1. Členské státy přijmou veškerá potřebná opatření k zajištění postupného zlepšování kvality předávaných údajů za účelem splnění společných norem kvality, které budou vymezeny postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Členské státy poskytnou Komisi aktualizovaný popis použitých zdrojů, metod a statistických zpracování do jednoho roku od prvního předání údajů.
3. Členské státy uvědomí Komisi o významných metodických či jiných změnách, které by mohly ovlivnit předávané údaje, nejpozději do tří měsíců poté, co daná změna nabude účinku.
Článek 7
Prováděcí opatření
Prováděcí opatření budou stanovena postupem podle čl. 8 odst.
2. Tato opatření zahrnují
a) určení časového plánu pro předávání položek P.1, P.2, D.42, D.43, D.44, D.45 a B.4G podle čl. 2 odst. 2;
b) požadavek, aby operace uvedené v příloze byly rozepsány podle odpovídajícího sektoru v souladu s čl. 2 odst. 2;
c) úpravu časového plánu čtvrtletních předání podle čl. 2 odst. 4;
d) uzpůsobení podílu (1 %) souhrnu Společenství za účelem určení povinnosti předávat údaje za všechny institucionální sektory podle čl. 3 odst. 3;
e) vymezení norem kvality údajů v souladu s čl. 6 odst. 1.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Zpráva o provádění
Do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho provádění.
Tato zpráva zejména
a) poskytne informace o kvalitě zpracovaných statistik;
b) vyhodnotí přínos sestavených statistik pro Společenství, členské státy a poskytovatele a uživatele statistických informací ve vztahu k nákladům na ně;
c) určí oblasti možného zlepšení a změn, které jsou z hlediska získaných výsledků považované za nutné.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Společný postoj (ES) č. 22/2005
přijatý Radou dne 4. dubna 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne …, kterou se po dvacáté druhé mění směrnice Rady 76/769/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (ftaláty v hračkách a předmětech pro péči o děti)
(2005/C 144 E/04)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 14 Smlouvy vytváří prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu.
(2) Rozvoj vnitřního trhu by měl zlepšit kvalitu života, ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitelů.
Tato směrnice je v souladu s požadavky na zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví a ochrany spotřebitele při vymezování a provádění veškerých politik a činností Společenství.
(3) Používání určitých ftalátů v hračkách a předmětech pro péči o děti vyrobených z měkčeného plastického materiálu nebo obsahujících části vyrobené z měkčeného plastického materiálu by mělo být zakázáno, protože přítomnost určitých ftalátů představuje nebo by mohla představovat rizika pro zdraví dětí.
(4) Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (SCTEE) poté, co jej konzultovala Komise, vydal stanoviska ke zdravotním rizikům, které tyto ftaláty představují.
(5) Doporučení Komise 98/485/ES ze dne 1. července 1998 o hračkách a předmětech pro péči o děti určených pro vkládání do úst dětmi do tří let a vyrobených z měkčeného PVC obsahujícího určité ftaláty [4] vyzvalo členské státy, aby přijaly opatření k zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví dětí v souvislosti s těmito výrobky.
(6) Od roku 1999 je používání šesti ftalátů v hračkách a předmětech pro péči o děti určených pro vkládání do úst dětmi do tří let dočasně zakázáno na úrovni Evropské unie v souladu s přijetím rozhodnutí Komise 1999/815/ES [5] v rámci směrnice Rady 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků [6].
Uvedené rozhodnutí je pravidelně obnovováno.
(7) Omezení uvádění na trh hraček a předmětů pro péči o děti již přijatá některými členskými státy z důvodu obsahu ftalátů přímo ovlivňují vytváření a fungování vnitřního trhu.
Je proto nezbytné sblížit právní předpisy členských států v této oblasti a v důsledku toho změnit přílohu I směrnice Rady 76/769/EHS [7].
(8) Pokud vědecké hodnocení neumožňuje určení rizika s dostatečnou přesností za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví, zejména zdraví dětí, měla by být uplatněna zásada předběžné opatrnosti.
(9) Děti, u kterých je organismus ve vývoji, jsou obzvlášť zranitelné reprotoxickými látkami.
Proto by se mělo co nejvíce omezit vystavování dětí všem prakticky odstranitelným zdrojům emisí těchto látek, zejména z předmětů, které jsou vkládány dětmi do úst.
(10) Během hodnocení rizika nebo v rámci směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. července 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [8] byly DEHP, DBP a BBP označeny jako reprotoxické látky, a byly proto klasifikovány jako reprotoxické látky kategorie 2.
(11) Vědecké informace o DINP, DIDP a DNOP jsou buď nedostatečné, nebo protichůdné, ale nemůže být vyloučeno, že tyto látky představují možné riziko, pokud jsou používány v hračkách a předmětech pro péči o děti, které jsou ze své povahy vyráběné pro děti.
(12) Nejistoty v hodnocení expozice těmto ftalátům, jako například doba, po kterou jsou předměty vloženy do úst, a expozice emisím z jiných zdrojů, vyžadují, aby byla vzata v úvahu hlediska předběžné opatrnosti.
Proto by mělo být zavedeno omezení používání těchto ftalátů pro hračky a předměty pro péči o děti a uvedení na trh těchto předmětů.
Omezení pro DINP, DIDP a DNOP by však měla být z důvodu přiměřenosti méně přísná než omezení pro DEHP, DBP a BBP.
(13) V souladu se sdělením Komise o zásadě předběžné opatrnosti by opatření založená na této zásadě měla podléhat přezkumu na základě nových vědeckých informací.
(14) Komise by měla ve spolupráci s orgány členských států odpovědnými za dohled nad trhem hraček a předmětů pro péči o děti a za vymáhání souvisejících právních předpisů a po konzultaci s příslušnými organizacemi výrobců a dovozců sledovat používání ftalátů a jiných látek jako změkčovadel v hračkách a předmětech pro péči o děti.
(15) Pro účely směrnice 76/769/EHS by měl být definován výraz "předmět pro péči o děti".
(16) V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [9] by měla Rada členské státy podpořit, aby pro sebe a v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(17) Komise přezkoumá používaní ftalátů uvedených v příloze I směrnice 76/769/EHS v jiných výrobcích poté, co bude ukončeno hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [10].
(18) Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu pracovníků obsažené ve směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [11] a v samostatných směrnicích na ní založených, zejména ve směrnici Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci [12] a ve směrnici Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci [13],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/769/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) "předmětem pro péči o děti" jakýkoli výrobek určený pro usnadnění usínání, zklidnění a krmení dětí nebo k cucání dětmi."
2. Příloha I se mění tak, jak stanovuje příloha této směrnice.
Článek 2
Nejpozději do … přehodnotí Komise na základě nových vědeckých informací o látkách popsaných v příloze této směrnice a jejich náhražkách opatření uvedená ve směrnici 76/769/EHS ve znění této směrnice, a bude-li k tomu důvod, budou tato opatření odpovídajícím způsobem změněna.
Článek 3
1. Do … členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od ….
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Společný postoj (ES) č. 23/2005
přijatý Radou dne 12. dubna 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne … o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES
(2005/C 172 E/01)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sdělení Komise nazvané "Bezpečný provoz těžební činnosti: reakce na nedávné důlní havárie" stanoví jako jednu ze svých prioritních činností iniciativu na úpravu nakládání s odpady z těžebního průmyslu.
Tato činnost má doplňovat iniciativy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek [4], jakož i tvorbu dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro nakládání s odpadní horninou a hlušinou z těžební činnosti podle směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [5].
(2) Evropský parlament ve svém usnesení [6] ze dne 5. července 2001 k uvedenému sdělení důrazně podpořil potřebu směrnice o odpadech z těžebního průmyslu.
(3) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [7] stanoví pro produkované odpady cíl, že by se měla snížit jejich nebezpečnost a měly by představovat co možná nejmenší riziko, že by se mělo upřednostňovat využití a zejména recyklování, že množství odpadů určených k odstranění by se mělo snížit na minimum a mělo by být zajištěno jejich bezpečné odstranění a že odpady určené k odstranění by se měly zpracovávat co možná nejblíže místu, kde jsou produkovány, do té míry, aby nebyla snížena účinnost postupů nakládání s odpady.
Rozhodnutí č. 1600/2002/ES rovněž stanoví jako prioritní činnost v oblasti živelných pohrom a katastrof vývoj dalších opatření napomáhajících prevenci nebezpečí závažných havárií, zejména s důrazem na rizika spojená s dobýváním nerostných surovin, jakož i vývoj opatření v souvislosti s odpady vznikajícími při dobývání nerostných surovin.
Rozhodnutí č. 1600/2002/ES rovněž stanoví jako prioritní činnost podporu udržitelného řízení těžebního průmyslu s cílem snížit jeho dopad na životní prostředí.
(4) V souladu s cíli politiky Společenství v oblasti životního prostředí je nezbytné stanovit minimální požadavky za účelem předcházení nebo co největšího snižování veškerých nepříznivých vlivů na životní prostředí nebo na lidské zdraví způsobených nakládáním s odpady z těžebního průmyslu, například hlušinou (tj. odpadními pevnými látkami nebo kaly zbylými po úpravě nerostů různými postupy), odpadní horninou a skrývkou (tj. materiálem, který je přemísťován těžební činností během odkrývání tělesa rudní nebo jiné nerostné suroviny, včetně fáze přípravy k dobývání), ornicí (tj. horní vrstvou povrchu země), pokud jsou odpadem, jak je definován ve směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8].
(5) V souladu s odstavcem 24 Johannesburského prováděcího plánu o udržitelném rozvoji přijatého v rámci Organizace spojených národů na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v roce 2002 je nutné chránit základnu přírodních zdrojů hospodářského a sociálního rozvoje a zvrátit současný trend degradace přírodních zdrojů prostřednictvím jejich udržitelného a koordinovaného řízení.
(6) V souladu s tím by tato směrnice měla zahrnovat nakládání s odpady z pozemního těžebního průmyslu, tj. s odpady vznikajícími při vyhledávání, těžbě (včetně fáze přípravy k dobývání), úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů. Takové nakládání by však mělo odrážet zásady a priority stanovené ve směrnici 75/442/EHS, která se v souladu s čl.
2 odst. 1 písm. b) bodem ii) uvedené směrnice nadále vztahuje na veškeré aspekty nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které nespadají do působnosti této směrnice.
(7) Aby se předešlo zdvojeným a neúměrným správním požadavkům, oblast působnosti této směrnice by měla být omezena na ty konkrétní činnosti, které jsou považovány za prioritní pro splnění jejích cílů.
(8) Proto by se ustanovení této směrnice neměla vztahovat na ty toky odpadu, které sice vznikají při těžbě nebo úpravě nerostných surovin, avšak nejsou s těmito činnostmi přímo spojeny, např. potravinářské odpady, odpadní olej, vozidla s ukončenou životností, použité baterie a akumulátory.
Nakládání s takovými odpady by mělo podléhat ustanovením směrnice 75/442/EHS nebo směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [9] nebo jiným příslušným právním předpisům Společenství, jak je tomu v případě odpadu vzniklého v místě vyhledávání, těžby nebo úpravy a přepraveného na místo, které není zařízením pro nakládání s odpady ve smyslu této směrnice.
(9) Stejně tak by se tato směrnice neměla vztahovat na odpady vzniklé při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin v moři, při vtlačování a zpětném vtlačování čerpané podzemní vody, přičemž na inertní odpady, odpady neklasifikované jako nebezpečné, které vznikají při vyhledávání, neznečištěnou zeminu a odpady vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny by se z důvodu jejich menšího environmentálního rizika měl vztahovat pouze omezený soubor požadavků.
Členské státy mohou snížit určité požadavky na neinertní odpady neklasifikované jako nebezpečné nebo od nich upustit.
Tyto výjimky by se však neměly vztahovat na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
(10) Tato směrnice sice zahrnuje nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které mohou být radioaktivní, neměla by však zahrnovat zvláštní aspekty, které se týkají pouze radioaktivity.
(11) V souladu se směrnicí 75/442/EHS a podle článků 31 a 32 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) je cílem nakládání s odpady vznikajícími při těžbě materiálů používaných pro jejich radioaktivní vlastnosti zajištění ochrany pracovníků, veřejnosti a životního prostředí před nebezpečím ionizujícího záření.
Tato směrnice se nevztahuje na nakládání s těmito odpady, vztahují-li se na ně již právní předpisy vycházející ze Smlouvy o Euratomu.
(12) Členské státy, aby dodržely zásady a priority stanovené ve směrnici 75/442/EHS, a zejména v článcích 3 a 4 uvedené směrnice, by měly zajistit, že provozovatelé těžebního průmyslu přijmou všechna nezbytná opatření za účelem předcházení veškerým skutečným nebo potenciálním nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo lidské zdraví způsobeným nakládáním s odpady z těžebního průmyslu nebo nejvyššího možného omezení takových účinků.
(13) Tato opatření by měla být mimo jiné založena na zásadě nejlepších dostupných technik definovaných ve směrnici 96/61/ES a je na členských státech, aby při používání těchto technik určily, jak mohou být ve vhodných případech zohledněny technické vlastnosti zařízení pro nakládání s odpady, jeho zeměpisná poloha a místní environmentální podmínky.
(14) Členské státy by měly zajistit, aby provozovatelé činní v těžebním průmyslu vypracovali příslušné plány pro nakládání s odpady za účelem zpracování, využití a odstranění těžebního odpadu.
Tyto plány by měly být strukturovány tak, aby zajišťovaly vhodné plánování možností nakládání s odpady s cílem minimalizovat vznik odpadů a jejich škodlivost a podporovat jejich využití.
Odpady z těžebního průmyslu by měly být navíc klasifikovány ve vztahu ke svému složení, aby bylo pokud možno zaručeno, že tyto odpady budou reagovat pouze předvídatelným způsobem.
(15) Aby bylo sníženo nebezpečí havárií a aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví, členské státy zajistí, aby každý provozovatel zařízení pro nakládání s odpady kategorie A přijal a uplatňoval politiku prevence závažných havárií při nakládání s odpady.
Pokud jde o preventivní opatření, měla by obsahovat dodávku systému řízení bezpečnosti, havarijní plány a rozšíření bezpečnostních informací mezi osoby, které by byly závažnou havárií pravděpodobně zasaženy.
V případě havárie by měli mít provozovatelé povinnost poskytnout příslušným orgánům všechny související informace nezbytné pro zmírnění skutečných nebo potenciálních škod na životním prostředí.
Tyto požadavky by se neměly vztahovat na zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu spadající do oblasti působnosti směrnice Rady 96/82/ES [10].
(16) Zařízení pro nakládání s odpady by nemělo být klasifikováno v kategorii A pouze na základě rizik pro bezpečnost a ochranu zdraví pracovníků v těžebním průmyslu, která jsou zahrnuta v jiných právních předpisech Společenství, zejména ve směrnicích Rady 92/91/EHS [11] a 92/104/EHS [12].
(17) Z důvodu zvláštní povahy nakládání s odpady z těžebního průmyslu je v případech zařízení pro nakládání s odpady, která se používají pro přijímání těchto odpadů, nezbytné zavést zvláštní postupy pro žádosti a povolení.
Členské státy by navíc měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci.
(18) Členské státy by měly mít povinnost zajistit, aby v souladu s Úmluvou OSN/EHK o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí ze dne 25. června 1998 (Aarhuská úmluva), podepsanou Evropským společenstvím, byla veřejnost informována o žádosti o povolení k nakládání s odpady a aby byla dotčená veřejnost před udělením povolení k nakládání s odpady konzultována.
(19) Je nezbytné jasně stanovit požadavky, které by měla zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu splňovat, pokud jde o jejich umístění, řízení, kontrolu, uzavírání a preventivní a ochranná opatření, která musí být z krátkodobého i dlouhodobého hlediska přijata v zájmu ochrany životního prostředí, především s ohledem na znečištění podzemních vod vsakováním průsakové vody do půdy.
(20) Je nezbytné jasně definovat zařízení pro nakládání s odpady kategorie A užívaná pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu s přihlédnutím k pravděpodobným vlivům jakéhokoliv znečištění v důsledku provozu takového zařízení nebo havárie, při které dojde k úniku odpadu z takového zařízení.
(21) Je třeba, aby odpady ukládané zpět do vytěžených prostor za účelem rekultivace nebo pro stavební účely související s těžbou nerostů, například pro výstavbu nebo údržbu přístupových cest pro stroje, dopravních ramp, přepážek, bezpečnostních stěn nebo etáží ve vytěžených prostorech, rovněž podléhaly určitým požadavkům za účelem ochrany povrchových a podzemních vod, zabezpečení stability takových odpadů a zajištění vhodného monitorování po ukončení takových činností.
Takové odpady by proto neměly být předmětem požadavků této směrnice, která se vztahuje výhradně na "zařízení pro nakládání s odpady", s výjimkou požadavků uvedených v konkrétním ustanovení o vytěžených prostorech.
(22) Pro zajištění řádné výstavby a údržby zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu by měly členské státy přijmout vhodná opatření zajišťující, že projektování, umístění a řízení takových zařízení jsou prováděna technicky způsobilými osobami.
Je nutné zajistit, aby odborná příprava a znalosti provozovatelů a zaměstnanců zahrnovala potřebné dovednosti.
Příslušné orgány by se dále měly přesvědčit o tom, že provozovatelé splňují příslušné požadavky pro stavbu nebo údržbu nového zařízení nebo pro jakékoliv rozšíření nebo změnu stávajícího zařízení pro nakládání s odpady, včetně období po ukončení provozu.
(23) Je nutné stanovit postupy pro monitorování zařízení pro nakládání s odpady během provozu a po jeho ukončení.
Mělo by se stanovit období pro monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady kategorie A po ukončení jejich provozu, úměrně k riziku, které dotčené zařízení pro nakládání s odpady představuje, obdobně jako podle požadavků směrnice 1999/31/ES.
(24) Je nezbytné definovat, kdy a jak by měl být ukončen provoz zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu, a stanovit povinnosti a odpovědnosti provozovatele v období po ukončení provozu.
(25) Členské státy by měly od provozovatelů činných v těžebním průmyslu požadovat, aby uplatňovali monitorovací a řídicí postupy za účelem předcházení znečištění vody, zeminy a půdy a zjištění jakéhokoliv nepříznivého účinku, který by jejich zařízení pro nakládání s odpady mohla mít na životní prostředí nebo lidské zdraví.
Aby se snížilo na minimum znečištění vody, k vypouštění odpadu do jakéhokoliv vodního recipientu by mělo docházet v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [13].
Koncentrace kyanidu a sloučenin kyanidu z určitých odvětví těžebního průmyslu v odkalištích by s ohledem na jejich škodlivé a toxické účinky měly být sníženy na nejnižší možnou úroveň s využitím nejlepších dostupných technik.
Aby bylo těmto účinkům zabráněno, měly by být podle toho a v každém případě v souladu s konkrétními požadavky této směrnice stanoveny maximální limity koncentrací.
(26) Provozovatel zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu by měl mít povinnost složit finanční nebo jinou rovnocennou záruku v souladu s postupy, které určí členské státy, aby bylo zajištěno splnění všech povinností vyplývajících z povolení, včetně povinností týkajících se ukončení provozu a období po ukončení provozu zařízení.
Výše finanční záruky by měla být dostatečná na pokrytí nákladů rekultivace místa patřičně odborně způsobilou a nezávislou třetí stranou.
Je rovněž nutné, aby tato záruka byla složena před zahájením ukládání do zařízení pro nakládání s odpady a aby byla pravidelně upravována.
Dále je důležité vyjasnit, v souladu se zásadou "znečišťovatel platí" a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí [14], že provozovatel zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu nese odpovědnost za škody na životním prostředí, které jsou způsobeny jeho činností, nebo za hrozbu takové škody.
(27) Pro provoz zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu, která mohou mít nepříznivé přeshraniční účinky na životní prostředí a následná rizika pro lidské zdraví na území jiného členského státu, by měl existovat společný postup usnadňující konzultace mezi sousedními zeměmi.
Takový postup by měl zajistit dostatečnou výměnu informací mezi orgány a řádné informování veřejnosti o veškerých takových zařízeních pro nakládání s odpady, která by mohla mít nepříznivé účinky na životní prostředí uvedeného jiného členského státu.
(28) Je nutné, aby členské státy zajistily, že příslušné orgány vytvoří účinný systém kontrolních prohlídek zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu nebo rovnocenných kontrolních opatření.
Aniž jsou dotčeny povinnosti provozovatele uložené v povolení, měla by se před zahájením ukládání provést kontrolní prohlídka, která ověří, že podmínky povolení byly splněny.
Dále by měly členské státy zajistit, aby provozovatelé a jejich nástupci vedli aktuální záznamy o takových zařízeních pro nakládání s odpady a aby provozovatelé předali svým nástupcům informace o stavu zařízení pro nakládání s odpady a o jeho činnosti.
(29) Členské státy by měly Komisi zasílat pravidelné zprávy o provádění této směrnice, včetně informací o haváriích nebo stavech blízkých haváriím.
Komise na základě těchto zpráv podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
(30) Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí za porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování.
Takové sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(31) Je nutné, aby členské státy zajistily vypracování soupisu uzavřených zařízení pro nakládání s odpady umístěných na jejich území, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
(32) Komise by měla zajistit přiměřenou výměnu vědeckých a technických informací o zpracování soupisu uzavřených zařízení pro nakládání s odpady na úrovni členského státu a o tvorbě metod, které by členským státům napomohly, aby při rekultivaci uzavřených zařízení pro nakládání s odpady splňovaly požadavky této směrnice.
Mezi členskými státy a v jejich rámci by měla být zajištěna výměna informací o nejlepších dostupných technikách.
(33) Tato směrnice by mohla být užitečným nástrojem při ověřování, zda projekty financované prostředky Společenství v rámci rozvojové pomoci obsahují opatření nutná pro předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo pro jejich co největší snižování.
Takový přístup je v souladu s článkem 6 Smlouvy, zejména pokud jde o integraci požadavků na ochranu životního prostředí do politiky Společenství v oblasti rozvojové spolupráce.
(34) Cíle této směrnice, kterým je zlepšení nakládání s odpady z těžebního průmyslu, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy jednajícími samostatně, neboť nesprávné nakládání s takovými odpady může způsobit přeshraniční znečištění.
V rámci zásady "znečišťovatel platí" je nezbytné mimo jiné vzít v úvahu veškerou škodu na životním prostředí způsobenou odpady z těžebního průmyslu, přičemž různé vnitrostátní způsoby uplatňování této zásady mohou vést k významným rozdílům ve finančním zatížení hospodářských subjektů.
Navíc existence různých vnitrostátních politik pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu ztěžuje dosažení cíle, kterým je zajištění minimální úrovně bezpečného a odpovědného nakládání s takovými odpady a maximalizace jeho opětovného použití v celém Společenství.
Z důvodu rozsahu a účinků této směrnice může být cíle směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, a proto může Společenství přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(35) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [15].
(36) Provoz zařízení pro nakládání s odpady existujících v okamžiku provedení této směrnice by měl být upraven, aby mohla být ve stanovené lhůtě provedena opatření pro jejich přizpůsobení požadavkům této směrnice.
(37) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [16] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude pokud možno patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví opatření, postupy a návody pro předcházení nepříznivým vlivům na životní prostředí způsobeným nakládáním s odpadem z těžebního průmyslu a z toho plynoucím rizikům ohrožení lidského zdraví nebo pro nejvyšší možné omezení takových vlivů, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny, živočichy a krajinu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se tato směrnice vztahuje na nakládání s odpadem vznikajícím při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů, dále jen "těžební odpad".
2. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučeny:
a) odpad vznikající při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin a při provozu lomů, který však nevzniká přímo při těchto činnostech;
b) odpad vznikající při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin v moři;
c) vtlačování vody a zpětné vtlačování čerpané podzemní vody podle první a druhé odrážky čl. 11 odst. 3 písm. j) směrnice 2000/60/ES v rozsahu stanoveném v uvedeném článku.
3. Na inertní odpad a neznečištěnou zeminu vznikající při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů a na odpad vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny se nevztahují články 7 a 8, čl. 11 odst. 1 a 3, článek 12, čl. 13 odst. 5 a články 14 a 16, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
Příslušný orgán může snížit požadavky nebo upustit od požadavků na ukládání odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný, který vzniká při vyhledávání nerostných surovin, s výjimkou ropy a evaporitů kromě sádrovce a anhydritu, jakož i na ukládání neznečištěné zeminy a odpadu vznikajícího při těžbě, úpravě a skladování rašeliny, pokud je přesvědčen o splnění požadavků článku 4.
Členské státy mohou snížit požadavky nebo upustit od požadavků čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 5 a 6, čl. 13 odst. 5 a článků 14 a 16 na neinertní odpad neklasifikovaný jako nebezpečný, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
4. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, na odpad spadající do oblasti působnosti této směrnice se nevztahuje směrnice 1999/31/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "odpadem" odpad ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
2. "nebezpečným odpadem" odpad ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady č. 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [17];
3. "inertním odpadem" odpad, který nepodléhá žádným fyzikálním, chemickým nebo biologickým změnám.
Inertní odpad se nerozkládá, nehoří a není fyzikálně ani chemicky reaktivní, není biologicky rozložitelný a nenarušuje jiné látky, se nimiž přichází do styku, způsobem, který by mohl vést ke znečištění životního prostředí nebo k poškození lidského zdraví.
Celkové množství vznikajících průsakových vod a obsah znečišťujících látek v odpadu stejně jako ekotoxicita průsakových vod musí být zanedbatelné, zejména pak nesmí poškozovat jakost povrchových nebo podzemních vod;
4. "neznečištěnou zeminou" zemina, která se odstraňuje z horní vrstvy povrchu země během těžebních prací a není považována za znečištěnou podle vnitrostátního práva členského státu, na jehož území k těžbě dochází, a podle práva Společenství;
5. "nerostnou surovinou" nebo "nerostem" přírodní ložisko organické nebo anorganické látky v zemské kůře, například energetická paliva, kovové rudy, průmyslové a stavební nerostné suroviny, s výjimkou vody;
6. "těžebním průmyslem" veškerá zařízení a podniky, které se zabývají povrchovou nebo hlubinnou těžbou nerostných surovin pro obchodní účely, včetně těžby pomocí vrtů, nebo úpravou vytěžených surovin;
7. "v moři" oblast moře a mořského dna od bodu nejnižšího stavu vody normálního nebo středního odlivu směrem do moře;
8. "úpravou" mechanický, fyzikální, biologický, tepelný nebo chemický proces nebo kombinace procesů, které se používají u nerostných surovin a při provozu lomů s cílem těžby nerostu, včetně změny velikosti, třídění, oddělování a loužení, jakož i opětovné zpracování odpadu, s výjimkou tavení, tepelných výrobních procesů a hutnických prací;
9. "hlušinou" odpadní pevné látky nebo kaly zbylé po úpravě nerostů oddělováním (například drcením, rozmělňováním, tříděním podle velikosti, flotací a jinými fyzikálně-chemickými postupy), kterým se užitkové nerosty oddělují od méně hodnotné horniny;
10. "odvalem" uměle vybudované povrchové zařízení na ukládání pevného odpadu;
11. "hrází" uměle vybudovaný objekt za účelem zachycení nebo spoutání vody a odpadu v odkališti;
12. "odkalištěm" přírodní nebo uměle vybudované zařízení na ukládání jemnozrnného odpadu, obvykle hlušiny, spolu s různým množstvím volné vody, který vzniká při úpravě nerostných surovin a při čištění a recirkulaci technologické vody;
13. "kyanidem rozložitelným v slabé kyselině" kyanid a sloučeniny kyanidu, které se rozkládají v slabé kyselině při stanovené hodnotě pH;
14. "průsakovou vodou" jakákoli kapalina, která prosakuje uloženým odpadem a vytéká ze zařízení pro nakládání s odpady nebo je v něm zadržována, včetně znečištěného odvodňovacího systému, a která může mít nepříznivý vliv na životní prostředí, pokud není vhodně upravena;
15. "zařízením pro nakládání s odpady" prostor vyhrazený pro hromadění nebo ukládání těžebního odpadu v pevném nebo kapalném stavu nebo ve formě roztoku či suspenze pro následující období:
- bez časového omezení pro zařízení pro nakládání s odpady kategorie A a pro zařízení pro nakládání s odpady, popsanými jako nebezpečné v plánu pro nakládání s odpady,
- více než šest měsíců pro zařízení pro nakládání s nebezpečnými odpady, které vznikly neočekávaně,
- více než jeden rok pro zařízení na nakládání s neinertními odpady neklasifikovanými jako nebezpečné,
- více než tři roky pro zařízení pro nakládání s neznečištěnou zeminou, odpady neklasifikované jako nebezpečné, které vznikají při vyhledávání, odpady vznikajícími při těžbě, úpravě a skladování rašeliny a inertního odpadu.
Součástí takových zařízení je zpravidla hráz nebo jiný objekt sloužící k držení, zachycení, spoutání nebo k jiné podpůrné úloze pro uvedené zařízení, mimo jiné odvaly a odkaliště, s výjimkou vytěžených prostor, které jsou odpadem znovu vyplňovány, po vytěžení nerostu, z rekultivačních a stavebních důvodů;
16. "závažnou havárií" událost na místě během nakládání s těžebními odpady v jakémkoli zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, jež vede bezprostředně nebo později k vážnému ohrožení lidského zdraví a životního prostředí přímo na místě nebo mimo toto místo;
17. "nebezpečnou látkou" nebezpečná látka, směs nebo přípravek ve smyslu směrnice 67/548/EHS [18] nebo směrnice 1999/45/ES [19];
18. "nejlepšími dostupnými technikami" techniky ve smyslu čl. 2 odst. 11 směrnice 96/61/ES;
19. "vodním recipientem" povrchové, podzemní, brakické a pobřežní vody, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1, 2, 6 a 7 směrnice 2000/60/ES;
20. "rekultivací" úprava území zasaženého zařízením pro nakládání s odpady takovým způsobem, aby byla uvedena do uspokojivého stavu, zejména pokud jde o kvalitu půdy, planě rostoucí rostliny a volně žijící živočichy, přírodní stanoviště, sladkovodní systémy, krajinu a vhodné možnosti dalšího využití;
21. "vyhledáváním" hledání hospodářsky využitelných nerostných ložisek včetně odběru vzorků, hromadného odběru vzorků, vrtání a hloubení průzkumných rýh, kromě všech prací nutných k otevření takových ložisek a kromě činností přímo souvisejících se stávajícím těžebním provozem;
22. "veřejností" jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
23. "dotčenou veřejností" veřejnost, které se týká nebo pravděpodobně týká rozhodování v oblasti životního prostředí podle článků 6 a 7 této směrnice nebo která má o toto rozhodování zájem; pro účely této definice se má za to, že nevládní organizace, které se zabývají ochranou životního prostředí a splňují příslušné požadavky podle vnitrostátního práva, o toto rozhodování mají zájem;
24. "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za nakládání s těžebním odpadem v souladu s vnitrostátním právem členského státu, ve kterém k němu dochází, včetně dočasného skladování těžebního odpadu, provozní fáze a fáze po uzavření;
25. "držitelem odpadů" původce těžebních odpadů nebo fyzická či právnická osoba, která má tyto odpady v držení;
26. "způsobilou osobou" fyzická osoba, která má podle vnitrostátního práva členského státu, v němž provozuje svou činnost, takové technické znalosti a zkušenosti, aby mohla vykonávat povinnosti vyplývající z této směrnice;
27. "příslušným orgánem" orgán nebo orgány určené členským státem a pověřené úkoly vyplývajícími z této směrnice;
28. "místem" celé území v určité zeměpisné poloze, které podléhá kontrole provozovatele;
29. "podstatnou změnou" změna ve složení nebo v provozu zařízení pro nakládání s odpady, která by podle názoru příslušného orgánu mohla mít významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo na životní prostředí.
Článek 4
Obecné požadavky
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že nakládání s těžebním odpadem neohrožuje lidské zdraví, že nejsou používány procesy a metody, které by mohly poškozovat životní prostředí, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny a živočichy, že nedochází k obtěžování hlukem nebo zápachem ani k nepříznivému vlivu na krajinu nebo na místa zvláštního zájmu.
Členské státy dále přijmou nezbytná opatření vedoucí k zákazu nekontrolovaného ponechávání, skládkování nebo neřízeného ukládání těžebního odpadu.
2. Členské státy zajistí, aby provozovatel přijal všechna nezbytná opatření za účelem předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí a lidské zdraví způsobeným nakládáním s těžebním odpadem nebo nejvyššího možného omezení takových vlivů.
Toto zahrnuje řízení jakéhokoli zařízení pro nakládání s odpady, i po ukončení jeho provozu, prevenci závažných havárií způsobených takovýmto zařízením a omezení jejich důsledků pro životní prostředí a lidské zdraví.
3. Opatření podle odstavce 2 se zakládají mimo jiné na nejlepších dostupných technikách, aniž by bylo předepsáno použití některých technik či konkrétní technologie, s přihlédnutím k technickým vlastnostem zařízení pro nakládání s odpady, k jeho zeměpisné poloze a místním podmínkám životního prostředí.
Článek 5
Plán pro nakládání s odpady
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel vypracoval plán pro nakládání s odpady za účelem minimalizace, zpracování, využití a odstraňování těžebního odpadu.
2. Cílem plánu pro nakládání s odpady je:
a) předcházet vzniku odpadu a jeho škodlivosti nebo je omezit, zvláště zohledněním:
i) nakládání s odpady již během projektování zařízení a při volbě metody používané pro těžbu a úpravu nerostů,
ii) změn, ke kterým může u těžebního odpadu dojít při rozšíření velikosti plochy a v důsledku podmínek, kterým je odpad na povrchu vystaven,
iii) vyplňování vytěžených prostor těžebním odpadem po ukončení těžby nerostu, pokud je to technicky a hospodářsky proveditelné a šetrné k životnímu prostředí v souladu se stávajícími ekologickými normami na úrovni Společenství a případně s požadavky této směrnice,
iv) zpětného navezení ornice po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady, nebo pokud toto není prakticky možné, jejího nového využití na jiném místě,
v) používání méně nebezpečných látek při úpravě nerostných surovin;
b) podporovat využití těžebního odpadu pomocí recyklace, opětovného použití nebo regenerace, pokud je to šetrné k životnímu prostředí v souladu se stávajícími ekologickými normami na úrovni Společenství a s požadavky této směrnice;
c) zajistit krátkodobé a dlouhodobé bezpečné ukládání těžebního odpadu, zejména tím, že se již ve fázi projektování zohlední nakládání s takovým odpadem během provozu zařízení pro nakládání s odpady i po jeho ukončení, a výběrem projektu, který bude klást minimální, a pokud možno nakonec žádné, požadavky na monitorování, kontrolu a řízení uzavřeného zařízení pro nakládání s odpady.
3. Plán pro nakládání s odpady musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) v případě potřeby návrh klasifikace zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III:
- pokud je vyžadováno zařízení pro nakládání s odpady kategorie A, doklad, který prokazuje, že byla zavedena politika pro prevenci závažných havárií, systém řízení bezpečnosti pro její provádění a vnitřní havarijní plán v souladu s čl. 6 odst. 3,
- pokud provozovatel usoudí, že není vyžadováno zařízení pro nakládání s odpady kategorie A, dostatečné zdůvodňující informace, včetně zhodnocení možných nebezpečí havárie;
b) popis odpadu v souladu s přílohou II a údaj o odhadovaném celkovém množství těžebních odpadů, které vzniknou během provozní fáze;
c) popis postupů, při kterých takové odpady vznikají, a popis veškerého jejich následného zpracování;
d) popis uvádějící, do jaké míry by ukládání takových odpadů mohlo mít nepříznivý vliv na životní prostředí a lidské zdraví a jaká musí být přijata preventivní opatření, aby byl co možná nejvíce snížen dopad na životní prostředí během provozu i po jeho ukončení, mimo jiné se zřetelem k čl. 11 odst. 2 písm. a), b), d) a e);
e) návrh kontrolních a monitorovacích postupů podle článku 10 v případě potřeby a čl. 11 odst. 2 písm. c);
f) návrh plánu pro ukončení provozu včetně rekultivace, postupů po ukončení provozu a monitorování podle článku 12;
g) opatření pro předcházení nebo minimalizaci zhoršování stavu vody a znečištění ovzduší a půdy podle článku 13.
Plán pro nakládaní s odpady musí poskytovat dostatek informací, aby umožnil příslušnému orgánu zhodnotit schopnost provozovatele dosáhnout cílů plánu pro nakládání s odpady podle odstavce 2 a plnit své povinnosti vyplývající z této směrnice.
4. Plán pro nakládání s odpady bude přezkoumán každých pět let a podle potřeby pozměněn, pokud dojde v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu k podstatným změnám.
Veškeré změny se oznámí příslušnému orgánu.
5. Plány vyhotovené podle jiných vnitrostátních právních předpisů nebo podle jiných právních předpisů Společenství, které obsahují informace popsané v článku 3, se mohou použít, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky odstavců 1 až 4.
6. Příslušný orgán schválí plán pro nakládání s odpady na základě postupů, které určí členské státy, a sleduje jeho provádění.
Článek 6
Prevence závažných havárií a informace
1. Tento článek se vztahuje na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A kromě zařízení, která spadají do oblasti působnosti směrnice 96/82/ES.
2. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, a zejména směrnice 92/91/EHS a 92/104/EHS, členské státy zajistí, aby byla určena nebezpečí závažných havárií a aby při projektování, stavbě, provozu, údržbě, ukončení provozu a v době po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady byly včleněny prvky nezbytné k prevenci takových havárií a k omezení jejich nepříznivých důsledků pro lidské zdraví nebo životní prostředí, včetně případných přeshraničních vlivů.
3. Pro účely požadavků odstavce 2 vypracuje před zahájením provozu každý provozovatel politiku prevence závažných havárií při nakládání s těžebními odpady, zavede systém řízení bezpečnosti pro její provádění v souladu s oddílem 1 přílohy I a zavede také vnitřní havarijní plán určující opatření, která je nutné na místě provést v případě havárie.
V rámci této politiky jmenuje provozovatel bezpečnostního technika, který je zodpovědný za provádění a pravidelnou kontrolu politiky prevence závažných havárií.
Příslušný orgán vypracuje vnější havarijní plán určující opatření, která je nutné v případě havárie provést mimo místo zařízení.
Jako součást žádosti o povolení poskytne provozovatel příslušnému orgánu informace nutné k tomu, aby tento orgán mohl takový plán vypracovat.
4. Havarijní plány podle článku 3 mají mít tyto cíle:
a) potlačení a zvládnutí závažných havárií a jiných mimořádných událostí takovým způsobem, aby se minimalizovaly jejich účinky a aby se omezilo zejména poškození lidského zdraví a životního prostředí;
b) provádění opatření nezbytných k ochraně lidského zdraví a životního prostředí před účinky závažných havárií a jiných mimořádných událostí;
c) sdělování nezbytných informací veřejnosti a příslušným útvarům nebo orgánům v dané oblasti;
d) zajištění rekultivace, sanace a vyčištění životního prostředí po závažné havárii.
Členské státy zajistí, aby provozovatel v případě závažné havárie okamžitě poskytl příslušnému orgánu všechny informace, které pomohou minimalizovat důsledky pro lidské zdraví, a aby zhodnotil a minimalizoval skutečný nebo možný rozsah poškození životního prostředí.
5. Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost dostala včas příležitost účinně se podílet na přípravě nebo přezkoumání vnějšího havarijního plánu, který musí být vypracován v souladu s odstavcem 3.
Za tímto účelem je dotčená veřejnost informována o každém takovém návrhu a jsou jí poskytnuty související informace, mimo jiné o právu účastnit se rozhodovacího procesu a o příslušném orgánu, kterému lze předkládat připomínky a otázky.
Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost mohla v přiměřené lhůtě sdělit své připomínky, které budou při rozhodování o vnějším havarijním plánu vzaty náležitě v úvahu.
6. Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti bezplatně a samozřejmě poskytnuty informace o bezpečnostních opatřeních a úkonech požadovaných v případě havárie, přičemž tyto informace musí obsahovat alespoň prvky uvedené v oddílu 2 přílohy I.
Tyto informace budou každé tři roky přezkoumány a podle potřeby aktualizovány.
Článek 7
Žádost a povolení
1. Žádnému zařízení pro nakládání s odpady nesmí být umožněn provoz bez povolení uděleného příslušným orgánem.
Povolení musí obsahovat prvky uvedené v odstavci 2 tohoto článku a jasné údaje o kategorii zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v článku 9.
Pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku, mohou být veškerá povolení vydaná v souladu s jinými vnitrostátními právními předpisy nebo s jinými právními předpisy Společenství sloučena v jediné povolení, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele a příslušného orgánu.
Údaje uvedené v odstavci 2 mohou být obsaženy v jediném povolení nebo v několika povoleních, pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku.
2. Žádost o povolení musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) totožnost provozovatele;
b) návrh umístění zařízení pro nakládání s odpady včetně všech možných alternativních umístění;
c) plán pro nakládání s odpady podle článku 5;
d) vhodná opatření týkající se finanční nebo jiné rovnocenné záruky v souladu s článkem 14;
e) informace poskytnuté provozovatelem v souladu s článkem 5 směrnice 85/337/EHS [20], pokud je podle této směrnice požadováno hodnocení vlivu na životní prostředí.
3. Příslušný orgán vydá povolení pouze, je-li přesvědčen, že:
a) provozovatel splňuje příslušné požadavky podle této směrnice;
b) nakládání s odpadem není v přímém rozporu s prováděním příslušného plánu pro nakládání s odpady podle článku 7 směrnice 75/442/EHS ani jej jiným způsobem nenarušuje.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci:
- pokud v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu došlo k podstatným změnám,
- na základě výsledků monitorování sdělených provozovatelem podle čl. 11 odst. 3 nebo na základě kontrol vykonaných podle článku 17,
- na základě výměny informací o podstatných změnách týkajících se nejlepších dostupných technik podle čl. 21 odst. 3.
5. Informace obsažené v povolení, které bylo vydáno podle tohoto článku, se poskytnou příslušným vnitrostátním statistickým orgánům a příslušným statistickým orgánům Společenství, pokud jsou požadovány pro statistické účely.
Citlivé informace ryze obchodní povahy, například informace týkající se obchodních vztahů, nákladové složky a objemu hospodářsky využitelných zásob nerostných surovin, se nezveřejňují.
Článek 8
Účast veřejnosti
1. Veřejnost je informována pomocí veřejného oznámení nebo jinými vhodnými prostředky, například elektronickými sdělovacími prostředky, pokud jsou k dispozici, s těmito skutečnostmi, a sice v rané fázi povolovacího řízení nebo nejpozději ve chvíli, kdy lze tyto informace poskytnout:
a) žádost o povolení;
b) případně skutečnost, že rozhodnutí týkající se žádosti o povolení podléhá konzultaci mezi členskými státy v souladu s článkem 16;
c) údaje o příslušných orgánech odpovědných za rozhodování, o orgánech, od kterých je možno získat informace a kterým je možno předkládat připomínky nebo otázky, a údaje o časovém harmonogramu pro doručování připomínek a otázek;
d) povaha možných rozhodnutí;
e) v případě potřeby údaje týkající se návrhu na aktualizaci povolení nebo podmínek povolení;
f) čas, místo a případně prostředky zpřístupnění příslušných informací;
g) údaje o opatřeních, která umožní účast veřejnosti podle odstavce 7.
2. Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti v přiměřených lhůtách poskytnuty:
a) nejdůležitější zprávy a podklady předané podle vnitrostátních právních předpisů příslušnému orgánu ke dni, kdy je veřejnost informována podle odstavce 1;
b) v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS [21] další informace kromě informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku, které se týkají rozhodování podle článku 7 této směrnice a které vyšly najevo poté, co byly poskytnuty veřejnosti informace podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s odstavcem 1 tohoto článku zajistily, že veřejnost bude informována o aktualizaci podmínek povolení v souladu s čl. 7 odst. 4.
4. Dotčená veřejnost je oprávněna sdělit své připomínky a svá stanoviska příslušnému orgánu před přijetím rozhodnutí.
5. Při rozhodování se vezmou náležitě v úvahu výsledky konzultací uskutečněných podle tohoto článku.
6. Příslušný orgán informuje dotčenou veřejnost v souladu s příslušnými postupy o vydání rozhodnutí a zpřístupní jí tyto informace:
a) obsah rozhodnutí, včetně kopie povolení;
b) důvody rozhodnutí a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno.
7. Členské státy podrobně určí opatření pro účast veřejnosti podle tohoto článku tak, aby byla dotčené veřejnosti umožněna účinná příprava a účast.
Článek 9
Klasifikační systém pro zařízení pro nakládání s odpady
Pro účely této směrnice zařadí příslušné orgány do kategorie A zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III.
Článek 10
Vytěžené prostory
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel, který za účelem rekultivace a stavby vyplňuje těžebním odpadem vytěžené prostory vzniklé povrchovou nebo hlubinnou těžbou, přijal vhodná opatření za účelem:
1. zajištění stability těžebního odpadu obdobně jako podle čl. 11 odst. 2;
2. předcházení znečištění půdy a povrchových a podzemních vod obdobně jako podle čl. 13 odst. 1 a 3;
3. zajištění monitorování těžebního odpadu obdobně jako podle čl. 12 odst. 4 a 5.
2. Směrnice 1999/31/ES se i nadále podle potřeby vztahuje na jiný odpad než těžební odpad používaný pro vyplňování vytěžených prostor.
Článek 11
Stavba a řízení zařízení pro nakládání s odpady
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že zařízení pro nakládání s odpady je v rukou způsobilé osoby a že je postaráno o technický vývoj a odborné vzdělávání zaměstnanců.
2. Příslušný orgán se přesvědčí, že při stavbě nového zařízení pro nakládání s odpady nebo při změně stávajícího zařízení provozovatel splňuje tyto požadavky:
a) zařízení pro nakládání s odpady je vhodně umístěno, přičemž se vezmou v úvahu především geologické, hydrologické, hydrogeologické, seismické a geotechnické faktory, a je navrženo tak, aby splňovalo z krátkodobého i dlouhodobého hlediska všechny nezbytné podmínky pro předcházení znečištění půdy, ovzduší, podzemních a povrchových vod, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS [22], 80/68/EHS [23] a 2000/60/ES, je zajištěn účinný sběr znečištěné vody a průsakové vody, pokud je vyžadován v povolení, a je omezena eroze způsobovaná větrem a vodou v nejvyšší technicky možné a hospodářsky únosné míře;
b) zařízení pro nakládání s odpady je vybudováno, řízeno a udržováno tak, aby byla zajištěna jeho fyzická stabilita, aby se z krátkodobého i dlouhodobého hlediska předcházelo znečištění půdy, ovzduší, povrchových a podzemních vod a aby se co možná nejvíce minimalizovalo poškození krajiny;
c) existují vhodné plány a opatření pro pravidelné monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady způsobilými osobami a pro učinění kroků v případě, že jejich výsledky prokáží nestabilitu nebo znečištění vody nebo půdy;
d) jsou přijata vhodná opatření pro rekultivaci oblasti a pro ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady;
e) jsou přijata vhodná opatření pro období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady.
Záznamy o monitorování a kontrolách podle písmene c) jsou vedeny společně s podklady k povolení, aby se případně zajistilo předání informací, zejména v pro případ změny provozovatele.
3. Provozovatel oznámí bez zbytečného odkladu a nejpozději však do 48 hodin příslušnému orgánu jakoukoli událost, která by mohla ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli nepříznivý vliv zařízení na životní prostředí zjištěný při kontrole nebo monitorování.
Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.
Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem, nejméně však jednou ročně, předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady.
Na základě této zprávy rozhodne příslušný orgán, zda je nutný posudek nezávislého odborníka.
Článek 12
Postupy při ukončení a po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady
1. Členské státy přijmou opatření k zajištění souladu s odstavci 2 až 5.
2. Zařízení pro nakládání s odpady zahájí proces ukončení provozu pouze v případě, že je splněna jedna z těchto podmínek:
a) příslušné podmínky uvedené v povolení jsou splněny;
b) povolení je na žádost provozovatele uděleno příslušným orgánem;
c) příslušný orgán za tímto účelem vydá odůvodněné rozhodnutí.
3. Zařízení pro nakládání s odpady může být považováno za uzavřené s konečnou platností až poté, co příslušný orgán provede bez zbytečného prodlení konečnou kontrolu na místě, vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem, potvrdí, že na místě proběhla rekultivace, a sdělí provozovateli svůj souhlas s ukončením provozu.
Tento souhlas nijak nesnižuje povinnosti provozovatele, které pro něho vyplývají z podmínek povolení nebo z jiných právních předpisů.
4. Provozovatel je v období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady odpovědný za údržbu, monitorování a kontrolu po dobu, kterou příslušný orgán považuje za nutnou s přihlédnutím k povaze a trvání nebezpečí, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství upravující povinnosti držitele odpadu, pokud příslušný orgán nerozhodne, že tento úkol od provozovatele převezme.
5. Pokud to příslušný orgán po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady považuje za nutné, provozovatel zejména zkontroluje fyzickou a chemickou stabilitu zařízení a minimalizuje vliv na životní prostředí, zejména s ohledem na podzemní a povrchové vody, přičemž zajistí, aby:
a) všechny objekty zařízení byly monitorovány a udržovány pomocí kontrolních a měřicích přístrojů, které jsou vždy připraveny k použití;
b) případné přepadové kanály a výpusti byly udržovány čisté a volné.
6. Po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady oznámí provozovatel neprodleně příslušnému orgánu jakoukoli událost nebo vývoj, který by mohl ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli významný nepříznivý vliv na životní prostředí zjištěný při příslušné kontrole nebo monitorování.
Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.
Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady.
Článek 13
Předcházení zhoršování stavu vody a znečištění ovzduší a půdy
1. Příslušný orgán se přesvědčí, že provozovatel přijal nezbytná opatření, aby:
a) byla vyhodnocena možnost tvorby průsakové vody, včetně obsahu znečišťujících látek v průsakové vodě, během provozu i po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady a aby byla určena vodní bilance zařízení;
b) se předcházelo tvorbě průsakové vody a znečištění povrchových a podzemních vod a půdy odpadem nebo aby se tvorba průsakové vody a znečištění minimalizovala;
c) se znečištěná voda a průsaková voda, které byly shromážděny ze zařízení pro nakládání s odpady, upravovaly na jakost požadovanou pro jejich vypouštění.
2. Příslušný orgán zajistí, aby provozovatel přijal vhodná opatření za účelem předcházení plynným emisím a emisím prachu nebo jejich omezení.
3. Pokud příslušný orgán na základě hodnocení rizik pro životní prostředí rozhodl, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS a 80/68/EHS nebo 2000/60/ES, že není nutno shromažďovat a upravovat průsakovou vodu, nebo pokud bylo stanoveno, že zařízení pro nakládání s odpady nepředstavuje možné nebezpečí pro půdu a podzemní nebo povrchové vody, mohou se požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) a c) snížit nebo se od nich může upustit.
4. Členské státy umožní uložení těžebního odpadu v pevné nebo kapalné formě nebo v podobě kalu do jiného vodního recipientu, než který byl vybudován pro účely ukládání těžebního odpadu pod podmínkou, že provozovatel splňuje příslušné požadavky směrnic 76/464/EHS, 80/68/EHS a 2000/60/ES.
5. V případě odkaliště, které obsahuje kyanid, provozovatel zajistí, aby byla koncentrace kyanidu rozložitelného v slabé kyselině v odkališti snížena na nejnižší možnou úroveň pomocí nejlepších dostupných technik a aby v zařízeních pro nakládání s odpady, kterým bylo uděleno povolení před … [24] nebo které již byly k tomuto dni v provozu, koncentrace kyanidu rozložitelného v slabé kyselině v okamžiku vypouštění hlušiny z úpravny do odkaliště nepřesahovala tyto hodnoty: 50 ppm od … [24], 25 ppm od … [25], 10 ppm od … [26] a 10 ppm v zařízeních, kterým bylo povolení uděleno po … [24].
Na žádost příslušného orgánu provozovatel prokáže pomocí hodnocení rizika, které bere v úvahu podmínky konkrétního místa, že tyto limity koncentrace nemusí být dále snižovány.
Článek 14
Finanční záruka
1. Před zahájením jakékoli činnosti související s hromaděním nebo ukládáním odpadu v zařízení pro nakládání s odpady požádá příslušný orgán v souladu s postupy určenými členskými státy o finanční záruku (například složením finančního obnosu, včetně vzájemných záručních fondů financovaných odvětvím) nebo o jinou rovnocennou záruku, a to tak, aby:
a) byly splněny všechny povinnosti podle povolení vydaného v souladu s touto směrnicí, včetně ustanovení týkajících se období po ukončení provozu;
b) byly ve stanovenou dobu k dispozici prostředky pro rekultivaci místa.
2. Výše záruky podle odstavce 1 se vypočítá na základě:
a) pravděpodobného vlivu zařízení pro nakládání s odpady na životní prostředí, přičemž se vezme v úvahu zejména kategorie zařízení pro nakládání s odpady, vlastnosti odpadu a budoucí využití rekultivované oblasti;
b) předpokladu, že nezávislé a odborně způsobilé třetí strany vyhodnotí a provedou potřebné rekultivační práce.
3. Výše záruky se přiměřeně upraví podle rozsahu potřebné rekultivační práce, kterou je nutno provést v zařízení pro nakládání s odpady.
4. Pokud příslušný orgán povolí ukončení provozu podle čl. 12 odst. 3, uvědomí tento orgán provozovatele písemně, že je zproštěn své záruční povinnosti podle odstavce 1 tohoto článku s výjimkou povinností týkajících se období po ukončení provozu podle čl. 12 odst. 4.
Článek 15
Odpovědnost za životní prostředí
V příloze III směrnice 2004/35/ES se doplňuje nový bod, který zní:
"13. Nakládání s těžebním odpadem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne … o nakládání s odpady z těžebního průmyslu [27].
Článek 16
Přeshraniční účinky
1. Pokud si je členský stát, ve kterém je zařízení pro nakládání s odpady umístěno, vědom, že by provoz zařízení kategorie A mohl mít významný nepříznivý vliv na životní prostředí a mohl by představovat následná rizika pro lidské zdraví v jiném členském státě, nebo pokud o to členský stát, který by mohl být takto postižen, požádá, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 7, druhému členskému státu informace podle tohoto článku, a to ve stejnou dobu, kdy je zpřístupňuje svým státním příslušníkům.
Tyto informace poslouží jako podklad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi dvěma členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti.
2. V rámci svých dvoustranných vztahů členské státy zajistí, aby byly žádosti v případech uvedených v odstavci 1 po přiměřenou dobu zpřístupněny rovněž dotčené veřejnosti členského státu, který by mohl být postižen, aby tato veřejnost mohla využít práva sdělit své připomínky předtím, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí.
3. Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté provozovatelem příslušnému orgánu podle čl. 6 odst. 4 v případě havárie týkající se takového zařízení pro nakládání s odpady, jaké je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, byly neprodleně předány druhému členskému státu a tím se přispělo k minimalizaci důsledků havárie pro lidské zdraví a k zhodnocení a minimalizaci rozsahu skutečného nebo možného poškození životního prostředí.
Článek 17
Kontroly příslušným orgánem
1. Před zahájením ukládání odpadu a poté v pravidelných časových odstupech určených dotčenými členskými státy, včetně období po ukončení provozu, provede příslušný orgán kontrolu každého zařízení pro nakládání s odpady podle článku 7, aby tak zajistil, že toto zařízení splňuje příslušné podmínky povolení.
Kladný posudek nijak nesnižuje odpovědnost, která pro provozovatele z povolení vyplývá.
2. Členské státy vyžadují od provozovatele, aby vedl aktuální záznamy o všech činnostech souvisejících s nakládáním s odpadem, které zpřístupní příslušnému orgánu ke kontrole, a za účelem zajištění předání příslušných aktuálních informací a záznamů týkajících se zařízení pro nakládání s odpady, pokud dojde ke změně provozovatele během provozní fáze zařízení pro nakládání s odpady.
Článek 18
Povinnost předkládat zprávy
1. Každé tři roky členské státy předávají Komisi zprávu o provádění této směrnice.
Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy, které schválí Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst.
2. Zpráva bude Komisi předána do devíti měsíců od konce tříletého období, kterého se týká.
Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv od členských států.
2. Každý rok členské státy předávají Komisi informace o událostech oznámených provozovateli podle čl. 11 odst. 3 a čl. 12 odst. 6. Komise tyto údaje na požádání zpřístupní členským státům. Aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, zpřístupní členské státy tyto informace na požádání dotčené veřejnosti.
Článek 19
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 20
Inventární soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady
Členské státy zajistí, aby byl vypracován a pravidelně aktualizován soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady, včetně opuštěných zařízení pro nakládání s odpady, na jejich území, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
Tento soupis, který je zpřístupněn veřejnosti, se vyhotoví do čtyř let od ...
[28], přičemž se vezmou v úvahu metody podle článku 21, pokud jsou dostupné.
Článek 21
Výměna informací
1. Komise, které je nápomocen výbor uvedený v článku 23, zajistí, aby probíhala přiměřená výměna technických a vědeckých informací mezi členskými státy s cílem vyvinout metody týkající se:
a) provádění článku 20;
b) rekultivace uzavřených zařízení pro nakládání s odpady podle článku 20 za účelem splnění požadavků článku 4.
Tyto metody musí umožnit vytvoření nejvhodnějších postupů hodnocení rizika a sanačních opatření s přihlédnutím k různým geologickým, hydrogeologickým a klimatologickým podmínkám v Evropě.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sledoval vývoj nejlepších dostupných technik nebo o něm byl informován.
3. Komise organizuje mezi členskými státy a příslušnými organizacemi výměnu informací o nejlepších dostupných technikách, o jejím monitorování a vývoji.
Komise zveřejní výsledky této výměny informací.
Článek 22
Prováděcí a pozměňovací opatření
1. Do ... [29] přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2 ustanovení nezbytná k uskutečnění těchto bodů, zejména písmen e), f) a g):
a) harmonizace a pravidelného předávání informací podle čl. 7 odst. 5 a čl. 12 odst. 6;
b) provádění čl. 13 odst. 5, včetně technických požadavků týkajících se kyanidu rozložitelného v slabé kyselině a metody jeho měření;
c) technických pokynů pro finanční záruku v souladu s požadavky čl. 14 odst. 2;
d) technických pokynů pro kontroly v souladu s článkem 17;
e) doplnění technických požadavků pro popis vlastností odpadu, obsažených v příloze II;
f) výkladů definice obsažené v čl. 3 bodu 3;
g) určení kritérií pro klasifikaci zařízení pro nakládání s odpady v souladu s přílohou III;
h) určení harmonizovaných norem pro metody odběru vzorků a analýzy nezbytné pro technické provádění této směrnice.
2. Veškeré následné změny nezbytné pro přizpůsobení příloh vědeckému a technickému pokroku přijme Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst. 2.
Tyto změny se provedou za účelem dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS, dále jen "výbor".
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Přechodná ustanovení
1. Členské státy zajistí, aby zařízení pro nakládání s odpady, kterému bylo vydáno povolení nebo které je již v provozu ke … [30], byla v souladu s ustanoveními této směrnice do … [31], kromě ustanovení uvedených v čl.
14 odst. 1, s nimiž musí být zajištěn soulad do … [32], a ustanovení uvedených v čl.
13 odst. 5, se kterými musí být zajištěn soulad podle harmonogramu uvedeného tamtéž.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na zařízení pro nakládání s odpady uzavřená do … [31].
3. Články 5 až 11, čl. 12 odst. 1, 2, 5 a 6, čl. 13 odst. 4 a 5 a čl. 14 odst. 1 až 3 se nevztahují na zařízení pro nakládání s odpady, která:
- přestala přijímat odpady před … [31],
- dokončují uzavírací postupy v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy nebo s programy schválenými příslušným orgánem a
- budou skutečně uzavřená do 31. prosince 2010.
Členské státy tyto případy oznámí Komisi do ...
[33] a zajistí řízení těchto zařízení pro nakládání s odpady způsobem, který se nedotkne dosažení cílů této směrnice nebo jiných právních předpisů Společenství, včetně směrnice 2000/60/ES.
Článek 25
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do ...
[34].
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 26
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V … dne ...
Za Evropský parlament
předseda
...
Za Radu
předseda
...
[1] Úř. věst.
C 80, 30.3.2004, s. 35.
[2] Úř. věst.
C 109, 30.4.2004, s. 33.
[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 31. března 2004 ( Úř. věst.
C 103 E, 29.4.2004, s. 634), společný postoj Rady ze dne 12 dubna 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne ... (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).
[4] Úř. věst.
L 345, 31.12.2003, s. 97.
[5] Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).
[6] Úř. věst.
C 65 E, 14.3.2002, s. 382.
[7] Úř. věst.
L 242, 10.9.2002, s. 1.
[8] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.
[9] Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1. Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003.
[10] Směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst.
L 10, 14.1.1997, s. 13).
Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.
[11] Směrnice Rady 92/91/EHS ze dne 3. listopadu 1992 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců v těžebním vrtném průmyslu (jedenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 9).
[12] Směrnice Rady 92/104/EHS ze dne 3. prosince 1992 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců v povrchovém a hlubinném těžebním průmyslu (dvanáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 404, 31.12.1992, s. 10).
[13] Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1. Směrnice ve znění rozhodnutí č. 2455/2001/ES (Úř. věst. L 331, 15.12.2001, s. 1).
[14] Úř. věst.
L 143, 30.4.2004, s. 56.
[15] Úř. věst.
L 184, 17.7.1999, s. 23.
[16] Úř. věst.
C 321, 31.12.2003, s. 1.
[17] Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s.
20. Směrnice ve znění směrnice 94/31/ES (Úř. věst.
L 168, 2.7.1994, s. 28).
[18] Směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. 196, 16.8.1967, s.
1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2004/73/ES (Úř. věst.
L 152, 30.4.2004, s. 1).
[19] Směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků (Úř. věst.
L 200, 30.7.1999. s. 1).
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Rady 2004/66/ES (Úř. věst.
L 168, 1.5.2004, s. 35).
[20] Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst.
L 175, 5.7.1985, s. 40).
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (Úř. věst.
L 156, 25.6.2003, s. 17).
[21] Úř. věst.
L 41, 14.2.2003, s. 26.
[22] Směrnice Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství (Úř. věst.
L 129, 18.5.1976, s. 23).
Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2000/60/ES.
[23] Směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami (Úř. věst.
L 20, 26.1.1980, s. 43).
Směrnice ve znění směrnice 91/692/EHS (Úř. věst.
L 377, 31.12.1991, s. 48).
[24] Den uvedený v čl. 25 odst. 1.
[25] Pět let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
[26] Deset let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
[27] Úř. věst.
L ..."
[28] Den uvedený v čl. 25 odst. 1.
[29] Dva roky po dni vstupu této směrnice v platnost.
[30] Den uvedený v čl. 25 odst. 1.
[31] Čtyři roky po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
[32] Šest let po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
[33] Tři měsíce po dni uvedeném v čl. 25 odst. 1.
[34] 24 měsíců po dni vstupu této směrnice v platnost.
--------------------------------------------------
Společný postoj (ES) č. 24/2005
přijatý Radou dne 18. dubna 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) 2005/ /ES ze dne … o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (optickým zářením) (devatenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
(2005/C 172 E/02)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost a zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle Smlouvy může Rada pomocí směrnic stanovit minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků.
Tyto směrnice by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2) Sdělení Komise o jejím akčním programu týkajícím se provádění Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví zavedení minimálních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost týkajících se expozice zaměstnanců rizikům způsobeným fyzikálními činiteli.
V září 1990 přijal Evropský parlament usnesení o tomto akčním programu [4], v němž Komisi vyzývá zejména k vypracování zvláštní směrnice o rizicích způsobených hlukem, vibracemi a všemi ostatními fyzikálními činiteli na pracovišti.
(3) Jako první krok přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 2002/44/ES ze dne 25. června 2002 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (vibracemi) (šestnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [5]. Dále Evropský parlament a Rada přijaly dne 6. února 2003 směrnici 2003/10/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [6]. Poté, dne 29. dubna 2004, přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 2004/40/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (elektromagnetickými poli) (osmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [7].
(4) V současné době je nezbytné zavést opatření na ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s optickým zářením, vzhledem k jeho účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců, zejména poškození očí a kůže.
Záměrem těchto opatření není jen zajistit zdraví a bezpečnost každého zaměstnance jako jednotlivce, ale též vytvořit minimální základ ochrany pro všechny zaměstnance ve Společenství, který zabrání případnému narušení hospodářské soutěže.
(5) Tato směrnice stanoví minimální požadavky, a umožňuje tak členským státům zachovat nebo přijmout přísnější opatření na ochranu zaměstnanců, zejména stanovit nižší limitní hodnoty expozice.
Prováděním této směrnice nesmí být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stavu, který již v členském státě existuje.
(6) Systém ochrany před riziky optického záření se musí bez zbytečných podrobností omezit na vymezení cílů, jichž je třeba dosáhnout, zásad, které mají být dodržovány, a základních hodnot, jež mají být použity, aby umožňoval členským státům uplatňovat minimální požadavky jednotným způsobem.
(7) Úroveň expozice optickému záření lze účinněji snížit začleněním preventivních opatření již do návrhů pracovních míst pracovišť, jakož i volbou pracovního vybavení, postupů a metod, aby se riziko snížilo přednostně u zdroje. Opatření týkající se pracovního vybavení a metod tak přispívají k ochraně zaměstnanců, kteří je používají.
V souladu s obecnými zásadami prevence, stanovenými v čl. 6 odst.
2 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [8], mají prostředky kolektivní ochrany přednost před prostředky individuální ochrany.
(8) Zaměstnavatelé by se měli přizpůsobit technickému pokroku a vědeckým poznatkům o rizicích spojených s expozicí optickému záření s cílem zlepšovat bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců.
(9) Tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, uvedená směrnice se vztahuje na expozici zaměstnanců optickému záření, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(10) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(11) Doplňujícího přístupu, který podporuje zásadu zdokonalené právní úpravy a zajišťuje vyšší úroveň ochrany, lze docílit, pokud výrobky zhotovené výrobci zdrojů optického záření a souvisejících zařízení splňují harmonizované normy vypracované za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti uživatelů před riziky, které tyto výrobky představují; není tudíž nutné, aby zaměstnavatelé opakovali měření nebo výpočty již provedené výrobcem za účelem zjištění souladu se základními bezpečnostními požadavky pro takové zařízení, uvedenými v platných směrnicích Společenství.
(12) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(13) Dodržování limitních hodnot expozice by mělo poskytovat vysokou úroveň ochrany před zdravotními účinky, které mohou být důsledkem expozice optickému záření.
Jelikož se však použití limitních hodnot expozice a technických kontrol nepovažuje v případě expozice přírodním zdrojům optického záření za vhodné, jsou při posuzování a snižování rizik spojených s expozicí slunečnímu záření rozhodující preventivní opatření, včetně informování a školení zaměstnanců.
(14) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [10] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je devatenáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout v důsledku expozice optickému záření při jejich práci.
2. Tato směrnice se vztahuje na rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců v důsledku škodlivých účinků způsobených expozicí očí a kůže optickému záření.
3. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo konkrétnější ustanovení obsažená v této směrnici.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "optickým zářením" jakékoli elektromagnetické záření o vlnové délce mezi 100 nm a 1mm.
Spektrum optického záření se dělí na ultrafialové záření, viditelné záření a infračervené záření:
i) ultrafialové záření: optické záření o vlnové délce mezi 100 nm a 400 nm.
Ultrafialový úsek se dělí na UVA (315–400 nm), UVB (280–315 nm) a UVC (100–280 nm);
ii) viditelné záření: optické záření o vlnové délce mezi 380 nm a 780 nm;
iii) infračervené záření: optické záření o vlnové délce mezi 780 nm a 1 mm.
Infračervený úsek se dělí na IRA (780–1400 nm), IRB (1400–3000 nm) a IRC (3000 nm–1 mm);
b) "laserem (zesilovač světla pomocí vynucené emise záření)" jakýkoliv přístroj, který může produkovat nebo zesilovat elektromagnetické záření ve vlnovém rozsahu optického záření hlavně prostřednictvím procesu řízené vynucené emise;
c) "laserovým zářením" optické záření z laseru;
d) "nekoherentním zářením" jakékoliv optické záření jiné než laserové záření;
e) "limitními hodnotami expozice" limity expozice optickému záření, které vycházejí přímo z prokázaných účinků na zdraví a z údajů o biologickém působení.
Dodržování těchto limitů zaručuje, že zaměstnanci, kteří jsou vystaveni umělým zdrojům optického záření, jsou chráněni proti všem známým zdraví škodlivým účinkům;
f) "ozářením (E) nebo hustotou zářivého toku" zářivý tok na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční (W m-2);
g) "expozicí záření (H)" integrál ozáření v čase, vyjádřený v joulech na metr čtvereční (J m-2);
h) "září (L)" zářivý tok nebo výstupní výkon vztažený na jednotkový prostorový úhel a na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční na steradián (W m-2 sr-1);
i) "úrovní" kombinace ozáření, expozice záření a záře, kterým je zaměstnanec vystaven.
Článek 3
Limitní hodnoty expozice
1. Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní záření jiné než vyzařované přírodními zdroji optického záření jsou stanoveny v příloze I.
2. Limitní hodnoty expozice pro laserové záření jsou stanoveny v příloze II.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 4
Určení expozice a hodnocení rizik
1. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených umělým zdrojům optického záření vyhodnocuje a podle potřeby měří nebo vypočítává úrovně expozice optickému záření, kterému mohou být zaměstnanci vystaveni, tak, aby bylo možno stanovit a provést opatření nezbytná k omezení expozice na úroveň platných limitů. Metodika použitá pro hodnocení, měření nebo výpočty se v případě laserového záření řídí normami Mezinárodní elektrotechnické komise (IEC) a v případě nekoherentního záření doporučeními Mezinárodní komise pro osvětlení (CIE) a Evropského výboru pro normalizaci (CEN). V případě expozic, které nejsou zahrnuty do uvedených norem a doporučení, a do té doby, než budou k dispozici příslušné normy nebo doporučení EU, se hodnocení, měření nebo výpočty provedou s využitím dostupných vnitrostátních nebo mezinárodních vědecky podložených zásad. V obou případech expozice se při hodnocení mohou zohlednit údaje poskytnuté výrobcem zařízení, vztahují-li se na ně příslušné směrnice Společenství.
2. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených přírodním zdrojům optického záření vyhodnocuje zdravotní a bezpečnostní riziko tak, aby bylo možno stanovit a provést opatření nezbytná k omezení těchto rizik.
3. Hodnocení, měření nebo výpočty podle odstavce 1 a hodnocení podle odstavce 2 plánují a vykonávají ve vhodných intervalech způsobilé služby nebo osoby, zejména s přihlédnutím k článkům 7 a 11 směrnice 89/391/EHS týkajícím se potřebné způsobilosti osob a služeb a projednání se zaměstnanci a jejich účasti.
Údaje získané hodnocením, včetně údajů získaných měřením nebo výpočty úrovně expozice podle odstavce 1, se uchovávají ve formě, která umožňuje do nich později nahlížet.
4. V souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS musí zaměstnavatel při hodnocení rizik věnovat zvláštní pozornost:
a) úrovni, vlnové délce a trvání expozice umělým zdrojům optického záření;
b) expozici přírodním zdrojům optického záření;
c) limitním hodnotám expozice podle článku 3 této směrnice;
d) všem účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců, kteří patří ke zvlášť ohroženým rizikovým skupinám;
e) všem možným účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců vyvolaným vzájemným působením optického záření a světlocitlivých chemických látek na pracovišti;
f) všem nepřímým účinkům, jako dočasnému oslepení, výbuchu nebo požáru;
g) existenci záložního zařízení určeného ke snížení úrovně expozice optickému záření;
h) odpovídajícím informacím získaným ze zdravotního dohledu včetně zveřejněných informací, pokud je to možné;
i) mnohočetným zdrojům expozice optickému záření;
j) zařazení laseru, jak je definováno v souladu s příslušnou normou IEC, a každému obdobnému zařazení týkajícímu se jakéhokoliv umělého zdroje, který může způsobit poškození stejného rozsahu jako laser třídy 3B nebo 4;
k) údajům poskytnutým v souladu s příslušnými směrnicemi Společenství výrobci zdrojů optického záření a souvisejícího pracovního zařízení.
Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizik v souladu s čl. 9 odst.
1 písm. a) směrnice 89/391/EHS a musí určit, která opatření musí být přijata v souladu s články 5 a 6 této směrnice. Hodnocení rizik se zaznamenává na vhodné médium podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí; může zahrnovat zdůvodnění zaměstnavatele, proč není další podrobné hodnocení rizik z důvodů povahy a rozsahu rizik v souvislosti s optickým zářením nutné.
Hodnocení rizik je pravidelně aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralými, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví jako nezbytné.
Článek 5
Ustanovení zaměřená na odstranění nebo snížení rizik
1. S přihlédnutím k technickému pokroku a dostupnosti opatření na potlačení rizika u jeho zdroje se rizika vyplývající z expozice optickému záření odstraňují nebo snižují na minimum.
Snížení rizik vznikajících expozicí optickému záření se zakládá na obecných zásadách prevence stanovených ve směrnici 89/391/EHS.
2. V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 1 ve vztahu k zaměstnancům vystaveným umělým zdrojům optického záření odhalí, že mohou být překročeny limitní hodnoty expozice, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření s přihlédnutím zejména k:
a) jiným pracovním metodám, které snižují riziko způsobené optickým zářením;
b) volbě zařízení vyzařujícího méně optického záření, s přihlédnutím k práci, která má být vykonána;
c) technickým opatřením zaměřeným na snížení optického záření – v případě nutnosti i použití blokovacích zařízení, stínění nebo podobných ochranných prostředků;
d) vhodným programům údržby pracovního vybavení, pracoviště a systémů na pracovišti;
e) návrhu a dispozici pracovišť a pracovních míst;
f) omezení trvání a úrovně expozice;
g) dostupnosti vhodných osobních ochranných pracovních prostředků;
h) pokynům výrobce zařízení, vztahuje-li se na ně příslušné směrnice Společenství.
3. V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 2 odhalí riziko pro zaměstnance vystavené přírodním zdrojům optického záření, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření tak, aby byla snížena rizika pro zdraví a bezpečnost na minimum.
4. Pracoviště, na kterých mohou být zaměstnanci vystaveni úrovni optického záření z umělých zdrojů překračující limitní hodnoty expozice, se na základě hodnocení rizik podle článku 4 opatřují vhodnými značkami podle směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [11]. Je-li to technicky proveditelné a existuje-li riziko, že by limitní hodnoty expozice mohly být překročeny, musí být dotyčná místa ohraničena a přístup k nim omezen.
5. Jsou-li navzdory opatřením přijatým zaměstnavatelem k dosažení souladu s touto směrnicí ve vztahu k umělým zdrojům optického záření překročeny limitní hodnoty expozice, musí zaměstnavatel neprodleně přijmout opatření ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice.
Zaměstnavatel zjistí příčiny překročení limitních hodnot expozice a příslušným způsobem upraví ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení.
Expozice zaměstnanců nesmí v žádném případě překročit limitní hodnoty expozice.
6. Na základě článku 15 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel přizpůsobí opatření uvedená v tomto článku požadavkům zaměstnanců, kteří patří k zvlášť ohroženým rizikovým skupinám.
Článek 6
Informování a školení zaměstnanců
Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci, kteří jsou při práci vystaveni rizikům vyplývajícím z optického záření, nebo jejich zástupci obdrželi nezbytné informace a školení o výsledcích hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice, týkající se zejména:
a) opatření přijatých na základě této směrnice;
b) limitních hodnot expozice a souvisejících možných rizik;
c) výsledků hodnocení, měření nebo výpočtů úrovně expozice optickému záření podle článku 4 této směrnice spolu s vysvětlením jejich významu a možných rizik;
d) způsobů, jak rozpoznat zdraví škodlivé účinky expozice a jak je ohlašovat;
e) okolností, za nichž mají zaměstnanci nárok na zdravotní dohled;
f) bezpečných zdravotních postupů k minimalizaci rizik souvisejících s expozicí;
g) správného používání vhodných ochranných pracovních prostředků.
Článek 7
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Zdravotní dohled
1. Aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, členské státy přijmou opatření pro zajištění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci, u kterých výsledky hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice odhalí významné zdravotní riziko.
Tato opatření, včetně zvláštních požadavků na zdravotní záznamy a jejich dostupnost, se zavedou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s odstavcem 1, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy.
Zdravotní záznamy obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu.
Jsou vedeny vhodným způsobem, aby do nich bylo později možné nahlížet, přičemž se dbá na jejich důvěrnou povahu.
Příslušnému orgánu musí být na požádání poskytnuta kopie odpovídajících záznamů, s přihlédnutím k jejich důvěrné povaze.
Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke svým osobním zdravotním záznamům.
3. Pokud se v rámci zdravotního dohledu zjistí, že zaměstnanec trpí identifikovatelnou chorobou nebo nepříznivými zdravotními následky, které lékař nebo závodní lékař považuje za důsledek expozice optickému záření při práci,
a) lékař nebo jiná vhodně kvalifikovaná osoba informuje zaměstnance o výsledku, který se jej osobně týká.
Zaměstnanec zejména obdrží informace a doporučení ohledně zdravotního dohledu, kterému by se měl podrobit po ukončení expozice;
b) zaměstnavatel bude informován o všech významných nálezech zdravotního dohledu, s přihlédnutím k lékařskému tajemství;
c) zaměstnavatel:
- přezkoumá hodnocení rizik provedené podle článku 4,
- přezkoumá opatření stanovená pro odstranění nebo snížení rizik na základě článku 5,
- vezme v úvahu doporučení závodního lékaře, jiné kvalifikované osoby nebo příslušného orgánu při provádění všech opatření vyžadovaných k odstranění nebo snížení rizika v souladu s článkem 5, včetně možnosti převedení zaměstnance na jinou práci, která nepředstavuje riziko expozice překračující příslušné limitní hodnoty expozice, a
- učiní opatření pro systematický zdravotní dohled a stanoví přezkum zdravotního stavu všech ostatních zaměstnanců, kteří byli exponováni podobně.
V takových případech příslušný lékař nebo odborník v pracovním lékařství nebo příslušný orgán mohou navrhnout, aby se exponované osoby podrobily lékařskému vyšetření.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví vhodné sankce, které se uloží v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s tuto směrnicí.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Technické úpravy
1. Úpravy limitních hodnot expozice uvedených v přílohách přijímají Evropský parlament a Rada postupem stanoveným v čl. 137 odst. 2 Smlouvy.
2. Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s
a) přijetím směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkajících se navrhování, stavby, výroby nebo konstrukce pracovního vybavení nebo pracovišť;
b) technickým rozvojem, změnami nejdůležitějších harmonizovaných evropských norem nebo mezinárodních specifikací a novými vědeckými poznatky týkajícími se expozice optickému záření při práci se přijímají postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v článku 17 směrnice 89/391/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Zprávy
Každých pět let podají členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise každých pět let informuje Evropský parlament, Radu, Evropský hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci o obsahu těchto zpráv, o svém vyhodnocení vývoje v příslušné oblasti a o každé činnosti, která by mohla být vzhledem k novým vědeckým poznatkům opodstatněná.
Článek 13
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do … [12].
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V … dne …
Za Evropský parlament
předseda
...
Za Radu
předseda
...
[1] Úř. věst.
C 77, 18.3.1993, s. 12 a Úř. věst.
C 230, 19.8.1994, s. 3.
[2] Úř. věst.
C 249, 13.9.1993, s. 28.
[3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 1994 (Úř. věst.
C 128, 9.5.1994, s.
146), potvrzené dne 16. září 1999 (Úř. věst.
C 54, 25.2.2000, s.
75), společný postoj Rady ze dne 18. dubna 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne …. (dosud nezveřejněný
Společný postoj (ES) č. 25/2005
přijatý Radou dne 21. června 2005
s ohledem na přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2005 o některých fluorovaných skleníkových plynech
(2005/C 183 E/01)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 a článek 95 této smlouvy ve spojení s články 7, 8 a 9 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Šestý akční program Společenství pro životní prostředí [3] označuje změny klimatu za jednu z prioritních oblastí činnosti.
Tento program uvádí závazek Společenství dosáhnout v období 2008 až 2012 snížení emisí skleníkových plynů o 8 % ve srovnání se stavem v roce 1990 a nutnost v dlouhodobém horizontu celosvětově snížit emise skleníkových plynů přibližně o 70 % ve srovnání se stavem v roce 1990.
(2) Konečným cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu [4], je stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by umožnila předejít nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému.
(3) Rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících [5] zavazuje Společenství a jeho členské státy, aby v období 2008 až 2012 snížily své celkové emise skleníkových plynů pocházející z lidské činnosti, které jsou uvedeny v příloze A Kjótského protokolu, o 8 % ve srovnání se stavem v roce 1990.
(4) Je třeba přijmou opatření pro předcházení emisím fluorovaných skleníkových plynů a jejich omezování, aniž jsou dotčeny směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [6], směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [7], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [8] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních [9].
(5) Hlavním cílem tohoto nařízení je snížit emise fluorovaných skleníkových plynů, na které se vztahuje Kjótský protokol, a chránit tak životní prostředí. Právním základem by tedy měl být čl.
175 odst. 1 Smlouvy.
(6) Nicméně pro harmonizaci požadavků na používání fluorovaných skleníkových plynů, uvádění výrobků a zařízení obsahujících fluorované skleníkové plyny na trh a na jejich označování je vhodné přijmout opatření na úrovni Společenství na základě článku 95 Smlouvy.
Existují-li schůdné alternativy a nelze-li zlepšit způsoby omezování úniků a znovuzískávání, považuje se u některých aplikací obsahujících fluorované skleníkové plyny za vhodné omezit uvádění na trh a používání.
V této souvislosti by měly být brány v úvahu dobrovolné iniciativy některých průmyslových odvětví a také skutečnost, že vývoj alternativ stále pokračuje.
(7) Uvádění výrobků a zařízení obsahujících fluorované skleníkové plyny, uvedených v příloze II, na trh nepřispívá k plnění cílů a závazků Společenství a jeho členských států v oblasti změny klimatu, a proto je nutné uvádění těchto výrobků a zařízení na trh omezit.
To může platit i pro další výrobky a zařízení obsahující fluorované skleníkové plyny, a proto by měla být přezkoumána potřeba rozšířit přílohu II s ohledem na ekologické přínosy, technickou proveditelnost a efektivitu nákladů.
(8) Směrnice 2005/…/ES [10] i toto nařízení přispívají k předcházení emisím fluorovaných skleníkových plynů a jejich omezování, a proto by měly být přijaty a vyhlášeny v Úředním věstníku Evropské unie souběžně jako příspěvek k plnění závazků Společenství a jeho členských států vyplývajících z Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, Kjótského protokolu a rozhodnutí 2002/358/ES.
(9) Mělo by být upraveno sledování, hodnocení a přezkum ustanovení obsažených v tomto nařízení.
(10) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(11) Toto nařízení respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(12) Jelikož cílů tohoto nařízení, tedy omezování úniků a vykazování některých fluorovaných skleníkových plynů, kontrolu používání výrobků a zařízení obsahujících některé fluorované skleníkové plyny a kontrolu uvádění těchto výrobků a zařízení na trh za účelem ochrany životního prostředí a vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být proto z důvodu rozsahu nebo účinků tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(13) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Cílem tohoto nařízení je snížit emise fluorovaných skleníkových plynů, na které se vztahuje Kjótský protokol.
Použije se na fluorované skleníkové plyny uvedené v příloze A tohoto protokolu.
Příloha I tohoto nařízení obsahuje seznam fluorovaných skleníkových plynů, na které se v současnosti toto nařízení vztahuje, spolu s jejich potenciály globálního oteplování. S ohledem na revize uvedené v čl.
5 odst. 3 Kjótského protokolu a přijaté Společenstvím a jeho členskými státy lze přílohu I přezkoumat a v případě potřeby poté aktualizovat.
Toto nařízení upravuje omezování úniků, používání, znovuzískávání a zneškodňování fluorovaných skleníkových plynů uvedených v příloze I; označování a odstraňování výrobků a zařízení s obsahem těchto plynů; hlášení údajů o těchto plynech; použití uvedená v článku 8 a uvádění výrobků a zařízení uvedených v článku 9 na trh; a školení a certifikaci pracovníků vykonávajících činnosti uvedené v tomto nařízení.
Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny směrnice 75/442/EHS, 96/61/ES, 2000/53/ES a 2002/96/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "fluorovanými skleníkovými plyny" částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a fluorid sírový (SF6), uvedené v příloze I, a přípravky obsahující tyto látky, s výjimkou látek regulovaných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozónovou vrstvu [12];
2. "částečně fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny uhlíku, vodíku a fluoru, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
3. "zcela fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny obsahující pouze uhlík a fluor, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
4. "potenciálem globálního oteplování" potenciál fluorovaného skleníkového plynu zvýšit teplotu klimatu v poměru k potenciálu oxidu uhličitého.
Potenciál globálního oteplování (global warming potential – GWP) se počítá jako stoletý potenciál oteplování jednoho kilogramu plynu v poměru k jednomu kilogramu CO2.
Hodnoty GWP uvedené v příloze I jsou převzaty ze třetí hodnotící zprávy (TAR) přijaté Mezivládním panelem pro změnu klimatu ("hodnoty GWP IPCC 2001") [13];
5. "přípravkem" pro účely povinností stanovených v tomto nařízení, s výjimkou zneškodňování, směs skládající se ze dvou nebo více látek, z nichž alespoň jedna je fluorovaný skleníkový plyn, kromě případu, kdy je celkový potenciál globálního oteplování přípravku menší než 150.
Celkový potenciál globálního oteplování [14] přípravku se stanoví podle části 2 přílohy I;
6. "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba zajišťující technický provoz zařízení nebo systému, na něž se toto nařízení vztahuje; členský stát může v určitých vymezených situacích stanovit vlastníka jako osobu odpovědnou za plnění povinností provozovatele;
7. "uváděním na trh" dodání nebo poskytnutí výrobků a zařízení, jež obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz je na nich závislý, třetím osobám za úplatu nebo bezplatně, přičemž výrobce nebo dovozce tak činí v Evropské unii poprvé;
8. "použitím" používání fluorovaných skleníkových plynů při výrobě, opětovném plnění, servisu nebo údržbě výrobků a zařízení, na něž se vztahuje toto nařízení;
9. "tepelným čerpadlem" přístroj nebo instalace získávající teplo při nízké teplotě ze vzduchu, vody nebo půdy a dodávající teplo;
10. "systémem detekce úniků" kalibrované mechanické, elektrické nebo elektronické zařízení pro zjišťování úniků fluorovaných skleníkových plynů, které při zjištění úniku provozovatele varuje;
11. "hermeticky uzavřeným systémem" systém, v němž všechny díly obsahující chladivo jsou utěsněny sváry, tvrdými pájenými spoji nebo podobným pevným spojením;
12. "nádobou" výrobek primárně určený pro přepravu a skladování fluorovaných skleníkových plynů;
13. "nádobou pro jednorázové použití" nádoba, která není určena k opětovnému plnění a která se používá při servisu, údržbě nebo plnění chladících a klimatizačních zařízení nebo tepelných čerpadel, systémů požární ochrany nebo vysokonapěťových spínačů; nebo při skladování či přepravě rozpouštědel na bázi fluorovaných skleníkových plynů;
14. "znovuzískáním" sběr a skladování fluorovaných skleníkových plynů například ze strojů, zařízení a nádob;
15. "recyklací" opětovné použití znovuzískaných fluorovaných skleníkových plynů po základním přečištění;
16. "regenerací" přepracování znovuzískaných fluorovaných skleníkových plynů, aby splňovaly stanovené provozní normy;
17. "zneškodněním" proces, kdy se všechen fluorovaný skleníkový plyn nebo jeho převážná část trvale přemění nebo rozloží na jednu nebo více stabilních látek, které nejsou fluorovanými skleníkovými plyny;
18. "novým aerosolem" aerosolový rozprašovač uváděný na trh a určený k prodeji veřejnosti pro zábavné a ozdobné účely uvedené v příloze směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/48/ES [15].
Článek 3
Omezování úniků
1. Provozovatelé těchto stacionárních aplikací: chladících a klimatizačních zařízení, tepelných čerpadel a systémů požární ochrany, které obsahují fluorované skleníkové plyny uvedené v příloze I, musí s využitím všech technicky proveditelných opatření, jež nepředstavují nepřiměřené náklady:
a) předcházet únikům těchto plynů a
b) co nejdříve opravit zjištěnou netěsnost.
2. Provozovatelé aplikací uvedených v odstavci 1 zajistí podle níže uvedeného rozpisu kontrolu těsnosti certifikovanými pracovníky splňujícími požadavky podle článku 5:
a) aplikace obsahující nejméně 3 kg fluorovaných skleníkových plynů se kontrolují alespoň jednou za dvanáct měsíců; to se nevztahuje na hermeticky uzavřené systémy, které jsou jako takové označené a obsahují méně než 6 kg fluorovaných skleníkových plynů;
b) aplikace obsahující nejméně 30 kg fluorovaných skleníkových plynů se kontrolují alespoň jednou za šest měsíců;
c) aplikace obsahující nejméně 300 kg fluorovaných skleníkových plynů se kontrolují alespoň jednou za tři měsíce.
Kontrola těsnosti aplikace se provede do jednoho měsíce po opravě netěsnosti, aby byla zajištěna účinnost opravy.
Pro účely tohoto odstavce se "kontrolou těsnosti" rozumí, že se u zařízení nebo systému zjišťují zejména úniky pomocí metod přímého nebo nepřímého měření a zvláštní pozornost se věnuje těm částem zařízení nebo systému, kde je největší pravděpodobnost vzniku úniku.
3. Provozovatelé aplikací uvedených v odstavci 1 a obsahujících nejméně 300 kg fluorovaných skleníkových plynů musí instalovat systémy detekce úniků.
Systémy detekce úniků se kontrolují alespoň jednou za dvanáct měsíců, aby bylo zajištěno jejich řádné fungování.
4. Je-li instalován řádně fungující vhodný systém detekce úniků, sníží se četnost kontrol požadovaných podle odst. 2 písm. b) a c) na polovinu.
5. V případě systémů požární ochrany, u kterých již existuje režim kontrol pro splnění normy ISO 14520, mohou být těmito kontrolami rovněž splněny povinnosti vyplývající z tohoto nařízení, jsou-li kontroly přinejmenším stejně četné.
6. Provozovatelé aplikací uvedených v odstavci 1 a obsahujících nejméně 3 kg fluorovaných skleníkových plynů vedou záznamy o množství a druhu fluorovaných skleníkových plynů v náplni, o doplněném množství a o množství vyčerpaném při znovuzískání během servisu, údržby a konečného vyřazení z provozu.
Rovněž vedou záznamy s dalšími důležitými údaji včetně identifikace společnosti nebo technika, kteří servis nebo údržbu provedli, jakož i s údaji o datech kontrol provedených podle odstavců 2, 3 a 4 a o jejich výsledcích.
Záznamy se na požádání poskytnou příslušnému orgánu a Komisi.
7. Do ... [16] stanoví Komise postupem podle čl. 11 odst. 2 standardní požadavky na kontroly pro jednotlivé aplikace uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 4
Znovuzískání
1. Provozovatelé následujících druhů stacionárních zařízení odpovídají za zavedení opatření pro řádné znovuzískání fluorovaných skleníkových plynů certifikovanými pracovníky, kteří splňují požadavky článku 5, aby se zajistila recyklace, regenerace nebo zneškodnění těchto plynů:
a) chladících okruhů chladících a klimatizačních zařízení a tepelných čerpadel;
b) zařízení obsahujících rozpouštědla na bázi fluorovaných skleníkových plynů;
c) systémů požární ochrany a hasicích přístrojů a
d) vysokonapěťových spínačů.
2. Po uplynutí doby životnosti opětovně plnitelných nádob nebo nádob pro jednorázové použití na fluorované skleníkové plyny odpovídá osoba používající nádobu k přepravě nebo skladování za přijetí opatření pro řádné znovuzískání v ní obsažených zbytků plynů, aby se zajistila recyklace, regenerace nebo zneškodnění těchto plynů.
3. Znovuzískání fluorovaných skleníkových plynů obsažených v jiných výrobcích a zařízeních, včetně mobilních zařízení, pokud neslouží k vojenským operacím, provádí náležitě vyškolení pracovníci v míře, která je technicky proveditelná a nepředstavuje neúměrné náklady, aby se zajistila recyklace, regenerace nebo zneškodnění těchto plynů.
4. Znovuzískání za účelem recyklace, regenerace nebo zneškodnění fluorovaných skleníkových plynů podle odstavců 1 až 3 se provádí před konečným odstraněním zařízení a případně během servisu a údržby.
Článek 5
Školení a certifikace
1. Komise na základě informací od členských států a po konzultaci s příslušnými odvětvími stanoví do ... [17] postupem podle čl. 11 odst. 2 minimální požadavky na školící programy a certifikaci příslušných pracovníků a společností a jejich zaměstnanců vykonávajících činnosti uvedené v článcích 3 a 4 a podmínky pro vzájemné uznávání těchto školících programů a certifikací.
Do ... [18] členské státy stanoví nebo upraví své vlastní požadavky na školení a certifikaci na základě minimálních požadavků uvedených v odstavci 1.
Členské státy oznámí své školící a certifikační programy Komisi.
Členské státy uznávají certifikáty vydané jiným členským státem a neomezují svobodu poskytování služeb nebo svobodu usazování z důvodů souvisejících s certifikátem vydaným v jiném členském státě.
3. Provozovatel dané aplikace zajistí, aby příslušný personál získal potřebný certifikát uvedený v odstavci 2, který odpovídá příslušné znalosti platných předpisů a norem a potřebné způsobilosti v oblasti předcházení emisím a znovuzískávání fluorovaných skleníkových plynů a bezpečného zacházení s příslušným druhem a velikostí zařízení.
4. Do ... [19] členské státy zajistí, že společnosti vykonávající činnosti uvedené v článcích 3 a 4 přejímají dodávky fluorovaných skleníkových plynů, pouze pokud jejich příslušní pracovníci mají certifikaci uvedenou v odstavci 2 tohoto článku.
