

Недостатня кількість науково-практичних розробок з виявлення особливостей і вирішення проблем сучасного функціонування авіаремонтних підприємств та в цілому авіаційної галузі обумовили актуальність дослідження й визначили мету даної статті, а саме: формування основних засад та напрямів створення пріоритетів розвитку авіаремонтних підприємств в системі забезпечення конкурентоспроможного авіаринку в Україні. 

За роки свого існування підприємствами авіаційної галузі створена низка літаків різного призначення та модифікацій, які сьогодні експлуатуються в Україні та в багатьох країнах світу. Подальше становлення авіаційної галузі України відбувається в складних умовах, практично, відсутності внутрішнього рину та жорстокої конкуренції потужних іноземних авіаційних компаній. 

Сучасний авіаційний ринок характеризується значною насиченістю, на якому конкуренція відбувається не між окремими компаніями, а між авіаційними державами [1, 3]. Для забезпечення конкурентної стійкості своїх позицій на світовому ринку ці держави в останні роки чимало зробили на шляхах структурної консолідації і міжнародної інтеграції національної авіапромисловості, підвищення технологічного рівня проектування і виробництва літаків, надання активної фінансової підтримки авіабудівникам. На думку більшості провідних вчених, що займаються сучасними проблемами авіаційної галузі для країн з трансформаційною економікою одним з напрямів підвищення ефективності діяльності в ринковому середовищі є використання потужних інтегрованих структур, які створюються з кількох успішних організацій і підприємств з метою підвищення конкурентоспроможності продукції. Створення інтегрованих структур і забезпечення їх успішної діяльності, особливо на перших етапах існування, є складним процесом і залежить від збалансованого урахування низки чинників (політична та економічна стабільність, технічні та фінансові можливості, гнучкість і оперативність системи управління). Однак, більшої складності процеси створення інтегрованих структур набувають в країнах СНД, для яких характерними є недостатній рівень фінансування галузей, обмежений обсяг державних замовлень, недостатній рівень комерційного співробітництва тощо. Такий стан потребує враховував більшої кількості факторів при вирішенні питань корпоратизації авіаційної галузі України [5, 8, 10]. 

Так, свого часу відбулися в результаті реформування авіаційної промисловості у США з'явилися дві найбільші корпорації -Boeing («Боїнг») і Lockheed Martin («Локхід Мартін»). А в Західній Європі авіакосмічні компанії Франції, ФРН та Іспанії створили досить потужну міжнародну корпорацію EADS. У Росії активізувався процес інтеграції авіабудівних структур -в Об'єднану авіабудівну компанію. Метою цих інтеграційних перетворень було досягнення якісно нового стану фірм і компаній, який дозволяв не тільки вижити в нових умовах, але й нарощувати конкурентні можливості за рахунок внутрішньої консолідації фірм і компаній, реалізації ефектів масштабу, синергизму та диверсифікації виробництва. 

Більшого осмислення набуває посилення інтеграційних процесів і в авіаційній галузі України. Невідкладна потреба в них продиктована гострою необхідністю організаційної і технологічної перебудови галузі для забезпечення утримання вітчизняних літаків на передових позиціях світового ринку, призначених для роботи в складних експлуатаційних умовах [2] Успішна реалізація конверсійних та диверсифікаційних проектів авіаремонтних та інших підприємств авіаційної галузі можлива тільки внаслідок з'єднання зусиль влади і самих підприємств, які повинні бути спрямовані на освоєння випуску цивільної продукції, що має стійкий попит на внутрішньому ринку, стимулювання експорту, підтримку містоутворюючих виробництв, інвестиційне і податкове кредитування підприємств, що переживають фазу конверсії. Нарівні з виконанням держзамовлення необхідно збільшувати договірну частку для цивільних споживачів. Власне підприємства повинні оперативно шукати оптимальні зв'язки, форми такої діяльності. Потенційні замовники -підприємства паливно-енергетичного комплексу, сільського господарства, авіа-і суднобудування, легкої промисловості, автомобілебудування, транспорту. 

На рівні окремого авіабудівного підприємства необхідно зосередити зусилля на вдосконаленні якості ремонту повітряних судів на авіаремонтних підприємствах цивільної авіації; системи сертифікації й ліцензування; системи технічного супроводу й авторського нагляду; нормативно-правової бази по державному регулюванню діяльності; організаційної системи, інтеграції ремонту й технічного обслуговування; системи забезпечення авіаремонтних заводів запасними частинами та комплектуючими виробами; зміцненню кадрового складу авіаремонтних підприємств цивільної авіації [7, 9]. 