5. Komise do ... [17] stanoví postupem podle čl. 11 odst. 2 formu oznámení uvedeného v odstavci 2 tohoto článku.
Článek 6
Podávání zpráv
1. Do 31. března každého roku počínaje prvním kalendářním rokem po vstupu tohoto nařízení v platnost každý výrobce, dovozce a vývozce fluorovaných skleníkových plynů podá zprávu Komisi, kterou zašle i příslušnému orgánu dotčeného členského státu, v níž sdělí následující údaje za předchozí kalendářní rok:
a) Každý výrobce vyrábějící více než jednu tunu fluorovaných skleníkových plynů ročně sdělí:
- svou celkovou výrobu jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů ve Společenství s uvedením hlavních kategorií aplikací (např. mobilní klimatizační jednotky, chlazení, klimatizace, pěny, aerosoly, elektrická zařízení, výroba polovodičů), v nichž se předpokládá použití této látky,
- množství jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů jím uvedených ve Společenství na trh,
- veškerá množství jednotlivých recyklovaných, regenerovaných nebo zlikvidovaných fluorovaných skleníkových plynů.
b) Každý dovozce dovážející více než jednu tunu fluorovaných skleníkových plynů ročně, včetně výrobců, kteří rovněž dovážejí, sdělí:
- množství jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů jím dovezených do Společenství nebo jím uvedených ve Společenství na trh a samostatně uvede hlavní kategorie aplikací (např. mobilní klimatizační jednotky, chlazení, klimatizace, pěny, aerosoly, elektrická zařízení, výroba polovodičů), v nichž se předpokládá použití této látky,
- veškerá množství jednotlivých použitých fluorovaných skleníkových plynů jím dovezených za účelem recyklace, regenerace nebo zneškodnění.
c) Každý vývozce vyvážející více než jednu tunu fluorovaných skleníkových plynů ročně, včetně výrobců, kteří rovněž vyvážejí, sdělí:
- množství jednotlivých fluorovaných skleníkových plynů jím vyvezených ze Společenství,
- veškerá množství jednotlivých použitých fluorovaných skleníkových plynů jím vyvezených za účelem recyklace, regenerace nebo zneškodnění.
2. Komise do ... [20] stanoví postupem podle čl. 11 odst. 2 formu zpráv uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
3. Komise přijme vhodná opatření pro ochranu důvěrné povahy sdělovaných informací.
4. Členské státy zavedou pro příslušné oblasti uvedené v tomto nařízení systémy podávání zpráv s cílem získávat v možné míře údaje o emisích.
Článek 7
Označování
1. Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice Rady 67/548/EHS [21] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES [22], pokud jde o označování nebezpečných látek a přípravků, výrobky a zařízení uvedené v odstavci 2, jež obsahují fluorované skleníkové plyny, se neuvádějí na trh bez uvedení chemického názvu fluorovaných skleníkových plynů na štítku za použití akceptovaného průmyslového názvosloví.
Tento štítek musí jasně uvádět, že výrobek nebo zařízení obsahuje fluorované skleníkové plyny, a musí být zřetelně a nesmazatelně upevněn na výrobku nebo zařízení, v blízkosti obslužných míst pro plnění nebo znovuzískávání fluorovaných skleníkových plynů nebo na té časti výrobku či zařízení, která obsahuje fluorovaný skleníkový plyn.
Hermeticky uzavřené systémy musí být jako takové označeny.
2. Odstavec 1 se použije pro tyto druhy výrobků a zařízení:
a) chladící výrobky a zařízení obsahující zcela fluorované uhlovodíky nebo přípravky obsahující zcela fluorované uhlovodíky;
b) chladící a klimatizační výrobky a zařízení (jiné než v motorových vozidlech), tepelná čerpadla, systémy požární ochrany a hasicí přístroje, pokud příslušný druh výrobku nebo zařízení obsahuje částečně fluorované uhlovodíky nebo přípravky s obsahem částečně fluorovaných uhlovodíků;
c) spínače obsahující fluorid sírový nebo přípravky s obsahem fluoridu sírového a
d) veškeré nádoby na fluorované skleníkové plyny.
3. Komise stanoví postupem podle čl. 11 odst. 2 podobu štítku, jenž se má použít.
Článek 8
Omezení použití
1. Používání fluoridu sírového nebo přípravků, které jej obsahují, při tlakovém odlévání hořčíku s výjimkou případů, kdy je množství použitého fluoridu sírového nižší než 850 kg ročně, se od 1. ledna 2008 zakazuje.
2. Používání fluoridu sírového nebo přípravků, které jej obsahují, k plnění pneumatik u vozidel se od ... [20] zakazuje.
Článek 9
Uvádění na trh
1. Uvádění na trh výrobků a zařízení uvedených v příloze II, které obsahují fluorované skleníkové plyny nebo jejichž provoz je na nich závislý, se zakazuje v souladu s uvedenou přílohou.
2. Odstavec 1 se nepoužije na výrobky a zařízení prokazatelně vyrobené před dnem vstupu příslušného zákazu uvádění na trh v platnost.
Článek 10
Přezkum
1. Na základě pokroku v možném omezování úniků nebo nahrazování fluorovaných skleníkových plynů v klimatizačních systémech, jiných než namontovaných v motorových vozidlech podle směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [23], a v chladících systémech dopravních prostředků přezkoumá Komise toto nařízení a nejpozději do 31. prosince 2007 vydá zprávu.
V případě potřeby předloží legislativní návrhy rovněž za účelem použití článku 3 na klimatizační systémy, jiné než namontované v motorových vozidlech podle směrnice 70/156/EHS, a na chladící systémy v dopravních prostředcích.
Do ... [24] vydá Komise zprávu vycházející ze zkušeností s používáním tohoto nařízení.
Zpráva zejména
a) zhodnotí dopad příslušných ustanovení na emise a předpokládané emise fluorovaných skleníkových plynů a posoudí efektivnost nákladů u těchto ustanovení;
b) s ohledem na budoucí hodnotící zprávy IPCC zhodnotí, zda by do přílohy I měly být zařazeny další fluorované skleníkové plyny;
c) vyhodnotí školící a certifikační programy zavedené členskými státy podle čl. 5 odst. 2;
d) zhodnotí potřebu norem Evropského společenství v oblasti snižování emisí fluorovaných skleníkových plynů z výrobků a zařízení, zejména pokud jde o pěny, včetně technických požadavků na konstrukci výrobků a zařízení;
e) zhodnotí účinnost omezujících opatření prováděných provozovateli podle článku 3 a zhodnotí, zda lze pro instalace stanovit maximální přípustnou míru úniků;
f) zhodnotí a případně může navrhnout úpravu požadavků na podávání zpráv uvedené v čl. 6 odst. 1, zejména množstevního limitu jedné tuny, aby se v praxi zlepšilo používání těchto požadavků;
g) zhodnotí potřebu vypracovat a šířit materiály popisující nejlepší dostupné techniky a nejlepší environmentální postupy při předcházení emisím fluorovaných skleníkových plynů a jejich omezování;
h) uvede celkový přehled stavu vývoje technologie jak v rámci Společenství, tak na mezinárodní úrovni, zejména pokud jde o pěny, získané zkušenosti, environmentální požadavky a veškeré dopady na fungování vnitřního trhu;
i) zhodnotí, zda nahrazení fluoridu sírového při odlévání do pískových forem, pevných forem a vysokotlakém lití do forem je technicky proveditelné a efektivní z hlediska nákladů a případně navrhne revizi čl. 8 odst. 1 do 1. ledna 2009; do 1. ledna 2010 rovněž přezkoumá výjimku obsaženou v čl. 8 odst. 1 s ohledem na další hodnocení dostupných alternativ;
j) zhodnotí, zda zařazení dalších výrobků a zařízení s obsahem fluorovaných skleníkových plynů do přílohy II je technicky proveditelné a efektivní z hlediska nákladů a případně navrhne změnu přílohy II, aby zahrnovala další takové výrobky a zařízení;
k) zhodnotí, zda by měly být změněny předpisy Společenství týkající se potenciálu globálního oteplování u fluorovaných skleníkových plynů; veškeré změny by měly přihlédnout k vědecko-technickému rozvoji a k potřebě respektovat čas potřebný pro přípravu průmyslového výrobku.
3. Komise případně předloží vhodné návrhy na revizi příslušných ustanovení tohoto nařízení.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 nařízení (ES) č. 2037/2000.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Sankce
1. Členské státy přijmou předpisy o sankcích použitelných v případě porušení tohoto nařízení a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do ... [25] a rovněž ji neprodleně uvědomí o jakékoli následné změně, která je ovlivní.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvanáct měsíců po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Společný postoj (ES) č. 26/2005
přijatý Radou dne 21. června 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES o emisích z klimatizačních systémů motorových vozidel a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
(2005/C 183 E/02)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém musí být zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu, a za tím účelem je zaveden systém Společenství pro schvalování typu motorových vozidel.
Technické požadavky na schvalování typu motorových vozidel z hlediska klimatizačních systémů by měly být harmonizovány, aby se zamezilo přijímání odlišných požadavků v různých členských státech a aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu.
(2) V důsledku rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících [3] má stále více členských států v úmyslu regulovat používání klimatizačních systémů motorových vozidel.
Uvedené rozhodnutí zavazuje Společenství a jeho členské státy, aby v období 2008 – 2012 snížily své celkové emise skleníkových plynů pocházející z lidské činnosti, které jsou uvedeny v příloze A Kjótského protokolu, o 8 % ve srovnání se stavem v roce 1990.
Nekoordinované plnění těchto závazků přináší nebezpečí vytváření překážek volného pohybu motorových vozidel ve Společenství.
Je proto vhodné stanovit požadavky, které musí klimatizační systémy montované do vozidel splňovat, aby mohly být uvedeny na trh, a od určitého data zakázat klimatizační systémy konstruované tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
(3) Emise částečně fluorovaného uhlovodíku 134a (HFC-134a), jehož potenciál globálního oteplování je 1300, z klimatizačních systémů motorových vozidel jsou z důvodu jejich dopadu na změnu klimatu zdrojem rostoucího znepokojení.
Očekává se, že v blízké budoucnosti budou dostupné nákladově efektivní a bezpečné alternativy částečně fluorovaného uhlovodíku 134a (HFC-134a).
Měl by být proveden přezkum, který by s ohledem na pokrok v možném omezení emisí nebo nahrazení fluorovaných skleníkových plynů v takových systémech stanovil, zda by tato směrnice měla být rozšířena na další kategorie motorových vozidel a zda by měla být změněna ustanovení o potenciálu globálního oteplování u těchto plynů, s přihlédnutím k vědecko-technickému rozvoji a k potřebě respektovat čas potřebný pro přípravu průmyslového výrobku.
(4) Aby byla zajištěna účinnost zákazu některých fluorovaných skleníkových plynů, je třeba omezit možnost dovybavování motorových vozidel klimatizačními systémy konstruovanými tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, a zakázat plnění klimatizačních systémů takovými plyny.
(5) Za účelem omezení emisí některých fluorovaných skleníkových plynů z klimatizačních systémů motorových vozidel je nezbytné stanovit limity pro míry úniků a zkušební postupy pro hodnocení netěsnosti klimatizačních systémů konstruovaných tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, které jsou montovány do motorových vozidel.
(6) Nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. .../2005 [4] i tato směrnice přispívají ke snížení emisí fluorovaných skleníkových plynů, a proto by měly být přijaty a vyhlášeny v Úředním věstníku Evropské unie souběžně jako příspěvek k plnění závazků Společenství a jeho členských států vyplývajících z Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, Kjótského protokolu a rozhodnutí 2002/358/ES.
(7) Každý výrobce vozidel by měl zpřístupnit schvalovacímu orgánu veškeré příslušné technické informace týkající se montovaných klimatizačních systémů a v nich používaných plynů.
V případě klimatizačních systémů konstruovaných tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, by měl výrobce rovněž uvést míru úniků těchto systémů.
(8) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(9) Tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic o postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6].
Směrnice 70/156/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Jelikož cílů této směrnice, totiž kontroly úniků určitých fluorovaných skleníkových plynů z klimatizačních systémů montovaných do vozidel a od určitého data zákazu klimatizačních systémů konstruovaných tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být proto z důvodu rozsahu nebo účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(11) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [7] se členské státy vybízejí k tomu, aby pro sebe i v zájmu Společenství vypracovávaly tabulky, z nichž bude co možná nejzřejmější vztah mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejňovaly,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví požadavky na ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu vozidel z hlediska emisí z klimatizačních systémů montovaných do vozidel a bezpečného fungování těchto systémů.
Rovněž stanoví pravidla pro dovybavování těmito systémy a doplňování jejich náplně.
Článek 2
Oblast působnosti
Směrnice se vztahuje na motorová vozidla kategorií M1 a N1, jak jsou vymezena v příloze II směrnice 70/156/EHS.
Pro účely této směrnice jsou vozidla v kategorii N1 omezena pouze na třídu I, jak je popsána v první tabulce v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [8], ve znění vloženém směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES [9].
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vozidlem" jakékoliv motorové vozidlo spadající do oblasti působnosti této směrnice;
2. "typem vozidla" typ vymezený v oddílu B přílohy II směrnice 70/156/EHS;
3. "klimatizačním systémem" systém, jehož hlavním účelem je snižování teploty a vlhkosti vzduchu v prostoru pro cestující ve vozidle;
4. "systémem se dvěma výparníky" systém, v němž je jeden výparník instalován v prostoru motoru a druhý v jiné části vozidla; všechny ostatní systémy se považují za "systémy s jedním výparníkem";
5. "fluorovanými skleníkovými plyny" částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a fluorid sírový (SF6), uvedené v příloze A Kjótského protokolu, a přípravky obsahující tyto látky, avšak s výjimkou látek regulovaných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozónovou vrstvu [10];
6. "částečně fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny uhlíku, vodíku a fluoru, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
7. "zcela fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny obsahující pouze uhlík a fluor, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
8. "potenciálem globálního oteplování" potenciál fluorovaného skleníkového plynu zvýšit teplotu klimatu v poměru k potenciálu oxidu uhličitého.
Potenciál globálního oteplování (global warming potential – GWP) se počítá jako stoletý potenciál oteplování jednoho kilogramu plynu v poměru k jednomu kilogramu CO2.
Příslušné hodnoty GWP jsou uvedeny ve třetí hodnotící zprávě (TAR) přijaté Mezivládním panelem pro změnu klimatu ("hodnoty GWP IPCC 2001") [11];
9. "přípravkem" směs skládající se ze dvou nebo více látek, z nichž alespoň jedna je fluorovaný skleníkový plyn.
Celkový potenciál globálního oteplování [12] přípravku se stanoví podle části 2 přílohy;
10. "dovybavením" montáž klimatizačního systému do vozidla po jeho registraci.
Článek 4
Povinnosti členských států
1. Členské státy udělují ES schválení typu nebo případně vnitrostátní schválení typu z hlediska emisí z klimatizačních systémů pouze pro ty typy vozidel, jež splňují požadavky této směrnice.
2. Pro schválení typu celého vozidla podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 70/156/EHS členské státy zajistí, aby výrobci poskytovali údaje o typu chladiva používaného v klimatizačních systémech montovaných do nových motorových vozidel.
3. Pro schvalování typu vozidel vybavených klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorovaný skleníkový plyn, jehož potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, členské státy zajistí, aby podle harmonizované zkoušky na detekci úniků uvedené v čl. 7 odst. 1 nepřekročila míra úniků těchto plynů maximální přípustné hodnoty stanovené v článku 5.
Článek 5
Schválení typu
1. S účinkem od šesti měsíců ode dne přijetí harmonizované zkoušky na detekci úniků nesmějí členské státy z důvodů souvisejících s emisemi z klimatizačních systémů:
a) odmítnout udělení ES schválení typu anebo vnitrostátního schválení typu pro nový typ vozidla nebo
b) zakázat registraci nových vozidel, jejich prodej nebo uvedení do provozu,
jestliže vozidlo vybavené klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, splňuje požadavky této směrnice.
2. S účinkem od 12 měsíců ode dne přijetí harmonizované zkoušky na detekci úniků nebo od 1. ledna 2007, podle toho, co nastane později, přestanou členské státy udělovat ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro vozidla vybavená klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, ledaže míra úniků nepřesahuje u systémů s jedním výparníkem 40 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně nebo u systémů se dvěma výparníky 60 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně.
3. S účinkem od 24 měsíců ode dne přijetí harmonizované zkoušky na detekci úniků nebo od 1. ledna 2008, podle toho, co nastane později, v případě nových vozidel vybavených klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, ledaže míra úniků nepřesahuje u systémů s jedním výparníkem 40 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně nebo u systémů se dvěma výparníky 60 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně, členské státy:
a) přestanou pokládat prohlášení o shodě za platná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou registraci těchto vozidel a zakážou jejich prodej nebo uvádění do provozu.
4. S účinkem od 1. ledna 2011 přestanou členské státy udělovat ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla vybaveného klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
5. S účinkem od 1. ledna 2017, v případě nových vozidel vybavených klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, členské státy:
a) přestanou pokládat prohlášení o shodě za platná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou registraci těchto vozidel a zakážou jejich prodej nebo uvádění do provozu.
Článek 6
Dovybavování a doplňování náplně
1. S účinkem od 1. ledna 2011 se vozidla, pro která bylo uděleno schválení typu od uvedeného dne, nesmějí dovybavovat klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
S účinkem od 1. ledna 2017 se takovým klimatizačním systémem nesmějí dovybavovat žádná vozidla.
2. Klimatizační systémy montované do vozidel typově schválených 1. ledna 2011 nebo později nesmějí být plněny fluorovanými skleníkovými plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
S účinkem od 1. ledna 2017 se klimatizační systémy u žádných vozidel nesmí plnit fluorovanými skleníkovými plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, s výjimkou doplnění náplně klimatizačních systémů obsahujících tyto plyny a namontovaných do vozidel před tímto dnem.
3. Poskytovatelé služeb nabízející servis a opravu klimatizačních systémů nesmějí v případě úniku abnormálního množství chladiva ze systému toto zařízení plnit fluorovanými skleníkovými plyny, dokud se neprovede potřebná oprava.
Článek 7
Prováděcí opatření
1. Do ... [13] přijme Komise prováděcí opatření k článkům 4 a 5, zejména:
a) správní předpisy pro ES schvalování typu vozidel a
b) harmonizovanou zkoušku na detekci úniků pro měření míry úniků fluorovaných skleníkových plynů, jejichž potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, z klimatizačních systémů.
2. Komise přijme opatření postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
3. Komise tato opatření zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
4. Postup uvedený v odstavci 2 se popřípadě použije pro přijetí:
a) opatření potřebných pro zajištění bezpečného fungování a řádného provádění servisu chladiva v mobilních klimatizačních systémech;
b) opatření týkajících se dovybavování provozovaných vozidel klimatizačními systémy a doplňování náplně v provozovaných klimatizačních systémech, pokud se na ně nevztahuje článek 6;
c) úprav metody pro stanovení příslušného celkového potenciálu globálního oteplování přípravků.
Článek 8
Přezkum
1. Na základě pokroku v možném omezování emisí fluorovaných skleníkových plynů z klimatizačních systémů montovaných do motorových vozidel nebo v jejich nahrazování Komise přezkoumá, zda by měly být:
- stávající právní předpisy rozšířeny na další kategorie vozidel, zejména na kategorie M2 a M3 a rovněž na třídy II a III kategorie N1, a
- změněny předpisy Společenství týkající se potenciálu globálního oteplování fluorovaných skleníkových plynů; veškeré změny by měly přihlédnout k vědecko-technickému rozvoji a k potřebě respektovat čas potřebný pro přípravu průmyslového výrobku,
a zprávu do … [14] zveřejní.
V případě potřeby předloží vhodné legislativní návrhy.
2. Pokud bude do budoucí zprávy IPCC zahrnut fluorovaný skleníkový plyn s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, který zatím zpráva IPCC uvedená v čl. 3 odst. 8 nezahrnuje, Komise posoudí, zda je vhodné směrnici změnit, aby tento plyn zahrnovala. Považuje-li to Komise za nezbytné, postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS:
- přijme nezbytná opatření a
- stanoví přechodná období pro použití těchto opatření.
Přitom Komise usiluje o dosažení rovnováhy mezi potřebou přiměřené doby na přípravu a rizikem, které fluorované skleníkové plyny představují pro životní prostředí.
Článek 9
Změny směrnice 70/156/EHS
Směrnice 70/156/EHS se mění v souladu s částí 1 přílohy této směrnice.
Článek 10
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do ... [15].
Začnou tyto předpisy používat od ... [16].
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Společný postoj (ES) č. 27/2005
přijatý Radou dne 21. června 2005,
s ohledem na přijetí nařízení Rady (ES) č. …/2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
(2005/C 188 E/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 99 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 252 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pakt o stabilitě a růstu byl zpočátku tvořen nařízením Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik [3], nařízením Rady (ES) č.
1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [4] a usnesením Evropské rady ze dne 17. června 1997 o Paktu o stabilitě a růstu [5]. Pakt o stabilitě a růstu prokázal svou užitečnost při upevňování fiskální kázně a přispívá tak k vysoké úrovni makroekonomické stability s nízkou inflací a nízkými úrokovými sazbami, jež je nezbytná pro udržitelný růst a vytváření pracovních míst.
(2) Dne 20. března 2005 Rada přijala zprávu s názvem "Zdokonalení provádění Paktu o stabilitě a růstu", jejímž cílem je zdokonalit řízení rozpočtového rámce a odpovědnost členských států za rozpočtový rámec tím, že se posílí hospodářské základy a účinnost paktu v jeho preventivní i nápravné části, jakož i zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí, podpořit růst a vyhnout se nadměrnému zatěžování příštích generací.
Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. března 2005 [6] zprávu schválila a uvedla, že zpráva aktualizuje a doplňuje Pakt o stabilitě a růstu a stává se nyní jeho nedílnou součástí.
(3) Podle zprávy Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci ze dne 20. března 2005, schválené Evropskou radou na jejím jarním zasedání, členské státy, Rada a Komise znovu potvrzují svůj závazek provádět Smlouvu a Pakt o stabilitě a růstu účinně a včas, na základě vzájemné podpory a vzájemného tlaku, a úzce a konstruktivně spolupracovat v procesu hospodářského a fiskálního dohledu s cílem zaručit stálost a účinnost pravidel paktu.
(4) V zájmu dosažení plného využití dohodnutého zdokonalení provádění Paktu o stabilitě a růstu je třeba pozměnit nařízení (ES) č. 1466/97.
(5) Pakt o stabilitě a růstu stanoví povinnost členských států dodržovat u svého rozpočtového stavu střednědobý cíl téměř vyrovnaného nebo přebytkového rozpočtu.
S ohledem na hospodářskou a rozpočtovou různorodost v Unii by střednědobý rozpočtový cíl měl být pro jednotlivé členské státy diferencován, aby se tak zohlednila různorodost hospodářských a rozpočtových stavů a vývojů, jakož i fiskálního rizika pro udržitelnost veřejných financí, rovněž s ohledem na možné demografické změny.
Střednědobý rozpočtový cíl pro jednotlivé členské státy se může od téměř vyrovnaného nebo přebytkového rozpočtu lišit.
Pro členské státy eurozóny a ERM2 by tedy existovalo vymezené rozmezí střednědobých rozpočtových cílů stanovených konkrétně pro jednotlivé země v cyklicky očištěném vyjádření a bez jednorázových a dočasných opatření.
(6) Je třeba zavést symetričtější přístup k fiskální politice v průběhu cyklu prostřednictvím posílení rozpočtové kázně v hospodářsky příznivých obdobích tak, aby bylo možné se vyhnout procyklické politice a postupně dosahovat střednědobého rozpočtového cíle.
Dodržování střednědobého rozpočtového cíle by mělo členským státům umožnit snadněji se vyrovnat s běžnými cyklickými výkyvy při udržení schodku veřejných financí pod doporučovanou hodnotou 3 % HDP a zajistit rychlý pokrok směrem k udržitelnosti veřejných financí.
S ohledem na výše uvedené by měl vzniknout prostor pro volnější nakládání s rozpočtem, zejména pokud jde o veřejné investice.
(7) Členské státy, které dosud nedosáhly svých střednědobých rozpočtových cílů, by měly přijmout opatření k jejich dosažení v průběhu daného cyklu.
Pro splnění svých střednědobých rozpočtových cílů by členské státy eurozóny nebo ERM2 měly usilovat o provedení minimální každoroční úpravy v cyklicky očištěném vyjádření a bez jednorázových a jiných dočasných opatření.
(8) V zájmu posílení růstově zaměřené koncepce paktu by se při vymezení upravené cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle pro země, které jej dosud nesplnily, a při umožnění dočasné odchylky od tohoto cíle pro země, které jej již splnily, měly brát v úvahu významné strukturální reformy přinášející přímé dlouhodobé úspory nákladů, včetně úspor dosažených zvyšováním potenciálního růstu, které tedy mají prokazatelný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí.
Aby nenastaly překážky pro strukturální reformy, které jednoznačně zlepšují dlouhodobou udržitelnost veřejných financí, měla by se věnovat zvláštní pozornost důchodovým reformám zavádějícím vícepilířový systém, který obsahuje povinný plně fondově financovaný pilíř, protože tyto reformy mají za následek krátkodobé zhoršení stavu veřejných financí během prováděcího období.
(9) Radou stanovené lhůty pro posuzování stabilizačních a konvergenčních programů by měly být prodlouženy, aby bylo umožněno důkladné vyhodnocení těchto programů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1466/97 se mění takto:
1. Vkládá se nový oddíl a článek, které znějí:
"ODDÍL 1a
STŘEDNĚDOBÉ ROZPOČTOVÉ CÍLE"
"Článek 2a
Jednotlivé členské státy mají diferencované střednědobé cíle pro své rozpočtové stavy.
Tyto střednědobé rozpočtové cíle specifické pro jednotlivé země se mohou odklánět od požadavku na téměř vyrovnaný nebo přebytkový stav.
Stanoví dostatečnou rezervu, pokud jde o míru schodku veřejných financí ve výši 3 % HDP; zajišťují rychlý pokrok směrem k udržitelnosti a s ohledem na výše uvedené umožňují volnější nakládání s rozpočtem, především při zohlednění potřeby veřejných investic.
S přihlédnutím k uvedeným faktorům tedy pro členské státy, které přijaly euro, a pro členské státy ERM2 jsou střednědobé rozpočtové cíle stanoveny konkrétně pro jednotlivé země v určeném rozmezí pohybujícím se mezi – 1 % HDP a vyrovnaným nebo přebytkovým stavem, v cyklicky očištěném vyjádření a bez jednorázových a dočasných opatření.
Střednědobý rozpočtový cíl členského státu je možné revidovat v případě provádění důležité strukturální reformy a v každém případě jednou za čtyři roky."
2. V článku 3 se odstavec 2 mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) střednědobý rozpočtový cíl, cestu k postupnému dosažení tohoto cíle pro celkový přebytek/schodek veřejných financí a očekávanou tendenci míry celkového veřejného dluhu;"
b) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) podrobné a kvantitativní vyhodnocení přijímaných nebo navrhovaných rozpočtových opatření a jiných opatření hospodářské politiky k dosažení cílů programu, obsahující podrobnou analýzu nákladů a přínosů významných strukturálních reforem přinášejících přímé dlouhodobé úspory nákladů, včetně úspor dosažených zvýšením potenciálního růstu;"
c) doplňuje se nové písmeno, které zní:
"e) popřípadě důvody pro odchylku od požadované cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle."
3. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 114 Smlouvy přezkoumá Rada v rámci mnohostranného dohledu podle článku 99 Smlouvy střednědobý rozpočtový cíl předložený daným členským státem, posoudí, zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je program založen, věrohodné, zda je cesta k postupnému dosažené střednědobého rozpočtového cíle vhodná a zda jsou opatření přijímaná nebo navrhovaná pro uvedenou cestu dostatečná pro dosažení střednědobého cíle v rámci daného cyklu.
Při hodnocení cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle Rada posuzuje, zda dotyčný členský stát usiluje o každoroční zlepšování svého cyklicky očištěného salda, bez vlivu jednorázových a jiných dočasných opatření, požadované pro dosažení jeho střednědobého rozpočtového cíle o doporučenou hodnotu 0,5 % HDP.
Rada bere v úvahu, zda je úsilí o rychlejší tempo vyvíjeno v hospodářsky příznivém období, přičemž v hospodářsky nepříznivých obdobích může být vyvíjené úsilí menší.
Při stanovení cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle pro členské státy, které jej ještě nedosáhly, a při umožnění dočasného odklonu od tohoto cíle pro členské státy, které jej již dosáhly, za podmínky, že je zachována dostatečná rezerva vzhledem k doporučené hodnotě schodku a že se během programového období předpokládá návrat rozpočtového stavu na úroveň střednědobého rozpočtového cíle, bere Rada v úvahu provádění významných strukturálních reforem přinášejících přímé dlouhodobé úspory nákladů, včetně úspor dosažených zvyšováním potenciálního růstu, které tedy mají prokazatelný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí.
Zvláštní pozornost musí být věnována reformám důchodového systému zavádějícím vícepilířový systém, který obsahuje povinný plně fondově financovaný pilíř.
Členské státy provádějící takové reformy mají možnost odchýlit se od cesty k postupnému dosažení svého střednědobého rozpočtového cíle nebo od cíle samotného, s odchylkou odrážející čisté náklady na reformu veřejně spravovaného pilíře, za podmínky, že odchylka zůstane dočasná a že je zachována dostatečná rezerva vzhledem k doporučené hodnotě schodku.";
b) v odstavci 2 se slova "do dvou měsíců" nahrazují slovy "do tří měsíců".
4. V článku 7 se odstavec 2 mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) střednědobý rozpočtový cíl, cestu k postupnému dosažení tohoto cíle celkového přebytku/schodku veřejných financí a očekávanou tendenci míry celkového veřejného dluhu; střednědobé cíle měnové politiky; vztah těchto cílů ke stabilitě cen a směnných kurzů;"
b) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) podrobné a kvantitativní vyhodnocení přijímaných nebo navrhovaných rozpočtových opatření a jiných opatření hospodářské politiky k dosažení cílů programu, obsahující podrobnou analýzu nákladů a přínosů významných strukturálních reforem přinášejících přímé dlouhodobé úspory nákladů, včetně úspor dosažených zvýšením potenciálního růstu;"
c) doplňuje se nové písmeno, které zní:
"e) popřípadě důvody pro odchylku od požadované cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle."
5. Článek 9 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 114 Smlouvy přezkoumá Rada v rámci mnohostranného dohledu podle článku 99 Smlouvy střednědobý rozpočtový cíl předložený daným členským státem, posoudí, zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je program založen, věrohodné, zda je cesta k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle vhodná a zda jsou opatření přijímaná nebo navrhovaná pro uvedenou cestu dostatečná pro postupné dosažení střednědobého cíle v rámci daného cyklu.
Při hodnocení cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle bere Rada v úvahu, zda je úsilí o rychlejší tempo vyvíjeno v hospodářsky příznivém období, přičemž v hospodářsky nepříznivých obdobích může být vyvíjené úsilí menší.
U členských států ERM2 Rada posuzuje, zda dotyčný členský stát usiluje o každoroční zlepšování svého cyklicky očištěného salda, bez vlivu jednorázových a jiných dočasných opatření, požadované pro dosažení jeho střednědobého rozpočtového cíle o doporučenou hodnotu 0,5 % HDP.
Při definování cesty k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle pro členské státy, které jej ještě nedosáhly, a při umožnění dočasného odklonu od tohoto cíle pro členské státy, které již cíl splnily, za podmínky, že je zachována dostatečná rezerva vzhledem k doporučené hodnotě schodku a že se během programového období předpokládá návrat rozpočtového stavu na úroveň střednědobého rozpočtového cíle, bere Rada v úvahu provádění významných strukturálních reforem přinášející přímé dlouhodobé úspory nákladů, včetně úspor dosažených zvyšováním potenciálního růstu, které tedy mají prokazatelný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí.
Zvláštní pozornost musí být věnována reformám důchodového systému zavádějícím vícepilířový systém, který obsahuje povinný plně fondově financovaný pilíř.
Členské státy provádějící takové reformy mají možnost odchýlit se od cesty k postupnému dosažení svého střednědobého rozpočtového cíle nebo od cíle samotného, s odchylkou odrážející čisté náklady na reformu veřejně spravovaného pilíře, za podmínky, že odchylka zůstane dočasná a že je zachována dostatečná rezerva vzhledem k doporučené hodnotě schodku.";
b) v odstavci 2 se slova "do dvou měsíců" nahrazují slovy "do tří měsíců".
6. V celém nařízení se odkazy na článek 103 Smlouvy o ES nahrazují odkazy na článek 99 a odkazy na článek 109c Smlouvy o ES nahrazují odkazy na článek 114.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V ... dne...
Za Radu
předseda
...
[1] Úř. věst.
C 144, 14.6.2005, s. 17.
[2] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 9. června 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 21. června 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).
[3] Úř. věst.
L 209, 2.8.1997, s. 1.
[4] Úř. věst.
L 209, 2.8.1997, s. 6.
[5] Úř. věst.
C 236, 2.8.1997, s. 1.
[6] Příloha 2 závěrů ze zasedání Evropské rady ve dnech 22. a 23. března 2005.
--------------------------------------------------
ODŮVODNĚNÍ RADY
1. ÚVOD
Dne 20. března 2005 Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) přijala zprávu o "Zlepšení provádění Paktu o stabilitě a růstu".
Evropská rada schválila na svém zasedání ve dnech 22. a 23. března zprávu Rady a vybídla Komisi k předložení návrhů na změnu nařízení (ES) č. 1466/97 a (ES) č.
Dne 20. dubna 2005 Komise přijala svůj návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik.
Evropská centrální banka zaujala stanovisko dne 3. června 2005 [1].
Evropský parlament vydal své stanovisko dne 9. června 2005 [2].
Dne 21. června 2005 přijala Rada společný postoj podle čl. 252 písm. a) Smlouvy.
2. CÍL
Cílem pozměňujícího nařízení je převést příslušné změny právního rámce dohodnuté ve zprávě Rady do legislativního rámce.
3. ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE
Celkový přístup zaujatý Radou při hodnocení návrhu Komise je odklonit se co nejméně od zprávy Rady ze dne 20. března.
Některé části zprávy jsou přeneseny do nařízení v zájmu zabezpečení odpovídající úrovně právní jistoty, zatímco jiné není třeba opakovat, protože mohou představovat samy o sobě politické závazky, nebo jsou uvedeny v revidovaném souboru pravidel pro provádění paktu obecně.
V zájmu usnadnění práce Parlamentu na rychlém dokončení druhého čtení je v příloze k této poznámce uvedeno souhrnné vysvětlení důvodů stojících v pozadí všech jednotlivých změn k návrhu Komisi, jak změn přijatých Parlamentem, tak změn předložených Radou.
IV. ZÁVĚRY
Přístup držet se znění zprávy Rady co nejvíce je přístup, který dává podle mínění Rady nejlepší šanci pro rychlou dohodu o nejdůležitějších textových pasážích, protože opakuje dohodu již dosaženou na úrovni Evropské rady.
Také to nabízí nejlepší možnost rychlého a souvislého provádění revidovaného Paktu o stabilitě a růstu.
[1] Úř. věst.
C 144, 14.6.2005, s. 17.
[2] Dosud nezveřejněné
Společný postoj (ES) č. 28/2005
přijatý Radou dne 24. června 2005
s ohledem na přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2005 o přepravě odpadů
(2005/C 206 E/01)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlavním a rozhodujícím cílem a předmětem tohoto nařízení je ochrana životního prostředí, přičemž jeho dopady na mezinárodní obchod jsou podružné.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [3] již bylo několikrát podstatně změněno a vyžaduje další změnu. Do nařízení je zejména nezbytné zahrnout obsah rozhodnutí Komise 94/774/ES ze dne 24. listopadu 1994 o standardním nákladním listu ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 [4] a rozhodnutí Komise 1999/412/ES ze dne 3. června 1999 o dotazníku pro informační povinnost členských států podle čl. 41 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 [5]. Z důvodu srozumitelnosti by tudíž mělo být nařízení (EHS) č. 259/93 nahrazeno.
(3) Na základě rozhodnutí Rady 93/98/EHS [6] byla jménem Společenství uzavřena Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování [7], jíž je Společenství stranou od roku 1994.
Úpravou nařízení (EHS) č. 259/93 stanovila Rada pravidla pro omezení a kontrolu tohoto pohybu, navržená kromě jiného k uvedení dosavadního systému Společenství pro dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu do souladu s požadavky Basilejské úmluvy.
(4) Na základě rozhodnutí Rady 97/640/ES [8] byla jménem Společenství schválena změna Basilejské úmluvy, stanovená v rozhodnutí III/1 konference stran.
Touto změnou byly zakázány všechny vývozy nebezpečných odpadů určených k odstranění ze zemí uvedených v příloze VII úmluvy do zemí, které v této příloze uvedeny nejsou, a dále byly s účinkem od 1. ledna 1998 zakázány i všechny takovéto vývozy nebezpečných odpadů uvedených v čl. 1 odst.1 písm. a) úmluvy, které jsou určeny k využití.
Nařízení (EHS) č. 259/93 bylo odpovídajícím způsobem změněno nařízením Rady (ES) č.
(5) Vzhledem ke skutečnosti, že Společenství schválilo rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí OECD C(92)39/v konečném znění o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití (dále jen "rozhodnutí OECD"), aby sladilo seznamy odpadů s Basilejskou úmluvou a upravilo některé další požadavky, je nutné obsah tohoto rozhodnutí včlenit do právních předpisů Společenství.
(6) Je důležité organizovat a upravovat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohledňuje potřebu zachovávat, chránit a zlepšovat kvalitu životního prostředí a lidského zdraví a který přispívá k jednotnějšímu uplatňování nařízení v celém Společenství.
(7) Je rovněž důležité mít na paměti požadavek stanovený v čl. 4 odst. 2 písm. d) Basilejské úmluvy, že přeprava nebezpečných odpadů se má snížit na minimum slučitelné s účinným nakládáním s takovými odpady, které je šetrné k životnímu prostředí.
(8) Dále je důležité mít na paměti právo každé strany Basilejské úmluvy v souladu s jejím čl. 4 odst. 1 zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy.
(9) Přeprava odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi by měla být z působnosti tohoto nařízení vyloučena, jsou-li dováženy do Společenství za určitých situací (včetně tranzitu v rámci Společenství, kdy odpady vstupují na jeho území).
V souvislosti s touto přepravou by měly být dodrženy požadavky mezinárodního práva a mezinárodních dohod.
Při tranzitu odpadů přes členský stát cestou k využití nebo odstranění odpadů v zemi určení ve Společenství by měl být o přepravě a jejím cíli předem informován příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení.
(10) Je nutné zamezit duplicitě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [10], které již obsahuje ustanovení upravující zasílání, směrování a pohyb (sběr, doprava, manipulace, zpracování, použití, využití nebo odstranění, evidence, průvodní doklady a vysledovatelnost) vedlejších produktů živočišného původu v rámci Společenství, do něj a z něj.
(11) Do dne vstupu tohoto nařízení v platnost by Komise měla podat zprávu o vztahu mezi stávajícími odvětvovými právními veterinárními a hygienickými předpisy a ustanoveními tohoto nařízení a předložit do uvedeného dne návrhy, které jsou nezbytné pro uvedení těchto právních předpisů do souladu s tímto nařízením, aby se tím dosáhlo rovnocenné úrovně kontroly.
(12) Přestože je dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola záležitostí dotyčného členského státu, měly by vnitrostátní systémy týkající se přepravy odpadů brát v úvahu potřebu soudržnosti se systémem Společenství, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví.
(13) V případě přepravy odpadů určených k odstranění a odpadů neuvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB, určených k využití, je vhodné zajistit optimální dozor a kontrolu tím, že se pro tuto přepravu vyžaduje udělení předchozího písemného souhlasu.
Takový postup by měl v sobě zahrnovat předchozí oznámení, na jehož základě budou příslušné orgány řádně informovány tak, aby mohly učinit veškerá potřebná opatření pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Toto oznámení by rovněž mělo uvedeným orgánům umožnit vznést proti takové přepravě odůvodněné námitky.
(14) V případě přepravy odpadů uvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB a určených k využití je vhodné zajistit minimální úroveň dozoru a kontroly tím, že se bude vyžadovat, aby tyto přepravy byly provázeny určitými informacemi.
(15) Vzhledem k potřebě jednotného uplatňování nařízení a řádného fungování vnitřního trhu je nezbytné v zájmu účinnosti požadovat, aby oznámení vyřizoval příslušný orgán místa odeslání.
(16) Je rovněž důležité vyjasnit soustavu finančních záruk nebo odpovídajícího pojištění.
(17) S ohledem na odpovědnost původců odpadů za nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by formulář oznámení a průvodní doklady pro přepravu odpadů měli vyplňovat, je-li to možné, původci odpadů.
(18) Oznamovateli je nezbytné poskytnout procesní záruky, a to jak v zájmu právní jistoty, tak pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a řádného fungování vnitřního trhu.
(19) V případě přepravy odpadů určených k odstranění by mělo být pro členské státy možné uplatňovat zásady blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství i na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [11] tím, že v souladu se Smlouvou přijmou opatření, aby takovou přepravu úplně nebo částečně zakázaly nebo aby proti této přepravě soustavně vznášely námitky.
Rovněž by se měl vzít v úvahu požadavek stanovený směrnicí 75/442/EHS, podle kterého mají členské státy zřídit jednotnou a přiměřenou síť zařízení pro odstraňování odpadů, aby umožnily Společenství jako celku soběstačnost v odstraňování odpadů a členským státům se k tomuto cíli jednotlivě přibližovat, s ohledem na zeměpisnou polohu nebo na potřebu specializovaných zařízení pro určité druhy odpadů.
Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [12], používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky vymezené uvedenou směrnicí a že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí týkajícími se odstraňování odpadů, které jsou stanoveny právními předpisy Společenství.
(20) V případě přepravy odpadů určených k využití by členské státy měly mít rovněž možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES, používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky, jak je vymezuje uvedená směrnice. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí pro využívání odpadů, stanovenými právními předpisy Společenství, a že se s přihlédnutím k čl.
7 odst. 3 směrnice 75/442/EHS s odpady nakládá v souladu s plány odpadového hospodářství vypracovanými podle uvedené směrnice, aby se zajistilo uplatňování právně závazných povinností týkajících se využívání nebo recyklace, stanovených právními předpisy Společenství.
(21) Vypracování závazných požadavků na úrovni Společenství pro zařízení pro nakládání s odpady a pro nakládání s určitými odpadními látkami, které doplní stávající ustanovení právních předpisů Společenství, může přispět k vytvoření vysoké úrovně ochrany životního prostředí na celém území Společenství, pomoci při vzniku rovných podmínek pro recyklaci a při zajištění toho, že nebude bráněno rozvoji hospodářsky životaschopného vnitřního trhu pro recyklaci.
Na úrovni Společenství je proto třeba zajistit rozvoj rovných podmínek pro recyklaci používáním společných norem v určitých oblastech, případně včetně vztahu k druhotným surovinám, aby se zlepšila kvalita recyklace.
Komise by měla případně předložit návrhy takových norem pro některé odpady a některá zařízení pro jejich recyklaci, jakmile to bude prakticky proveditelné na základě dalšího zkoumání v rámci strategie nakládání s odpady a s ohledem na stávající právní předpisy Společenství a právní předpisy členských států.
V mezidobí by mělo být možné vznášet za určitých podmínek námitky proti plánované přepravě, pokud by související využití nebylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy o využívání odpadů v zemi odeslání.
V mezidobí by Komise měla rovněž přezkoumávat situaci týkající se možných nežádoucích přeprav odpadů do nových členských států a v případě potřeby předložit vhodné návrhy na řešení takových situací.
(22) Měla by být stanovena povinnost v tom smyslu, že odpady z přepravy, kterou nelze podle původního záměru dokončit, se převezmou zpět do země odeslání nebo se využijí nebo odstraní jiným způsobem.
(23) Rovněž by mělo být povinné, aby osoba, jejíž činnost je příčinou nedovolené přepravy, převzala dotčené odpady zpět nebo učinila jiná opatření k jejich využití nebo odstranění.
Pokud tak neučiní, měly by zasáhnout příslušné orgány místa odeslání nebo případně místa určení .
(24) Za účelem ochrany životní prostředí dotčených zemí je nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu odpadů určených k odstranění ve třetí zemi, jež není zemí ESVO (Evropského sdružení volného obchodu), ze Společenství, stanoveného na základě Basilejské úmluvy.
(25) Země, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, mohou přijmout kontrolní postupy stanovené pro přepravu v rámci Společenství.
(26) Za účelem ochrany životní prostředí dotčených zemí je rovněž nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu nebezpečných odpadů určených k využití v zemi, na níž se nevztahuje rozhodnutí OECD, který je rovněž stanoven na základě Basilejské úmluvy.
Zejména je nezbytné vyjasnit seznam odpadů, na které se tento zákaz vztahuje, a zajistit, aby rovněž zahrnoval odpady uvedené v příloze II Basilejské úmluvy, zejména komunální odpad shromážděný z domácností a zbytky ze spalování komunálního odpadu.
(27) Měla by být zachována zvláštní ujednání pro vývoz nikoliv nebezpečných odpadů určených k využití v zemích, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD, a měla by se přijmout ustanovení k jejich dalšímu pozdějšímu zjednodušení.
(28) Dovozy odpadů určených k odstranění do Společenství by měly být povoleny, pokud je vyvážející země stranou Basilejské úmluvy.
Dovozy odpadů určených k využití do Společenství by měly být povoleny, pokud se na vyvážející zemi vztahuje rozhodnutí OECD nebo pokud je stranou Basilejské úmluvy.
V ostatních případech by však měly být dovozy povoleny pouze tehdy, je-li vyvážející země vázána dvoustrannou nebo vícestrannou dohodou nebo ujednáním, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, kromě situací, kdy to není možné z důvodu krizových situací, operací k nastolení nebo udržení míru nebo z důvodu války.
(29) Toto nařízení by se mělo používat v souladu s mezinárodním mořským právem.
(30) Toto nařízení by mělo odrážet pravidla o vývozu odpadů do zámořských zemí a území a o dovozu z nich, stanovených v rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("Rozhodnutí o přidružení zámoří") [13].
(31) Měly by být učiněny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se v souladu se směrnicí 75/442/EHS a jinými právními předpisy Společenství o odpadech nakládalo s odpady přepravovanými v rámci Společenství a s odpady dováženými do Společenství v průběhu celé doby přepravy včetně využití nebo odstranění v zemi určení bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí.
Pokud jde o vývozy ze Společenství, které nejsou zakázány, mělo by se usilovat o zajištění toho, aby se s odpady po celou dobu jejich přepravy a včetně jejich využití nebo odstranění ve třetí zemi určení nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Zařízení, které přijímá odpad, by mělo být provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které jsou v podstatě rovnocenné normám stanoveným právními předpisy Společenství.
Měl by být stanoven seznam nezávazných pokynů, v nichž by se daly nalézt vodítka pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí.
(32) Členské státy by měly Komisi poskytovat informace o provádění tohoto nařízení jak prostřednictvím zpráv předkládaných sekretariátu Basilejské úmluvy, tak na základě samostatného dotazníku.
(33) Účinná mezinárodní spolupráce při kontrole přepravy odpadů má zásadní význam pro zajištění kontroly přepravy nebezpečných odpadů.
Pro zajištění nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by měla být podporována výměna informací, společná odpovědnost a snaha o spolupráci mezi Společenstvím a jeho členskými státy a třetími zeměmi.
(34) Některé přílohy tohoto nařízení by Komise měla přijmout postupem podle čl. 18 odst.
2 směrnice 75/442/EHS. Tento postup by se měl použít rovněž pro změny příloh, které zohledňují vědecký a technický pokrok, úpravy příslušných právních předpisů Společenství nebo události spojené s rozhodnutím OECD nebo Basilejskou úmluvou a s dalšími souvisejícími mezinárodními úmluvami a dohodami.
(35) Při přípravě pokynů pro vyplňování formuláře oznámení a průvodního dokladu stanovených v příloze IC by Komise měla s ohledem na rozhodnutí OECD a Basilejskou úmluvu kromě jiného upřesnit, že formulář oznámení a průvodní doklad by měly být pokud možno dvoustránkové a jaké jsou přesné lhůty pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu v přílohách IA a IB, s přihlédnutím k příloze II.
Kromě toho, jestliže se terminologie a požadavky rozhodnutí OECD a Basilejské úmluvy liší od tohoto nařízení, měly by se zvláštní požadavky objasnit.
(36) Při zvažování směsí odpadů, které se mají doplnit do přílohy IIIA, by se měly vzít v úvahu mimo jiné tyto údaje: vlastnosti odpadů, jako například jejich případné nebezpečné vlastnosti, schopnost znečišťovat a fyzikální stav; hlediska nakládání s nimi, jako například technologická schopnost využít odpad a environmentální přínosy vyplývající z takového využití včetně toho, zda by nemohlo dojít k nakládání s odpady, které by bylo méně šetrné k životnímu prostředí.
Komise by měla dosáhnout pokroku v dopracování této přílohy pokud možno před vstupem tohoto nařízení v platnost a dokončit tento úkol nejpozději do šesti měsíců poté.
(37) Další opatření vztahující se k provádění tohoto nařízení by měla Komise rovněž přijmout postupem podle čl. 18 odst.
2 směrnice 75/442/EHS. Tato opatření by měla zahrnovat způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, který by měla Komise dokončit pokud možno před dnem použitelnosti tohoto nařízení.
(38) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(39) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajištění ochrany životního prostředí při přepravě odpadů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může ho být proto z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví postupy a kontrolní režimy pro přepravu odpadů v závislosti na původu, určení a trase přepravy, druhu přepravovaných odpadů a způsobu nakládání s odpady v místě určení.
2. Toto nařízení se vztahuje na přepravu odpadů:
a) mezi členskými státy, v rámci Společenství nebo tranzitem přes třetí země;
b) dovážených do Společenství ze třetích zemí;
c) vyvážených ze Společenství do třetích zemí;
d) tranzitem přes Společenství na cestě ze třetí země do třetí země.
3. Z oblasti působnosti tohoto nařízení jsou vyloučeny:
a) vykládka na pobřeží odpadů, včetně odpadních vod a zbytků, vzniklých běžným provozem lodí a těžebních plošin na širém moři, pokud se na tyto odpady vztahuje Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, ve znění protokolu k této úmluvě z roku 1978 (Marpol 73/78), nebo jiné závazné nástroje mezinárodního práva;
b) odpad vzniklý na palubě letadel, dokud tento odpad není vyložen za účelem jeho využití nebo odstranění;
c) přeprava radioaktivních odpadů ve smyslu článku 2 směrnice Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole [15];
d) přeprava, na kterou se vztahují požadavky pro schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002;
e) přeprava odpadů uvedených v čl. 2 bodu 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS, pokud se na takovou dopravu již vztahují jiné právní předpisy Společenství obsahující obdobná ustanovení;
f) přeprava odpadů do Společenství z Antarktidy, která je v souladu s požadavky Protokolu o ochraně životního prostředí ke Smlouvě o Antarktidě z roku 1991;
g) dovoz odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi v krizových situacích nebo při operacích k nastolení nebo udržení míru do Společenství, pokud jsou tyto odpady přepravovány přímo nebo nepřímo do země určení ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi či jejich jménem.
Pokud se přeprava cestou k využití nebo odstranění odpadů v zemi určení uskutečňuje přes členský stát, je o přepravě a jejím místu určení předem informován příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení.
4. Na přepravu odpadů z Antarktidy do zemí mimo Společenství tranzitem přes Společenství se vztahují články 35 a 48.
5. Na přepravu odpadů výhradně v rámci členského státu se vztahuje pouze článek 32.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "odpad" definuje v čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
2. "nebezpečný odpad" definuje v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [16];
3. "směsí odpadů" rozumí odpad vzniklý úmyslným či neúmyslným smícháním dvou nebo více různých odpadů, přičemž pro tuto směs neexistuje jedna položka v přílohách III, IIIB, IV a IVA.
Za směs odpadů se nepovažuje odpad přepravovaný v jedné zásilce skládající se ze dvou nebo více odpadů, pokud jsou jednotlivé odpady odděleny;
4. "odstraňování" definuje v čl. 1 písm. e) směrnice 75/442/EHS;
5. "předběžným odstraněním" rozumí postupy pro odstraňování D 13 až D 15 vymezené v příloze II A směrnice 75/442/EHS;
6. "využití" definuje v čl. 1 písm. f) směrnice 75/442/EHS;
7. "předběžným využitím" rozumí postupy pro využití R 12 a R 13 vymezené v příloze II B směrnice 75/442/EHS;
8. "nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí" rozumí provedení všech praktických kroků k zajištění toho, že se s odpady nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před škodlivými účinky, které by mohly být těmito odpady způsobeny;
9. "původcem" rozumí kdokoli, jehož činností vzniká odpad (prvotní původce), nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů (nový původce) (podle definice v čl. 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS);
10. "držitelem" rozumí původce odpadu nebo právnická či fyzická osoba, která má odpad v držení (a podle definice v čl. 1 písm. c) směrnice 75/442/EHS);
11. "osobou, která sbírá odpad" rozumí jakákoli osoba, která provádí sběr odpadů podle definice v čl. 1 písm. g) směrnice 75/442/EHS;
12. "obchodníkem" rozumí jakákoli osoba, která jedná jako příkazce při nákupu a následném prodeji odpadů, včetně obchodníků, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 75/442/EHS;
13. "zprostředkovatelem" rozumí jakákoli osoba, která zařizuje využití nebo odstraňování odpadu jménem jiných, včetně zprostředkovatelů, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 75/442/EHS;
14. "příjemcem" rozumí osoba nebo podnik spadající pod jurisdikci země určení, jimž je odpad přepravován k využití nebo odstranění;
15. "oznamovatelem" rozumí:
a) v případě přepravy z členského státu jakákoli fyzická nebo právnická osoba v jurisdikci daného členského státu, která zamýšlí provést nebo nechat provést přepravu odpadů a které je uložena oznamovací povinnost.
Oznamovatelem je jedna z osob nebo jeden ze subjektů, níže uvedených, vybraných podle pořadí stanoveného v tomto výčtu:
i) prvotní původce nebo
ii) oprávněný nový původce, který provádí operace před přepravou nebo
iii) osoba oprávněná ke sběru odpadů, která z různých malých množství stejného druhu odpadu sebraných u různých zdrojů vytvořila zásilku pro přepravu, která má být zahájena na jednom oznámeném místě nebo
iv) registrovaný obchodník, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
v) registrovaný zprostředkovatel, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
vi) pokud žádná z osob uvedených v podbodech i), ii), iii), iv) a v) není známa nebo pokud jsou všechny tyto osoby v platební neschopnosti, držitel.
Pokud oznamovatel uvedený v podbodech iv) a v) nesplní závazky uvedené v článcích 21 až 24, týkající se převzetí odpadů zpět, považuje se pro účely uvedených povinností týkajících se převzetí odpadů zpět za oznamovatele prvotní původce, nový původce nebo osoba oprávněná ke sběru odpadů, uvedení v podbodech i), ii) a iii), kteří tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnili, aby jednal jejich jménem.
V případě nedovolené přepravy, kterou oznámil obchodník nebo zprostředkovatel uvedení v podbodech iv) nebo v), se pro účely tohoto nařízení považuje za oznamovatele osoba uvedená v podbodech i), ii) nebo iii), která tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnila, aby jednal jejím jménem;
b) v případě dovozu do Společenství nebo tranzitu přes Společenství odpadů, které nepocházejí z členského státu, jakákoli z následujících fyzických nebo právnických osob v jurisdikci dané země původu, která zamýšlí provést nebo nechat provést, či která nechala provést přepravu odpadů, a je:
i) osobou určenou podle práva země odeslání; nebo pokud není takto určena,
ii) držitelem v době, kdy k vývozu došlo;
16.
"Basilejskou úmluvou" rozumí Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
17. "rozhodnutím OECD" rozumí rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí C(92)39/v konečném znění o kontrole pohybů odpadů určených k využití přes hranice;
18. "příslušným orgánem" rozumí:
a) v případě členských států orgán určený dotyčným členským státem podle článku 52 nebo
b) v případě třetí země, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, orgán určený touto zemí podle článku 5 úmluvy jako příslušný orgán pro účely uvedené úmluvy nebo
c) v případě země neuvedené ani v písmeni a), ani v písmeni b), orgán určený dotyčnou zemí nebo dotyčným regionem jako příslušný orgán, nebo pokud není takto určen, regulační orgán pro zemi nebo případně region, který je příslušný pro přepravu odpadů k využití nebo odstranění nebo případně tranzit;
19. "příslušným orgánem místa odeslání" rozumí příslušný orgán pro oblast, ze které má být nebo je přeprava zahájena;
20. "příslušným orgánem místa určení" rozumí příslušný orgán pro oblast, do které je přeprava plánována nebo uskutečňována, nebo ve které je odpad naložen před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
21. "příslušným orgánem pro tranzit" rozumí příslušný orgán pro jakoukoliv zemi, jiný než příslušný orgán místa odeslání nebo místa určení, přes kterou je přeprava plánována nebo uskutečňována;
22. "zemí odeslání" rozumí jakákoli země, ze které má být nebo je přeprava odpadů zahájena;
23. "zemí určení" rozumí jakákoli země, do které je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována, aby v ní byly využity nebo odstraněny, nebo aby v ní byly naloženy před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
24. "zemí tranzitu" rozumí jakákoli země, jiná než země odeslání či země určení, přes kterou je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována;
25. "oblastí pod vnitrostátní jurisdikcí země" rozumí jakékoli území nebo mořská oblast, nad nimiž stát vykonává správní a řídící pravomoc v souladu s mezinárodním právem, pokud jde o ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí;
26. "zámořskými zeměmi a územími" rozumí zámořské země a území uvedené v příloze I A rozhodnutí 2001/822/ES;
27. "celním úřadem vývozu ze Společenství" rozumí celní úřad definovaný v čl. 161 odst.
5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [17];
28. "celním úřadem výstupu ze Společenství" rozumí celní úřad definovaný v čl. 793 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [18];
29. "celním úřadem vstupu do Společenství" rozumí celní úřad, kam se přivážejí odpady dopravené na celní území Společenství v souladu s čl. 38 odst.
30. "dovozem" rozumí vstup odpadů do Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
31. "vývozem" rozumí výstup odpadů ze Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
32. "tranzitem" rozumí přeprava nebo plánovaná přeprava odpadů přes jednu nebo více zemí, jiných než země odeslání nebo určení;
33. "dopravou" rozumí převoz odpadů po silnici, železnici, letecky, po moři a po vnitrozemských vodních cestách;
34. "přepravou" rozumí doprava odpadů určených k využití nebo odstranění, která je plánována nebo se uskutečňuje:
a) mezi zemí a jinou zemí nebo
b) mezi zemí a zámořskými zeměmi a územími nebo jinými oblastmi pod ochranou dané země nebo
c) mezi zemí a územím, které podle mezinárodního práva není součástí žádné země nebo
d) mezi zemí a Antarktidou nebo
e) z jedné země přes některou z výše uvedených oblastí nebo
f) v rámci země přes některou z výše uvedených oblastí a která začíná i končí ve stejné zemi nebo
g) do země ze zeměpisné oblasti, která nespadá pod jurisdikci žádné země;
35. "nedovolenou přepravou" rozumí přeprava odpadů, která se uskutečňuje:
a) bez oznámení všem dotčeným příslušným orgánům podle tohoto nařízení nebo
b) bez souhlasu dotčených příslušných orgánů podle tohoto nařízení nebo
c) se souhlasem dotčených příslušných orgánů, který byl získán paděláním, uvedením nesprávných údajů nebo podvodem nebo
d) způsobem, který není výslovně uveden ve formuláři oznámení nebo v průvodním dokladu nebo
e) způsobem, který má za následek využití nebo odstranění v rozporu s předpisy Společenství nebo mezinárodními předpisy nebo
f) v rozporu s články 33, 35, 38, 39, 40 a 42 nebo
g) která s ohledem na přepravu odpadů uvedenou v čl. 3 odst. 2 a 4 byla zapříčiněná:
i) odhalením, že odpad není uveden v přílohách III, IIIA nebo IIIB nebo
ii) nedodržením čl. 3 odst. 4,
iii) uskutečněním přepravy způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII.
HLAVA II
PŘEPRAVA ODPADŮ MEZI ČLENSKÝMI STÁTY V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ NEBO TRANZITEM PŘES TŘETÍ ZEMĚ
Článek 3
Celkový procedurální rámec
1. Přeprava těchto odpadů podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle ustanovení této hlavy:
a) je-li odpad určen k odstranění:
veškeré odpady;
b) je-li odpad určen k využití:
i) odpady uvedené v příloze IV,
ii) odpady uvedené v příloze IVA,
iii) odpady nezařazené pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA,
iv) směsi odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA.
2. Přeprava těchto odpadů určených k využití podléhá obecnému požadavku, aby byla doprovázena určitými informacemi podle článku 18:
a) odpady uvedené v příloze III nebo IIIB;
b) směsi nezařazené pod jednu položku v příloze III, skládající se ze dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III, pokud složení těchto směsí neztěžuje jejich využití způsobem šetrným k životnímu prostředí a pokud jsou tyto směsi v souladu s článkem 57 uvedeny v příloze IIIA.
3. Pro odpady uvedené v příloze III se ve výjimečných případech použijí příslušná ustanovení, jako by byly uvedeny v příloze IV, pokud vykazují některou z nebezpečných vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS.
V těchto případech se postupuje podle článku 57.
4. Přeprava odpadů výslovně určených k laboratorní analýze k posouzení jejich fyzikálních nebo chemických vlastností nebo ke stanovení jejich vhodnosti pro využití nebo odstranění nepodléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle odstavce 1. Místo toho se použijí požadavky na postup podle článku 18. Množství odpadu, na který se vztahuje výjimka, je-li výslovně určen k laboratorní analýze, se stanoví na základě minimálního množství, které je odůvodněně potřebné k odpovídajícímu provedení analýzy v každém jednotlivém případě, a nepřekročí 25 kg.
5. Na přepravu směsného komunálního odpadu (položka 20 03 01) sebraného v soukromých domácnostech, včetně případů, kdy tento sběr odpadu zahrnuje rovněž odpad od jiných původců, do zařízení k využití nebo odstranění odpadů se podle tohoto nařízení vztahují stejná ustanovení jako na přepravu odpadů určených k odstranění.
KAPITOLA 1
Předchozí písemné oznámení a souhlas
Článek 4
Oznámení
Zamýšlí-li oznamovatel přepravit odpad uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. a) nebo b), podá u příslušného orgánu místa odeslání a prostřednictvím tohoto orgánu předchozí písemné oznámení, a pokud podává obecné oznámení, dodrží článek 13.
Při podávání oznámení musí být splněny tyto požadavky:
1. Formulář oznámení a průvodní doklad:
Oznámení se provádí pomocí těchto dokladů:
a) formuláře oznámení uvedeného v příloze IA a
b) průvodního dokladu uvedeného v příloze IB.
Při podávání oznámení vyplní oznamovatel formulář oznámení a případně průvodní doklad.
Pokud oznamovatel není prvotním původcem podle čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodu i), zajistí, aby formulář oznámení uvedený v příloze IA podepsal, je-li to možné, i tento původce nebo jedna z osob uvedených v čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodech ii) nebo iii).
Formulář oznámení a průvodní doklad vydá oznamovateli příslušný orgán místa odeslání.
2. Informace a dokumentace ve formuláři oznámení a v průvodním dokladu:
Oznamovatel ve formuláři oznámení nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 1.Oznamovatel v průvodním dokladu nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 2 v rozsahu možném v době oznámení.
Oznámení se považuje za řádně podané, pokud je příslušný orgán místa odeslání toho názoru, že formulář oznámení a průvodní doklad byly vyplněny v souladu s prvním pododstavcem.
3. Doplňující informace a dokumentace:
Pokud je o to oznamovatel některým z dotčených příslušných orgánů požádán, poskytne doplňující informace a dokumentaci.
Seznam doplňujících informací a dokumentace, které lze požadovat, je uveden v příloze II části 3.
Oznámení se považuje za řádně provedené, pokud je příslušný orgán místa určení toho názoru, že byl vyplněn formulář oznámení a průvodní doklad a že oznamovatel poskytl informace a dokumentaci uvedené v příloze II částech 1 a 2, jakož i doplňující informace a dokumentaci požadované podle tohoto odstavce a uvedené v příloze II části 3.
4. Uzavření smlouvy mezi oznamovatelem a příjemcem:
Oznamovatel uzavře o využití nebo odstranění oznámeného odpadu s příjemcem smlouvu podle článku 5.
Při oznámení se dotčeným příslušným orgánům poskytne důkaz o uzavření této smlouvy nebo prohlášení, kterým se osvědčuje její existence, v souladu s přílohou IA.
Oznamovatel nebo příjemce poskytne na žádost příslušného orgánu kopii smlouvy nebo důkaz, který je pro příslušný orgán uspokojivý.
5. Poskytnutí finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění:
Poskytne se finanční záruka nebo odpovídající pojištění podle článku 6.
Za tímto účelem učiní oznamovatel prohlášení vyplněním příslušné části formuláře oznámení uvedeného v příloze IA.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění (nebo pokud to příslušný orgán umožní, důkaz o finanční záruce nebo pojištění nebo prohlášení, kterým se osvědčuje jejich existence) se poskytne jako součást formuláře oznámení v době oznámení nebo, pokud to příslušný orgán na základě vnitrostátních právních předpisů umožní, v době před zahájením přepravy.
6. Rozsah oznámení:
Oznámení se vztahuje na přepravu odpadů z původního místa odeslání, včetně jejich předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstranění.
Pokud dojde k následným předběžným nebo jiným než předběžným postupům v zemi, která není první zemí určení, uvede se v oznámení jiný než předběžný postup a jeho místo určení a použije se čl. 15 písm. f).
Každé oznámení se vztahuje pouze na jeden identifikační kód odpadu, s výjimkou:
a) odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA.
V tomto případě se uvede pouze jeden druh odpadu;
b) směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA.
V tomto případě se uvede kód pro každou frakci odpadu v pořadí podle významu.
Článek 5
Smlouva
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být mezi oznamovatelem a příjemcem uzavřena smlouva o využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
2. Smlouva musí být uzavřená a účinná v době oznámení a po celou dobu trvání přepravy, dokud není vydáno potvrzení podle čl. 15 písm. e), čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. d).
3. Smlouva musí obsahovat povinnost:
a) oznamovatele převzít v souladu s článkem 21 a čl. 23 odst. 2 odpady zpět, pokud přeprava odpadů nebo jejich využití či odstranění nebylo dokončeno tak, jak bylo plánováno, nebo pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
b) příjemce využít nebo odstranit odpad podle čl. 23 odst. 3, pokud se jedná o nedovolenou přepravu a
c) příjemce nebo zařízení poskytnout v souladu s čl. 16 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení.
4. Pokud jsou přepravované odpady určeny k předběžnému využívání nebo odstraňování, smlouva musí obsahovat tyto dodatečné povinnosti příjemce nebo přijímajícího zařízení:
a) povinnost poskytnout v souladu s čl. 15 písm. d) a případně s čl. 15 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení a
b) povinnost případně podat prvotnímu příslušnému orgánu prvotní země odeslání oznámení podle čl. 15 písm. f) bodu ii).
5. Pokud jsou odpady přepravovány mezi dvěma zařízeními, která jsou ovládána týmž právním subjektem, může být tato smlouva nahrazena prohlášením tohoto právního subjektu, že se zavazuje využít nebo odstranit oznámený odpad.
Článek 6
Finanční záruka
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které pokrývají:
a) dopravní náklady;
b) náklady na využití nebo odstranění, včetně nezbytných předběžných postupů a
c) náklady na uskladnění po dobu 90 dnů.
2. Finanční záruka nebo odpovídající pojištění má pokrývat náklady vzniklé:
a) v případě, kdy přepravu nebo využití či odstranění odpadů nelze dokončit podle plánu, jak je uvedeno v článku 21 a
b) v případě, kdy se jedná o nedovolenou přepravu, využití či odstranění odpadů, jak je uvedeno v článku 23.
3. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění poskytne oznamovatel nebo jiná fyzická či právnická osoba jménem oznamovatele a tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění musí být v době oznámení, nebo pokud to povolí příslušný orgán, který tuto záruku nebo pojištění schvaluje, nejpozději při zahájení přepravy účinné a platit pro oznámenou přepravu nejpozději od okamžiku jejího zahájení.
4. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění, včetně jejich druhu, znění a výše krytí, schválí příslušný orgán místa odeslání.
Při dovozu do Společenství však přezkoumá výši krytí a případně schválí dodatečnou finanční záruku nebo odpovídající pojištění příslušný orgán místa určení ve Společenství.
5. Finanční záruky nebo odpovídající pojištění musí platit pro a vztahovat se na oznámenou přepravu a využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud oznamovatel poskytne důkaz o tom, že odpady byly dopraveny na místo určení a byly využity nebo odstraněny způsobem šetrným k životnímu prostředí. Tento důkaz poskytne prostřednictvím potvrzení uvedeného v čl.
16 písm. e) nebo případně v čl. 15 písm. e), pokud jde o předběžné využití a odstranění.
6. Odchylně od odstavce 5, pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění a další využívání nebo odstraňování se uskutečňuje v zemi určení, je možno uvolnit finanční záruku nebo odpovídající pojištění, pokud odpad opustí zařízení, které provedlo předběžný postup, a oznamovatel poskytne důkaz o dokončení předběžného postupu.
Tento důkaz poskytne prostřednictvím potvrzení uvedeného v čl. 15 písm. d).
V tomto případě se na další přepravu do zařízení k využití nebo odstranění odpadů vztahuje nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění, ledaže je příslušný orgán místa určení toho názoru, že tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění není nutné.
V tomto případě odpovídá příslušný orgán místa určení za závazky vzniklé v případě nedovolené přepravy nebo za převzetí odpadů zpět, pokud nelze přepravu nebo další využití nebo odstranění dokončit tak, jak bylo plánováno.
7. Příslušný orgán ve Společenství, který finanční záruku nebo odpovídající pojištění schválil, k nim má přístup a využívá je ke splnění závazků vzniklých podle článků 22 a 24, včetně plateb jiným dotčeným orgánům.
8. V případě obecného oznámení podle článku 13 lze místo jediné finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, které se vztahují na celé obecné oznámení, poskytnout finanční záruku nebo odpovídající pojištění, které se vztahují pouze na jeho části.V těchto případech finanční záruka nebo odpovídající pojištění platí pro přepravu nejpozději od zahájení oznámené přepravy, kterou pokrývají.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud oznamovatel poskytne důkaz o tom, že příslušný odpad byl dopraven na místo určení a byl využit nebo odstraněn způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Obdobně se použije odst. 5 druhý pododstavec druhá věta a odstavec 6.
9. Členské státy uvědomí Komisi o vnitrostátních právních předpisech přijatých podle tohoto článku.
Článek 7
Předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání
Po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 bodu 2 druhého pododstavce si příslušný orgán místa odeslání ponechá kopii oznámení a oznámení předá příslušnému orgánu místa určení a kopii příslušným orgánům pro tranzit a o předání uvědomí oznamovatele.Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
2. Pokud není oznámení řádně podané, vyžádá si příslušný orgán místa odeslání od oznamovatele informace a dokumentaci podle čl. 4 bodu 2 druhého pododstavce.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
V tomto případě má příslušný orgán místa odeslání tři pracovní dny po obdržení požadovaných informací nebo dokumentace na to, aby dodržel ustanovení odstavce 1.
3. Příslušný orgán místa odeslání může ve lhůtě tří pracovních dnů po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 bodu 2 druhého pododstavce rozhodnout, že oznámení nepostoupí dále, pokud má podle článků 11 a 12 k přepravě námitky.
Neprodleně oznamovatele uvědomí o svém rozhodnutí a o námitkách.
4. Pokud ve lhůtě 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa odeslání nepředal oznámení podle odstavce 1, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů.
To však neplatí, pokud nebylo vyhověno žádosti o informace podle odstavce 2.
Článek 8
Žádosti dotčených příslušných orgánů o informace a dokumentaci a potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení
1. Pokud po předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání má některý z dotčených příslušných orgánů za to, že potřebuje doplňující informace a dokumentaci podle čl.
4 bodu 3 druhého pododstavce, vyžádá si od oznamovatele tyto informace a dokumentaci a uvědomí o své žádosti ostatní příslušné orgány.Toto je nutno provést do tří pracovních dnů od obdržení oznámení.V takových případech mají dotčené příslušné orgány tři pracovní dny od obdržení požadovaných informací a dokumentace na to, aby uvědomily příslušný orgán místa určení.
Pokud má příslušný orgán místa určení za to, že oznámení bylo řádně provedeno podle čl. 4 bodu 3 druhého pododstavce, zašle potvrzení o přijetí oznamovateli a kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům.Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení řádně provedeného oznámení.
3. Pokud do 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa určení nepotvrdí příjem oznámení podle odstavce 2, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů.
Článek 9
Souhlas příslušných orgánů místa určení, místa odeslání a pro tranzit a lhůty pro dopravu, využití nebo odstranění
1. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a pro tranzit mají 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 na to, aby písemně vydaly jedno z níže uvedených, řádně odůvodněných rozhodnutí o oznámené přepravě:
a) souhlas bez uložení podmínek;
b) souhlas s uložením podmínek podle článku 10 nebo
c) námitky podle článků 11 a 12.
Tichý souhlas příslušného orgánu pro tranzit lze předpokládat, pokud v uvedené lhůtě 30 dnů nebyla vznesena žádná námitka.
2. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit předají oznamovateli své rozhodnutí s uvedením důvodů písemně ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 a kopii zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům.
3. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit stvrdí svůj písemný souhlas příslušným orazítkováním, podepsáním a datováním formuláře oznámení nebo jeho kopií.
4. Písemný souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od jeho udělení, nebo k pozdějšímu dni uvedenému ve formuláři oznámení.
To však naplatí, pokud dotčené příslušné orgány uvedou kratší lhůtu.
5. Tichý souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od uplynutí lhůty 30 dnů uvedené v odstavci 1.
6. Plánovanou přepravu je možno provést pouze tehdy, pokud byly splněny požadavky čl. 16 písm. a) a b), a pouze v době platnosti tichých nebo písemných souhlasů všech příslušných orgánů.
7. Využití nebo odstranění odpadů v souvislosti s plánovanou přepravou musí být dokončeno nejpozději jeden kalendářní rok od převzetí odpadů příjemcem, pokud dotyčné příslušné orgány neuvedou kratší lhůtu.
8. Dotčené příslušné orgány zruší svůj souhlas, pokud je jim známo, že:
a) složení odpadu neodpovídá oznámení nebo
b) nejsou dodrženy podmínky, které byly pro přepravu uloženy nebo
c) odpad není využit nebo odstraněn v souladu s povolením zařízení, které dotyčný postup provádí nebo
d) odpad má být nebo byl přepraven, využit nebo odstraněn způsobem, který neodpovídá informacím uvedeným ve formuláři oznámení a průvodním dokladu nebo v jejich příloze.
9. Zrušení souhlasu se oznamovateli sdělí prostřednictvím úředního sdělení a kopie se zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci.
Článek 10
Podmínky přepravy
1. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 stanovit v souvislosti se svým souhlasem s oznámenou přepravou podmínky.
Tyto podmínky se mohou zakládat na jednom nebo více důvodech uvedených v článku 11 nebo článku 12.
2. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínky, pokud jde o dopravu odpadů v jejich jurisdikci.
Tyto podmínky pro dopravu nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravy prováděné plně v jejich jurisdikci a musí zohledňovat stávající dohody, zejména příslušné mezinárodní dohody.
3. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že jejich souhlas má být považován za zrušený, pokud finanční záruka nebo odpovídající pojištění nejsou podle čl. 6 odst. 3 platné nejpozději od okamžiku zahájení oznámené přepravy.
4. Podmínky sdělí oznamovateli příslušný orgán, který je stanoví, písemně a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům.
Podmínky uvede dotčený příslušný orgán ve formuláři oznámení nebo jeho příloze.
Článek 11
Námitky k přepravě odpadů určených k odstranění
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k odstranění, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a) plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s opatřeními, která byla přijata k provádění zásad blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni podle směrnice 75/442/EHS, a k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadů nebo k soustavnému vznášení námitek proti přepravě nebo
b) plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi nebo
c) oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí.
V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí nebo
d) oznamovatel nebo příjemce při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
e) členský stát hodlá uplatnit své právo podle čl. 4 odst. 1 Basilejské úmluvy zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy nebo
f) plánovaná přeprava nebo odstranění je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g) plánovaná přeprava nebo odstranění odpadů není při zohlednění zeměpisných okolností nebo potřeby specializovaného zařízení pro určité druhy odpadů v souladu se směrnicí 75/442/EHS, a zejména s články 5 a 7 uvedené směrnice,
i) podle které má být prováděna zásada soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni nebo
ii) v případě, kdy je specializované zařízení povinno odstraňovat odpady z bližšího zdroje a příslušný orgán upřednostňuje tento odpad nebo
iii) podle které má být zajištěno, aby přeprava bylav souladu s plány nakládání s odpady nebo
h) odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení nebo
i) dotčené odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k odstraňování odpadů, jež jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), c) a f).
3. V případě nebezpečných odpadů, které se v členském státu odeslání produkují v tak malých množstvích za rok, že zřízení nových specializovaných zařízení k odstraňování odpadů v tomto členském státě by bylo nehospodárné, se odst. 1 písm. a) neuplatní.
Příslušný orgán místa určení spolupracuje s příslušným orgánem místa odeslání, který se domnívá, že by se měl použít tento odstavec a nikoliv odst. 1 písm. a), s cílem vzájemného vyřešení problému.
Pokud není nalezeno uspokojivé řešení, může kterýkoli členský stát předložit záležitost Komisi. Komise o otázce rozhodne postupem podle čl.
18 odst. 2 směrnice 75/442/EHS.
4. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
5. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti.
Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
6. Opatření, která přijmou členské státy podle odst. 1 písm. a) k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadu určeného k odstranění nebo k soustavnému vznášení námitek proti takové přepravě nebo která přijmou podle odst. 1 písm. e), se bezodkladně oznámí Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 12
Námitky k přepravě odpadů určených k využití
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k využití, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a) plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu se směrnicí 75/442/EHS, a zejména články 3, 4, 7 a 10 uvedené směrnice nebo
b) plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi nebo
c) plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy v zemi odeslání, které se týkají využití odpadů, a to i pokud by se plánovaná přeprava týkala odpadů určených k využití v zařízení, které má méně přísné normy pro zpracování určitých odpadů, než jsou normy v zemi odeslání, přičemž je nutno přihlédnout k potřebě zajistit řádné fungování vnitřního trhu.
Toto se nepoužije, pokud:
i) existují odpovídající právní předpisy Společenství, zejména pro odpady, a pokud požadavky, které jsou přinejmenším stejně přísné jako požadavky stanovené v právních předpisech Společenství, byly do vnitrostátních právních předpisů zavedeny při provádění těchto právních předpisů Společenství,
ii) využívání se v zemi určení uskutečňuje za podmínek, které všeobecně odpovídají podmínkám stanoveným ve vnitrostátních právních předpisech země odeslání,
iii) vnitrostátní právní předpisy v zemi odeslání, kromě předpisů uvedených v bodu i), nebyly oznámeny v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [19], pokud to uvedená směrnice vyžaduje nebo
d) oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí.
V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí nebo
e) oznamovatel nebo příjemce při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
f) plánovaná přeprava nebo využití je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g) poměr využitelných a nevyužitelných odpadů, odhadovaná hodnota materiálů, které mají být využitím nakonec získány, či náklady na využití a náklady na odstranění nevyužitelných částí využití z hlediska hospodárnosti či životního prostředí neospravedlňují nebo
h) přepravovaný odpad je určen k odstranění a nikoliv k využití nebo
i) odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu v čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení nebo
j) dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k využívání nebo právně závaznými povinnostmi týkajícími se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky nebo
k) dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s plány nakládání s odpady vypracovanými podle článku 7 směrnice 75/442/EHS za účelem zajištění splnění právně závazných povinností týkajících se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), d) a f).
3. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti.
Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
5. Námitky, které příslušné orgány vznesly podle odst. 1 písm. c), oznámí členské státy Komisi podle článku 50.
6. Členský stát odeslání sdělí Komisi a ostatním členským státům vnitrostátní právní předpisy, na jejichž základě mohou příslušné orgány vznést námitky podle odst. 1 písm. c), a uvede, kterých odpadů a postupů využívání odpadů se tyto námitky týkají, a to dříve než se těchto právních předpisů využije ke vznesení odůvodněných námitek.
Článek 13
Obecné oznámení
1. Oznamovatel může podat obecné oznámení, které se vztahuje na více přeprav, pokud při každé přepravě:
a) má odpad v podstatě stejné fyzikální a chemické vlastnosti;
b) odpad se přepravuje stejnému příjemci a stejnému zařízení a
c) trasa přepravy uvedená ve formuláři oznámení je stejná.
2. Pokud z důvodu nepředvídaných okolností nelze dodržet stejnou trasu, uvědomí oznamovatel co nejdříve dotčené příslušné orgány, pokud možno před zahájením přepravy, je-li již známa nutnost změny.
Pokud je změna trasy známá před zahájením přepravy a pokud se týká jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené obecným oznámením, nelze obecné oznámení použít a je nutno podat nové oznámení.
3. Dotčené příslušné orgány mohou podmínit svůj souhlas s použitím postupu obecného oznámení pozdějším předložením doplňujících informací a dokumentace podle druhých pododstavců čl. 4 bodů 2 a 3.
Článek 14
Zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem
1. Příslušné orgány místa určení, pod jejichž jurisdikci spadají specializovaná zařízení k využití odpadů, mohou rozhodnout o vydání předchozího souhlasu pro tato zařízení.
Tato rozhodnutí jsou omezena na určitou dobu a lze je kdykoli odvolat.
2. V případě obecného oznámení podaného podle článku 13 může příslušný orgán místa určení po dohodě s ostatními dotčenými příslušnými orgány prodloužit období platnosti souhlasu uvedené v čl. 9 odst. 4 a 5 až na tři roky.
3. Příslušné orgány, které se rozhodnou vydat předchozí souhlas pro zařízení podle odstavců 1 a 2, sdělí Komisi a případně sekretariátu OECD tyto údaje:
a) název, registrační číslo a adresu zařízení k využití odpadů;
b) popis používaných technologií, včetně kódů R;
c) odpady podle příloh IV a IVA nebo odpady, na které se rozhodnutí vztahuje;
d) celkové předem odsouhlasené množství;
e) období platnosti;
f) případné změny předchozího souhlasu;
g) jakoukoliv změnu sdělených informací a
h) odvolání předchozího souhlasu.
K tomuto účelu se použije formulář uvedený v příloze VI.
4. Odchylně od článků 9, 10 a 12 podléhají souhlas udělený podle článku 9, podmínky uložené podle článku 10 nebo námitky vznesené podle článku 12 dotčenými příslušnými orgány lhůtě v délce 7 pracovních dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
5. Bez ohledu na odstavec 4 může příslušný orgán místa odeslání rozhodnout, že je zapotřebí více času, aby od oznamovatele obdržel další informace nebo dokumentaci.
V takových případech uvědomí příslušný orgán oznamovatele písemně ve lhůtě 7 pracovních dnů a kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Celková potřebná doba nepřekročí 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
Článek 15
Dodatečná ustanovení o předběžném využití a odstranění
Na přepravu odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění se vztahují tato dodatečná ustanovení:
a) Pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění, uvedou se ve formuláři oznámení kromě prvotního předběžného využití nebo odstranění rovněž všechna zařízení, ve kterých se navrhuje následné předběžné i jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
b) Příslušné orgány místa odeslání a místa určení mohou udělit svůj souhlas s přepravou odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění pouze tehdy, pokud neexistují žádné důvody pro vznesení námitek podle článku 11 nebo 12 k přepravě odpadů do zařízení, která provádějí jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
c) Do tří dnů od převzetí odpadů zařízením, které provádí toto předběžného využívání nebo odstraňování, poskytne uvedené zařízení písemné potvrzení, že odpad obdrželo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
d) Co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení postupu předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, příjemce nebo zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e) Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, dodá odpad pro jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění v zařízení umístěném v zemi určení, získá co nejdříve, avšak nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od dodání odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, potvrzení od uvedeného zařízení, že bylo dokončeno následné, jiné než předběžné využití nebo odstranění.
Zařízení, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, zašle neprodleně příslušná potvrzení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům, přičemž uvede přepravu, na kterou se potvrzení vztahuje.
f) Pokud se dodávka podle písmene e) uskutečňuje do zařízení, které se nachází:
i) v prvotní zemi odeslání nebo v jiném členském státu, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení této hlavy nebo
ii) v třetí zemi, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení tohoto nařízení s tím, že ustanovení o dotčených příslušných orgánech se použijí rovněž na prvotní příslušný orgán prvotní země odeslání.
Článek 16
Požadavky po odsouhlasení přepravy
Po odsouhlasení oznámené přepravy dotčenými příslušnými orgány vyplní všechny dotčené podniky na příslušných místech průvodní doklad, nebo v případě obecného oznámení průvodní doklady, podepíší je a ponechají si kopie.
Musí být splněny tyto požadavky:
a) Vyplnění průvodního dokladu oznamovatelem: jakmile oznamovatel obdrží od příslušného orgánu místa odeslání, místa určení a pro tranzit souhlas nebo může s ohledem na příslušný orgán pro tranzit předpokládat tichý souhlas, zapíše skutečné datum přepravy a v možném rozsahu vyplní ostatní údaje v průvodním dokladu.
b) Předchozí informace o skutečném zahájení přepravy: oznamovatel zašle podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu podle písmene a) dotčeným příslušným orgánům a příjemci nejméně tři pracovní dny před zahájením přepravy.
c) Doklady provázející každou dopravu: oznamovatel si ponechá kopii průvodního dokladu.
Každou dopravu provází průvodní doklad a kopie formuláře oznámení s uvedením písemných souhlasů a podmínek dotčených příslušných orgánů.
Průvodní doklad si ponechá příjemce.
d) Písemné potvrzení o převzetí odpadu příjemcem: do tří dnů od převzetí odpadů poskytne příjemce písemné potvrzení, že odpad obdržel.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Příjemce zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e) Potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění příjemcem: co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení jiného než předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku po převzetí odpadu, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, příjemce nebo zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo jiné než předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Příjemce zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
Článek 17
Změny v přepravě po odsouhlasení
1. Dojde-li k podstatným změnám v podrobnostech nebo podmínkách odsouhlasené přepravy, včetně změn plánovaného množství, trasy, plánu přepravy, data přepravy nebo dopravce, uvědomí oznamovatel neprodleně dotčené příslušné orgány a příjemce, a to pokud možno před zahájením přepravy.
2. V tomto případě se podá nové oznámení, ledaže se všechny dotčené příslušné orgány domnívají, že navržené změny nové oznámení nevyžadují.
3. Pokud se tyto změny týkají jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené původním oznámením, podá se nové oznámení.
KAPITOLA 2
Obecné požadavky na informace
Článek 18
Odpady, které mají být doprovázeny určitými informacemi
1. Odpady uvedené v čl. 3 odst. 2 a 4, které mají být přepraveny z jednoho členského státu do jiného členského státu nebo v tranzitu projít přes jeden nebo více jiných členských států, podléhají těmto procedurálním požadavkům:
a) Aby bylo možno lépe sledovat přepravu těchto odpadů, osoba v jurisdikci země odeslání, která přepravu zařizuje, zajistí, aby byl odpad doprovázen dokladem obsaženým v příloze VII.
b) Doklad obsažený v příloze VII podepíše před zahájením přepravy osoba, která přepravu zařizuje, a po převzetí daného odpadu jej podepíše zařízení k využití odpadů nebo laboratoř a příjemce.
2. Smlouva o využití odpadů mezi osobou, která přepravu zařizuje, a příjemcem uvedená v příloze VII musí být při zahájení přepravy účinná a musí obsahovat závazek, že pokud přepravu odpadů nebo jejich využití nelze dokončit podle plánu, nebo pokud byla provedena jako nedovolená přeprava, osoba, která přepravu zařizuje, nebo pokud tato osoba není s to přepravu odpadů nebo jejich využití dokončit (např. je v platební neschopnosti), příjemce:
a) převezme odpad zpět nebo zajistí jeho využití jiným způsobem a
b) je-li to nezbytné, zajistí jeho prozatímní uskladnění.
Osoba, která přepravu zařizuje, nebo příjemce poskytne dotčenému příslušnému orgánu na jeho žádost kopii smlouvy.
3. Pro účely kontroly, vymáhání, plánování a pro statistické účely mohou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů požadovat informace uvedené v odstavci 1 o přepravách, na které se vztahuje tento článek.
4. S informacemi uvedenými v odstavci 1 se nakládá v souladu s právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy jako s důvěrnými.
KAPITOLA 3
Obecné požadavky
Článek 19
Zákaz směšování odpadů během přepravy
Od zahájení přepravy odpadů do jejich převzetí v zařízení k využití nebo odstranění odpadů se nesmí odpady uvedené ve formuláři oznámení nebo v článku 18 směšovat s jinými odpady.
Článek 20
Uchovávání dokladů a informací
1. Veškeré doklady zaslané příslušným orgánům nebo zaslané těmito orgány, jež se týkají oznámené přepravy, uchovávají ve Společenství příslušné orgány, oznamovatel a příjemce po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
2. Informace poskytnuté podle čl. 18 odst. 1 uchovává ve Společenství osoba, které přepravu zařizuje, a příjemce po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
KAPITOLA 4
Povinnost zpětného převzetí
Článek 21
Zpětné převzetí v případě, kdy přepravu nelze dokončit podle plánu
Pokud se některý z dotčených příslušných orgánů dozví, že přepravu odpadů, včetně jejich využití nebo odstranění, nelze dokončit podle plánu v souladu s podmínkami formuláře oznámení a průvodního dokladu nebo smlouvy uvedené v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa odeslání.
Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů odmítne převzít přepravené odpady, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa určení.
2. Příslušný orgán místa odeslání zajistí, aby s výjimkou případů uvedených v odstavci 3 dotyčný odpad převzal zpět oznamovatel určený podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, samotný příslušný orgán nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem, do oblasti jeho jurisdikce nebo do jiné oblasti v zemi odeslání.
To se provede ve lhůtě 90 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven, že odsouhlasenou přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, a je informován o důvodech.
Taková zpráva může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
3. Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud jsou příslušné orgány místa odeslání, pro tranzit nebo místa určení, které jsou dotčeny odstraňováním nebo využíváním odpadů, toho názoru, že odpad může v zemi určení nebo jinde využít nebo odstranit jiným způsobem oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud přepravovaný odpad byl během zpracování v dotčeném zařízení nevratným způsobem smíchán s jiným odpadem před tím, než se dotčený příslušný orgán dověděl o skutečnosti, že oznámenou přepravu nelze dokončit, jak je uvedeno v odstavci 1.
Taková směs se využije nebo odstraní jiným způsobem v souladu s prvním pododstavcem.
4. V případě převzetí odpadů zpět podle odstavce 2 se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Případné nové oznámení podá prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Příslušné orgány nesmí bránit vrácení odpadů z přepravy, kterou nebylo možno dokončit, nebo souvisejícímu využívání nebo odstraňování či proti nim vznášet námitky.
5. V případě jiného postupu mimo prvotní zemi určení podle odstavce 3 podá případné nové oznámení prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud toto nové oznámení podává oznamovatel, podá se toto oznámení také u příslušného orgánu prvotní země odeslání.
6. V případě jiného postupu v prvotní zemi určení podle odstavce 3 se nevyžaduje nové oznámení a postačuje řádně odůvodněná žádost.
Tuto řádně odůvodněnou žádost o souhlas s jiným postupem zašle příslušnému orgánu místa určení a místa odeslání prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušnému orgánu místa určení prvotní příslušný orgán místa odeslání.
7. Pokud se podle odstavců 4 a 6 nepožaduje podání nového oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s článkem 15 nebo 16 prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud nové oznámení podává podle odstavců 4 nebo 5 prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
8. Povinnost oznamovatele a doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zajistit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile příjemce vydá potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění podle čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. e). V případech předběžného využívání nebo odstraňování podle čl. 6 odst. 6 doplňující povinnost země odeslání končí, jakmile příjemce vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud příjemce vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použijí se čl. 23 odst. 3 a čl. 24 odst. 2.
9. Pokud je v členském státu odhalen odpad z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně jeho využití nebo odstranění, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadu až do jeho vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
Článek 22
Náklady na převzetí odpadů zpět, pokud přeprava nemůže být dokončena
1. Náklady vzniklé při vrácení odpadů z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 21 odst. 2 nebo 3 a nákladů na uskladnění podle čl. 21 odst. 9 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, se účtují:
a) oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15 nebo pokud to není možné
b) případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám nebo pokud to není možné
c) příslušnému orgánu místa odeslání nebo pokud to není možné
d) podle jiné dohody mezi dotčenými příslušnými orgány.
2. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 23
Převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Pokud příslušný orgán odhalí přepravu, kterou považuje za nedovolenou, neprodleně uvědomí ostatní dotčené příslušné orgány.
2. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá oznamovatel, příslušný orgán místa odeslání zajistí, že dotyčný odpad:
a) převezme zpět oznamovatel de facto nebo pokud nebylo podáno oznámení;
b) převezme zpět oznamovatel de iure nebo pokud to není možné;
c) převezme zpět samotný příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem; nebo pokud to není možné;
d) bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v zemi určení nebo zemi odeslání samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem; nebo pokud to není možné;
e) bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v jiné zemi samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, pokud s tím všechny dotčené příslušné orgány souhlasí.
Toto převzetí zpět, využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech.
Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
V případě převzetí odpadů zpět podle písmen a), b) a c) se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Nové oznámení podá osoba nebo orgán uvedení v písmenech a), b) nebo c), v uvedeném pořadí.
Příslušné orgány nesmí bránit vracení odpadů z nedovolené přepravy či proti tomu vznášet námitky.
V případě jiného postupu podle písmen d) a e) příslušného orgánu místa odeslání podá nové oznámení prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost tohoto orgánu.
3. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá příjemce, příslušný orgán místa určení zajistí, že dotyčný odpad využije nebo odstraní způsobem šetrným k životnímu prostředí:
a) příjemce nebo pokud to není možné;
b) samotný příslušný orgán nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Toto využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa určení dozví nebo je příslušnými orgány místa odeslání nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech.
Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa odeslání nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
Za tímto účelem dotčené příslušné orgány v případě potřeby při využívání nebo odstraňování odpadů spolupracují.
4. Pokud nemá být podáno nové oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s články 15 nebo 16 osoba odpovědná za převzetí odpadů zpět, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání.