Окремими фактором формування конкурентоспроможності авіаремонтних підприємств цивільної авіації в перспективі може слугувати досвід функціонування світового ринку авіадискаунтерів. Запорука їхнього успіху -налагоджена мережа сервісних станцій, авіаремонтних баз і висока забезпеченість запчастинами. 

Досягнення цілей успішного розвитку в авіабудівній галузі, вважаємо, потребує вирішення встановлених пріоритетних завдань:

-розробка і затвердження державного завдання визначення ніші Україні на світовому авіаційному ринку;

-визначення формату виробничої структури з врахуванням налагодження кооперації з іншими господарюючими суб'єктами галузі, у тому числі авіаремонтними підприємствами за рахунок супроводження в межах своєї організаційної структури повного технологічного циклу авіабудування: від технологічної розробки -до сервісного обслуговування, експлуатації та ремонту;

-затвердження ефективної форми власності із залученням обсягів приватного інвестиційного капіталу та домінуванням державнокооперативної власності;

-консолідація корпорацій з максимальним посиленням вертикалі управління, підвищенням ролі заводів у складі корпорації, впровадженням в авіаційну промисловість України високих наукомістких технологій;

-визнання зовнішніх пріоритетів, що концентруються на створенні ефективної міжнародної кооперації з розробки, випробувань, виробництва, просування на світовий ринок і підтримки в експлуатації авіатехніки, а також на забезпеченні участі вітчизняних підприємств у виконанні іноземних проектів. 

-збереження і укріплення потенціалу вітчизняної авіаційної галузі, забезпечення відтворення інновацій і технологій світового рівня, виведення галузі на шлях самостійного розвитку, становлення України як активного учасника світового авіаринку об'єктивно потребують здійснення значної фінансової підтримки галузі з боку держави [11]. 

Перспективними засадами розвитку авіаремонтної промисловості визначено: розробку державних заходів щодо стимулювання участі комерційних банків в лізингових авіаційних проектах; лобіювання режиму тимчасового ввезення-вивозу матеріалів, агрегатів, виробів; удосконалення законодавчої бази щодо створення промислово-фінансових груп, інтегрованих структур з підприємств різних форм власності. 

Враховуючи, що сьогодні успіх на зовнішньому авіаційному ринку мають ті компанії, які заздалегідь сконцентрували свій інтелектуальний, науково-технічний та промисловий потенціал у формі потужних інтегрованих структур, спроможних розробляти конкурентоспроможну продукцію, то за рахунок створення інтегрова-них систем для виконання масштабних комерційних проектів авіаремонтне виробництво зможе отримати додаткове позабюджетне джерело фінансування. 

Серед організаційно-технічних заходів, впровадження яких сприятиме прискоренню організації інтегрованих систем, слід зазначити: створення Державної комісії з питань інтегрованих структур у промисловості України, основними завданнями якої повинні стати розробка стратегії організації інтегрованих структур, вимог щодо їх створення і функціонування, підготовка й затвердження плану державної підтримки на етапах організації та розгортання діяльності та розробка проектів рішень Кабінету Міністрів України з організації інтегрованих структур, невід'ємною складовою яких мають стати бізнес-плани діяльності цих структур, що повинні обґрунтовувати їхню вищу ефективність і корисність порівняно зі звичайними сумами ефективності й корисності підприємствучасників; надання державного пріоритету і підтримки організації міжнародних інтегрованих структур, які створюватимуть більш конкурентоспроможну продукцію та виконуватимуть міжнародні комерційні прое-кти, які можуть забезпечити додаткові позабюджетні фінансові надходження; часткова приватизація і акціонування підприємств; капіталізація підприємств інтегрованих структур їх фінансове оздоровлення [8]. 

Таким чином результати проведеного дослідження дали змогу сформулювати низку стратегічних пріоритетів розвитку авіаремонтних підприємств в системі формування конкурентоспроможного авіаринку в Україні, а саме: за визначених умов створення і підтримка інтегрування господарських одиниць авіаційної промисловості при активній участі авіаремонтних підприємств; вдосконалення якості ремонту повітряних суден; затвердження ефективної форми власності із залученням обсягів приватного інвестиційного капіталу та домінуванням державно-кооперативної власності; визнання зовнішніх пріоритетів, що концентруються на створенні ефективної міжнародної кооперації з розробки, випробувань, виробництва, просування на світовий ринок і підтримки в експлуатації авіатехніки, а також на забезпеченні участі вітчизняних підприємств у виконанні іноземних проектів; збереження і укріплення потенціалу вітчизняної авіаційної галузі, забезпечення відтворення інновацій і технологій світового рівня.