Pokud nové oznámení podává prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
5. Ve zvláštních případech, kdy odpovědnost za nedovolenou přepravu nelze přičíst oznamovateli ani příjemci, spolupracují dotčené příslušné orgány při zajištění využití nebo odstranění dotyčného odpadu.
6. V případě předběžného využití nebo odstranění podle čl. 6 odst. 6, pokud je nedovolená přeprava odhalena po dokončení předběžného využití nebo odstranění, doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zařídit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile příjemce vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud příjemce vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použije se odstavec 3 a čl. 24 odst. 2.
7. Pokud je v členském státu odhalen odpad z nedovolené přepravy, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadů až do jejich vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
8. Články 33 a 35 se nepoužijí v případech, kdy se odpady z nedovolené přepravy vracejí do země odeslání, na kterou se vztahují zákazy stanovené v uvedených článcích.
9. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
10. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 24
Náklady na převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Náklady vzniklé při převzetí zpět odpadů z nedovolené přepravy, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 23 odst. 2 a nákladů na uskladnění podle čl. 23 odst. 7 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že se jedná o nedovolenou přepravu odpadů, se účtují:
a) oznamovateli de facto určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15 nebo pokud nebylo podáno oznámení;
b) oznamovateli de iure nebo případně jiným fyzickým či právnickým osobám nebo pokud to není možné;
c) příslušnému orgánu místa odeslání.
2. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 23 odst. 3, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 23 odst. 7, se účtují:
a) příjemci nebo pokud to není možné;
b) příslušnému orgánu místa určení.
3. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 23 odst. 5, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 23 odst. 7, se účtují:
a) oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15 a/nebo příjemci podle rozhodnutí dotčených příslušných orgánů nebo pokud to není možné;
b) případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám nebo pokud to není možné;
c) příslušným orgánům místa odeslání a místa určení.
4. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
5. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
KAPITOLA 5
Obecná správní ustanovení
Článek 25
Forma sdělení
1. Tyto informace a doklady lze zasílat poštou:
a) oznámení o plánované přepravě podle článků 4 a 13;
b) žádost o informace a dokumentaci podle článků 4, 7, a 8;
c) poskytnutí informací a dokumentace podle článků 4, 7, a 8;
d) písemný souhlas s oznámenou přepravou podle článku 9;
e) podmínky přepravy podle článku 10;
f) námitky k přepravě podle článků 11 a 12;
g) informace o rozhodnutích vydat předchozí souhlas pro specializovaná zařízení k využití odpadů podle čl. 14 odst. 3;
h) písemné potvrzení o převzetí odpadů podle článků 15 a 16;
i) potvrzení o využití nebo odstranění odpadů podle článků 15 a 16;
j) předchozí informace o skutečném zahájení přepravy podle článku 16;
k) informace o změnách v přepravě po odsouhlasení podle článku 17 a
l) písemné souhlasy a průvodní doklady, které mají být zaslány podle hlav IV, V a VI.
2. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze doklady uvedené v odstavci 1 alternativně předat některým z těchto způsobů:
a) faxem nebo
b) faxem s následným odesláním poštou nebo
c) elektronickou poštou s digitálním podpisem.
V tomto případě nahrazuje potřebné razítko nebo podpis digitální podpis nebo
d) elektronickou poštou bez digitálního podpisu s následným odesláním poštou.
3. Doklady, které v souladu s čl. 16 písm. c) a článkem 18 mají provázet každou dopravu, mohou mít elektronickou podobu s digitálním podpisem pouze tehdy, pokud je lze během přepravy kdykoli učinit čitelnými a pokud to je pro dotčené příslušné orgány přijatelné.
4. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze informace a doklady uvedené v odstavci 1 zasílat a vyměňovat prostřednictvím elektronické výměny údajů s elektronickým podpisem nebo elektronickým ověřením pravosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [20] nebo srovnatelného systému elektronického ověřování pravosti, který zajišťuje stejnou úroveň bezpečnosti.
V těchto případech je možno přijmout organizační opatření týkající se elektronické výměny údajů.
Článek 26
Jazyk
1. Oznámení, informace, dokumentace a jiná sdělení předávaná podle ustanovení této hlavy se předloží v jazyce, který je pro dotčené příslušné orgány přijatelný.
2. Na žádost dotčených příslušných orgánů jim oznamovatel poskytne ověřené překlady do jazyka, který je pro ně přijatelný.
Článek 27
Neshody týkající se zařazení
1. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout na zařazení, pokud jde o rozlišení, co je a co není odpad, nakládá se s dotyčným materiálem jako s odpadem.
Tím není dotčeno právo země určení nakládat s přepravovaným materiálem po jeho doručení podle svých vnitrostátních právních předpisů, pokud jsou tyto předpisy v souladu s právem Společenství nebo mezinárodním právem.
2. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda má být oznámený odpad zařazen jako odpad uvedený v příloze III, IIIA, IIIB nebo IV, považuje se odpad za uvedený v příloze IV.
3. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda se u oznámeného postupu zpracování odpadů jedná o využití nebo odstranění, použijí se ustanovení pro odstranění.
4. Odstavce 1 až 3 se použijí pouze pro účely tohoto nařízení a nejsou jimi dotčena práva dotčených stran vyřešit případný spor týkající se těchto otázek soudní cestou.
Článek 28
Správní náklady
Oznamovateli mohou být účtovány příslušné a přiměřené správní náklady na provádění postupů oznamování a kontroly a obvyklé náklady příslušných analýz a inspekcí.
Článek 29
Dohody pro příhraniční oblasti
1. Ve výjimečných případech, pokud takovýto krok odůvodňují zvláštní zeměpisné nebo demografické podmínky, mohou členské státy uzavřít dvoustranné dohody o zjednodušení postupu oznamování u přeprav zvláštních toků odpadů, pokud jde o přeshraniční přepravy do nejbližšího vhodného zařízení, které se nachází v příhraniční oblasti mezi těmito dvěma členskými státy.
2. Takovéto dvoustranné dohody lze rovněž uzavřít, pokud se odpad přepravuje z země odeslání a v této zemi se i zpracovává, ale přeprava se uskutečňuje tranzitem přes jiný členský stát.
3. Členské státy mohou rovněž uzavřít tyto dohody se zeměmi, které jsou smluvními stranami Dohody o evropském hospodářském prostoru.
4. Tyto dohody se před jejich vstupem v platnost oznámí Komisi.
KAPITOLA 6
Přeprava v rámci Společenství s tranzitem přes třetí země
Článek 30
Přeprava odpadů určených k odstranění
Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství, včetně přepravy mezi místy v témže členském státě, s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí a jsou-li odpady určeny k odstranění, příslušný orgán místa odeslání se kromě ustanovení této hlavy dotáže příslušného orgánu ve třetích zemích, zda si přeje zaslat jeho písemný souhlas s plánovanou přepravou:
a) v případě smluvních stran Basilejské úmluvy během 60 dnů, pokud se tato nezřekla tohoto práva v souladu s ustanoveními této úmluvy nebo
b) v případě států, které nejsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, ve lhůtě dohodnuté mezi příslušnými orgány.
Článek 31
Přeprava odpadů určených k využití
1. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství, včetně přepravy mezi místy v témže členském státě, s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, a jsou-li odpady určeny k využití, použije se článek 30.
2. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství, včetně přepravy mezi místy v témže členském státě, s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a jsou-li odpady určeny k využití, může být souhlas uvedený v článku 9 tichý, a pokud nebyly vzneseny námitky nebo uloženy podmínky, může být přeprava zahájena 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
HLAVA III
PŘEPRAVA VÝHRADNĚ V RÁMCI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 32
Použití tohoto nařízení na přepravy výhradně v rámci členských států
1. Členské státy zavedou vhodný systém pro dozor nad přepravami odpadů výhradně v jejich jurisdikci a pro jejich kontrolu.
Tento systém zohlední nutnost souladu se systémem Společenství, zavedeným hlavami II a VII.
2. Členské státy uvědomí Komisi o svých systémech pro dozor nad přepravami odpadů a pro jejich kontrolu.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou v rámci své jurisdikce uplatnit systém stanovený v hlavách II a VII.
HLAVA IV
VÝVOZ ZE SPOLEČENSTVÍ DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Vývoz odpadů určených k odstranění
Článek 33
Zákaz vývozu s výjimkou do zemí ESVO
1. Veškerý vývoz odpadů určených k odstranění se zakazuje.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na vývoz odpadů určených k odstranění v zemích ESVO, které jsou rovněž smluvními stranami Basilejské úmluvy.
3. Vývoz odpadů určených k odstranění do některé země ESVO, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, se však rovněž zakazuje,
a) jestliže země ESVO dovoz takových odpadů zakáže nebo
b) jestliže se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s odpadem nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
4. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 21 a 23.
Článek 34
Postupy při vývozu do zemí ESVO
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpad určený k odstranění v zemích ESVO, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo udělil písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich a
b) příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdrží písemný souhlas od příslušného orgánu místa určení a případně tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit mimo Společenství, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit.
Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a) příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení;
b) příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c) dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
d) jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
e) pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, co odpad opustil Společenství, informace od příjemce o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
f) smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i) pokud příjemce vydá nesprávné potvrzení o odstranění, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, nese náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii) do tří dnů od převzetí odpadů určených k odstranění zašle příjemce oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu, kromě potvrzení o odstranění odpadu uvedeného v bodě iii) a
iii) co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení odstranění, a nejpozději do jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů příjemce na svou odpovědnost potvrdí, že odstranění bylo dokončeno, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit mimo Společenství, a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 bodu 4 druhého pododstavce a článku 5;
c) byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 bodu 5 druhého pododstavce a článku 6 a
d) je zajištěno nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
5. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k odstranění v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
6. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Vývoz odpadů určených k využití
Oddíl 1
Vývoz do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD
Článek 35
Zákaz vývozu
1. Vývoz ze Společenství těchto odpadů určených k využití v zemích, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, se zakazuje:
a) nebezpečné odpady uvedené v příloze V;
b) odpady uvedené v příloze V části 3;
c) nebezpečné odpady nezařazené pod jednu položku v příloze V;
d) směsi nebezpečných odpadů a směsi nebezpečných a nikoliv nebezpečných odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze V;
e) odpady, které země určení oznámila jako nebezpečné podle článku 3 Basilejské úmluvy;
f) odpady, jejichž dovoz země určení zakázala nebo
g) odpady, u nichž se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s nimi nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
2. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 21 a 23.
3. Členské státy mohou ve výjimečných případech na základě dokladů předložených oznamovatelem stanovit, že určitý nebezpečný odpad uvedený v příloze V je vyloučen ze zákazu vývozu, pokud nevykazuje vlastnosti uvedené v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech [21].
4. Skutečnost, že odpad není uveden jako nebezpečný odpad v příloze V nebo je uveden v příloze V části 1 seznamu B, nevylučuje možnost charakterizovat ve výjimečných případech takovýto odpad jako nebezpečný odpad, na který se tedy vztahuje zákaz vývozu, pokud vykazuje některé z vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 4 druhé odrážce směrnice 91/689/EHS a v úvodním odstavci přílohy III tohoto nařízení.
5. V případech uvedených v odstavcích 3 a 4 dotčený členský stát informuje předpokládanou zemi určení před vydáním rozhodnutí.
Do konce každého kalendářního roku oznámí členské státy tyto případy Komisi.
Komise předá tyto informace všem členským státům a sekretariátu Basilejské úmluvy.
Na základě poskytnutých informací může Komise uvést připomínky a případně v souladu s článkem 57 upravit přílohu V.
Článek 36
Postupy při vývozu odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA
1. V případě odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA, jejichž vývoz není podle článku 35 zakázán, zašle Komise ve lhůtě 20 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost každé zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, písemnou žádost o:
i) písemné potvrzení, že odpady je možno vyvážet ze Společenství k využití v této zemi a
ii) uvedení případného kontrolního postupu, který bude země určení uplatňovat.
Země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, mají tyto možnosti:
a) zákaz nebo
b) postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle článku 34 nebo
c) žádnou kontrolu v zemi určení.
2. Přede dnem použitelnosti tohoto nařízení Komise přijme nařízení, které vezme v úvahu všechny odpovědi obdržené podle odstavce 1, a informuje výbor zřízený podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
Pokud země nevydala potvrzení podle odstavce 1, nebo pokud z nějakého důvodu země nebyla kontaktována, použije se odst. 1 písm. b).
Přijaté nařízení Komise pravidelně aktualizuje.
3. Pokud země ve své odpovědi uvede, že určité přepravy odpadů nepodléhají kontrole, použije se na tyto přepravy přiměřeně článek 18.
4. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
5. V případě přepravy odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo přepravy směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo IIIA nebo přepravy odpadů zařazených do přílohy IIIB a pokud není vývoz zakázán podle článku 35, použije se odst. 1 písm. b) tohoto článku.
Oddíl 2
Vývoz do zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD
Článek 37
Vývoz odpadů uvedených v přílohách III, IIIA, IIIB, IV a IVA
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpady uvedené v příloze III, IIIA, IIIB, IV a IVA nebo odpady či směsi odpadů nezařazené do jedné položky v příloze III, IV nebo IVA a jsou určeny k využití v zemích, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a to též s tranzitem přes země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2, 3 a 5.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) směsi odpadů uvedených v příloze IIIA, určené pro předběžné postupy, podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu, pokud se případná následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění má uskutečnit v zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje;
b) odpady uvedené v příloze IIIB podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu;
c) souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa určení mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu.
3. Pokud jde o vývoz odpadů uvedených v přílohách IV a IVA, použijí se tato doplňující ustanovení:
a) příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
b) dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c) jakmile odpad opustí území Společenství, celní úřad výstupu ze Společenství zašle orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
d) pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, kdy odpad opustil Společenství, informace od příjemce o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
e) smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i) pokud příjemce vydá nesprávné potvrzení o využití, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, nese náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii) do tří pracovních dní od převzetí odpadů určených k využití zašle příjemce oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu kromě potvrzení o využití odpadu uvedeného v bodu iii) a
iii) co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení využití, a nejpozději do jednoho kalendářního roku po převzetí odpadů příjemce na svou odpovědnost potvrdí, že bylo dokončeno využití, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit, nebo příslušné orgány místa určení a pro tranzit mimo Společenství udělily tichý souhlas nebo lze takovýto souhlas předpokládat, a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) jsou dodržena ustanovení čl. 34 odst. 4 písm. b), c) a d).
5. Pokud se vývoz podle odstavce 1 odpadů uvedených v přílohách IV a IVA uskutečňuje s tranzitem přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, použijí se tyto úpravy:
a) příslušný orgán pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b) příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdržel tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit.
Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
6. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
7. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 38
Vývoz do Antarktidy
Vývoz odpadů ze Společenství do Antarktidy se zakazuje.
Článek 39
Vývoz do zámořských zemí a území
1. Vývoz odpadů určených k odstranění v zámořských zemích nebo územích ze Společenství se zakazuje.
2. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích nebo územích, použije se obdobně zákaz uvedený v článku 35.
3. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích a územích, na které se nevztahuje zákaz uvedený v odstavci 2, použijí se obdobně ustanovení hlavy II.
HLAVA V
DOVOZ DO SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Dovoz odpadů určených k odstranění
Článek 40
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Dovoz odpadů určených k odstranění do Společenství se zakazuje s výjimkou dovozu:
a) ze zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy nebo
b) z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a nebo
c) z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání v souladu s odstavcem 2 nebo
d) z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize nebo války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody a ujednání o odstranění určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
Tyto dohody a ujednání musí být slučitelné s právními předpisy Společenství a článkem 11 Basilejské úmluvy.
Tyto dohody a ujednání zaručí, že odstraňování proběhne ve schváleném zařízení a že přitom budou dodrženy požadavky na nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Tyto dohody a ujednání rovněž zaručí, že odpad vznikl v zemi odeslání a že odstranění bude provedeno výhradně v členském státu, který dohodu nebo ujednání uzavřel.
Tyto dohody a ujednání se před uzavřením oznámí Komisi.
V mimořádných situacích však mohou být oznámeny do jednoho měsíce po uzavření.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. b) a c) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 41.
4. Od zemí uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) se vyžaduje, aby příslušnému orgánu členského státu určení předem předložily řádně odůvodněnou žádost založenou na skutečnosti, že nemají a nemohou přiměřeným způsobem získat technickou kapacitu a nezbytná zařízení pro odstranění odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Článek 41
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k odstranění ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich a
b) v případech uvedených v čl. 40 odst. 1 písm. d), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a) příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům;
b) příslušné orgány místa určení a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vstupu do Společenství;
c) dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vstupu do Společenství a
d) po vyřízení nezbytných celních formalit zašle celní úřad vstupu do Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům místa určení a pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad vstoupil do Společenství.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 bodu 4 druhého pododstavce a článku 5;
c) byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 bodu 5 druhého pododstavce a článku 6 a
d) je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Dovoz odpadů k využití
Článek 42
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD nebo které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Veškerý dovoz odpadů určených k využití do Společenství se zakazuje, s výjimkou dovozu:
a) ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD nebo
b) z jiných zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy nebo
c) z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství nebo
d) z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání podle odstavce 2 nebo
e) z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize, války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání o využití určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
V těchto případech se použije čl. 40 odst. 2.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody a ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. c) a d) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 41, pokud to může být významné.
Článek 43
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k využití ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a) souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu;
b) předchozí písemné oznámení podle článku 4 může podat oznamovatel a
c) v případech uvedených v čl. 42 odst. 1 písm. e), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Kromě toho musí být dodržena ustanovení čl. 41 odst. 3 písm. b), c) a d).
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a) oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo pokud byl udělen tichý souhlas příslušného orgánu místa odeslání mimo Společenství nebo jej lze předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b) byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 bodu 4 druhého pododstavce a článku 5;
c) byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 bodu 5 druhého pododstavce a článku 6 a
d) je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 48.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a) informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství a
b) zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
Článek 44
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
Pokud se odpad určený k využití dováží do Společenství:
a) ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD nebo
b) přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD a která je zároveň smluvní stranou Basilejské úmluvy,
použije se obdobně článek 41.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 45
Dovoz ze zámořských zemí nebo území
1. Pokud se do Společenství dováží odpad ze zámořských zemí nebo území, použije se obdobně hlava II.
2. Zámořské země a území a členské státy, se kterými jsou spojeny, mohou na přepravu ze zámořské země a území do daného členského státu použít vnitrostátní postupy.
3. Členské státy, které uplatňují odstavec 2, oznámí Komisi používané vnitrostátní postupy.
HLAVA VI
TRANZIT PŘES SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ A DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Tranzit odpadů určených k odstranění
Článek 46
Tranzit odpadů určených k odstranění přes Společenství
Pokud jsou odpady určené k odstranění přepravovány přes členské státy ze třetích zemí a do třetích zemí, použije se obdobně článek 41 s těmito úpravami a doplněními:
a) první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou nebo, pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 41 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství a
b) jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
KAPITOLA 2
Tranzit odpadů určených k využití
Článek 47
Tranzit odpadů určených k využití přes Společenství
1. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 46.
2. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 43 s těmito úpravami a doplněními:
a) první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou nebo, pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 41 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství a
b) jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
3. Pokud se odpad určený k využití přepravuje přes členské státy ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, do země, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje, nebo naopak, použije se odstavec 1 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje, a odstavec 2 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje.
HLAVA VII
JINÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Doplňkové povinnosti
Článek 48
Ochrana životního prostředí
1. Původce, oznamovatel nebo jiné podniky, které se podílejí na přepravě odpadů nebo na jejich využití či odstranění, podniknou všechny nezbytné krok pro zajištění toho, že je s jimi přepravovanými odpady během celé doby přepravy a během jejich využívání a odstraňování nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví, a způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Pokud se přeprava uskutečňuje ve Společenství, musí být zejména dodrženy požadavky článku 4 směrnice 75/442/EHS a ostatních právních předpisů Společenství o odpadech.
2. V případě vývozu ze Společenství příslušný orgán místa odeslání ve Společenství:
a) stanoví a snaží se zajistit, aby se v třetí zemi určení nakládalo s veškerými vyváženými odpady během celé doby přepravy, včetně využívání podle článků 35 a 37 nebo odstraňování podle článku 33, způsobem šetrným k životnímu prostředí;
b) zakáže vývoz odpadů do třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí při daném využívání nebo odstraňování lze mimo jiné předpokládat, pokud může oznamovatel nebo příslušný orgán v zemi určení prokázat, že zařízení, které přebírá odpad, bude provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které všeobecně odpovídají normám stanoveným v právních předpisech Společenství.
Tímto předpokladem však není dotčeno celkové posouzení nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí během celé doby přepravy, včetně využívání nebo odstraňování v třetí zemi určení.
Jako vodítko pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí lze použít pokyny uvedené v příloze VIII.
3. V případě dovozů do Společenství příslušný orgán místa určení ve Společenství:
a) stanoví a přijme opatření pro zajištění toho, že je s veškerými odpady přepravovanými do oblasti jeho jurisdikce během celé doby přepravy včetně jejich využívání nebo odstraňování v zemi určení nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí, a v souladu s článkem 4 směrnice 75/442/EHS a s ostatními právními předpisy Společenství o odpadech;
b) zakáže dovoz odpadů z třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Článek 49
Prosazování v členských státech
1. Členské státy stanoví předpisy pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající se předcházení nedovoleným přepravám odpadů, jejich odhalování a sankcí za takové přepravy.
2. Prostřednictvím opatření k prosazování tohoto nařízení mohou členské státy mimo jiné stanovit kontroly zařízení a podniků v souladu s článkem 13 směrnice 75/442/EHS a namátkové kontroly přeprav odpadů nebo souvisejícího využívání nebo odstraňování.
3. Kontroly přeprav mohou být prováděny zejména:
a) na místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele;
b) na místě určení za účasti příjemce;
c) na hranicích Společenství nebo
d) během přepravy uvnitř Společenství.
4. Kontroly mohou zahrnovat prohlídku dokladů, potvrzení totožnosti a případně i fyzickou kontrolu odpadů.
5. Členské státy mohou navzájem dvoustranně nebo mnohostranně spolupracovat, aby se usnadnilo předcházení nedovoleným přepravám a jejich odhalování.
6. Na žádost jiného členského státu může členský stát přijmout donucovací opatření vůči osobám podezřelým z účasti na nedovolené přepravě odpadů, které se nacházejí v tomto členském státě.
Článek 50
Zprávy podávané členskými státy
1. Před koncem každého kalendářního roku zašlou členské státy Komisi kopii zprávy za předchozí kalendářní rok, kterou podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy vypracovaly a zaslaly sekretariátu Basilejské úmluvy.
2. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy rovněž zprávu za předchozí rok na základě doplňujícího dotazníku v příloze IX a zašlou ji Komisi.
3. Zprávy vypracované členskými státy podle odstavců 1 a 2 se Komisi zasílají v elektronické podobě.
4. Komise na základě těchto zpráv vypracuje každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení Společenstvím a jeho členskými státy.
Článek 51
Mezinárodní spolupráce
Členské státy, je-li to vhodné a nezbytné, ve spojení s Komisí, spolupracují s ostatními smluvními stranami Basilejské úmluvy a s mezistátními organizacemi, mimo jiné prostřednictvím výměny nebo sdílení informací, podpory technologií šetrných k životnímu prostředí a vypracovávání pravidel osvědčené praxe.
Článek 52
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení.
Každý členský stát určí pouze jeden příslušný orgán pro tranzit.
Článek 53
Určení kontaktních subjektů
Členské státy a Komise určí každý jeden nebo více kontaktních subjektů, které odpovídají za informování a poskytování poradenství osobám a podnikům požadujícím informace.
Kontaktní subjekt Komise postoupí kontaktním subjektům členských států jakékoli otázky, které mu byly položeny a které se jich týkají, a naopak.
Článek 54
Určení celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství
Členské státy mohou určit zvláštní celní úřady na vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství pro přepravy odpadů, které vstupují do Společenství nebo z něj vystupují.
Jestliže se členský stát rozhodne určit tyto celní úřady, nelze pro žádnou přepravu odpadů použít pro účely vstupu do Společenství nebo výstupu z něj žádný jiný hraniční přechod v tomto členském státu.
Článek 55
Oznámení určení a s ním související údaje
1. Členské státy oznámí Komisi určení:
a) příslušných orgánů podle článku 52;
b) kontaktních subjektů podle článku 53 a
c) případně celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství podle článku 54.
2. Ve vztahu k těmto určením sdělí členské státy Komisi tyto údaje:
a) názvy;
b) poštovní adresy;
c) elektronické adresy;
d) telefonní čísla;
e) faxová čísla a
f) jazyky přijatelné pro příslušné orgány.
3. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
4. Tyto údaje jakož i všechny jejich změny se předávají Komisi v elektronické podobě a v případě potřeby rovněž v listinné podobě.
5. Komise zveřejní seznamy určených příslušných orgánů, kontaktních subjektů a celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství na své internetové stránce a tyto seznamy případně aktualizuje.
KAPITOLA 2
Jiná ustanovení
Článek 56
Zasedání kontaktních subjektů
Komise na žádost členských států nebo v jiných vhodných případech pravidelně pořádá zasedání kontaktních subjektů, aby posoudila otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení.
Článek 57
Změny příloh
1. Komise může změnit přílohy prostřednictvím nařízení a v souladu s postupem podle čl. 18 odst. 2 směrnice 75/442/EHS, aby zohlednila vědecký a technický pokrok. Kromě toho se:
a) změní přílohy I, II, III, IIIA, IV a V, aby se zohlednily změny dohodnuté v rámci Basilejské úmluvy a rozhodnutí OECD; mimo to se příloha IC o zvláštních pokynech pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu dokončí nejpozději ke dni použitelnosti tohoto nařízení s ohledem na pokyny OECD;
b) nezařazené odpady mohou prozatímně doplnit do přílohy IIIB, IV nebo V, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD;
c) na základě žádosti podané členským státem může zvážit prozatímní zahrnutí směsí dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III do přílohy IIIA v případech uvedených v čl. 3 odst.
2, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD. Původní položky, které mají být zahrnuty do přílohy IIIA, se pokud možno vloží do dne použitelnosti tohoto nařízení a nejpozději do 6 měsíců od uvedeného dne.
Příloha IIIA může obsahovat výhradu, že jednu nebo více jejích položek nelze použít na vývozy do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD;
d) stanoví výjimečné případy podle čl. 3 odst. 3 a tyto odpady se případně doplní do příloh IVA a V a odstraní z přílohy III;
e) změní příloha V, aby se zohlednily dohodnuté změny seznamu nebezpečných odpadů přijaté podle čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS;
f) změní příloha VIII, aby se zohlednily příslušné mezinárodní úmluvy a dohody.
2. Při změnách přílohy IX se jednání plně účastní výbor zřízený směrnicí Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [22].
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 58
Dodatečná opatření
1. Komise může k provádění tohoto nařízení přijmout tato dodatečná opatření:
a) způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění podle článku 6;
b) pokyny pro uplatňování čl. 12 odst. 1 písm. g);
c) další podmínky a požadavky týkající se zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem podle článku 14;
d) pokyny pro uplatňování článku 15, pokud jde o identifikaci a sledování odpadů, u kterých při předběžném využívání nebo odstraňování dochází k podstatným změnám;
e) pokyny pro spolupráci příslušných orgánů, pokud jde o nedovolené přepravy podle článku 23;
f) technické a organizační požadavky pro praktické provádění elektronické výměny údajů k poskytování dokladů a informací podle čl. 25 odst. 4;
g) další pokyny týkající se používání jazyků podle článku 26;
h) další vyjasnění procedurálních požadavků hlavy II, pokud jde o jejich použití na vývozy odpadů ze Společenství, dovozy odpadů do Společenství a tranzity odpadů přes Společenství;
i) další pokyny týkající se nedefinovaných právních pojmů.
2. O těchto opatřeních se rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 2 směrnice 75/442/EHS.
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 59
Přezkum
1. Do … [23] Komise dokončí přezkum vztahu mezi stávajícími oborovými předpisy o zdraví lidí a zvířat, včetně přeprav odpadů, na které se vztahuje nařízení (ES) č.
1774/2002, a ustanoveními tohoto nařízení. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy týkající se dosažení rovnocenné úrovně postupů a úpravy kontrol pro přepravu těchto odpadů.
2. Do pěti let od … [24] Komise přezkoumá provádění čl. 12 odst. 1 písm. c), včetně jeho dopadu na ochranu životního prostředí a fungování vnitřního trhu. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy na změnu tohoto ustanovení.
Článek 60
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 259/93 a rozhodnutí 94/774/ES se zrušují s účinkem od … [25].
2. Odkazy na zrušené nařízení (EHS) č. 259/93 se považují za odkazy na toto nařízení.
3. Rozhodnutí 1999/412/ES se zrušuje s účinkem od 1. ledna … [26].
Článek 61
Přechodná ustanovení
1. Na přepravu, která byla oznámena a pro kterou příslušný orgán místa určení vydal potvrzení o přijetí před … [25], se vztahuje nařízení (EHS) č. 259/93.
2. Předkládání zpráv podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EHS) č. 259/93 a čl. 50 odst. 4 tohoto nařízení za rok … [27] je založeno na dotazníku uvedeném v rozhodnutí 1999/412/ES.
Článek 62
Přechodná ustanovení pro některé členské státy
1. Do 30. června 2005 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, do Maďarska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 94/67/ES ze dne 16. prosince 1994 o spalování nebezpečných odpadů [28] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení [29] během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
2. Do 31. prosince 2010 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, do Lotyšska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
3. Do 31. prosince 2005 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, na Maltu vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
4. Do 31. prosince 2012 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Polska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2007 vznést příslušné orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Polska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2020 a GE 020 (odpadní sklo)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 a GH 013 (odpad z tuhých plastů)
B3020 (odpadní papír)
B3140 (odpadní pneumatiky)
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arsenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4030
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150.
S výjimkou odpadního skla, odpadního papíru a odpadních pneumatik může být toto období prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 postupem podle čl. 18 odst. 2 směrnice 75/442/EHS.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2012 vznést příslušné orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Polska:
a) těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b) odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
5. Do 31. prosince 2011 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, na Slovensko vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnic 94/67/ES a 96/61/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů [30] a směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
6. Odkazuje-li se v tomto článku v souvislosti s odpady uvedenými v příloze III na hlavu II, nepoužije se čl. 3 odst. 2, čl. 4 bod 5 druhý pododstavec a články 6, 11, 21, 22, 23, 24 a 30.
Článek 63
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od … [31].
2. S výhradou souhlasu dotčených členských států je možno použít čl. 25 odst. 4 před … [31].
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V … dne ...
Za Evropský parlament
předseda
...
Za Radu
předseda
...
[1] Úř. věst.
C 108, 30.4.2004, s. 58.
[2] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 19. listopadu 2003 (Úř. věst.
C 87 E, 7.4.2004, s. 28), společný postoj Rady ze dne 24. června 2005 a postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).
[3] Úř. věst. L 30, 6.2.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2557/2001 (Úř. věst. L 349, 31.12.2001, s. 1).
[4] Úř. věst.
L 310, 3.12.1994, s. 70.
[5] Úř. věst.
L 156, 23.6.1999, s. 37.
[6] Úř. věst.
L 39, 16.2.1993, s. 1.
[7] Úř. věst.
L 39, 16.2.1993, s. 3.
[8] Úř. věst.
L 272, 4.10.1997, s. 45.
[9] Úř. věst.
L 22, 24.1.1997, s. 14.
[10] Úř. věst. L 273, 10.10.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 668/2004 (Úř. věst. L 112, 19.4.2004, s. 1).
[11] Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39. Směrnice naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 (Úř. věst. L 284, 31.10.2003, s. 1).
[12] Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.
[13] Úř. věst.
L 314, 30.11.2001, s. 1.
[14] Úř. věst.
L 184, 17.7.1999, s. 23.
[15] Úř. věst.
L 35, 12.2.1992, s. 24.
[16] Úř. věst. L 377, 31.12.1991, s.
20. Směrnice ve znění směrnice 94/31/ES (Úř. věst.
L 168, 2.7.1994, s. 28).
[17] Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s.
1. Nařízení naposledy pozměněné aktem o přistoupení z roku 2003.
[18] Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2286/2003 (Úř. věst. L 343, 31.12.2003, s. 1).
[19] Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s.
37. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003.
[20] Úř. věst.
L 13, 19.1.2000, s. 12.
[21] Úř. věst. L 226, 6.9.2000, s.
3. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 2001/573/ES (Úř. věst.
L 203, 28.7.2001, s. 18).
[22] Úř. věst.
L 377, 31.12.1991, s. 48.
Směrnice ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003.
[23] Den vstupu tohoto nařízení v platnost.
[24] Den použitelnosti tohoto nařízení.
[25] Den použitelnosti tohoto nařízení (12 měsíců ode dne vyhlášení).
[26] Rok použitelnosti tohoto nařízení (rok následující po roce vyhlášení).
[27] Rok použitelnosti tohoto nařízení (rok následující po roce vyhlášení).
[28] Úř. věst. L 365, 31.12.1994, s. 34. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1882/2003.
[29] Úř. věst. L 309, 27.11.2001, s.
1. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.
[30] Úř. věst.
L 332, 28.12.2000, s. 91.
[31] 12 měsíců ode dne vyhlášení tohoto nařízení.
--------------------------------------------------
Společný postoj (ES) č. 29/2005
přijatý Radou dne 18. července 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/... /ES o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES
(2005/C 251 E/01)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [4] kodifikovala směrnici Rady 89/392/EHS ze dne 14. června 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [5].
Jelikož se nyní směrnice 98/37/ES podstatně mění, je žádoucí v zájmu jasnosti uvedenou směrnici přepracovat.
(2) Oblast strojních zařízení je velmi důležitou součástí strojírenského průmyslu a je jednou z hlavních průmyslových opor hospodářství Společenství.
Sociální náklady vyvolané vysokým počtem úrazů přímo způsobených použitím strojních zařízení lze snížit návrhem bezpečné konstrukce strojních zařízení a řádnou instalací a údržbou.
(3) Členské státy jsou na svém území odpovědné za zajištění bezpečnosti a zdraví osob, zejména pracovníků a spotřebitelů, a případně domácích zvířat a majetku, před nebezpečím plynoucím z používání strojních zařízení.
(4) Aby byla zajištěna právní jistota pro uživatele, měla by se pokud možno co nejpřesněji vymezit oblast působnosti této směrnice a pojmy související s jejím uplatňováním.
(5) Příslušné závazné předpisy členských států pro stavební výtahy určené ke zvedání osob nebo osob a nákladů, které jsou obvykle ve skutečnosti doplňované závaznými technickými specifikacemi nebo nezávaznými normami, nemusí nutně vést k rozdílným úrovním ochrany zdraví a bezpečnosti, přesto však vzhledem ke své odlišnosti vytvářejí překážky obchodu v rámci Společenství.
Navíc se značně liší vnitrostátní systémy posuzování shody a certifikace pro tyto stroje.
Proto je žádoucí nevyloučit stavební výtahy určené ke zvedání osob nebo osob a nákladů z oblasti působnosti této směrnice.
(6) Je vhodné z oblasti působnosti této směrnice vyloučit zbraně, včetně střelných zbraní, na které se vztahuje směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991o kontrole nabývání a držení zbraní [6]; toto vyloučení střelných zbraní by se nemělo vztahovat na přenosná upevňovací zařízení s náboji a jiné rázové stroje určené výhradně pro průmyslové nebo technické účely.
Je nezbytné stanovit přechodná opatření, která členským státům umožní, aby povolovaly uvádět na trh a do provozu taková strojní zařízení vyrobená v souladu s vnitrostátními předpisy platnými v době přijetí této směrnice, včetně prováděcích předpisů k Úmluvě ze dne 1. července 1969 o vzájemném uznávání ověřovacích značek ručních palných zbraní.
Tato přechodná opatření umožní rovněž evropským normalizačním organizacím vypracovat normy, které zajistí úroveň bezpečnosti podle současného stavu techniky.
(7) Tato směrnice se nevztahuje na zvedání osob stroji, které nejsou určeny ke zvedání osob.
Tím však není dotčeno právo členských států přijmout, v souladu se Smlouvou, s ohledem na tyto stroje vnitrostátní opatření za účelem provedení směrnice Rady 89/655/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst.
(8) Dozor nad trhem je základním nástrojem, jelikož zajišťuje řádné a jednotné uplatňování směrnic.
Proto je vhodné vytvořit právní rámec, ve kterém může dozor nad trhem plynule probíhat.
(9) V souvislosti s dozorem nad trhem by se mělo jednoznačně rozlišovat mezi zpochybněním harmonizované normy, na jejímž základě se předpokládá shoda strojního zařízení, a ochrannou doložkou vztahující se na strojní zařízení.
(10) Uvedení strojního zařízení do provozu ve smyslu této směrnice se může vztahovat pouze na použití strojního zařízení k určenému účelu nebo k účelu, který lze důvodně předvídat.
To nevylučuje stanovení jiných podmínek pro použití strojního zařízení, pokud tím nedojde ke změně strojního zařízení, která není specifikována v této směrnici.
(11) Je rovněž třeba stanovit přiměřený mechanismus umožňující přijímání zvláštních opatření na úrovni Společenství, podle nichž jsou členské státy povinny zakázat nebo omezit uvádění na trh některých typů strojních zařízení, která představují stejná rizika pro zdraví a bezpečnost osob v důsledku nedostatků v příslušných harmonizovaných normách nebo v důsledku svých technických vlastností, nebo taková strojní zařízení podřídit zvláštním podmínkám.
Pro zajištění náležitého hodnocení potřeby takových opatření by měla být tato opatření přijímána Komisí, jíž je nápomocen výbor, s ohledem na konzultace s členskými státy a ostatními dotčenými stranami. Jelikož tato opatření nejsou přímo použitelná na hospodářské subjekty, měly by členské státy přijmout veškerá nezbytná opatření k jejich provedení.
(12) Měly by být dodrženy základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, aby byla zajištěna bezpečnost strojních zařízení; tyto požadavky by měly být uplatňovány rozumně a s ohledem na stav techniky v době konstrukce a na technické a ekonomické požadavky.
(13) Pokud strojní zařízení může používat i spotřebitel, který není kvalifikovanou obsluhou, měl by to výrobce vzít v úvahu v návrhu a konstrukci.
Totéž platí, pokud se stroj běžně používá k poskytování služeb spotřebiteli.
(14) Ačkoli se na neúplná strojní zařízení nevztahují všechny požadavky této směrnice, je důležité, aby byl pomocí zvláštního postupu zaručen volný pohyb těchto strojních zařízení.
(15) Na obchodních veletrzích, výstavách apod. by mělo být možné vystavovat strojní zařízení, která nesplňují požadavky této směrnice.
Dotčené strany by však měly být náležitě informovány o tom, že tato strojní zařízení nejsou v souladu s touto směrnicí a jako taková nemohou být odkoupena.
(16) Tato směrnice definuje pouze obecné základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost, doplněné řadou zvláštních požadavků pro určité kategorie strojních zařízení.
Aby se výrobcům usnadnilo prokazování shody s těmito základními požadavky a aby bylo možné ověřit shodu se základními požadavky, je žádoucí mít na evropské úrovni harmonizované normy týkající se prevence rizik, která vyplývají z návrhu a konstrukce strojních zařízení.
Tyto normy jsou vypracovávány soukromoprávními subjekty a měly by si zachovat nezávazný charakter.
(17) S ohledem na povahu rizik spojených s používáním strojních zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, by měly být zavedeny postupy posuzování shody se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.
Tyto postupy by měly být navrženy podle možného nebezpečí daného strojního zařízení.
Proto by každá kategorie strojního zařízení měla mít svůj vlastní postup v souladu s rozhodnutím Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [8], s přihlédnutím k povaze ověření potřebného pro takové strojní zařízení.
(18) Výrobci by měli plně odpovídat za osvědčování shody svých strojních zařízení s touto směrnicí.
Pro některé druhy strojních zařízení s vyšší mírou rizik je však žádoucí přísnější postup certifikace.
(19) Označení CE by mělo být plně uznáno jako jediné označení, které zaručuje, že strojní zařízení splňuje požadavky této směrnice.
Všechna ostatní označení, která by mohla třetí osoby uvést v omyl, pokud jde o význam nebo tvar označení CE, by měla být zakázána.
(20) Aby byla zajištěna rovnocennost označení CE se značkou výrobce, je důležité, aby byly obě značky připojeny stejnou technikou.
Aby se předešlo záměně označení CE, které se může objevit na některých součástech, s označením CE strojního zařízení, mělo by být posledně uvedené označení připojeno vedle jména osoby, která za strojní zařízení odpovídá, tj. výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce.
(21) Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce by měl rovněž zajistit, aby u strojního zařízení, které chce uvést na trh, bylo posouzeno riziko.
Za tímto účelem by měl stanovit, které základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost se na jeho strojní zařízení vztahují a ohledně kterých musí přijmout opatření.
(22) Je nezbytné, aby před vydáním ES prohlášení o shodě vypracoval výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství konstrukční a výrobní dokumentaci.
Není však nutné, aby veškerá dokumentace byla k dispozici trvale ve fyzické podobě, avšak musí být k dispozici na vyžádání.
Nemusí obsahovat podrobné výkresy podsestav použitých při výrobě strojního zařízení, pokud však není jejich znalost nezbytná pro zjišťování shody se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.
(23) Ti, kterým je určeno jakékoliv rozhodnutí přijaté v souladu s touto směrnicí, by měli být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o dostupných právních opravných prostředcích.
(24) Členské státy by měly stanovit sankce za porušení této směrnice.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(25) Použití této směrnice na řadu strojních zařízení určených ke zvedání osob vyžaduje lepší vymezení výrobků, na něž se tato směrnice vztahuje, ve vztahu k výrobkům, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/16/ES ze dne 29. června 1995 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů [9].
Považuje se proto za nezbytné nově vymezit oblast působnosti uvedené směrnice. Směrnice 95/16/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(26) Jelikož cíle této směrnice, totiž za účelem zvýšení bezpečnosti strojních zařízení uváděných na trh stanovit základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost s ohledem na konstrukci a výrobu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(27) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [10] by Rada měla vybízet členské státy k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(28) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na tyto výrobky:
a) strojní zařízení;
b) vyměnitelná přídavná zařízení;
c) bezpečnostní součásti;
d) příslušenství pro zdvihání;
e) řetězy, lana a popruhy;
f) snímatelná mechanická převodová zařízení;
g) neúplná strojní zařízení.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) bezpečnostní součásti, které mají být použity jako náhradní součásti k nahrazení totožných součástí a které jsou dodány výrobcem původního strojního zařízení;
b) zvláštní zařízení určená k používání na výstavištích nebo v zábavních parcích;
c) strojní zařízení zvláště navrhovaná nebo uváděná do provozu pro jaderné účely, jejichž porucha může způsobit únik radioaktivity;
d) zbraně, včetně střelných zbraní;
e) tyto dopravní prostředky:
- zemědělské a lesnické traktory, pokud jde o rizika, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků o změn směrnice 74/150/EHS [12], kromě strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,
- motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, na něž se vztahuje směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [13], kromě strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,
- vozidla, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a o změně směrnice Rady 92/61/EHS [14], kromě strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,
- motorová vozidla určená výhradně pro sportovní soutěže a
- dopravní prostředky určené k letecké nebo vodní přepravě nebo k přepravě po železničních cestách, kromě strojního zařízení namontovaného na těchto dopravních prostředcích;
f) námořní plavidla a mobilní pobřežní jednotky společně s palubním vybavením těchto plavidel nebo jednotek;
g) strojní zařízení zvláště navrhovaná a konstruovaná pro vojenské nebo policejní účely;
h) strojní zařízení zvláště navrhovaná a konstruovaná pro výzkumné účely pro dočasné použití v laboratořích;
i) důlní těžní zařízení;
j) strojní zařízení jevištní techniky určená k přesunu účinkujících během představení;
k) elektrické a elektronické výrobky následujících skupin, pokud se na ně vztahuje směrnice Rady 73/23/EHS ze dne 19. února 1973 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízeních určených pro používání v určitých mezích napětí [15]:
- spotřebiče pro domácnost určené k domácímu použití,
- audio a video přístroje,
- zařízení pro informační technologie,
- běžné kancelářské stroje,
- jističe a vypínače;
l) tyto druhy vysokonapěťových elektrických zařízení:
- spínací a řídící zařízení,
- transformátory.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice označuje "strojní zařízení" výrobky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) až f).
Dále se rozumí:
a) "strojním zařízením":
i) soubor, který je vybaven nebo má být vybaven poháněcím systémem, který nepoužívá přímo vynaloženou lidskou nebo zvířecí sílu, sestavený z částí nebo součástí, z nichž alespoň jedna je pohyblivá, vzájemně spojených za účelem přesně stanoveného použití,
ii) soubor uvedený v bodu i), kterému chybí pouze ty součásti, které jej spojují s místem použití nebo se zdroji energie či pohybu,
iii) soubor uvedený v bodech i) nebo ii), který je připraven k instalaci a je schopen fungovat až po namontování na dopravní prostředek nebo po instalaci v budově nebo na konstrukci,
iv) soubory strojních zařízení uvedené v bodech i), ii) nebo iii) nebo neúplná strojní zařízení podle písmene g), které jsou za účelem dosažení stejného výsledku uspořádány a ovládány tak, aby pracovaly jako integrovaný celek,
v) soubor spojených částí nebo součástí, z nichž alespoň jedna je pohyblivá, které jsou vzájemně spojeny za účelem zvedání břemen a jejichž jediným zdrojem energie je přímo vynaložená lidská síla;
b) "vyměnitelným přídavným zařízením" zařízení, které po uvedení strojního zařízení nebo traktoru do provozu je k tomuto strojnímu zařízení nebo traktoru připojeno samotnou obsluhou za účelem pozměnění jeho funkce nebo přidání nové funkce, přičemž toto zařízení není nástrojem;
c) "bezpečnostní součástí" součást,
- která plní bezpečnostní funkci a
- která se uvádí na trh samostatně a
- jejíž selhání nebo chybná funkce ohrožuje bezpečnost osob a
- která není nezbytná k tomu, aby strojní zařízení fungovalo, nebo pomocí níž je možno nahradit běžné součásti nezbytné pro fungování strojního zařízení.
Indikativní seznam bezpečnostních součástí, který lze aktualizovat v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a), je uveden v příloze V;
d) "příslušenstvím pro zdvihání" součást nebo zařízení, které není připojeno ke zdvihacímu strojnímu zařízení, které umožňuje přichycení břemene a které se nachází mezi strojním zařízením a břemenem či na samotném břemeni, nebo které je určeno k tomu, aby tvořilo nedílnou součást břemene, a které se uvádí na trh samostatně; za příslušenství pro zdvihání se považují rovněž vázací prostředky a jejich součásti;
e) "řetězy, lany a popruhy" řetězy, lana a popruhy, které jsou navrženy a konstruovány pro účely zvedání jako součást stroje nebo příslušenství pro zdvihání;
f) "snímatelným mechanickým převodovým zařízením" snímatelná součást k přenosu energie mezi samojízdným strojním zařízením nebo traktorem a jiným strojem, která spojuje první pevné ložisko obou strojů.
Pokud se uvádí na trh s ochranným krytem, považuje se za jeden výrobek;
g) "neúplným strojním zařízením" soubor, který je téměř strojním zařízením, ale který sám o sobě nemůže plnit určitou funkci.
Neúplným strojním zařízením je poháněcí systém.
Neúplné strojní zařízení je určeno pouze k zabudování do jiného strojního zařízení nebo jiného neúplného strojního zařízení či zařízení nebo ke smontování s nimi, čímž se vytvoří strojní zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice;
h) "uvedením na trh" první zpřístupnění strojního zařízení nebo neúplného strojního zařízení na trhu Společenství za účelem jeho distribuce nebo používání, ať za úplatu nebo bezplatně;
i) "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba, která navrhuje nebo vyrábí strojní zařízení nebo neúplné strojní zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, a odpovídá za shodu tohoto strojního zařízení nebo neúplného strojního zařízení s touto směrnicí, za účelem jeho uvedení na trh, a to pod vlastním jménem nebo značkou, nebo pro vlastní použití.
Neexistuje-li takto vymezený výrobce, považuje se za výrobce každá fyzická nebo právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu strojní zařízení nebo neúplné strojní zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice;
j) "zplnomocněným zástupcem" fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která obdržela od výrobce písemné pověření k tomu, aby jeho jménem plnila zcela nebo částečně povinnosti a náležitosti spojené s touto směrnicí;
k) "uvedením do provozu" se rozumí první použití strojního zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, ve Společenství k určenému účelu;
l) "harmonizovanou normou" nezávazná technická specifikace přijatá normalizačním orgánem, tj. Evropským výborem pro normalizaci (CEN), Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) nebo Evropským institutem pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI), na základě pověření Komise v souladu s postupy stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [16].
Článek 3
Zvláštní směrnice
Pokud se u strojního zařízení na rizika uvedená v příloze I vztahují zcela nebo částečně jiné, zvláštní směrnice Společenství, tato směrnice se s ohledem na tato rizika pro strojní zařízení nepoužije nebo se přestane používat ode dne provedení těchto jiných směrnic.
Článek 4
Dozor nad trhem
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření pro zajištění toho, aby strojní zařízení mohlo být uváděno na trh nebo do provozu, pouze pokud splňuje příslušná ustanovení této směrnice a neohrožuje zdraví a bezpečnost osob, a případně domácích zvířat nebo majetku, je-li náležitě instalováno a udržováno a je-li používáno k určeným účelům a za podmínek, které lze důvodně předvídat.
2. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření pro zajištění toho, aby neúplné strojní zařízení mohlo být uváděno na trh, pouze pokud splňuje příslušná ustanovení této směrnice.
3. Členské státy ustanoví nebo jmenují příslušné orgány ke sledování shody strojního zařízení nebo neúplného strojního zařízení s ustanoveními odstavců 1 a 2.
4. Členské státy vymezí úkoly, organizaci a pravomoci příslušných orgánů uvedených v odstavci 3 a oznámí Komisi a ostatním členským státům tyto údaje i jejich případné změny.
Článek 5
Uvádění na trh a uvádění do provozu
1. Před uvedením strojního zařízení na trh nebo do provozu výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce:
a) zajistí, aby splňovalo příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost uvedené v příloze I;
b) zajistí, aby byla k dispozici technická dokumentace podle oddílu A přílohy VII;
c) poskytne zejména potřebné informace, např. návod k používání;
d) provede příslušné postupy k posouzení shody v souladu s článkem 12;
e) vypracuje ES prohlášení o shodě podle přílohy II části 1 oddílu A a zajistí, aby toto prohlášení bylo přiloženo ke strojnímu zařízení;
f) připojí označení CE podle článku 16.
2. Před uvedením neúplného strojního zařízení na trh zajistí výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce dokončení postupů podle článku 13.
3. Za účelem postupů podle článku 12 má výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce k dispozici nezbytné prostředky k zajištění toho, že strojní zařízení splňuje základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost stanovené v příloze I, nebo má k takovým prostředkům přístup.
4. Pokud se na strojní zařízení vztahují rovněž jiné směrnice Společenství týkající se jiných aspektů označení CE a jeho připojování, znamená označení CE, že strojní zařízení splňuje rovněž požadavky těchto jiných směrnic.
Pokud si však výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce podle jedné nebo více těchto směrnic zvolil během přechodného období systém, který bude používat, pak označení CE označuje pouze shodu s ustanoveními těch směrnic, které výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce používá.
V ES prohlášení o shodě se uvedou podrobné údaje o použitých směrnicích vyhlášených v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Volný pohyb
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh nebo do provozu strojních zařízení, která splňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh neúplných strojních zařízení, která jsou podle prohlášení o zabudování vydaného výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem v souladu s přílohou II částí 1 oddílem B určena pro zabudování do jiného strojního zařízení nebo pro sestavení s jiným neúplným strojním zařízením tak, že vznikne strojní zařízení.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, při předvádění apod. bránit předvádění strojních zařízení nebo neúplných strojních zařízení, jež nejsou ve shodě s touto směrnicí, pokud viditelné označení zřetelně udává, že tato strojní zařízení nejsou ve shodě s touto směrnicí a že nebudou k dispozici, dokud nebude jejich shoda zajištěna.
V průběhu předvádění takovýchto strojních zařízení nebo neúplných strojních zařízení musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti osob.
Článek 7
Předpoklad shody a harmonizované normy
1. Členské státy pokládají strojní zařízení opatřená označením CE a ES prohlášením o shodě, jehož obsah je uveden v příloze II části 1 oddílu A, za splňující požadavky této směrnice.
2. Strojní zařízení vyrobené v souladu s harmonizovanou normou, na níž byl odkaz zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie, se považuje za splňující základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost podle takové harmonizované normy.
3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie odkazy na harmonizované normy.
4. Členské státy přijmou vhodná opatření, která umožní sociálním partnerům ovlivňovat na vnitrostátní úrovni proces přípravy a sledování harmonizovaných norem.
Článek 8
Zvláštní opatření
1. Komise může postupem podle čl. 22 odst. 3 přijmout vhodná opatření k provedení ustanovení týkající se těchto bodů:
a) aktualizace indikativního seznamu bezpečnostních součástí podle čl. 2 písm. c), který je uveden v příloze V;
b) omezení uvádění strojního zařízení uvedeného v článku 9 na trh.
2. Komise může postupem podle čl. 22 odst. 2 přijmout vhodná opatření k provedení a praktickému uplatňování této směrnice, včetně opatření nezbytných k zajištění spolupráce mezi členskými státy navzájem a členskými státy a Komisí podle čl. 19 odst. 1.
Článek 9
Zvláštní opatření pro potenciálně nebezpečná strojní zařízení
1. Pokud má Komise v souladu s postupem podle článku 10 za to, že harmonizovaná norma ne zcela naplňuje příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které jsou stanoveny v příloze I, může Komise v souladu s odstavcem 3 přijmout opatření, podle nichž jsou členské státy povinny zakázat nebo omezit uvádění na trh strojního zařízení, jehož technické vlastnosti představují v důsledku nedostatků v normách riziko, nebo podřídit takové strojní zařízení zvláštním podmínkám.
Pokud má Komise v souladu s postupem podle článku 11 za to, že opatření přijaté členským státem je odůvodněné, může Komise v souladu s odstavcem 3 přijmout opatření, podle nichž jsou členské státy povinny zakázat nebo omezit uvádění na trh strojního zařízení, které představuje v důsledku svých technických vlastností stejné riziko, nebo podřídit takové strojní zařízení zvláštním podmínkám.
2. Každý členský stát může Komisi požádat, aby přezkoumala potřebu přijetí opatření uvedených v odstavci 1.
3. V případech uvedených v odstavci 1 konzultuje Komise členské státy a ostatní dotčené strany ohledně opatření, která zamýšlí přijmout, aby zajistila vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti osob na úrovni Společenství.
S patřičným ohledem na výsledky těchto konzultací přijme nezbytná opatření postupem podle čl. 22 odst. 3.
Článek 10
Postup zpochybnění harmonizované normy
Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizovaná norma ne zcela naplňuje příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které jsou stanoveny v příloze I, předloží Komise nebo členský stát věc s udáním důvodu výboru zřízenému směrnicí 98/34/ES.
Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise rozhodne o tom, zda zveřejní, nezveřejní, zveřejní s omezením, ponechá, ponechá s omezením nebo zruší odkazy na dotyčnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Ochranná doložka
1. Shledá-li členský stát, že strojní zařízení, na něž se tato směrnice vztahuje, opatřená označením CE, doložená ES prohlášením o shodě a používaná v souladu s určeným účelem nebo za podmínek, jež lze důvodně předpokládat, může ohrozit zdraví a bezpečnost osob, a případně domácích zvířat nebo majetku, přijme veškerá vhodná opatření pro stažení tohoto strojního zařízení z trhu, pro zákaz jeho uvedení na trh nebo do provozu či pro omezení jeho volného pohybu.
2. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o takovém opatření a uvede důvody svého rozhodnutí, zejména zda je neshoda způsobena:
a) nesplněním základních požadavků podle čl. 5 odst. 1 písm. a);
b) nesprávným použitím harmonizovaných norem uvedených v čl. 7 odst. 2;
c) nedostatky v samotných harmonizovaných normách uvedených v čl. 7 odst. 2.
3. Komise neprodleně zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Na základě těchto konzultací Komise zváží, zda jsou opatření přijatá členským státem oprávněná či nikoli, a sdělí své rozhodnutí členskému státu, který je přijal, ostatním členským státům a výrobci nebo jeho zplnomocněnému zástupci.
4. Zakládají-li se opatření uvedená v odstavci 1 na nedostatcích v harmonizovaných normách a trvá-li členský stát, který opatření přijal, na svém rozhodnutí, Komise nebo členský stát zahájí postup podle článku 10.
5. Jestliže strojní zařízení není ve shodě s požadavky a je opatřeno označením CE, přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo výrobek tímto označením opatřil, a uvědomí o tom Komisi.
Komise uvědomí ostatní členské státy.
6. Komise zajistí, aby byly členské státy stále informovány o průběhu a výsledcích tohoto postupu.
Článek 12
Postupy posuzování shody strojního zařízení
1. K osvědčení shody strojních zařízení s touto směrnicí použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce jeden z postupů posuzování shody popsaných v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Není-li strojní zařízení uvedeno v příloze IV, použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce postup posuzování shody interním řízením výroby strojního zařízení podle přílohy VIII.
3. Je-li zařízení uvedeno v příloze IV a je-li vyrobeno podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 7 odst. 2 a pokud tyto normy zahrnují všechny příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce jeden z těchto postupů:
a) postup posuzování shody interním řízením výroby strojního zařízení podle přílohy VIII;
b) postup ES přezkoušení typu podle přílohy IX a interní řízení výroby strojního zařízení podle přílohy VIII bodu 3;
c) postup komplexního zabezpečování jakosti podle přílohy X.
4. Je-li zařízení uvedeno v příloze IV a nebylo-li vyrobeno podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 7 odst. 2, nebo bylo-li vyrobeno podle těchto norem pouze částečně, nebo nezahrnují-li harmonizované normy všechny příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, nebo pokud pro dotyčné strojní zařízení neexistují žádné harmonizované normy, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce použijí jeden z těchto postupů:
a) postup ES přezkoušení typu podle přílohy IX a interní řízení výroby strojního zařízení podle přílohy VIII bodu 3;
b) postup komplexního zabezpečování jakosti podle přílohy X.
Článek 13
Postup u neúplného strojního zařízení
1. Výrobce neúplného strojního zařízení nebo jeho zplnomocněný zástupce před jeho uvedením na trh zajistí, aby:
a) byla vypracována příslušná technická dokumentace podle přílohy VII části B;
b) byl vypracován montážní návod podle přílohy VI;
c) bylo vyhotoveno prohlášení o zabudování podle přílohy II části 1 oddílu B.
2. Montážní návod a prohlášení o zabudování jsou přiloženy k neúplnému strojnímu zařízení, dokud není zabudováno do úplného strojního zařízení, a poté se stanou součástí technické dokumentace tohoto strojního zařízení.
Článek 14
Oznámené subjekty
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jmenovaly pro provádění postupů posuzování shody pro uvádění na trh podle čl. 12 odst. 3 a 4, s uvedením zvláštních postupů posuzování shody a kategorií strojních zařízení, pro něž byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům případné změny těchto údajů.
2. Členské státy zajistí, aby oznámené subjekty byly pravidelně sledovány, aby se zjistilo, zda stále splňují kritéria stanovená v příloze XI.
Oznámený subjekt poskytne na žádost příslušné informace, včetně rozpočtových dokumentů, aby členské státy mohly zajistit splnění požadavků přílohy XI.
3. Členské státy použijí při posuzování subjektů, které mají být oznámeny, a subjektů, které již oznámeny jsou, kritéria stanovená v příloze XI.
4. Komise zveřejní pro informaci v Úředním věstníku Evropské unie seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
5. O subjektech, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, na něž jsou odkazy zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, se předpokládá, že splňují příslušná kritéria.
6. Jestliže oznámený subjekt zjistí, že výrobce nesplnil nebo již nesplňuje příslušné požadavky této směrnice nebo že neměl být vydán certifikát ES přezkoušení typu nebo schválení systému zabezpečování jakosti, s ohledem na zásadu proporcionality pozastaví platnost vydaného certifikátu nebo schválení nebo jej odejme nebo uloží omezení s udáním důvodu, neprovede-li výrobce k zajištění splnění těchto požadavků příslušná opatření k nápravě.
V případě pozastavení platnosti nebo odejmutí certifikátu nebo schválení nebo uložení omezení, nebo v případě, kdy se ukáže nezbytným zásah příslušného orgánu, informuje oznámený subjekt příslušný orgán podle článku 4.
Členský stát uvědomí neprodleně ostatní členské státy a Komisi.
Musí být k dispozici postup odvolání.
7. Za účelem koordinace jednotného uplatňování této směrnice Komise organizuje výměnu zkušeností mezi orgány odpovědnými za jmenování, oznamování a sledování oznámených subjektů v členských státech a oznámenými subjekty.
8. Členský stát, který subjekt oznámil, jeho oznámení neprodleně odvolá, pokud zjistí, že:
a) tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze XI, nebo
b) tento subjekt závažným způsobem neplní své povinnosti.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 15
Instalace a používání strojního zařízení
Touto směrnicí není dotčeno oprávnění členských států stanovit v souladu s právními předpisy Společenství takové požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby osoby, zvláště pak pracovníci, byly chráněny při používání strojních zařízení, pokud to nemá za následek změnu strojního zařízení způsobem neuvedeným v této směrnici.
Článek 16
Označení CE
1. Označení shody CE se skládá z iniciál "CE" podle přílohy III.
2. Strojní zařízení musí být viditelně, čitelně a nesmazatelně opatřeno označením CE v souladu s přílohou III.
3. Je zakázáno připojovat na strojní zařízení označení, která by mohla třetí osoby uvést v omyl, pokud jde o význam nebo tvar označení CE.
Jakékoliv jiné označení může být ke strojnímu zařízení připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost, čitelnost a význam označení CE.
Článek 17
Označení nesplňující požadavky
1. Členské státy považují za označení nesplňující požadavky tyto případy:
a) připojení označení CE podle této směrnice na výrobky, na něž se tato směrnice nevztahuje;
b) neexistence označení CE nebo ES prohlášení o shodě pro strojní zařízení;
c) připojení jiného označení na strojní zařízení než označení CE, které je zakázáno podle čl. 16 odst. 3.
2. Pokud členský stát zjistí, že označení CE neodpovídá příslušným ustanovením této směrnice, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce povinen zajistit shodu výrobku a ukončit porušování za podmínek určených tímto členským státem.
3. Pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění dotyčného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy stanovenými v článku 11.
Článek 18
Důvěrnost údajů
1. Aniž jsou dotčeny stávající vnitrostátní právní předpisy a zvyklosti v oblasti důvěrnosti údajů, zajistí členské státy, aby všechny strany dotčené uplatňováním této směrnice byly povinny považovat informace, s nimiž se seznámily při plnění svých úkolů a které podléhají úřednímu tajemství, za důvěrné, není-li zveřejnění takovéto informace nezbytné k ochraně zdraví a bezpečnosti osob.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny povinnosti členských států a oznámených subjektů týkající se vzájemné výměny informací a vydávání upozornění.
3. Rozhodnutí přijatá členskými státy a Komisí podle článků 9 a 11 se zveřejňují.
Článek 19
Spolupráce členských států
1. Členské státy přijmou vhodná opatření pro zajištění toho, aby příslušné orgány uvedené v čl. 4 odst. 3 spolupracovaly navzájem i s Komisí a předávaly si informace nezbytné k jednotnému uplatňování této směrnice.
2. Za účelem koordinace jednotného uplatňování této směrnice Komise organizuje výměnu zkušeností mezi příslušnými orgány odpovědnými za dozor nad trhem.
Článek 20
Opravné prostředky
Každé opatření přijaté na základě této směrnice a omezující uvádění strojního zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, na trh nebo do provozu, musí být přesně odůvodněno.
Toto opatření se oznámí co nejdříve dotčené straně, společně s informacemi o právních opravných prostředcích, které jsou jí k dispozici podle platných právních předpisů daného členského státu, a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 21
Šíření informací
Komise přijme nezbytná opatření, aby informace o provádění této směrnice byly zpřístupněny.
Článek 22
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor, dále jen "Výbor pro strojní zařízení".
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor pro strojní zařízení přijme svůj jednací řád.
Článek 23
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy do … [17] Komisi a neprodleně ji informují o případných změnách těchto ustanovení.
Článek 24
Změna směrnice 95/16/ES
Směrnice 95/16/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Pro účely této směrnice se "výtahem" rozumí zdvihací zařízení obsluhující různé úrovně s nosnou částí pohybující se mezi vodítky, která jsou pevná a odkloněná od vodorovné roviny v úhlu větším než 15°, určené k přepravě:
- osob,
- osob a nákladů,
- pouze nákladů, pokud je nosná část přístupná, to znamená, že na ni lze bez obtíží vstoupit, a je opatřena ovládacím zařízením na nosné části nebo v dosahu osoby, která se na ní nachází.
Za výtahy spadající do oblasti působnosti této směrnice se považují zdvihací zařízení s určenou dráhou pohybu, i když se nepohybují mezi pevnými vodítky.
"Nosnou částí" se rozumí část výtahu, na níž se nacházejí osoby nebo náklad za účelem jejich zvedání nebo spouštění.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
- zdvihací zařízení, jejichž rychlost nepřekračuje 0,15 m/s,
- stavební výtahy,
- lanové dráhy, včetně pozemních lanových drah,
- výtahy zvlášť navržené a konstruované pro vojenské nebo policejní účely,
- zdvihací zařízení, z nichž lze provádět práce,
- důlní těžní zařízení,
- zdvihací zařízení jevištní techniky určená ke zvedání účinkujících během představení,
- zdvihací zařízení v dopravních prostředcích,
- zdvihací zařízení spojená se strojním zařízením a určená výhradně k zajištění přístupu na pracoviště, včetně míst pro údržbu a kontrolu na strojním zařízení,
- ozubnicové dráhy,
- pohyblivé schody a pohyblivé chodníky."
2. V příloze I se bod 1.2 nahrazuje tímto:
"1.2 Nosná část
Nosná část výtahu musí mít podobu klece.
Tato klec výtahu musí být navržena a konstruována tak, aby její prostor a pevnost odpovídaly dodavatelem stanovenému maximálnímu počtu osob a nosnosti výtahu.
Jestliže to rozměry dovolují, musí být klec u výtahů určených pro přepravu osob navržena a konstruována tak, aby její konstrukce nepřekážela nebo nebránila v přístupu a užití tělesně postiženým osobám a aby umožňovala veškeré vhodné úpravy, které mohou těmto osobám usnadnit její používání."
Článek 25
Zrušení
Směrnice 98/37/ES se zrušuje.
Odkazy v předpisech Společenství na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze XII.
Článek 26
Provedení
1. Členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do … [18].
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat s účinností od … [19].
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Článek 27
Odchylka
Do … [20] mohou členské státy povolovat uvádění na trh a do provozu přenosných upevňovacích zařízení s náboji a jiných rázových strojů, které jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými v době přijetí této směrnice.
Článek 28
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 29
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Společný postoj (ES) č. 30/2005
přijatý Radou dne 18. července 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne … o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech a o zrušení směrnice 91/157/EHS
(2005/C 264 E/01)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy a čl. 95 odst. 1 této smlouvy ve vztahu k článkům 4, 5 a 18 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2]
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je žádoucí harmonizovat vnitrostátní opatření týkající se baterií a akumulátorů a odpadních baterií a akumulátorů.
Hlavním cílem této směrnice je snížit na minimum nepříznivý dopad baterií a akumulátorů a odpadních baterií a akumulátorů na životní prostředí, a tím přispět k ochraně, uchování a zlepšení kvality životního prostředí. Právním základem směrnice je proto čl.
1 Smlouvy. Je však rovněž vhodné přijmout na základě čl.
95 odst. 1 Smlouvy opatření na úrovni Společenství, jejichž cílem bude harmonizovat požadavky týkající se obsahu těžkých kovů a označování baterií a akumulátorů, a tak zajistit hladké fungování vnitřního trhu a zamezit narušování hospodářské soutěže v rámci Společenství.
(2) Ve sdělení Komise ze dne 30. července 1996 o přezkumu strategie Společenství v oblasti nakládání s odpady jsou stanoveny hlavní směry budoucí politiky Společenství pro nakládání s odpady.
V tomto sdělení se zdůrazňuje potřeba snížit na minimum množství nebezpečných látek v odpadech a uvádějí se v něm potenciální výhody pravidel na úrovni Společenství, jimiž se omezí přítomnost těchto látek ve výrobcích a ve výrobních postupech.
Ve sdělení se dále konstatuje, že v případech, kdy nelze vzniku odpadu zabránit, by se měl odpad opakovaně používat anebo využívat z materiálových nebo energetických důvodů.
(3) Směrnice Rady 91/157/EHS ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky [5] přinesla sblížení právních předpisů členských států v této oblasti.
Cílů uvedené směrnice však nebylo v plném rozsahu dosaženo.
Nutnost ji přezkoumat se rovněž zdůrazňuje v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [6] a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních [7].
Směrnice 91/157/EHS by proto měla být z důvodů jasnosti přezkoumána a nahrazena.
(4) K dosažení cílů v oblasti životního prostředí stanovených v této směrnici se v ní zakazuje uvádět na trh určité baterie a akumulátory obsahující rtuť a kadmium.
Směrnice zároveň podporuje vysokou úroveň sběru a recyklování odpadních baterií a akumulátorů a zlepšení práce v oblasti životního prostředí u všech subjektů, které se podílejí na životním cyklu baterií a akumulátorů, například u výrobců, distributorů a konečných uživatelů, a zejména u těch subjektů, které se přímo podílejí na zpracování a recyklování odpadních baterií a akumulátorů.
Konkrétními pravidly, jichž je zapotřebí k plnění výše uvedených cílů, se doplňují stávající právní předpisy Společenství o odpadech, zejména směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8], směrnice Rady 1999/31/EHS ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [9] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů [10].
(5) Aby se zabránilo tomu, že odpadní baterie a akumulátory budou odkládány tak, že znečistí životní prostředí, a aby se zamezilo nejasnostem konečných uživatelů ohledně různých požadavků na nakládání s různými bateriemi a akumulátory, měla by se tato směrnice vztahovat na všechny baterie a akumulátory uvedené na trh v rámci Společenství.
Tato široká působnost směrnice by rovněž měla zajistit úspory z rozsahu při sběru a recyklaci, jakož i optimální šetření se zdroji.
(6) V naší společnosti mají spolehlivé baterie a akumulátory zásadní význam pro bezpečnost mnoha výrobků, zařízení a služeb a patří k základním zdrojům energie.
(7) Přitom je žádoucí rozlišovat mezi přenosnými bateriemi a akumulátory na jedné straně a průmyslovými a automobilovými bateriemi a akumulátory na straně druhé.
Mělo by se zakázat odstraňování průmyslových a automobilových baterií a akumulátorů ukládáním na skládkách nebo spalováním.
(8) Příkladem průmyslových baterií a akumulátorů jsou baterie a akumulátory používané pro nouzovou nebo záložní dodávku energie v nemocnicích, na letištích a v kancelářích, baterie a akumulátory používané ve vlacích nebo letadlech a baterie a akumulátory používané na vrtných ropných plošinách na moři nebo na majácích.
Příkladem jsou rovněž baterie a akumulátory určené výlučně do přenosných platebních terminálů v obchodech a restauracích, čtecích zařízení čárových kódů v obchodech, profesionálních video zařízení pro televizní kanály a profesionální studia, důlních a potápěčských lamp připevněných k hornickým nebo potápěčským helmám pro profesionály, záložní baterie a akumulátory pro elektrické dveře, aby nezablokovaly nebo nezranily lidi, baterie a akumulátory používané ve vybavení nástrojů nebo v různých druzích měřící a přístrojové techniky a baterie a akumulátory používané ve spojení s solárními panely, fotovoltaickými nebo jinými zařízeními využívajícími obnovitelných zdrojů energie.
Průmyslové baterie a akumulátory rovněž zahrnují baterie a akumulátory používané v elektrických vozidlech jako například v elektrických automobilech, vozících pro invalidy, jízdních kolech, letištních vozidlech a vozidlech pro automatickou dopravu.
Za průmyslovou baterii nebo akumulátor by měly být kromě výše uvedeného neúplného seznamu příkladů považovány i jakékoli baterie nebo akumulátory, které nejsou hermeticky uzavřené a u kterých se nejedná o automobilové baterie.
(9) Příkladem přenosných baterií a akumulátorů, jimiž jsou všechny hermeticky uzavřené baterie a akumulátory, které průměrná osoba bez potíží unese a které nejsou ani automobilovými bateriemi nebo akumulátory, ani průmyslovými bateriemi nebo akumulátory, jsou jednočlánkové baterie (jako například baterie AA a AAA) a baterie a akumulátory používané spotřebiteli nebo profesionály u mobilních telefonů, přenosných počítačů, bezšňůrových elektrických nástrojů, hraček a domácích přístrojů, například elektrických kartáčků na zuby, holicích strojků a ručních vysavačů (včetně obdobného zařízení používaného ve školách, obchodech, restauracích, na letištích, v kancelářích nebo v nemocnicích), a všechny baterie, které spotřebitelé mohou používat při běžném provozu domácnosti.
(10) Komise by měla zvážit potřebu upravit tuto směrnici s ohledem na výsledky technického a vědeckého pokroku.
Zvláště by Komise měla přezkoumat výjimku ze zákazu kadmia stanovenou pro přenosné baterie a akumulátory, určené k používání u bezšňůrových elektrických nástrojů.
Příkladem bezšňůrových elektrických nástrojů jsou nástroje, které používají spotřebitelé i profesionálové při soustružení, frézování, broušení, mletí, řezání, stříhání, vrtání, bourání, dírkování, zatloukání, nýtování, šroubování, leštění nebo při podobných způsobech zpracování dřeva, kovu a jiných materiálů, jakož i při sekání, řezání a jiných zahradnických pracích.
(11) Komise by měla také sledovat a členské státy by měly podporovat technický vývoj zaměřený na zlepšení vlivu baterií a akumulátorů na životní prostředí po celou dobu jejich životního cyklu, a to i prostřednictvím účasti v systému řízení a auditu z hlediska ochrany životního prostředí Společenství (EMAS).
(12) K ochraně životního prostředí je nutno provádět sběr odpadních baterií a akumulátorů.
U přenosných baterií by se měly zřídit systémy sběru, u nichž se dosáhne vysoké úrovně sběru.
Znamená to zřídit systémy sběru, aby měli koneční uživatelé možnost zbavovat se přenosných odpadních baterií a akumulátorů zdarma a bez potíží.
Pro různé druhy baterií a akumulátorů jsou vhodné různé systémy sběru a způsoby financování.
(13) Je žádoucí, aby členské státy dosáhly vysoké úrovně sběru a recyklace odpadních baterií a akumulátorů, čímž se v rámci Společenství dosáhne vysokého stupně ochrany životního prostředí a využití materiálu.
Proto by se měly ve směrnici stanovit pro členské státy minimální cíle sběru a recyklace.
Je vhodné, aby se úrovně sběru vypočítávaly na základě průměrného ročního prodeje v předchozích letech, čímž by se získaly srovnatelné cíle pro všechny členské státy, úměrné vnitrostátní úrovni spotřeby baterií.
(14) Pro kadmiové a olověné baterie a akumulátory by se měly stanovit konkrétní recyklační požadavky, čímž by se dosáhlo vysoké úrovně materiálového využití v rámci Společenství a předešlo by se rozdílům mezi členskými státy.
(15) Všechny zúčastněné strany by měly mít možnost podílet se na systémech sběru, zpracování a recyklace.
Tyto systémy by měly být navrženy tak, aby zabránily diskriminaci dovážených výrobků, překážkám obchodu nebo narušování hospodářské soutěže.
(16) Systémy sběru a recyklace by se měly optimalizovat, zejména tak, aby se na minimum snížily náklady a nepříznivý vliv dopravy na životní prostředí. Při zpracování a recyklaci by se mělo používat nejlepších dostupných technik definovaných v čl.
2 odst. 11 směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečisťování [11].
(17) Hlavní zásady financování nakládání s odpadními bateriemi a akumulátory by měly být stanoveny na úrovni Společenství.
Systémy financování by měly napomoci dosažení vysokých úrovní sběru a recyklace a měla by se v nich uplatnit zásada odpovědnosti výrobce.
Výrobci by měli financovat náklady na sběr, zpracování a recyklaci veškerých sebraných baterií a akumulátorů po odečtení zisku z prodeje využitých materiálů.
Za určitých okolností by se však na drobné výrobce mohla vztahovat pravidla de minimis.
(18) K úspěšnému sběru je zapotřebí poskytovat konečným uživatelům informace o vhodnosti odděleného sběru, o stávajících systémech sběru a o úloze konečných uživatelů, co se týče nakládání s odpadními bateriemi a akumulátory.
Měla by být přijata prováděcí ustanovení o systému označování, v němž by konečný uživatel získal průhledné, spolehlivé a jasné informace o bateriích a akumulátorech a o těžkých kovech v nich obsažených.
(19) Pokud budou členské státy v zájmu dosažení cílů této směrnice, a zejména k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru a recyklace, používat ekonomické nástroje, jako například odstupňované daňové sazby, uvědomí o tom Komisi.
(20) Je zapotřebí spolehlivých a srovnatelných údajů o množství baterií a akumulátorů uvedených na trh, sesbíraných a recyklovaných, aby bylo možno na jejich základě sledovat, zda je dosahováno cílů této směrnice.
(21) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce použitelné v případě porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich uplatňování.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(22) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [12] by Rada měla vybízet členské státy k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(23) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [13].
(24) Jelikož cílů této směrnice, totiž ochrany životního prostředí a zajištění správného fungování vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z důvodu rozsahu nebo účinků činnosti jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(25) Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství týkající se požadavků na bezpečnost, kvalitu a ochranu zdraví a zvláštní právní předpisy Společenství o nakládání s odpady, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [14] a směrnice 2002/96/ES.
(26) Co se týče odpovědnosti výrobců, jsou výrobci baterií a akumulátorů a výrobci jiných výrobků s zabudovanou baterií nebo akumulátorem odpovědni za nakládání s odpadem spojeným s bateriemi a akumulátory, které uvedou na trh.
Je zapotřebí zaujmout pružný postoj a umožnit zavádění systémů financování, které budou odrážet různé podmínky v různých státech a které vezmou v úvahu stávající systémy, zejména systémy zavedené pro dosažení souladu se směrnicemi 2000/53/ES a 2002/96/ES, přičemž je nutno zamezit dvojímu finančnímu zatížení.
(27) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [15] se nevztahuje na baterie a akumulátory používané v elektrických a elektronických zařízeních.
(28) Automobilové a průmyslové baterie a akumulátory používané ve vozidlech by měly splňovat požadavky směrnice 2000/53/ES, zejména jejího článku 4.
Proto by mělo být používání kadmia v průmyslových bateriích a akumulátorech pro elektrická vozidla zakázáno, pokud u nich nelze využít vynětí podle přílohy II uvedené směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví:
1. pravidla pro uvádění baterií a akumulátorů na trh a
2. zvláštní pravidla pro sběr, zpracování, recyklaci a odstraňování odpadních baterií a akumulátorů, doplňující příslušné právní předpisy Společenství o odpadech.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny druhy baterií a akumulátorů, bez ohledu na jejich tvar, objem, hmotnost, materiálové složení nebo použití.
Použije se, aniž jsou dotčeny směrnice 2000/53/ES a 2002/96/ES.
2. Tato směrnice se nevztahuje na baterie a akumulátory používané v:
a) zařízeních, které souvisejí s ochranou podstatných bezpečnostních zájmů členských států, zbraních, střelivu a vojenském materiálu, kromě výrobků, které nejsou určeny výlučně k vojenským účelům;
b) zařízeních určených pro vyslání do vesmíru.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "baterií" nebo "akumulátorem" zdroj elektrické energie generované přímou přeměnou chemické energie, který se skládá z jednoho nebo více primárních článků (neschopných opětovného nabití) nebo z jednoho nebo více sekundárních článků (schopných opětovného nabití);
2. "napájecí sadou" jakýkoli soubor baterií nebo akumulátorů, které jsou propojeny či zabudovány do vnějšího obalu tak, aby tvořily celistvou jednotku, která není určena k tomu, aby ji konečný uživatel rozděloval nebo otevíral;
3. "přenosnou baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor, které:
a) jsou hermeticky uzavřeny a
b) mohou být ručně přenášeny a
c) nejsou ani průmyslovou baterií či akumulátorem, ani automobilovou baterií či akumulátorem;
4. "knoflíkovým článkem" jakákoli malá okrouhlá přenosná baterie nebo akumulátor, s průměrem větším než výškou, jež se využívá pro zvláštní účely, jako jsou pomůcky pro nedoslýchavé, hodinky, malá přenosná zařízení a zálohové zdroje elektrického proudu;
5. "automobilovou baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor používané pro automobilové startéry, osvětlení nebo zapalování motorových vozidel;
6. "průmyslovou baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor určené výlučně k průmyslovému nebo profesionálnímu použití nebo používané v jakémkoli druhu elektrických vozidel;
7. "odpadní baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor, jež je odpadem ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
8. "recyklací" přepracování odpadních materiálů ve výrobním procesu pro původní využití nebo pro jiné účely, ale s vyloučením energetického využití;
9. "odstraňováním" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIA směrnice 75/442/EHS;
10. "zpracováním" jakákoli činnost prováděná s odpadními bateriemi a akumulátory po jejich předání do zařízení pro třídění, přípravu na recyklaci nebo přípravu na odstranění;
11. "zařízením" jakékoli elektrické nebo elektronické zařízení vymezené směrnicí 2002/96/ES, které je nebo může být úplně nebo zčásti napájeno bateriemi nebo akumulátory;
12. "výrobcem" jakýkoli subjekt některého členského státu, který bez ohledu na způsob prodeje, včetně komunikačních prostředků na dálku, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [16], uvede poprvé na trh na území dotyčného členského státu v rámci své obchodní činnosti baterie nebo akumulátory, včetně baterií nebo akumulátorů zabudovaných do zařízení nebo vozidel;
13. "distributorem" jakýkoli subjekt, který dodává v rámci své obchodní činnosti baterie a akumulátory konečnému uživateli;
14. "uváděním na trh" dodání nebo poskytnutí třetím osobám ve Společenství, ať za úplatu nebo bezplatně, včetně dovozu na celní území Společenství;
15. "hospodářským subjektem" jakýkoli výrobce, distributor, sběrač, recyklátor nebo jiný zpracovatel;
16. "bezšňůrovým elektrickým nástrojem" jakékoli ruční zařízení s bateriovým nebo akumulátorovým napájením určené pro údržbářské, stavební nebo zahradnické činnosti.
Článek 4
Zákazy
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/53/ES, členské státy zakáží uvádění na trh:
a) všech baterií a akumulátorů, které obsahují více než 0,0005 % hmotnostních rtuti, bez ohledu na to, zda jsou či nejsou zabudované do zařízení, a
b) přenosných baterií a akumulátorů, které obsahují více než 0,002 % hmotnostních kadmia, včetně baterií a akumulátorů zabudovaných do zařízení.
2. Zákaz stanovený v odst. 1 písm. a) se nevztahuje na knoflíkové články s obsahem rtuti nepřesahujícím 2 % hmotnostní.
3. Zákaz stanovený v odst. 1 písm. b) se nevztahuje na přenosné baterie a akumulátory určené pro použití v:
a) nouzových a poplašných systémech, včetně nouzového osvětlení;
b) zdravotnických přístrojích nebo
c) bezšňůrových elektrických nástrojích.
4. Komise přezkoumá výjimku uvedenou v odst. 3 písm. c) a předloží Evropskému parlamentu a Radě do … [17] zprávu s případnými odpovídajícími návrhy za účelem zákazu kadmia v bateriích a akumulátorech.
Článek 5
Uvádění na trh
1. Členské státy nesmějí z důvodů uvedených v této směrnici bránit, zakazovat nebo omezovat uvádění baterií a akumulátorů, které splňují její požadavky, na trh na svém území.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že baterie nebo akumulátory, které nesplňují požadavky této směrnice, nebudou uváděny na trh nebo z něj budou staženy.
Článek 6
Celkový cíl
Členské státy budou usilovat o co největší oddělený sběr odpadních baterií a akumulátorů, přičemž zohlední dopad dopravy na životní prostředí, a o co největší snížení odstraňování baterií a akumulátorů jako netříděného komunálního odpadu.
Článek 7
Systémy sběru
1. Členské státy zajistí, že pro odpadní přenosné baterie a akumulátory budou zavedeny vhodné systémy sběru.
Tyto systémy:
a) umožní konečným uživatelům odkládat odpadní přenosné baterie nebo akumulátory na dostupném sběrném místě v jejich okolí s přihlédnutím k hustotě obyvatelstva;
b) nesmí být konečným uživatelům zpoplatněny při odkládání odpadních přenosných baterií nebo akumulátorů, ani je nesmí zavazovat ke koupi nové baterie nebo akumulátoru;
c) lze provozovat ve spojení se systémy uvedenými v čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/96/ES.
Článek 10 směrnice 75/442/EHS se nevztahuje na sběrná místa zřízená v souladu s písmenem a) tohoto odstavce.
2. Pokud systémy splňují kritéria uvedená v odstavci 1, členské státy mohou:
a) požadovat po výrobcích, aby takové systémy zřídili;
b) požadovat po ostatních hospodářských subjektech, aby se takových systémů účastnily;
c) dále provozovat dosavadní systémy.
3. Členské státy zajistí, že výrobci průmyslových baterií a akumulátorů nebo třetí strany jednající jejich jménem nebudou odmítat brát nazpět odpadní průmyslové baterie a akumulátory od konečných uživatelů, bez ohledu na jejich chemické složení a původ.
Průmyslové baterie a akumulátory mohou rovněž sbírat nezávislé třetí strany.
4. Členské státy zajistí, že výrobci automobilových baterií a akumulátorů nebo třetí strany zřídí systémy pro sběr odpadních automobilových baterií a akumulátorů u konečných uživatelů nebo na dostupném sběrném místě v jejich blízkosti, kde není sběr prováděn podle systému uvedeného v čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/53/ES. V případě automobilových baterií a akumulátorů ze soukromých vozidel, které nejsou používány k podnikatelským účelům, nesmí být takové systémy konečným uživatelům zpoplatněny při odkládání odpadních baterií nebo akumulátorů, ani je nesmí zavazovat ke koupi nové baterie nebo akumulátoru.
Článek 8
Ekonomické nástroje
Členské státy mohou použít ekonomické nástroje, aby podpořily sběr odpadních baterií a akumulátorů nebo použití baterií a akumulátorů obsahujících méně látek znečišťujících životní prostředí, například tím, že přijmou odstupňované daňové sazby nebo systémy zálohování.
Pokud tak učiní, oznámí Komisi opatření související s použitím uvedených nástrojů.
Článek 9
Cíle sběru
1. Pro účely tohoto článku se "úrovní sběru" pro dotyčný členský stát a daný kalendářní rok rozumí procentuální podíl vypočítaný tak, že hmotnost odpadních přenosných baterií a akumulátorů sebraných podle čl. 7 odst. 1 v uvedeném kalendářním roce se vydělí průměrem ročního prodeje přenosných baterií a akumulátorů konečným uživatelům v uvedeném členském státu v uvedeném kalendářním roce a v předchozích dvou kalendářních letech, vyjádřených v hmotnosti. Členské státy vypočítají úroveň sběru poprvé vzhledem k šestému úplnému kalendářnímu roku následujícímu po vstupu této směrnice v platnost.
Aniž je dotčena směrnice 2002/96/ES, roční údaje o sběru a prodejích zahrnou baterie a akumulátory zabudované do zařízení.
2. Členské státy musí dosáhnout těchto minimálních úrovní sběru:
a) 25 % do … [18];
b) 45 % do … [19].
Členské státy budou sledovat úrovně sběru každoročně v souladu se systémem stanoveným v příloze I. Aniž je dotčeno nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002 ze dne 25. listopadu 2002 o statistice odpadů [20], členské státy předají Komisi odpovídající zprávy do šesti měsíců po skončení dotyčného kalendářního roku.
Zprávy uvedou, jak byly získány údaje nezbytné pro výpočet úrovní sběru.
4. V souladu s postupem uvedeným v čl. 21 odst. 2:
a) je možné přijmout přechodná ustanovení pro řešení potíží vzniklých v jakémkoli členském státu při plnění požadavků odstavce 2 v důsledku zvláštních vnitrostátních okolností;
b) se do … [21] zavede společná metodika výpočtu ročních prodejů přenosných baterií a akumulátorů konečným uživatelům.
Článek 10
Zpracování a recyklace
1. Členské státy zajistí, že nejpozději do … [22]:
a) výrobci nebo třetí strany zavedou systémy používající nejlepší dostupné technologie zpracovávání a recyklace odpadních baterií a akumulátorů a
b) všechny identifikovatelné baterie a akumulátory sebrané v souladu s článkem 7 budou zpracovány a recyklovány prostřednictvím takových systémů.
Členské státy však v souladu se Smlouvou mohou ukládat sebrané přenosné baterie nebo akumulátory obsahující kadmium, rtuť nebo olovo na skládkách nebo v podzemních skladovacích prostorách v rámci strategie postupného útlumu těžkých kovů, nebo pokud neexistuje žádný praktický odbyt.
Členské státy oznámí Komisi navržená opatření v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [23].
2. Zpracování musí splňovat minimální požadavky stanovené v příloze III části A.
3. Procesy recyklace musí nejpozději do … [24] splňovat recyklační cíle a související ustanovení uvedené v příloze III části B.
4. Členské státy podají zprávu o úrovni recyklace dosažené v každém dotyčném kalendářním roce a o tom, zda cíle uvedené v příloze III části B byly skutečně splněny.
Předají Komisi údaje do šesti měsíců po skončení dotyčného kalendářního roku.
5. Příloha III může být s ohledem na technický nebo vědecký vývoj upravena nebo doplněna postupem podle čl. 21 odst. 2. Zejména:
a) se doplní podrobná pravidla pro výpočet recyklačních cílů nejpozději do … [25] a
b) minimální recyklační cíle se pravidelně vyhodnotí a přizpůsobí nejlepším dostupným technikám s ohledem na vývoj uvedený v odst. 1 druhém pododstavci.
6. Před návrhem jakýchkoli změn přílohy III bude Komise konzultovat zúčastněné subjekty, zejména výrobce, sběrače, recyklátory, zpracovatele, organizace zabývající se ochranou životního prostředí, spotřebitelské organizace a sdružení zaměstnanců. O výsledku těchto konzultací Komise uvědomí výbor uvedený v čl. 21 odst. 1.
Článek 11
Odstraňování
Členské státy zakáží odstraňování průmyslových nebo automobilových baterií a akumulátorů ukládáním na skládkách nebo spalováním. Zbytky z jakýchkoli baterií a akumulátorů, které prošly jak zpracováním, tak recyklací v souladu s čl.
10 odst. 1, však mohou být odstraněny ukládáním na skládkách nebo spalováním.
Článek 12
Vývoz
1. Zpracování a recyklace mohou být prováděny mimo dotyčný členský stát nebo mimo Společenství za předpokladu, že přeprava odpadních baterií a akumulátorů je v souladu nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [26].
2. Odpadní baterie a akumulátory vyvážené ze Společenství v souladu s nařízením (EHS) č. 259/93, nařízením Rady (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD [27], a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění [28], se zahrnou do plnění povinností a cílů stanovených v příloze III této směrnice, pouze pokud se dostatečně prokáže, že recyklace proběhla za podmínek v podstatě vyhovujících požadavkům této směrnice.
3. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijmou postupem podle čl. 21 odst. 2.
Článek 13
Financování
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem pokryjí jakékoli čisté náklady, které vzniknou při:
a) sběru, zpracování a recyklaci všech odpadních přenosných baterií a akumulátorů sebraných podle čl. 7 odst. 1 a 2 a
b) sběru, zpracování a recyklaci všech odpadních průmyslových baterií a akumulátorů sebraných podle čl. 7 odst. 3 a 4.
2. Členské státy zajistí, že provádění ustanovení odstavce 1 nebude zahrnovat jakékoli dvojí finanční zatížení výrobců v případě baterií nebo akumulátorů sebraných v rámci systémů zřízených v souladu se směrnicí 2000/53/ES nebo směrnicí 2002/96/ES.
3. Náklady na sběr, zpracování a recyklaci nesmějí být konečným uživatelům při prodeji nových přenosných baterií a akumulátorů uváděny odděleně.
4. Výrobci a uživatelé průmyslových a automobilových baterií a akumulátorů mohou uzavírat dohody, v nichž upraví způsoby financování jinak, než jak je uvedeno v odstavci 1.
Článek 14
Registrace
Členské státy zajistí registraci všech výrobců.
Článek 15
Malí výrobci
Pravidla de minimis pro uplatňování čl. 13 odst. 1 a článku 14 se zavedou postupem podle čl. 21 odst. 2 nejpozději do … [29].
Článek 16
Účast
1. Členské státy zajistí, že všechny hospodářské subjekty a všechny příslušné veřejné orgány budou mít možnost se zúčastnit systémů sběru, zpracování a recyklace uvedených v článcích 7 a 10.
2. Tyto systémy se rovněž vztahují na výrobky dovážené ze třetích zemí za nediskriminačních podmínek a budou navrženy tak, aby nepředstavovaly překážky obchodu nebo nenarušovaly hospodářskou soutěž.
Článek 17
Informace pro konečné uživatele
1. Členské státy zajistí, zejména informačními kampaněmi, plnou informovanost konečných uživatelů:
a) o možných účincích látek používaných v bateriích a akumulátorech na životní prostředí a lidské zdraví;
b) o tom, že je žádoucí, aby odpadní baterie a akumulátory nebyly odstraňovány jako netříděný komunální odpad a aby se účastnili jejich odděleného sběru v zájmu usnadnění jejich zpracování a recyklace;
c) o systémech sběru a recyklace, které jsou jim k dispozici;
d) o jejich příspěvku k recyklaci odpadních baterií a akumulátorů;
e) a o významu symbolu přeškrtnuté pojízdné popelnice vyobrazené v příloze II a chemických symbolů Hg, Cd a Pb.
2. Členské státy mohou požadovat, aby hospodářské subjekty poskytovaly některé nebo všechny informace uvedené v odstavci 1.
Článek 18
Označování
1. Členské státy zajistí, že všechny baterie, akumulátory a napájecí sady budou náležitě označeny symbolem vyobrazeným v příloze II.
2. Baterie, akumulátory a knoflíkové články obsahující více než 0,0005 % rtuti, 0,002 % kadmia nebo 0,004 % olova musí být označeny chemickým symbolem pro dotyčný kov: Hg, Cd nebo Pb.
Symbol označující obsah těžkého kovu musí být vytištěn pod symbolem vyobrazeným v příloze II a zabírat plochu odpovídající nejméně jedné čtvrtině plochy tohoto symbolu.
3. Symbol vyobrazený v příloze II musí zabírat nejméně 3 % plochy největší strany baterie, akumulátoru nebo napájecí sady, nejvýše však plochu 5 × 5 cm.
V případě válcových článků musí symbol zabírat nejméně 1,5 % celkové plochy baterie nebo akumulátoru a nejvýše plochu 5 × 5 cm.
4. Pokud je velikost baterie, akumulátoru nebo napájecí sady taková, že by symbol byl menší než 0,5 × 0,5 cm, baterie, akumulátor nebo napájecí sada nemusí být označeny, avšak na balení musí být natištěn symbol o rozměrech nejméně 1 × 1 cm.
5. Symboly musejí být vytištěny viditelně, čitelně a nesmazatelně.
6. Výjimku z požadavků na označování uvedených v tomto článku je možno udělit postupem podle čl. 21 odst. 2.
Článek 19
Zprávy členských států o provádění
1. Členské státy zašlou Komisi jednou za tři roky zprávu o provádění této směrnice.
První zpráva se však bude týkat období do … [30].
2. Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy stanovených postupem podle čl. 21 odst. 2. Dotazník nebo osnova se členským státům zašle šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká.
3. Členské státy rovněž podají zprávu o všech opatřeních, které přijaly v zájmu podpory vývoje ovlivňujícího dopad baterií a akumulátorů na životní prostředí, zejména o:
a) vývoji vedoucímu ke snižování množství těžkých kovů a ostatních nebezpečných látek obsažených v bateriích a akumulátorech, včetně dobrovolných kroků učiněných výrobci;
b) nových technikách recyklace a zpracování;
c) účasti hospodářských subjektů na programech řízení životního prostředí;
d) výzkumu v uvedených oblastech a
e) opatřeních přijatých na podporu předcházení vzniku odpadů.
4. Zpráva bude Komisi k dispozici nejpozději do devíti měsíců po skončení dotyčného tříletého období nebo, v případě první zprávy, nejpozději do … [31].
5. Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice a o jejím dopadu na životní prostředí a na fungování vnitřního trhu nejpozději do devíti měsíců po obdržení zpráv z členských států podle odstavce 4.
Článek 20
Přezkum
1. Komise přezkoumá provádění této směrnice a dopad této směrnice na životní prostředí a na fungování vnitřního trhu, po obdržení druhých zpráv z členských států podle čl. 19 odst. 4.
2. Druhá zpráva, kterou Komise zveřejní podle čl. 19 odst. 5, uvede vyhodnocení těchto hledisek této směrnice:
a) vhodnost dalších opatření k řízení rizik u baterií a akumulátorů obsahujících těžké kovy;
b) vhodnost minimálních cílů sběru pro všechny použité přenosné baterie a akumulátory uvedené v čl. 9 odst. 2 a možnost zavedení náročnějších cílů pro další roky s ohledem na technický vývoj a praktické zkušenosti získané v členských státech;
c) vhodnost minimálních recyklačních požadavků stanovených v příloze III části B s ohledem na informace poskytnuté členskými státy, technický vývoj a praktické zkušenosti získané v členských státech.
3. V případě potřeby budou ke zprávě přiloženy návrhy na revizi souvisejících ustanovení této směrnice.
Článek 21
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 18 směrnice 75/442/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 22
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušování vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy o těchto opatřeních vyrozumí Komisi nejpozději do … [32] a neprodleně jí oznámí veškeré jejich následné změny.
Článek 23
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do … [32]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech platných právních a správních předpisů přijatých v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 24
Dobrovolné dohody
1. Budou-li cíle stanovené touto směrnicí dosaženy, mohou členské státy provést články 7, 12 a 17 prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými subjekty.
Tyto dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) musí být vymahatelné;
b) musí upřesnit cíle a odpovídající lhůty;
c) musí být zveřejněny v úředním věstníku dotčeného členského státu nebo v úředním dokumentu rovněž přístupném veřejnosti a předány Komisi.
2. Dosažené výsledky musí být pravidelně kontrolovány, sdělovány příslušným orgánům a Komisi a zpřístupňovány veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě.
3. Příslušné orgány musí zajistit, že budou přezkoumány výsledky dosažené v rámci uvedených dohod.
4. V případě neplnění dohody musí členské státy provádět příslušná ustanovení této směrnice formou přijímání právních a správních opatření.
Článek 25
Zrušení
Směrnice 91/157/EHS se zrušuje s účinkem od … [32].
Odkazy na směrnici 91/157/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 26
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Společný postoj (ES) č. 31/2005
přijatý Radou dne 18. července 2005
s ohledem na přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2005 ze dne … o použití ustanovení Århuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství
(2005/C 264 E/02)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem právních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí je přispívat mimo jiné k udržování, ochraně a zlepšování kvality životního prostředí a k ochraně lidského zdraví.
(2) Šestý akční program Společenství pro životní prostředí [3] zdůrazňuje význam poskytování přiměřených informací o životním prostředí a efektivních příležitostí pro účast veřejnosti na rozhodování v oblasti životního prostředí, čímž se zvýší zodpovědnost a průhlednost rozhodování a přispěje se k povědomí veřejnosti o přijímaných opatřeních a k jejich podpoře.
Program navíc podporuje, stejně jako jeho předchůdci [4], účinnější provádění a uplatňování právních předpisů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí, včetně jejich vynucování a podnikání kroků proti jejich porušování.
(3) Dne 25. června 1998 podepsalo Společenství Úmluvu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen "Århuská úmluva").
Společenství Århuskou úmluvu schválilo dne 17. února 2005.
Ustanovení právních předpisů Společenství by měla být s touto úmluvou v souladu.
(4) Společenství již přijalo soubor právních předpisů, které se vyvíjejí a přispívají k dosažení cílů Århuské úmluvy.
Měla by být přijata ustanovení pro použití požadavků úmluvy na orgány a subjekty Společenství.
(5) Je vhodné upravit tři pilíře Århuské úmluvy, tedy přístup k informacím, účast veřejnosti na rozhodování a přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, v rámci jednoho právního předpisu a stanovit společná ustanovení týkající se cílů a definicí.
To přispěje k racionalizaci právních předpisů a ke zvýšení průhlednosti prováděcích opatření přijímaných orgány a subjekty Společenství.
(6) Obecnou zásadou je, že práva zaručená třemi pilíři Århuské úmluvy platí bez diskriminace z důvodu státní příslušnosti, národnosti nebo bydliště.
(7) Århuská úmluva široce definuje orgány veřejné správy, přičemž základní zásadou je, že při jakémkoli výkonu veřejné moci by měla existovat práva pro jednotlivce a jejich organizace.
Je proto nezbytné, aby orgány a subjekty Společenství, na něž se toto nařízení vztahuje, byly definovány stejně širokým a funkčním způsobem.
Podle Århuské úmluvy mohou být orgány a subjekty Společenství vyjmuty z oblasti působnosti úmluvy, pokud jednají v soudní nebo zákonodárné funkci.
Nicméně z důvodu zajištění souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [5] by se ustanovení o přístupu k informacím o životním prostředí měla vztahovat na orgány a subjekty Společenství, které jednají v zákonodárné funkci.
(8) Definice informací o životním prostředí v tomto nařízení zahrnuje informace o stavu životního prostředí v jakékoli podobě.
Tato definice, která byla sladěna s definicí přijatou pro směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [6], má stejný obsah jako definice uvedená v Århuské úmluvě.
Definice "dokumentu" v nařízení (ES) č. 1049/2001 zahrnuje informace o životním prostředí, jak jsou definovány v tomto nařízení.
(9) Je vhodné, aby toto nařízení stanovilo definici "plánů a programů" s ohledem na Århuskou úmluvu, a to souběžně s přístupem sledovaným ve vztahu k závazkům členských států podle stávajícího práva ES.
"Plány a programy týkající se životního prostředí" by měly být definovány ve vztahu k jejich příspěvku k dosažení nebo jejich možnému významnému vlivu na dosažení cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí.
Šestý akční program Společenství pro životní prostředí stanovil na období deseti let počínaje dnem 22. července 2002 cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí a akce plánované pro dosažení těchto cílů.
Na konci tohoto období by měl být přijat následující akční program pro životní prostředí.
(10) S ohledem na skutečnost, že právo životního prostředí se neustále vyvíjí, měla by definice práva životního prostředí odkazovat na cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí, jak jsou stanoveny ve Smlouvě o ES.
(11) Individuálně určené správní akty by měly podléhat možnému vnitřnímu přezkumu v případech, kdy mají právně závazné a vnější účinky.
Obdobně by měly být upraveny případy nečinnosti, pokud podle práva životního prostředí existuje závazek přijmout správní akt.
Vzhledem k tomu, že akty přijaté orgánem nebo subjektem Společenství jednajícím v soudní nebo zákonodárné funkci mohou být vyjmuty, mělo by totéž platit pro jiné postupy šetření, pokud orgán nebo subjekt Společenství jedná v roli orgánu správního přezkumu podle Smlouvy.
(12) Århuská úmluva vyzývá k umožnění přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí buď na základě žádosti, nebo prostřednictvím aktivního šíření orgány, na něž se úmluva vztahuje.
Nařízení (ES) č. 1049/2001 se vztahuje na Evropský parlament, Radu a Komisi, jakož i na agentury a podobné subjekty zřízené právním aktem Společenství.
Uvedené nařízení stanoví pro tyto orgány pravidla, která jsou do značné míry v souladu s pravidly stanovenými v Århuské úmluvě.
Je nezbytné rozšířit použitelnost nařízení (ES) č. 1049/2001 na všechny ostatní orgány a subjekty Společenství.
(13) Pokud Århuská úmluva obsahuje ustanovení, která nejsou zcela nebo zčásti uvedena rovněž v nařízení (ES) č. 1049/2001, je třeba taková ustanovení vzít v úvahu, zejména pokud jde o sběr a šíření informací o životním prostředí.
(14) Má-li být právo veřejnosti na přístup k informacím o životním prostředí účinné, je nezbytné, aby se jednalo o informace o životním prostředí v dobré kvalitě.
Je proto vhodné zavést pravidla, která orgány a subjekty Společenství zavazují k zajištění takové kvality.
(15) Pokud nařízení (ES) č. 1049/2001 stanoví výjimky, měly by se tyto výjimky obdobně použít na žádosti o přístup k informacím o životním prostředí podle tohoto nařízení.
Důvody pro odmítnutí přístupu k informacím o životním prostředí by měly být vykládány restriktivním způsobem, s přihlédnutím k veřejnému zájmu, jemuž zveřejnění informací slouží, a k tomu, zda se požadované informace týkají emisí do životního prostředí.
Pojem "obchodní zájmy" zahrnuje dohody o ochraně důvěrnosti uzavřené orgány nebo subjekty jednajícími v bankovní funkci.
(16) Podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [7] již byla s pomocí Komise zřízena síť na úrovni Společenství pro podporu spolupráce a koordinace mezi členskými státy za účelem zlepšení předcházení řadě přenosných nemocí ve Společenství a jejich kontroly.
Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1786/2002/ES ze dne 23. září 2002 [8] byl přijat akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví, který doplňuje vnitrostátní politiky.
Zlepšení informovanosti a prohloubení znalostí za účelem rozvoje veřejného zdraví a zvýšení schopnosti rychle a koordinovaně reagovat v případě ohrožení zdraví, což jsou základní prvky uvedeného programu, představují cíle, které jsou plně v souladu s požadavky Århuské úmluvy.
Toto nařízení by se proto mělo použít bez dotčení rozhodnutí č. 2119/98/ES a č.
(17) Århuská úmluva požaduje, aby strany přijaly opatření pro účast veřejnosti při přípravě plánů a programů týkajících se životního prostředí.
Taková opatření mají zahrnovat přiměřené časové rámce pro informování veřejnosti o daném rozhodování o životním prostředí.
Má-li být účast veřejnosti účinná, měla by se uskutečnit v raném stadiu, kdy jsou možnosti volby ještě otevřeny.
Orgány a subjekty Společenství by měly při stanovení opatření pro účast veřejnosti vymezit veřejnost, která se může účastnit.
9 odst. 3 Århuské úmluvy umožňuje přístup k soudním nebo jiným přezkumným řízením za účelem napadení jednání nebo nečinnosti soukromých osob nebo orgánů veřejné správy, jež jsou v rozporu s ustanoveními práva týkajícího se životního prostředí.
Ustanovení o přístupu k právní ochraně by měla být slučitelná se Smlouvou.
V této souvislosti je vhodné, aby se toto nařízení vztahovalo pouze na jednání a nečinnost orgánů veřejné správy.
(19) V zájmu zajištění přiměřených a účinných opravných prostředků, včetně postupů před Soudním dvorem Evropských společenství podle příslušných ustanovení Smlouvy o ES, je vhodné, aby orgán nebo subjekt Společenství, který vydal akt, jenž má být napaden, nebo který v případě údajné nečinnosti opomenul jednat, měl příležitost znovu posoudit své předchozí rozhodnutí nebo jednat v případě nečinnosti.
(20) Nevládní organizace působící v oblasti ochrany životního prostředí, které splňují určitá kritéria určená zejména pro zajištění toho, že tyto organizace jsou nezávislými organizacemi, jejichž základním cílem je podpora ochrany životního prostředí, by měly být oprávněny požadovat vnitřní přezkum na úrovni Společenství v případě přijatých aktů nebo nečinnosti v rámci práva životního prostředí ze strany orgánů nebo subjektů Společenství, za účelem jejich nového posouzení danými orgány nebo subjekty.
(21) Pokud byly předcházející žádosti o vnitřní přezkum neúspěšné, měla by mít dotyčná nevládní organizace možnost podat žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
(22) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie, zejména v jejím článku 37,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
1. Cílem tohoto nařízení je přispět k provádění závazků vyplývajících z Úmluvy EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen "Århuská úmluva") stanovením pravidel pro použití ustanovení úmluvy na orgány a subjekty Společenství, a to zejména
a) zaručením práva přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, které orgány nebo subjekty Společenství obdrží nebo vytvoří a které mají v držení, a stanovením základních podmínek a praktických opatření pro jeho výkon;
b) zajištěním toho, že informace o životním prostředí jsou postupně zpřístupňovány veřejnosti a veřejně šířeny s cílem zajistit co nejširší systematickou dostupnost a šíření.
Za tímto účelem se podporuje zejména používání dostupné počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie;
c) umožněním účasti veřejnosti na plánech a programech týkajících se životního prostředí;
d) zaručením přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na úrovni Společenství za podmínek stanovených tímto nařízením.
2. Při uplatňování ustanovení tohoto nařízení se orgány a subjekty Společenství snaží napomáhat veřejnosti a poskytovat jí poradenství ohledně přístupu k informacím, účasti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "žadatelem" každá fyzická nebo právnická osoba požadující informace o životním prostředí;
b) "veřejností" jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a sdružení, organizace nebo skupiny těchto osob;
c) "orgánem nebo subjektem Společenství" každý veřejný orgán, instituce, úřad nebo agentura zřízená Smlouvou nebo na jejím základě s výjimkou případů, kdy jedná v soudní nebo zákonodárné funkci.
Ustanovení hlavy II se však vztahují na orgány nebo subjekty Společenství, které jednají v zákonodárné funkci;
d) "informacemi o životním prostředí" informace v písemné, obrazové, zvukové, elektronické nebo jiné formě o:
i) stavu složek životního prostředí, jako jsou ovzduší a atmosféra, voda, půda, území, krajina a přírodní stanoviště zahrnující mokřady, pobřežní a mořské oblasti, biologická rozmanitost a její součásti, včetně geneticky modifikovaných organismů, a o vzájemném působení těchto složek,
ii) faktorech, jako jsou látky, energie, hluk, záření nebo odpad, včetně radioaktivního odpadu, emise, vypouštění a jiné úniky do životního prostředí, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit složky životního prostředí uvedené v bodě i),
iii) opatřeních (včetně správních opatření), jako jsou politiky, právní předpisy, plány, programy, dohody o životním prostředí, a o činnostech, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit složky a faktory uvedené v bodech i) a ii), jakož i o opatřeních nebo činnostech určených k ochraně těchto složek;
iv) zprávách o provádění právních předpisů o životním prostředí,
v) analýzách nákladů a přínosů a jiných ekonomických analýzách a předpokladech použitých v rámci opatření a činností uvedených v bodě iii) a
vi) stavu lidského zdraví a bezpečnosti, včetně případné kontaminace potravinového řetězce, podmínkách lidského života, kulturních lokalitách a stavebních objektech, pokud jsou nebo mohou být ovlivněny stavem složek životního prostředí uvedených v bodu i) nebo prostřednictvím těchto složek kterýmkoli aspektem uvedeným v bodech ii) a iii);
e) "plány a programy týkajícími se životního prostředí" plány a programy, které
i) podléhají přípravě a případně přijetí orgánem nebo subjektem Společenství,
ii) jsou vyžadovány na základě právních nebo správních předpisů a
iii) přispívají k dosažení nebo mohou mít významný účinek na dosažení cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí stanovených například v Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí nebo v následných obecných akčních programech pro životní prostředí.
Obecné akční programy pro životní prostředí se rovněž považují za plány a programy týkající se životního prostředí.
Tato definice nezahrnuje finanční, bankovní nebo rozpočtové plány a programy, zejména ty, které stanoví způsoby financování konkrétních projektů nebo činností nebo které souvisejí s návrhy ročních rozpočtů, interní programy práce orgánu nebo subjektu Společenství nebo nouzové plány a programy určené výlučně k civilní ochraně;
f) "právem životního prostředí" právní předpisy Společenství, které bez ohledu na svůj právní základ přispívají ke sledování cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí uvedených ve Smlouvě: udržování, ochraně a zlepšování kvality životního prostředí, ochraně lidského zdraví, obezřetnému a racionálnímu využívání přírodních zdrojů a podpoře opatření na mezinárodní úrovni, čelících regionálním a celosvětovým problémům životního prostředí;
g) "správním aktem" jakékoliv individuálně určené opatření podle práva životního prostředí, které bylo přijato orgánem nebo subjektem Společenství a má právně závazné vnější účinky;
h) "nečinností" jakékoliv nepřijetí správního aktu vymezeného pod písmenem g) orgánem nebo subjektem Společenství.
2. Správní akty a nečinnosti nezahrnují přijatá opatření nebo nečinnost orgánu nebo subjektu Společenství ve funkci orgánu správního přezkumu, například podle:
a) článků 81, 82, 86 a 87 Smlouvy (pravidla hospodářské soutěže);
b) článků 226 a 228 Smlouvy (řízení pro nesplnění povinnosti);
c) článku 195 Smlouvy (šetření prováděná veřejným ochráncem práv);
d) článku 280 Smlouvy (šetření prováděná OLAFem).
HLAVA II
PŘÍSTUP K INFORMACÍM O ŽIVOTNÍM PROSTŘEDÍ
Článek 3
Použití nařízení (ES) č. 1049/2001
Nařízení (ES) č. 1049/2001 se použije na každou žádost žadatele o přístup k informacím o životním prostředí, které mají v držení orgány a subjekty Společenství, bez diskriminace na základě státní příslušnosti, národnosti nebo bydliště a v případě právnické osoby bez diskriminace na základě místa, kde má své sídlo nebo skutečné ústředí svých činností.
Pro účely tohoto nařízení se výrazem "orgán" v nařízení (ES) č. 1049/2001 rozumí "orgán nebo subjekt Společenství".
Článek 4
Shromažďování a šíření informací o životním prostředí
1. Orgány a subjekty Společenství zpracovávají informace o životním prostředí, které jsou významné pro jejich činnosti a které mají v držení, za účelem jejich aktivního a systematického veřejného šíření, zejména prostřednictvím počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie v souladu s čl. 11 odst. 1 a 2 a článkem 12 nařízení (ES) č. 1049/2001. Postupně zpřístupňují tyto informace o životním prostředí v elektronických databázích, ke kterým má veřejnost snadný přístup přes veřejné telekomunikační sítě. Za tímto účelem umístí informace o životním prostředí, které mají v držení, do databází a vybaví tyto databáze vyhledávacími nástroji a jinými formami programového vybavení určeného pro pomoc veřejnosti při hledání požadovaných informací.
Informace zpřístupněné prostřednictvím počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie nemusí zahrnovat informace shromážděné před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud již nejsou k dispozici v elektronické formě.
Orgány a subjekty Společenství vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby informace o životním prostředí ve svém držení udržovaly ve formách nebo formátech, které jsou snadno reprodukovatelné a přístupné prostředky počítačové telekomunikace nebo jinými elektronickými prostředky.
2. Informace o životním prostředí určené ke zpřístupnění a šíření se v případě potřeby aktualizují. Kromě dokumentů uvedených v čl. 12 odst. 2 a 3 a v čl. 13 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 zahrnují databáze nebo rejstříky tyto dokumenty:
a) texty mezinárodních smluv, úmluv a dohod, právních předpisů Společenství týkajících se životního prostředí nebo s ním souvisejících a politik, plánů a programů týkajících se životního prostředí;
b) zprávy o pokroku při provádění bodů uvedených v písmeni a), pokud je orgány nebo subjekty Společenství vypracovaly nebo je mají v držení v elektronické podobě;
c) zprávy o stavu životního prostředí podle odstavce 4;
d) údaje nebo souhrny údajů odvozené z monitorování činností, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit životní prostředí;
e) povolení s významným dopadem na životní prostředí a dohody o životním prostředí nebo odkaz na místo, kde je možné takové informace vyžádat nebo kde k nim lze získat přístup;
f) studie o hodnocení vlivu na životní prostředí a posouzení rizik týkajících se složek životního prostředí nebo odkaz na místo, kde je možné takové informace vyžádat nebo kde k nim lze získat přístup.
3. Ve vhodných případech mohou orgány a subjekty Společenství splnit požadavky odstavců 1 a 2 vytvořením odkazů na internetové stránky, kde lze dané informace nalézt.
4. Komise zajistí, aby v pravidelných intervalech nepřesahujících čtyři roky byla zveřejňována a šířena zpráva o stavu životního prostředí, včetně informací o kvalitě životního prostředí a jeho zatížení.
Článek 5
Kvalita informací o životním prostředí
1. Orgány a subjekty Společenství zajistí v rámci svých možností, aby jimi sestavované informace byly aktuální, přesné a srovnatelné.
2. Orgány a subjekty Společenství informují na žádost žadatele o místech, kde lze získat informace o postupech měření, jsou-li k dispozici, včetně metod analýzy, výběru a předběžného zpracování výběrových souborů, které se používají pro sestavování informací.
Případně mohou žadatele též odkázat na použitý standardní postup.
Článek 6
Uplatňování výjimek, pokud jde o žádosti o přístup k informacím o životním prostředí
1. Pokud jde o čl. 4 odst. 2 první odrážku nařízení (ES) č. 1049/2001, má se za to, že převažující veřejný zájem na zpřístupnění existuje v případě, kdy se požadované informace týkají emisí do životního prostředí. Pokud jde o ostatní výjimky stanovené v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1049/2001, zohlední se při posuzování, zda existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění či nikoliv zejména skutečnost, že se požadované informace týkají emisí do životního prostředí.
2. Kromě výjimek stanovených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 mohou orgány a subjekty Společenství odepřít přístup k informacím o životním prostředí v případě, kdy by zpřístupnění těchto informací nepříznivě ovlivnilo ochranu životního prostředí, jehož se informace týkají, jako jsou například místa rozmnožování vzácných druhů.
3. Má-li orgán nebo subjekt Společenství v držení informace o životním prostředí, které pocházejí z členského státu, konzultuje s daným členským státem a použije všechny příslušné výjimky podle práva Společenství.
Nepoužije-li se žádná výjimka, dotyčný orgán nebo subjekt dané informace poskytne.
Článek 7
Žádost o přístup k informacím o životním prostředí, které orgán nebo subjekt Společenství nemá v držení
Obdrží-li orgán nebo subjekt Společenství žádost o přístup k informacím o životním prostředí, které tento orgán nebo subjekt Společenství nemá v držení, informuje žadatele co nejdříve o orgánu nebo subjektu Společenství nebo o orgánu veřejné správy ve smyslu směrnice 2003/4/ES, o němž se domnívá, že u něj lze o požadované informace zažádat, nebo žádost příslušnému orgánu nebo subjektu Společenství nebo příslušnému orgánu veřejné správy předá a odpovídajícím způsobem informuje žadatele.
Článek 8
Spolupráce
V případě bezprostředního ohrožení lidského zdraví nebo životního prostředí, ať je způsobeno lidskou činností nebo přírodními příčinami, orgány a subjekty Společenství na žádost orgánů veřejné správy ve smyslu směrnice 2003/4/ES s těmito orgány spolupracují a poskytují jim pomoc, aby tyto orgány veřejné správy mohly k veřejnosti, jež by mohla být postižena, okamžitě a neprodleně šířit veškeré informace o životním prostředí, které by jí mohly umožnit přijmout opatření k zabránění nebo zmírnění újmy plynoucí z daného ohrožení, pokud jsou tyto informace v držení orgánů a subjektů Společenství nebo těchto orgánů veřejné správy nebo jsou drženy jejich jménem.
První pododstavec se použije, aniž jsou dotčeny jakékoliv zvláštní povinnosti stanovené právními předpisy Společenství, zejména rozhodnutím č. 2119/98/ES a rozhodnutím č. 1786/2002/ES.
HLAVA III
ÚČAST VEŘEJNOSTI NA PLÁNECH A PROGRAMECH TÝKAJÍCÍCH SE ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
Článek 9
1. Orgány a subjekty Společenství prostřednictvím vhodných praktických nebo jiných opatření zajišťují včasné a účinné příležitosti pro účast veřejnosti na přípravě, úpravě nebo přezkumu plánů a programů týkajících se životního prostředí, a to když jsou možnosti volby ještě otevřeny.
Zejména jestliže Komise připravuje návrh takového plánu nebo programu, který předkládá jiným orgánům nebo subjektům Společenství k rozhodnutí, zajistí v této přípravné fázi účast veřejnosti.
2. Orgány a subjekty Společenství určí veřejnost, která je dotčena nebo by mohla být dotčena plánem nebo programem uvedeným v odstavci 1 či která by mohla mít na takovém plánu nebo programu zájem, s přihlédnutím k cílům tohoto nařízení.
3. Orgány a subjekty Společenství zajistí, aby veřejnost uvedená v odstavci 2 byla formou veřejného oznámení nebo jinými vhodnými prostředky, jako například elektronickými prostředky, jsou-li k dispozici, informována o:
a) návrhu znění, je-li k dispozici;
b) informacích o životním prostředí nebo hodnocení dopadů na životní prostředí, které jsou významné pro připravovaný plán nebo program, jsou-li k dispozici a
c) praktických opatřeních pro účast, včetně:
i) správního subjektu, od kterého lze získat příslušné informace,
ii) správního subjektu, kterému je možno předat připomínky, stanoviska nebo dotazy, a
iii) přiměřených časových rámců umožňujících dostatečný čas pro informování veřejnosti a její přípravu a účinnou účast na rozhodovacím procesu týkajícím se životního prostředí.
4. Pro obdržení připomínek se stanoví lhůta v délce nejméně čtyř týdnů.
Pokud se pořádají zasedání nebo slyšení, oznámí se tato skutečnost alespoň čtyři týdny předem.
V naléhavých případech, nebo pokud již veřejnost měla možnost vyslovit své připomínky k dotyčnému plánu nebo programu, je možné lhůty zkrátit.
HLAVA IV
VNITŘNÍ PŘEZKUM A PŘÍSTUP K PRÁVNÍ OCHRANĚ
Článek 10
Žádost o vnitřní přezkum správních aktů
1. Každá nevládní organizace splňující kritéria podle článku 11 je oprávněna požádat o vnitřní přezkum orgán nebo subjekt Společenství, který přijal správní akt podle práva životního prostředí nebo který, jedná-li se o případ údajné nečinnosti, takový akt přijmout měl.
Tato žádost musí být podána písemně a ve lhůtě nepřesahující čtyři týdny ode dne, kdy byl správní akt přijat, oznámen nebo zveřejněn, podle toho, co nastane později, nebo, jedná-li se o případ údajné nečinnosti, čtyři týdny po dni, kdy byl daný správní akt požadován.
V žádosti se uvedou důvody pro přezkum.
2. Orgán nebo subjekt Společenství uvedený v odstavci 1 každou takovou žádost posoudí, ledaže je daná žádost zjevně neopodstatněná.
V písemné odpovědi, kterou odešle co nejdříve, avšak nejpozději do dvanácti týdnů od obdržení žádosti, uvede orgán nebo subjekt Společenství své odůvodnění.
3. Není-li orgán nebo subjekt Společenství i přes náležitou pečlivost schopen jednat v souladu s odstavcem 2, informuje nevládní organizaci, která žádost podala, co nejdříve a nejpozději ve lhůtě uvedené v daném odstavci o důvodech bránících mu v jednání a o době, kdy zamýšlí splnit svou povinnost jednat.
V každém případě jedná orgán nebo subjekt Společenství do osmnácti týdnů od obdržení žádosti.
Článek 11
Kritéria oprávněnosti na úrovni Společenství
1. Nevládní organizace je oprávněna podat žádost o vnitřní přezkum podle článku 10 za předpokladu, že:
a) se jedná o nezávislou neziskovou právnickou osobu podle vnitrostátního práva nebo zvyklostí členského státu;
b) jejím základním proklamovaným cílem je podpora ochrany životního prostředí v rámci práva životního prostředí;
c) existuje po dobu delší než dva roky a aktivně sleduje své cíle podle písmene b);
d) předmět, ve vztahu k němuž je žádost o vnitřní přezkum podávána, spadá do jejích cílů a činností.
2. Komise přijme opatření nezbytná pro zajištění průhledného a důsledného uplatňování kritérií uvedených v odstavci 1.
Článek 12
Řízení před Soudním dvorem
1. Nevládní organizace, která podala žádost o vnitřní přezkum podle článku 10, může podat žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
2. Nesplní-li orgán nebo subjekt Společenství svou povinnost jednat podle čl. 10 odst. 2 nebo 3, může nevládní organizace podat žalobu k Soudnímu dvoru v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Prováděcí opatření
V případě potřeby upraví orgány a subjekty Společenství své jednací řády podle ustanovení tohoto nařízení.
Tyto úpravy nabudou účinku dnem … [9].
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od … [10].
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Společný postoj (ES) č. 32/2005
přijatý Radou dne 18. července 2005
s ohledem na přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. … /2005 o provádění Mezinárodního předpisu pro řízení bezpečnosti ve Společenství a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3051/95
(2005/C 264 E/03)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění (dále jen "předpis ISM") byl přijat Mezinárodní námořní organizací (IMO) v roce 1993.
Tento předpis se po přijetí kapitoly IX "Řízení bezpečného provozu lodí" Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) z roku 1974 v květnu 1994 postupně stal závazným pro většinu lodí v mezinárodní plavbě.
(2) IMO pozměnila předpis ISM usnesením MSC.104(73) přijatým dne 5. prosince 2000.
(3) Pokyny pro provádění předpisu ISM správami byly přijaty na základě usnesení IMO A.788(19) dne 23. listopadu 1995.
Tyto pokyny byly pozměněny usnesením A.913(22) přijatým dne 29. listopadu 2001.
(4) Na základě nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [3] se předpis ISM stal závazným na úrovni Společenství s účinkem ode dne 1. července 1996 pro všechny osobní lodě typu ro-ro plující mezi přístavy členských států na pravidelných linkách, ve vnitrostátní i mezinárodní plavbě, bez ohledu na to, pod kterou vlajkou plují.
Byl to první krok k zajištění jednotného a systematického provádění předpisu ISM ve všech členských státech.
(5) Dne 1. července 1998 se stal předpis ISM závazným podle ustanovení kapitoly IX SOLAS pro společnosti provozující osobní lodě, včetně vysokorychlostních osobních plavidel, ropných tankerů, chemických tankerů, lodí přepravujících plyn, lodí přepravujících volně ložený náklad a vysokorychlostních nákladních plavidel o hrubé prostornosti nejméně 500 GT v mezinárodní plavbě.
(6) Dne 1. července 2002 se stal předpis ISM závazným pro společnosti provozující jiné nákladní lodě v mezinárodní plavbě a mobilní vrtné jednotky na volném moři o hrubé prostornosti nejméně 500 GT.
(7) Bezpečnost lidského života na moři a ochranu životního prostředí lze účinně zvýšit přísným a závazným uplatňováním předpisu ISM.
(8) Je žádoucí přímo použít předpis ISM na lodě plující pod vlajkou členského státu, jakož i na lodě bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě nebo plující na pravidelných námořních linkách mezi přístavy členských států.
(9) Přijetí nového nařízení s přímou použitelností by mělo zajistit kontrolu dodržování předpisu ISM za předpokladu, že rozhodnutí, zda provádět předpis u lodí bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, provozovaných výhradně v přístavních oblastech, je ponecháno na členských státech.
(10) V důsledku toho by se nařízení (ES) č. 3051/95 mělo zrušit.
(11) Jestliže se členský stát domnívá, že dodržování konkrétních ustanovení části A předpisu ISM pro některé lodě nebo kategorie lodí výlučně ve vnitrostátní plavbě je v praxi pro společnosti v tomto státě obtížné, může se zcela nebo zčásti od uvedených ustanovení odchýlit, pokud přijme opatření zabezpečující rovnocenné dosažení cílů předpisu.
Pro takové lodě a společnosti může zavést alternativní postupy pro vydávání osvědčení a ověřování.
(12) Je nutné přihlédnout ke směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [4].
(13) Pro vymezení uznaných subjektů pro účely tohoto nařízení je rovněž nutné přihlédnout ke směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [5], a pro stanovení oblasti působnosti tohoto nařízení, pokud jde o osobní lodě provozované ve vnitrostátní plavbě, ke směrnici Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [6].
(14) Opatření nezbytná pro změnu přílohy II by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(15) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení řízení bezpečnosti a bezpečného provozu lodí, jakož i zabránění znečištění z lodí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je posílit řízení bezpečnosti a bezpečný provoz lodí, jakož i zabránit znečištění z lodí uvedených v čl. 3 odst. 1 tím, že se zajistí, aby společnosti provozující tyto lodě dodržovaly předpis ISM pomocí těchto opatření:
a) zavedení, uplatňování a řádná údržba systémů řízení bezpečnosti na lodích a na pevnině společnostmi a
b) kontrola těchto systémů správami státu vlajky a státu přístavu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "předpisem ISM" Mezinárodní předpis pro bezpečné řízení lodí a pro zabránění znečištění, přijatý Mezinárodní námořní organizací na základě usnesení shromáždění A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993, ve znění usnesení Výboru pro námořní bezpečnost MSC.104(73) ze dne 5. prosince 2000, a uvedený v příloze I tohoto nařízení, v platném znění;
2. "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu se směrnicí 94/57/ES;
3. "společností" vlastník lodi nebo jakýkoli jiný subjekt nebo osoba, jako je provozovatel nebo nájemce v nájmu typu "bareboat charter", který převzal od vlastníka lodi odpovědnost za její provoz a který se při převzetí této odpovědnosti zavázal, že převezme veškeré povinnosti a odpovědnosti uložené předpisem ISM;
4. "osobní lodí" loď, včetně vysokorychlostního plavidla, přepravující více než dvanáct cestujících, nebo ponorka k přepravě osob;
5. "cestujícím" každá osoba kromě:
a) velitele lodi a členů posádky či jiných osob zaměstnaných či pracujících v jakékoli funkci na palubě lodi při provozu této lodi a
b) dětí mladších jednoho roku;
6. "vysokorychlostním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidlu X-1/2 SOLAS v platném znění.
Pro vysokorychlostní osobní plavidla platí omezení podle čl. 2 písm. f) směrnice 98/18/ES;
7. "nákladní lodí" loď, včetně vysokorychlostního plavidla, která není osobní lodí;
8. "mezinárodní plavbou" námořní plavba z přístavu členského státu nebo jakéhokoli jiného státu do přístavu mimo tento stát nebo naopak;
9. "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného či jiného přístavu v tomto členském státě;
10. "pravidelnou lodní dopravou" řada přeplaveb, které zajišťují dopravu mezi dvěma nebo více stejnými místy, buď:
a) podle zveřejněného plavebního řádu nebo
b) plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
11. "osobní lodí typu ro-ro" námořní osobní plavidlo vymezené v kapitole II-1 SOLAS v platném znění;
12. "ponorkou k přepravě osob" mobilní plavidlo pro přepravu cestujících, které pluje převážně pod vodou a které je závislé na podpoře z hladiny nebo povrchu, jako např. na hladinových lodích nebo na zařízení na pobřeží, pokud jde o kontrolu a alespoň jeden z těchto případů:
a) dobití zdroje elektrické energie,
b) doplnění stlačeného vzduchu,
c) doplnění prostředků nutných k životu;
13. "mobilní vrtnou jednotkou na volném moři" plavidlo, které je schopné provádět vrty za účelem průzkumu nebo využití podmořských zdrojů, jako například kapalné či plynné uhlovodíky, síra nebo sůl;
14. "hrubou prostorností" hrubá prostornost lodi stanovená v souladu s Mezinárodní úmluvou o vyměřování lodí z roku 1969, nebo u lodí plujících výlučně ve vnitrostátní plavbě, jejichž hrubá prostornost nebyla vyměřena v souladu s uvedenou úmluvou, hrubá prostornost lodi stanovená v souladu s vnitrostátními předpisy o měření prostornosti.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na tyto typy lodí a na společnosti, které je provozují:
a) nákladní lodě a osobní lodě plující pod vlajkou členského státu a provozované v mezinárodní plavbě;
b) nákladní lodě a osobní lodě provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě, bez ohledu na vlajku, pod kterou plují;
c) nákladní lodě a osobní lodě provozované mezi přístavy členských států na pravidelných námořních linkách, bez ohledu na vlajku, pod kterou plují;
d) mobilní vrtné jednotky na volném moři provozované pod pravomocí členského státu.
2. Toto nařízení se nevztahuje na tyto typy lodí nebo na společnosti, které je provozují:
a) válečné lodě a lodě pro přepravu vojska a jiné lodě vlastněné nebo provozované členským státem a používané pouze pro vládní neobchodní účely;
b) lodě nepoháněné mechanicky, dřevěné lodě primitivní konstrukce, rekreační jachty a rekreační plavidla, ledaže by byly nebo budou vybaveny posádkou a přepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely;
c) rybářská plavidla;
d) nákladní lodě a mobilní vrtné jednotky na volném moři o hrubé prostornosti menší než 500 GT;
e) osobní lodě jiné než osobní lodě typu ro-ro v námořních oblastech, a to třídy C a D vymezené v článku 4 směrnice 98/18/ES.
Článek 4
Soulad
Členské státy zajistí, aby všechny společnosti provozující lodě spadající do působnosti tohoto nařízení dodržovaly ustanovení tohoto nařízení.
Článek 5
Požadavky na řízení bezpečnosti
Lodě uvedené v čl. 3 odst. 1 a společnosti, které je provozují, musí splňovat požadavky části A předpisu ISM.
Článek 6
Vydávání osvědčení a ověřování
Pro účely vydávání osvědčení a ověřování dodržují členské státy ustanovení části B předpisu ISM.
Článek 7
Výjimka
1. Pokud se členský stát domnívá, že pro společnosti je v praxi obtížné dodržovat ustanovení bodů 6, 7, 9, 11 a 12 části A předpisu ISM pro některé lodě nebo kategorie lodí provozovaných výlučně ve vnitrostátní plavbě v členském státě, může se zcela nebo zčásti od uvedených ustanovení odchýlit, a to uložením opatření, která zajistí rovnocenné dosažení cílů předpisu.
2. Pokud se členský stát domnívá, že je obtížné v praxi uplatnit požadavky uvedené v článku 6, může v případě lodí a společností, u kterých byla uplatněna výjimka podle odstavce 1, stanovit alternativní postupy pro vydávání osvědčení a ověřování.
3. Jestliže nastanou okolnosti uvedené v odstavci 1, popřípadě v odstavci 2, použije se tento postup:
a) dotyčný členský stát oznámí Komisi výjimku a opatření, která má v úmyslu přijmout;
b) jestliže je do šesti měsíců od oznámení rozhodnuto, v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2, že navrhovaná výjimka není opodstatněná nebo že navrhovaná opatření jsou nedostatečná, je uvedený členský stát povinen změnit navrhovaná opatření nebo se zdržet jejich přijetí;
c) členský stát přijatá opatření zveřejní společně s přímým odkazem na odstavec 1, popřípadě odstavec 2.
4. Dotyčný členský stát vydá v souladu s přílohou II bodem 5 druhým pododstavcem osvědčení o platných provozních omezeních na základě výjimky podle odstavce 1, popřípadě odstavce 2.
Článek 8
Platnost, přijetí a uznání osvědčení
1. Doklad o shodě zůstává v platnosti nejdéle pět let ode dne vydání.
Osvědčení o řízení bezpečnosti zůstává v platnosti nejdéle pět let ode dne vydání.
2. Pro obnovení dokladu o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti se použijí příslušná ustanovení části B předpisu ISM.
3. Členské státy přijmou doklady o shodě, prozatímní doklady o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti a prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti, které vydala správa kteréhokoliv jiného členského státu nebo uznaný subjekt jménem této správy.
4. Členské státy přijmou doklady o shodě, prozatímní doklady o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti nebo prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti vydané správami třetích zemí nebo v jejich zastoupení.
U lodí provozovaných na pravidelných námořních linkách se nicméně ověří shoda dokladů o shodě, prozatímních dokladů o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti a prozatímních osvědčení o řízení bezpečnosti, vydaných v zastoupení správ třetích zemí, s předpisem ISM, jakoukoliv vhodnou formou, dotyčným členským státem (dotyčnými členskými státy) nebo v jeho (jejich) zastoupení, jen pokud nebyly vydány správou členského státu nebo uznaným subjektem.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušování tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Podávání zpráv
1. Členské státy podávají Komisi každé dva roky zprávu o provádění tohoto nařízení.
2. Komise vypracuje v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2 harmonizovaný vzor těchto zpráv.
3. Komise s pomocí Evropské agentury pro námořní bezpečnost do šesti měsíců po obdržení zpráv členských států vypracuje souhrnnou zprávu o provádění tohoto nařízení, případně s navrhovanými opatřeními.
Tato zpráva je určena Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 11
Změny
1. Změny předpisu ISM mohou být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí [8].
2. Jakákoliv změna přílohy II se provádí v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2.
Článek 12
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený podle článku 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Zrušovací ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 3051/95 se zrušuje s účinkem od … [9].
2. Prozatímní doklady o shodě, prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti, doklady o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti vydané před … [10] zůstávají v platnosti do skončení doby své platnosti nebo do dalšího potvrzení.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Pro nákladní a osobní lodě, u nichž se dosud nevyžaduje dodržování předpisu ISM, se toto nařízení použije od ... [9].
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Společný postoj (ES) č. 33/2005
přijatý Radou dne 6. září 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne …, kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly
(2005/C 275 E/01)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zamezení narušování hospodářské soutěže mezi dopravci v členských státech, řádné fungování vnitřního trhu a zvýšená konkurenceschopnost závisí na spravedlivých mechanismech zřizovaných za účelem hrazení nákladů na pozemní komunikace dopravci.
Určitého stupně harmonizace již bylo dosaženo směrnicí 1999/62/ES.
(2) Spravedlivější systém vybírání poplatků za užívání pozemních komunikací je nesmírně důležitý pro podporu udržitelné dopravy ve Společenství.
Cíle optimálního využívání stávající silniční sítě a dosažení podstatného snížení negativního dopadu tohoto využívání by mělo být dosaženo bez ukládání dalšího zatížení na hospodářské subjekty, v zájmu zdravého hospodářského růstu a řádného fungování vnitřního trhu.
(3) Komise oznámila svůj záměr navrhnout směrnici o výběru poplatků za užívání pozemních komunikací v bílé knize "Evropská dopravní politika do roku 2010: čas rozhodnout".
Evropský parlament potvrdil potřebu výběru poplatků za užívání pozemních komunikací, když přijal zprávu o závěrech bílé knihy ze dne 12. února 2003.
Následně po zasedání Evropské rady v Göteborgu dne 15. června 2001, na kterém byla věnována zvláštní pozornost otázce udržitelné dopravy, byl záměr Komise předložit novou směrnici o "Eurovignette" přivítán rovněž na zasedáních Evropské rady v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 a na zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003.
(4) Pro účely zavedení mýtného bere směrnice 1999/62/ES v úvahu náklady na pozemní výstavbu, udržování a rozvoj pozemních komunikací.
Je třeba přijmout konkrétní ustanovení za účelem vyjasnění nákladů na výstavbu, které je možné zohlednit.
(5) Činnosti v oblasti mezinárodní silniční dopravy se soustřeďují na transevropskou silniční dopravní síť.
Pro komerční dopravu má navíc klíčový význam řádné fungování vnitřního trhu.
Pro komerční dopravu v rámci transevropské dopravní sítě vymezené v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech pro rozvoj transevropské dopravní sítě by tedy měl platit rámec Společenství [5].
Podle zásady subsidiarity a v souladu se Smlouvou by členské státy měly mít možnost neomezeně uplatnit mýtné nebo poplatky za užívání na silnicích jiných, než silnicích v rámci transevropské silniční sítě.
(6) Z důvodů nákladové efektivnosti není při zavádění systémů mýtného nutné, aby celá pozemní komunikace, na niž se vztahuje mýtné, podléhala omezením přístupu umožňujícím kontrolu vybíraného mýtného.
Členské státy se mohou rozhodnout, že budou tuto směrnici provádět pomocí používání mýtného pouze na určitém místě pozemní komunikace, na niž se mýtné vztahuje.
(7) Mýtné by mělo být založeno na zásadě návratnosti nákladů na pozemní komunikace.
V případech, kdy jsou takové pozemní komunikace spolufinancovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, by se příspěvek z finančních prostředků Společenství neměl získávat zpět prostřednictvím mýtného, pokud v příslušných nástrojích Společenství neexistují zvláštní ustanovení, která při stanovení výše částky spolufinancování Společenství zohledňují budoucí příjmy z výběru mýtného.
(8) Důležitým prvkem systému výběru poplatků je skutečnost, že uživatel má možnost přijímat rozhodnutí, která ovlivní zatížení mýtným, a to výběrem nejméně znečišťujících vozidel, období s nižší hustotou provozu nebo méně zatížených dopravních cest.
Členské státy by proto měly mít možnost rozlišovat mýtné podle emisní kategorie vozidla (klasifikace "EURO") a podle úrovně škod, které vozidlo působí komunikacím, jakož i podle místa, času a úrovně dopravní neprůjezdnosti.
Takové rozlišování úrovně mýtného by mělo být úměrné sledovanému účelu.
(9) Aspekty stanovení obchodních cen za užívání pozemních komunikací, které nejsou upraveny touto směrnicí, by měly být v souladu s pravidly Smlouvy.
(10) Tato směrnice nevylučují možnost, aby členské státy, které zavedou systém mýtného nebo poplatky za užívání pozemních komunikací, stanovily vhodnou kompenzaci za tyto poplatky, aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy.
Tato kompenzace by neměla vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu a měla by se na ni vztahovat příslušná ustanovení práva Společenství, zejména minimální sazby daní z vozidel uvedené v příloze I směrnice 1999/62/ES a ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [6].
(11) Pokud členské státy vybírají mýtné nebo poplatky za užívání silnic v rámci transevropské silniční sítě, měly by být silnice, jejichž užívání je zpoplatněno, odpovídajícím způsobem upřednostněny v plánech údržby členských států.
(12) Zvláštní pozornost by měla být věnována horským oblastem, jako jsou Alpy nebo Pyreneje.
Zavedení projektů nových pozemních komunikací velkého rozsahu často neuspělo, protože nebyly k dispozici potřebné dostačující finanční zdroje.
V takových regionech je proto možné po uživatelích požadovat zvýšené mýtné za účelem financování významných projektů velmi vysoké evropské hodnoty, včetně projektů zahrnujících další druh dopravy v tomtéž koridoru.
Tato částka by měla být vázána na finanční potřeby projektu.
Měla by být rovněž vázána na základní výši mýtného, aby se předešlo uměle vysokému stanovení mýtného v jakémkoli koridoru, které by mohlo vést k odklonu dopravy do ostatních koridorů a tím způsobovat problémy místní dopravní neprůjezdnosti a neefektivního využití sítí.
(13) Poplatky by neměly být diskriminující a jejich výběr by neměl zahrnovat nadměrné formality nebo tvořit překážky na vnitřních hranicích.
Měla by proto být přijata odpovídající opatření pro usnadnění plateb příležitostným uživatelům, zejména tam, kde mýtné nebo poplatky za užívání jsou vybírány výhradně prostřednictvím systému, který vyžaduje používání elektronického platebního nástroje (palubní jednotky).
(14) V zájmu zajištění konsistentního harmonizovaného používání systémů vybírání poplatků za užívání pozemních komunikací by u nových režimů mýtného měly být vypočteny náklady v souladu se souborem základních zásad nebo by měly být stanoveny na úrovni nepřevyšující úroveň, která by byla vypočtena při použití těchto zásad.
Tyto požadavky by se neměly vztahovat na stávající režimy, ledaže by v budoucnu byly podstatně pozměněny.
K takovým podstatným změnám by patřily jakékoliv významné změny původních podmínek režimu mýtného na základě změny smlouvy s provozovatelem systému mýtného, avšak nikoli změny stanovené v původním režimu.
V případě koncesních smluv by podstatné změny mohly být provedeny v souladu s postupem zadávání veřejných zakázek.
V zájmu dosažení transparentnosti bez tvoření překážek fungování tržního hospodářství a partnerství veřejného a soukromého sektoru by členské státy měly sdělovat Komisi tak, aby byla s to zaujímat stanoviska, údaje o jednotkových hodnotách a jiných ukazatelích, které hodlají použít pro výpočet různých nákladových složek poplatků, nebo v případě koncesních smluv příslušnou smlouvu a referenční případ.
Stanovisky Komise přijatými před zavedením nových režimů mýtného v členských státech není v žádném případě dotčena povinnost Komise zajistit v souladu se Smlouvou dodržování právních předpisů Společenství.
(15) V zájmu rozvoje systému výběru poplatků za užívání pozemních komunikací je dosud nutný další technologický pokrok.
Měl by existovat postup, umožňující Komisi přizpůsobit požadavky směrnice 1992/62/ES technickému pokroku po konzultacích s členskými státy provedenými za tímto účelem.
(16) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(17) Jelikož cíle této směrnice, totiž harmonizace podmínek vztahujících se na mýtné a poplatky za užívání pozemních komunikací, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může ho být proto z důvodu jeho evropského rozměru a s ohledem na zabezpečení vnitřního trhu v oblasti dopravy lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(18) Směrnice 1999/62/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 1999/62/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) "transevropskou silniční sítí" silniční síť vymezená v oddílu 2 přílohy I rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě [8], jak je vyobrazena na mapách.
Mapy se vztahují k odpovídajícím oddílům uvedeným v normativní části nebo v příloze II uvedeného rozhodnutí;
b) vkládají se nová písmena, která zní:
"aa) "stavebními náklady" náklady související s výstavbou, případně zahrnující i finanční náklady na:
- nové pozemní komunikace nebo nové zlepšení pozemních komunikací (včetně významných strukturálních oprav) nebo
- pozemní komunikace nebo zlepšení pozemních komunikací (včetně významných strukturálních oprav) dokončených nejdéle 30 let před … [9], pokud již … [9] fungoval režim mýtného, nebo dokončených nejdéle 30 let před zavedením jakéhokoli nového režimu mýtného zavedeného po … [9]; náklady týkající se pozemních komunikací nebo zlepšení pozemních komunikací dokončených před uvedenými lhůtami mohou být rovněž považovány za stavební náklady, pokud:
i) členský stát zavedl režim mýtného, který zajišťuje návratnost těchto nákladů na základě smlouvy s provozovatelem systému mýtného nebo na základě jiných právních aktů s rovnocenným účinkem, které vstoupí v platnost před … [9], nebo
ii) členský stát může prokázat, že vybudování dotyčné pozemní komunikace bylo zdůvodněno tím, že její předpokládaná životnost bude delší než 30 let.
V žádném případě nesmí být poměrná část stavebních nákladů, jež je nutné vzít v úvahu, vyšší než poměrná část současné předpokládané doby životnosti prvků pozemní komunikace, která ještě zbývá dne … [9] nebo dne, kdy bude zaveden nový režim mýtného, pokud je tento den pozdějšího data.
Náklady na pozemní komunikace nebo zlepšení pozemních komunikací mohou zahrnovat jakékoli zvláštní výdaje na pozemní komunikace určené ke snížení hlučnosti nebo ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu a skutečné platby prováděné provozovatelem pozemní komunikace a související s objektivními prvky ochrany životního prostředí, jako například s ochranou před znečišťováním půdy;
ab) "finančními náklady" úroky z půjček nebo výnosy akcionářů z vkladů do vlastního jmění;
ac) "významnými strukturálními opravami" strukturální opravy vyjma oprav, které již nepřinášejí žádný aktuální užitek uživatelům silnic, např. pokud byly opravné práce nahrazeny další obnovou povrchu silnic nebo jinými stavebními činnostmi;"
c) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) "mýtným" určitá částka, která se platí za jízdu vozidla po určitém úseku pozemní komunikace uvedené v čl. 7 odst. 1; částka se stanoví podle ujeté vzdálenosti a typu vozidla;"
d) vkládá se nové písmeno, které zní:
"ba) "váženým průměrným mýtným" celkový příjem z mýtného za určitou dobu vydělený počtem kilometrů na vozidlo ujetých na určité síti podléhající během uvedené doby mýtnému, přičemž příjem a kilometry na vozidlo se vypočtou pro vozidla, na něž se vztahuje mýtné;"
e) písmena c), d), e) a f) se nahrazují tímto:
"c) "poplatkem za užívání" určitá částka, která se platí za oprávnění využívat vozidlem po určitou dobu pozemní komunikace uvedené v čl. 7 odst. 1;
d) "vozidlem" motorové vozidlo nebo jízdní souprava, které jsou určeny nebo používány výlučně k silniční přepravě zboží a jejichž maximální přípustná hmotnost činí více než 3,5 tun;
e) vozidlem kategorie "EURO 0", "EURO I", "EURO II", "EURO III", "EURO IV", "EURO V" nebo "EEV" vozidlo, které splňuje mezní hodnoty emisí stanovené v příloze 0;
f) "typem vozidla" kategorie, do které vozidlo spadá na základě počtu náprav, rozměrů nebo hmotnosti, nebo na základě jiných faktorů klasifikace vozidel podle škody, kterou působí komunikacím, například systému klasifikace škod způsobených komunikacím uvedeného v příloze IV, pokud je použitý systém klasifikace založen na vlastnostech vozidla, které jsou uvedeny v dokumentaci vozidla používané ve všech členských státech nebo které jsou vizuálně patrné;"
g) doplňují se nová písmena, která znějí:
"g) "koncesní smlouvou", "koncese na stavební práce" nebo "koncese na služby" podle definice v článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [10];
h) "koncesním mýtným" mýtné vybírané koncesionářem podle koncesní smlouvy."
2. Článek 7 se mění takto:
a) odstavce 1, 2, 3 a 4 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo zavést mýtné nebo poplatky za užívání transevropské silniční sítě nebo jejích částí pouze za podmínek uvedených v odstavcích 2 až 12.
Tímto ustanovením není dotčeno právo členských států uplatňovat mýtné nebo poplatky za užívání silnic, jež nejsou součástí transevropské silniční sítě, nebo za jiné typy motorových vozidel, na které se nevztahuje definice "vozidla" a která použijí transevropskou silniční síť, v souladu se Smlouvou.
2. Členský stát se může rozhodnout, že ponechá v platnosti nebo zavede mýtné nebo poplatky za užívání, jež lze uplatnit pouze u vozidel s maximální přípustnou hmotností naloženého vozidla nejméně 12 tun.
Pokud se členský stát rozhodne uplatnit mýtné nebo poplatky za užívání u vozidel s hmotností nižší než je tato mez, použijí se ustanovení této směrnice.
3. Mýtné a poplatky za užívání nesmějí být v rámci jedné kategorie vozidel ukládány současně za užívání téhož úseku pozemní komunikace.
Členské státy však mohou u sítí, kde se vybírají poplatky za užívání, uložit rovněž mýtné za užívání mostů, tunelů a horských průsmyků.
4. Mýtné a poplatky za užívání nesmí být přímo ani nepřímo diskriminující na základě státní příslušnosti dopravce, země nebo místa usazení dopravce nebo registrace vozidla, nebo výchozího či cílového místa přepravní operace.";
b) vkládají se nové odstavce, které znějí:
"4a. Členské státy mohou stanovit snížené sazby mýtného nebo poplatků za užívání nebo osvobození od povinnosti platit mýtné nebo poplatky za užívání u vozidel osvobozených od povinnosti instalovat a používat záznamové zařízení podle nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [11], a v případech, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 2 písm. a) a b) této směrnice a za podmínek stanovených tamtéž.
4b.
Jelikož struktury sazeb zahrnující slevy nebo snížené sazby mýtného pro časté uživatele mohou vést k vlastní úspoře administrativních nákladů pro provozovatele pozemní komunikace, členské státy mohou stanovit takové slevy nebo snížené sazby pod podmínkou, že:
- splňují podmínky stanovené v odst. 10 písm. a),
- jsou v souladu se Smlouvou, zejména s jejími články 12, 49, 86 a 87,
- nenarušují hospodářskou soutěž na vnitřním trhu,
- výsledná struktura sazeb je lineární, úměrná a dostupná všem uživatelům za stejných podmínek a nevede k tomu, aby případné dodatečné náklady byly přeneseny na jiné uživatele v podobě vyššího mýtného.
V žádném případě takové slevy nebo nižší sazby nesmějí přesáhnout 13 % mýtného placeného za rovnocenná vozidla, která nárok na slevu nebo sníženou sazbu mýtného nemají.
4c.
O všech systémech slev a snížených sazbách bude zpravena Komise, která ověří, zda jsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 4a a 4b, a schválí je postupem uvedeným v čl. 9c odst.
c) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Režimy výběru mýtného nebo poplatků za užívání nesmí z finančního nebo jiného hlediska bezdůvodně znevýhodňovat nepravidelné uživatele silniční sítě.
Zejména v případě, kdy členský stát vybírá mýtné nebo poplatky za užívání výlučně prostřednictvím systému, který vyžaduje použití vestavěné palubní jednotky, musí tento stát zajistit dostupnost příslušných palubních jednotek pomocí přiměřených správních a ekonomických opatření.";
d) druhý a třetí pododstavec odstavce 7 se zrušují;
e) odstavce 9 a 10 se nahrazují tímto:
"9. Mýtné musí být založeno pouze na zásadě návratnosti nákladů na pozemní komunikace.
Vážené průměrné mýtné musí konkrétně odpovídat stavebním nákladům a nákladům na provoz, údržbu a rozvoj dané sítě pozemních komunikací.
Vážené průměrné mýtné může rovněž zahrnovat návratnost kapitálu nebo ziskovou marži vycházející z tržních podmínek.
10. a) Aniž je dotčeno vážené průměrné mýtné uvedené v odstavci 9, mohou členské státy rozlišit sazby mýtného za určitými účely, jako je náprava škod na životním prostředí, řešení neprůjezdnosti komunikací, minimalizace poškození pozemních komunikací, optimální využívání dotyčných pozemních komunikací nebo podpora bezpečnosti silničního provozu, pokud je takové rozlišení
- úměrné sledovanému cíli,
- je transparentní a nediskriminující, zejména co se týče státní příslušnosti dopravce, země nebo místa usazení dopravce nebo registrace vozidla, a výchozího či cílového místa přepravní operace,
- není určeno k vytvoření dodatečných příjmů z mýtného, přičemž jakékoli nezamýšlené zvýšení příjmů (vedoucí k nesouladu váženého průměrného mýtného s odstavcem 9) je vyváženo změnou struktury rozlišení, která musí být provedena do dvou let od konce účetního roku, v němž byly dodatečné příjmy vytvořeny;
- respektuje maximální prahy pružnosti stanovené v písmeni b).
b) S výhradou splnění podmínek stanovených v písmeni a) mohou být sazby mýtného rozlišeny podle:
- emisní třídy EURO stanovené v příloze 0, pokud žádné mýtné nepřesáhne o 100 % sazbu stanovenou pro obdobná vozidla, která splňují nejpřísnější emisní normy, nebo
- denní doby, dne nebo ročního období, pokud:
i) žádné mýtné nepřesáhne o 100 % sazbu mýtného stanovenou pro nejlevnější období dne, den nebo roční období, nebo
ii) pokud má nejlevnější období nulovou sazbu, přirážka za nejdražší období dne, den nebo roční období je nejvýše 50 % výše mýtného, které by se u daného vozidla běžně použilo.
c) S výhradou splnění podmínek uvedených v písmeni a) se na sazby mýtného mohou u určitých projektů vysokého evropského zájmu výjimečně vztahovat jiné způsoby rozlišení s cílem zajistit komerční rentabilitu takových projektů, jestliže jsou vystaveny přímé konkurenci ze strany jiných způsobů dopravy zajišťované vozidly.
Výsledná struktura sazeb je lineární, úměrná, zveřejněná, dostupná všem uživatelům za stejných podmínek a nevede k tomu, aby případné dodatečné náklady byly přeneseny na jiné uživatele v podobě vyššího mýtného.
Před tím, než dotyčná struktura sazeb začne být používána, ověří Komise, zda jsou splňovány podmínky uvedené v tomto písmenu.";
f) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"11. Ve výjimečných případech týkajících se pozemních komunikací v horských oblastech a po informování Komise může být na určitých silničních úsecích k mýtnému zavedena přirážka,
a) pokud na těchto úsecích dochází k výrazné neprůjezdnosti s dopadem na volný pohyb vozidel nebo
b) pokud jejich používání vozidly působí značné škody na životním prostředí,
a to pod podmínkou, že:
- příjmy plynoucí z přirážky se investují do prioritních projektů evropského zájmu vymezených v příloze III rozhodnutí č. 884/2004/ES, které přímo přispívají ke zmírnění dotyčné neprůjezdnosti nebo poškození životního prostředí, a které se nacházejí ve stejném koridoru jako silniční úsek, u nějž je přirážka zavedena,
- přirážka, o níž lze zvýšit mýtné rozlišené podle odstavce 10, nepřesáhne 15 % váženého průměrného mýtného vypočteného podle odstavce 9, s výjimkou situace, kdy vytvořené příjmy jsou investovány do přeshraničních úseků prioritních projektů evropského zájmu týkajících se pozemních komunikací v horských oblastech, kdy přirážka nesmí přesáhnout 25 %;
- v důsledku použití přirážky nedochází k nespravedlivému znevýhodňování komerční dopravy v porovnání s jinými uživateli silnic,
- finanční plány týkající se pozemní komunikace, u níž se uplatňuje přirážka, a analýza nákladů a výnosů pro projekt nové pozemní komunikace se předkládají Komisi před zavedením přirážky,
- období, po které se přirážka používá, je stanoveno a omezeno předem a z hlediska očekávaných zvýšených příjmů je v souladu s předloženými finančními plány a analýzou nákladů a přínosů.
Použití tohoto ustanovení u nových přeshraničních projektů podléhá dohodě dotčených členských států.
Pokud Komise obdrží finanční plány od členského státu, který má v úmyslu uplatnit přirážku, sdělí tyto informace členům výboru uvedeného v čl. 9c odst. 1. Jestliže se Komise domnívá, že uvažovaná přirážka nesplňuje podmínky stanovené v tomto odstavci, nebo jestliže se domnívá, že uvažovaná přirážka bude mít nepříznivé účinky na hospodářský rozvoj okrajových regionů, může plány týkající se poplatků předložené dotyčným členským státem zamítnout nebo si může vyžádat jejich změnu, a to postupem podle čl. 9c odst. 2.
12. Jestliže při kontrole není řidič schopen předložit doklady o vozidle nezbytné ke zjištění informací uvedených v odst. 10 písm. b) první odrážce a ke zjištění typu vozidla, mohou členské státy uplatnit mýtné do výše nejvyšší použitelné sazby."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 7a
Při stanovení výše váženého průměrného mýtného, které má být vybíráno na dotyčné síti pozemních komunikací nebo jasně vymezené části této sítě, vezmou členské státy v úvahu různé náklady uvedené v čl. 7 odst.
9. Zohledněné náklady se vztahují k síti nebo části sítě, na níž je vybíráno mýtné, a k vozidlům, na která se vztahuje povinnost platit mýtné.
Členské státy se mohou rozhodnout, že pro zajištění návratnosti těchto nákladů nepoužijí příjmy z mýtného nebo že zajistí návratnost pouze určité procentuální části těchto nákladů.
2. Mýtné se stanoví podle článku 7 a odstavce 1 tohoto článku.
3. U nových režimů výběru mýtného jiných než jsou režimy zahrnující koncesní mýtné, které členské státy zavedou po … [12], provedou členské státy výpočet nákladů pomocí metodiky založené na základních zásadách výpočtu mýtného uvedených v příloze III.
U nového koncesního mýtného zavedeného po … [12] dosáhne maximální úroveň mýtného úrovně rovnocenné nebo nižší, než která by byla vypočtena pomocí metodiky založené na základních zásadách výpočtu mýtného uvedených v příloze III.
Posouzení takové rovnocennosti se provede za dostatečně dlouhé referenční období odpovídající povaze koncesní smlouvy.
Režimy výběru mýtného, které jsou zavedeny již … [12], nebo pro které již byly předloženy nabídky nebo reakce na výzvy k vyjednávání v rámci vyjednávacího řízení v souladu s postupem zadávání veřejných zakázek před … [12], nepodléhají povinnostem uvedeným v tomto odstavci, a to po dobu platnosti těchto režimů a za předpokladu, že nebudou podstatně pozměněny.
4. Členské státy sdělí Komisi nejméně čtyři měsíce před zavedením nového režimu výběru mýtného:
a) pro režim výběru mýtného jiný než režim zahrnující koncesní mýtné:
- jednotkové hodnoty a další parametry, jež používají při výpočtu jednotlivých složek nákladů, a
- jasné informace o vozidlech, na něž se vztahuje jejich režim mýtného, a o zeměpisném rozsahu sítě nebo části sítě, které se berou v úvahu při každém výpočtu nákladů, a o procentuální výši nákladů, jejichž návratnost chtějí zajistit;
b) pro režim výběru mýtného zahrnující koncesní mýtné:
- koncesní smlouvy nebo významné změny těchto smluv,
- referenční případ, z něhož zadavatel vycházel při vyhlášení koncese podle ustanovení přílohy VII B směrnice 2004/18/ES; tento referenční případ zahrnuje odhad nákladů vymezených v čl. 7 odst. 9 a předpokládaných v rámci dané koncese, jakož i odhad provozu v členění podle typů vozidel, předpokládaných úrovní mýtného a zeměpisného rozsahu sítě, na niž se vztahuje koncesní smlouva.
5. U případů, na něž se vztahují povinnosti uvedené v odstavci 3, Komise sdělí do čtyř měsíců od obdržení informací podle odstavce 4 své stanovisko, v němž uvede, zda tyto povinnosti byly splněny.
Stanoviska Komise jsou poskytnuta výboru uvedenému v čl. 9c odst. 1.
6. Pokud si členský stát přeje použít ustanovení čl. 7 odst. 11 týkající se režimů výběru mýtného, jež byly již ke … [12] zavedeny, poskytne dotyčný členský stát informace, které prokáží, že vážené průměrné mýtné používané na dotyčné pozemní komunikaci splňuje čl. 2 písm. aa), čl. 7 odst. 9 a čl. 7 odst. 10."
4. V čl. 8 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) platba poplatku za společné užívání opravňuje k využití sítě, jak ji vymezí každý zúčastněný členský stát v souladu s čl. 7 odst. 1;".
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a
Každý členský stát provádí kontrolu režimu mýtného nebo poplatků za užívání, aby zajistil jeho transparentní a nediskriminační fungování."
6. Článek 9 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) daně z pojištění.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. O způsobu použití příjmů z poplatků za používání pozemních komunikací rozhodnou v souladu se zásadou subsidiarity členské státy.
Aby se umožnil rozvoj dopravní sítě jako celku, měly by se příjmy z poplatků použít ve prospěch odvětví dopravy a k optimalizaci celého dopravního systému."
7. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 9a
Členské státy zavedou patřičné kontroly a určí systém sankcí použitelný při porušení vnitrostátních ustanovení přijatých podle této směrnice; přijmou veškerá potřebná opatření k zajištění jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 9b
V souvislosti s prováděním této směrnice a zejména přílohy III usnadní Komise dialog a vzájemnou výměnu technického know-how mezi členskými státy. Postupem podle čl. 9c odst. 3 Komise aktualizuje a objasní přílohy 0, III a IV s ohledem na technický pokrok a přílohy I a II s ohledem na inflaci.
Článek 9c
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád."
8. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Nejpozději do … [13] předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a účincích této směrnice, přičemž přihlédne k technologickému rozvoji a vývoji hustoty silničního provozu a vyhodnotí její dopad na vnitřní trh, včetně dopadu na ostrovní, vnitrozemské a okrajové oblasti Společenství, na úrovně investic v tomto odvětví a na přínos směrnice k cílům udržitelné dopravní politiky.
Ke zprávě se případně připojí návrhy Evropskému parlamentu a Radě na další revizi této směrnice.
Členské státy zašlou Komisi nezbytné údaje nejpozději do … [14]."
9. Tabulka v příloze II uvádějící výši ročních poplatků se nahrazuje tímto:
_BAR_ nejvýše tři nápravy _BAR_ nejméně čtyři nápravy _BAR_
"EURO 0 a EURO I _BAR_ 1020 _BAR_ 1648 _BAR_
EURO II a EURO III _BAR_ 904 _BAR_ 1488 _BAR_
EURO IV, EURO V a EEV _BAR_ 797 _BAR_ 1329" _BAR_
10. Poslední věta v příloze II se nahrazuje tímto:
"Denní poplatek za užívání je stejný pro všechny kategorie vozidel a činí 11 EUR."
11. Doplňuje se nová příloha 0, jejíž text je uveden v příloze I této směrnice.
12. Doplňuje se nová příloha III, jejíž text je uveden v příloze II této směrnice.
13. Doplňuje se nová příloha IV, jejíž text je uveden v příloze III této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do … [15].
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Společný postoj (ES) č. 34/2005
přijatý Radou dne 23. září 2005
s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/…/ES ze dne … 2005 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS
(2005/C 275 E/02)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Evropském společenství je třeba zvýšit energetickou účinnost u konečného uživatele, řídit poptávku po energii a podporovat výrobu energie z obnovitelných zdrojů, protože v krátkodobém až střednědobém výhledu je poměrně málo prostoru pro jiné ovlivňování podmínek dodávek a distribuce energie, ať už budováním nových kapacit nebo zlepšováním přenosu a distribuce.
Tato směrnice tak přispívá k lepšímu zabezpečení dodávek.
(2) Zvýšená energetická účinnost u konečného uživatele rovněž přispěje ke snížení spotřeby primární energie a ke snížení emisí CO2 a dalších skleníkových plynů.
Tyto emise nadále rostou, a plnění závazků z Kjóta je tak stále obtížnější.
Lidské činnosti související s energetickým odvětvím způsobují až 78 % emisí skleníkových plynů Společenství.
Šestý akční program Společenství pro životní prostředí, stanovený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [4], předpokládá, že je nezbytné další snížení emisí, aby bylo dosaženo dlouhodobého cíle Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu stabilizovat koncentraci skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by umožnila předejít nebezpečným důsledkům působení lidstva na klimatický systém.
(3) Zvýšená energetická účinnost u konečného uživatele umožní využít potenciálu nákladově efektivních úspor energie ekonomicky efektivním způsobem.
Opatření ke zvýšení energetické účinnosti by mohla vést k takovým úsporám energie, a pomoci tak Evropskému společenství snížit jeho závislost na dovozu energie.
Dále může využívání energeticky účinnějších technologií zlepšit schopnost inovace a konkurenceschopnost Evropského společenství, jak je zdůrazněno v Lisabonské strategii.
(4) Sdělení Komise o provádění první fáze Evropského programu pro změnu klimatu uvádí směrnici o řízení poptávky po energii mezi přednostními opatřeními týkajícími se změn klimatu, která mají být přijata na úrovni Společenství.
(5) Tato směrnice je v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [5] a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES [6], jež stanoví možnost využití energetické účinnosti a řízení poptávky jako alternativy k novým dodávkám a pro ochranu životního prostředí a jež umožňují orgánům členských států mimo jiné vypsat výběrová řízení na nové kapacity nebo se rozhodnout pro opatření ke zvýšení energetické účinnosti a opatření týkající se řízení poptávky, včetně systémů "bílých certifikátů".
(6) Touto směrnicí není dotčen článek 3 směrnice 2003/54/ES, jenž požaduje, aby členské státy zabezpečily pro všechny domácnosti, a pokud to uznají za vhodné, i pro malé podniky možnost využívat univerzální služby, což znamená mít na jejich území právo na dodávky elektřiny ve stanovené kvalitě za přiměřené, jednoduše a jasně srovnatelné a průhledné ceny.
(7) Liberalizace maloobchodních trhů pro konečné uživatele elektřiny, zemního plynu, uhlí a lignitu, vytápění a v některých případech i dálkového vytápění a chlazení vedla téměř výhradně k vyšší účinnosti a nižším nákladům na výrobu energie a na její transformaci a distribuci.
Tato liberalizace nevedla k výrazné hospodářské soutěži u produktů a služeb, která by mohla mít za následek zvýšení energetické účinnosti na straně poptávky.
(8) V usnesení ze dne 7. prosince 1998 o energetické účinnosti v Evropském společenství [7] Rada schválila cíl pro Společenství jako celek zlepšit energetickou náročnost konečné spotřeby do roku 2010 o jeden procentní bod ročně.
(9) Členské státy by proto měly přijmout národní orientační cíle na podporu energetické účinnosti u konečného uživatele a pro zajištění dalšího růstu a životaschopnosti trhu s energetickými službami, a přispět tak k naplňování Lisabonské strategie.
Přijetí národních orientačních cílů na podporu energetické účinnosti u konečného uživatele zajišťuje účinnou součinnost s dalšími právními předpisy Společenství, jejichž uplatňování přispěje k dosažení těchto národních cílů.
(10) Tato směrnice vyžaduje, aby členské státy přijaly určitá opatření, a splnění jejích cílů závisí na dopadu, který tato opatření mají na konečného uživatele energie.
Konečný výsledek opatření členských států tak závisí na mnoha vnějších faktorech, jež ovlivňují chování uživatelů při využívání energie a jejich ochotu zavádět postupy vedoucí k úsporám energie a používat energeticky úsporná zařízení.
I když se tedy členské státy zavazují, že se budou snažit cílové hodnoty 6 % dosáhnout, je národní cíl úspor energie ve své podstatě orientační a pro členské státy z něho neplyne žádný právně vymahatelný závazek jej dosáhnout.
(11) Při usilování o dosažení vyšší energetické účinnosti v důsledku změn v technologiích, v chování nebo v hospodářství je třeba se vyhnout závažnému nepříznivému dopadu na životní prostředí a brát ohled na sociální priority.
(12) Zvýšené energetické účinnosti u konečného uživatele lze dosáhnout zlepšením dostupnosti energetických služeb a zvýšením poptávky po nich nebo jinými opatřeními ke zvýšení energetické účinnosti.
(13) Aby bylo možné využít potenciálu úspor energie v určitých segmentech trhu, kde se energetické audity obchodně nevyužívají, například v domácnostech, měly by členské státy zajistit dostupnost energetických auditů.
(14) Závěry Rady ze dne 5. prosince 2000 uvádějí podporu energetickým službám prostřednictvím rozvoje strategie Společenství jako prioritní oblast činnosti vedoucí ke zvýšení energetické účinnosti.
(15) Distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie mohou zvýšit účinnost využívání energie v Evropském společenství, pokud budou nabízet energetické služby zohledňující účinnost u konečného uživatele, například při vytápění vnitřních prostor, teplé vody pro domácnosti, chlazení, výrobě produktů, osvětlení a pohon.
Zvyšování zisku tak bude pro distributory energie, provozovatele distribučních soustav a maloobchodní prodejce energie spíše spojeno s prodejem energetických služeb co největšímu počtu uživatelů než s prodejem co největšího množství energie jednotlivým zákazníkům.
(16) S náležitým ohledem na vnitrostátní organizaci účastníků energetického trhu a z důvodu podpory provádění energetických služeb a opatření ke zvýšení energetické účinnosti stanovených v této směrnici by členské státy měly mít možnost uložit za povinnost distributorům energie, provozovatelům distribučních soustav nebo maloobchodním prodejcům energie, případně účastníkům trhu ze dvou či ze všech těchto tří kategorií, aby uvedené služby poskytovaly a aby se podílely na uvedených opatřeních.
(17) Využívání finančních ujednání třetí stranou je inovační postup, který by se měl podněcovat.
V rámci těchto ujednání se příjemce vyhne investičním výdajům tím, že využije část finanční hodnoty úspory energie plynoucí z investice třetí strany k tomu, aby třetí straně uhradil investiční výdaje a náklady na úroky.
(18) Aby sazby a další regulace energie vázané na rozvodnou síť lépe napomáhaly energetické účinnosti u konečného uživatele, měly by být odstraněny neopodstatněné pobídky ke zvyšování objemu spotřeby.
(19) Veřejný sektor ve všech členských státech by měl být dobrým příkladem, pokud jde o investice, výdaje na údržbu a jiné výdaje na energetické spotřebiče, energetické služby a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Z tohoto důvodu by měl být veřejný sektor podněcován k tomu, aby do svých investic, odpisových položek a provozních rozpočtů začlenil ohledy na zvyšování energetické účinnosti.
S ohledem na to, že se správní uspořádání jednotlivých členských států výrazně liší, měla by být opatření, jež může veřejný sektor přijmout, přijata na vhodné státní, regionální nebo místní úrovni.
(20) Energetické služby, programy zvýšení energetické účinnosti a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti, jejichž cílem je úspora energie, mohou být podporovány nebo prováděny na základě dobrovolných dohod mezi zúčastněnými osobami a subjekty veřejného sektoru určenými členskými státy.
(21) Při stanovování opatření ke zvýšení energetické účinnosti by měl být zohledněn prospěch, který s ohledem na účinnost přináší široké využití nákladově efektivních technologických inovací, například elektronické měření spotřeby.
(22) Aby byli koneční uživatelé schopni přijímat informovanější rozhodnutí vztahující se k jejich vlastní spotřebě energie, měli by o ní mít k dispozici dostatečné množství informací, jakož i další užitečné informace, například o dostupných opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti, srovnávací profily spotřeby konečných uživatelů nebo objektivní technické údaje o energetických spotřebičích včetně systémů založených na "faktoru čtyři" a dalších.
(23) Přijetím této směrnice jsou všechna věcná ustanovení směrnice Rady 93/76/EHS ze dne 13. září 1993 o omezování emisí oxidu uhličitého prostřednictvím zvyšování energetické účinnosti (SAVE) [8] upravena jinými právními předpisy Společenství, a proto by uvedená směrnice měla být zrušena.
(24) Jelikož cílů této směrnice, totiž zvyšování energetické účinnosti u konečného uživatele a rozvoje trhu energetických služeb, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(25) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je podpořit nákladově efektivní zvyšování energetické účinnosti u konečného uživatele v členských státech tím, že:
a) stanoví nezbytné orientační cíle, mechanismy, pobídky a institucionální, finanční a právní rámce, jež umožní odstranit stávající překážky na trhu a nedostatky zabraňující účinnému konečnému použití,
b) vytváří podmínky pro rozvoj trhu energetických služeb a pro zavádění dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti u konečného uživatele.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na:
a) poskytovatele opatření ke zvýšení energetické účinnosti, včetně distributorů energie, provozovatelů distribučních soustav a maloobchodních prodejců energie.
Členské státy však mohou vyjmout malé distributory energie, malé provozovatele distribučních soustav a malé maloobchodní prodejce energie z působnosti článků 6 a 13;
b) konečné zákazníky.
Tato směrnice se však nevztahuje na podniky spadající do kategorií činností, jež jsou uvedeny v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [10], a na ty části dopravních podniků, jež jsou založeny především na využití leteckých a námořních lodních paliv;
c) ozbrojené síly, avšak pouze v takovém rozsahu, kdy její použití nebude v rozporu s podstatou a hlavními cíli činností ozbrojených sil, a dále s výjimkou materiálu používaného výhradně pro vojenské účely.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "energií" všechny formy obchodně dostupné energie včetně elektřiny, zemního plynu (včetně zkapalněného zemního plynu a zkapalněného ropného plynu), jakýchkoli paliv pro vytápění a chlazení včetně dálkového vytápění a chlazení, uhlí a lignitu, rašeliny, pohonných hmot (kromě leteckých a námořních lodních paliv) a biomasy podle definice ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou [11];
b) "energetickou účinností" poměr výstupu ve formě výkonu, služby, zboží nebo energie a množství vstupní energie;
c) "zvýšením energetické účinnosti" nárůst energetické účinnosti u konečného uživatele v důsledku technologických či ekonomických změn nebo v důsledku změn v lidském chování;
d) "úsporami energie" množství ušetřené energie určené měřením nebo odhadem spotřeby před provedením jednoho či více opatření ke zvýšení energetické účinnosti a po něm, při zajištění normalizace vnějších podmínek, které spotřebu energie ovlivňují;
e) "energetickou službou" fyzický prospěch, užitek nebo zboží získané kombinací energie a energeticky účinné technologie, jenž může zahrnovat provozní činnosti, údržbu a kontrolu nezbytnou pro dodání služby, jež je dodávána na základě smlouvy a jež obvykle vede k ověřitelnému a měřitelnému či odhadnutelnému zvýšení energetické účinnosti;
f) "mechanismy energetické účinnosti" obecné nástroje využívané vládami nebo vládními subjekty za účelem vytvoření podpůrného rámce nebo pobídek směřovaných na účastníky trhu, aby poskytovali a kupovali energetické služby a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti;
g) "programy zvýšení energetické účinnosti" činnosti zaměřené na skupiny konečných zákazníků a obvykle vedoucí k ověřitelnému a měřitelnému či odhadnutelnému zvýšení energetické účinnosti;
h) "opatřeními ke zvýšení energetické účinnosti" veškeré činnosti obvykle vedoucí k ověřitelnému a měřitelnému či odhadnutelnému zvýšení energetické účinnosti;
i) "poskytovatelem energetických služeb" (ESCO) fyzická nebo právnická osoba, která dodává energetické služby nebo jiná opatření ke zvýšení energetické účinnosti zařízení uživatele či v rámci jeho budovy a nese přitom jistou míru finančního rizika.
Odměna za poskytnuté služby závisí, zcela nebo částečně, na dosaženém zvýšení energetické účinnosti a na splnění dalších dohodnutých kritérií výkonnosti;
j) "smlouvou o energetické výkonnosti" (EPC) smluvní ujednání mezi příjemcem a poskytovatelem (obvykle poskytovatelem energetických služeb) o opatření ke zvýšení energetické účinnosti, kdy jsou investice do tohoto opatření splaceny ve vztahu ke smluvně stanovené míře zvýšení energetické účinnosti;
k) "financováním třetí stranou" smluvní ujednání zahrnující kromě dodavatele energie a příjemce opatření ke zvýšení energetické účinnosti ještě třetí stranu, která na dané opatření poskytuje kapitál a dostává od příjemce odměnu ve výši části úspor energie dosažených v důsledku opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Třetí stranou může, ale nemusí být poskytovatel energetických služeb;
l) "energetickými audity" systematický postup získávání dostatečných informací o stávajícím profilu energetické náročnosti stavby či skupiny staveb, průmyslového postupu nebo zařízení a soukromých nebo veřejných služeb, který identifikuje a kvantifikuje možnosti nákladově efektivních úspor energie a podává zprávy o zjištěních;
m) "finančními nástroji pro úspory energie" veškeré finanční nástroje jako fondy, dotace, daňové úlevy, půjčky, financování třetí stranou, smlouvy o energetické výkonnosti, smlouvy o záruce úspor energie, smlouvy o subdodávkách energie a další podobné smlouvy, jež jsou na trh uváděny veřejnými nebo soukromými subjekty za účelem částečného či celkového pokrytí počátečních projektových nákladů na provádění opatření ke zvýšení energetické účinnosti;
n) "konečným zákazníkem" fyzická nebo právnická osoba, jež nakupuje energii pro své vlastní konečné využití;
o) "distributorem energie" fyzická nebo právnická osoba, jež odpovídá za dopravu energie s ohledem na její dodání konečným zákazníkům a distribučním místům, která energii konečným zákazníkům prodávají.
Z této definice jsou vyloučeni provozovatelé distribučních soustav elektřiny a zemního plynu, kteří jsou uvedeni v písmenu p);
p) "provozovatelem distribučních soustav" fyzická nebo právnická osoba, která v dané oblasti odpovídá za provoz distribuční soustavy elektřiny nebo zemního plynu, za zajištění její údržby a v nutných případech i jejího vývoje, a případně též za její propojení s jinými soustavami a za zajištění dlouhodobé schopnosti soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po distribuci elektřiny a zemního plynu;
q) "maloobchodním prodejcem energie" fyzická nebo právnická osoba, která se zabývá prodejem energie konečným zákazníkům;
r) "malým distributorem energie, malým provozovatelem distribučních soustav a malým maloobchodním prodejcem energie" fyzická nebo právnická osoba, která distribuuje nebo prodává energii konečným zákazníkům a která ročně distribuuje nebo prodá menší množství energie, než které odpovídá 100 GWh, nebo která zaměstnává méně než deset osob nebo jejíž roční obrat či roční bilanční suma nepřesahuje 2 miliony EUR.
Distribuce a prodej pohonných hmot pro dopravu se při uplatňování těchto prahových hodnot posuzují odděleně od ostatních forem energie;
s) "bílými certifikáty" osvědčení vydávaná nezávislými certifikačními subjekty potvrzující nároky účastníků trhu na úspory energie v důsledku opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
KAPITOLA II
CÍLE ÚSPOR ENERGIE
Článek 4
Obecný cíl
1. Členské státy přijmou pro šestý rok uplatňování této směrnice celkový národní orientační cíl úspor energie ve výši 6 %, dosažitelný díky energetickým službám a jiným opatřením ke zvýšení energetické účinnosti, a usilují o jeho splnění.
Členské státy přijmou za účelem přispění k dosažení tohoto cíle nákladově efektivní, proveditelná a přiměřená opatření.
Uvedený národní orientační cíl úspor energie se stanoví a vypočítá v souladu s přílohou I a metodikou v ní uvedenou.
Pro účely srovnání úspor energie a přepočtu na porovnatelné jednotky se uplatňují převodní koeficienty stanovené v příloze II, ledaže lze odůvodnit užití jiných převodních koeficientů.
Příklady vhodných opatření ke zvýšení energetické účinnosti jsou uvedeny příloze III.
Obecný rámec měření a ověřování úspor energie je uveden v příloze IV.
2. Pro účely první zprávy, která má být předložena v souladu s článkem 14, stanoví členské státy rovněž průběžný národní orientační cíl energie úspor pro třetí rok uplatňování této směrnice.
Tento průběžný cíl musí být realistický a v souladu s celkovým národním orientačním cílem úspor energie uvedeným v odstavci 1.
3. Členské státy pověří jeden či více stávajících nebo nových úřadů či agentur celkovou kontrolou a dohledem nad rámcem pro dosažení cíle uvedeného v odstavci 1.
Tyto subjekty poté ověřují úspory energie plynoucí z energetických služeb a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti, včetně stávajících vnitrostátních opatření ke zvýšení energetické účinnosti, a podávají zprávy o výsledcích.
4. Po přezkoumání prvních tří let uplatňování této směrnice a po předložení zprávy Komise posoudí, zda je vhodné předložit návrh směrnice za účelem dalšího rozvoje tržního přístupu ke zvyšování energetické účinnosti prostřednictvím bílých certifikátů.
Článek 5
Energetická účinnost u konečného uživatele ve veřejném sektoru
1. Členské státy zajistí, aby veřejný sektor hrál v souvislosti s touto směrnicí příkladnou úlohu.
K tomuto účelu zajistí, aby veřejný sektor přijal jedno či více opatření ke zvýšení energetické účinnosti se zaměřením na nákladově efektivní opatření zajišťující nejvyšší míru úspor energie v nejkratším čase.
Tato opatření se přijímají na vhodné státní, regionální nebo místní úrovni a mohou mít podobu zákonodárné iniciativy, dobrovolné dohody či jiného programu s obdobným dopadem.
Aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států a Společenství o zadávání veřejných zakázek, lze tato opatření zvolit z orientačního seznamu uvedeného v příloze V. Ve zprávách uvedených v článku 14 členské státy sledují činnost veřejného sektoru ve vztahu k národnímu orientačnímu cíli úspor energie.
2. Členské státy pověří jednu nebo více nových nebo stávajících organizací, které převezmou správní, řídící a prováděcí odpovědnost za začlenění požadavků na zvyšování energetické účinnosti v souladu s odstavcem 1. Může se jednat o úřady nebo agentury uvedené v čl. 4 odst. 3.
KAPITOLA III
PODPORA ENERGETICKÉ ÚČINNOSTI U KONEČNÉHO UŽIVATELE A ENERGETICKÝCH SLUŽEB
Článek 6
Distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie
1. Členské státy zajistí, aby distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie:
a) na vyžádání a nejvýše jednou ročně poskytli souhrnné statistické informace o svých konečných zákaznících úřadům či agenturám uvedeným v čl. 4 odst.
3 nebo jinému určenému subjektu, pokud tento subjekt obdržené informace postoupí uvedeným úřadům či agenturám. Tyto informace musí být dostatečné k tomu, aby mohly být řádně připraveny a prováděny programy zvýšení energetické účinnosti a aby byly podporovány a sledovány energetické služby a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Tyto informace musí obsahovat aktuální údaje o spotřebě konečného uživatele a mohou obsahovat i odpovídající údaje týkající se minulosti, případně včetně profilů zatížení, segmentace zákazníků a zeměpisné polohy zákazníků, přičemž musí být zachována integrita a důvěrnost informací soukromého rázu či informací obchodně citlivých, v souladu platnými právními předpisy Společenství;
b) se zdrželi všech činností, které by mohly bránit poptávce po energetických službách a dalších opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti anebo jejich poskytování nebo které by mohly brzdit rozvoj trhů s energetickými službami a dalšími opatřeními ke zvýšení energetické účinnosti.
Dotčený členský stát přijme vhodná opatření, aby takovým případným činnostem zabránil.
2. Členské státy:
a) zvolí jeden nebo více z níže uvedených požadavků, jež musí splňovat distributoři, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie, ať už přímo nebo nepřímo, prostřednictvím jiných poskytovatelů energetických služeb či opatření ke zvýšení energetické účinnosti:
i) zajištění propagace energetických služeb a jejich nabídky konečným zákazníkům za konkurenceschopné ceny,
ii) zajištění propagace nezávisle prováděných energetických auditů za konkurenceschopné ceny nebo propagace opatření ke zvýšení energetické účinnosti a zajištění jejich dostupnosti pro konečné zákazníky, v souladu s čl. 9 odst. 2 a článkem 12,
iii) přispívání do fondů a mechanismů financování uvedených v článku 11 této směrnice; úroveň příspěvků musí přinejmenším odpovídat odhadovaným nákladům na nabídku kterékoli činnosti uvedené v tomto odstavci a musí být dohodnuta s úřady nebo agenturami uvedenými v čl. 4 odst. 3; nebo
b) zajistí, aby existovaly nebo byly uzavřeny dobrovolné dohody nebo zřízeny jiné tržně orientované systémy, například bílé certifikáty, které budou mít stejný dopad jako jeden či více požadavků uvedených v písmenu a).
Tyto dobrovolné dohody jsou pod dohledem a průběžnou kontrolou dotčeného členského státu, aby bylo zajištěno, že mají v praxi stejný dopad jako jeden či více požadavků uvedených v písmenu a).
3. Členské státy zajistí dostatek pobídek, rovnou hospodářskou soutěž a stejné podmínky pro účastníky trhu jiné než distributory, provozovatele distribučních soustav a maloobchodní prodejce energie, jako jsou poskytovatelé energetických služeb, montéři energetických zařízení, poradci a konzultanti v energetice, aby mohli nezávisle nabízet a provádět energetické služby, energetické audity a opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedené v odst. 2 písm. a) bodě ii).
4. Podle odstavců 2 a 3 mohou členské státy ukládat odpovědnost provozovatelům distribučních soustav pouze v případě, že je to v souladu s požadavky týkajícími se oddělených účtů stanovenými v čl. 19 odst. 3 směrnice 2003/54/ES a v čl. 17 odst. 3 směrnice 2003/55/ES.
5. Prováděním tohoto článku nejsou dotčeny odchylky a výjimky udělené na základě směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES.
Článek 7
Dostupnost informací
Členské státy zajistí, aby byly informace o mechanismech na zvýšení energetické účinnosti a o finančních a právních rámcích přijatých s cílem dosažení národního orientačního cíle úspor energie transparentní a aby byly co nejvíce šířeny mezi relevantními účastníky trhu.
Článek 8
Dostupnost programů kvalifikace, akreditace nebo certifikace
S cílem dosáhnout vysoké úrovně technické způsobilosti, objektivity a spolehlivosti zajistí členské státy tam, kde to považují za nutné, dostupnost vhodných programů kvalifikace, akreditace nebo certifikace pro poskytovatele energetických služeb, energetických auditů a opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedených v čl. 6 odst. 2 písm. a) bodě ii).
Článek 9
Finanční nástroje pro úspory energie
1. Členské státy zruší nebo změní vnitrostátní právní předpisy jiné než čistě daňové povahy, které zbytečně či nepřiměřeně brání nebo omezují využití finančních nástrojů pro úspory energie na trhu energetických služeb nebo jiných opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
2. Členské státy poskytnou pro uvedené finanční nástroje vzorové smlouvy stávajícím i potenciálním zákazníkům energetických služeb a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti ve veřejném i soukromém sektoru. Vzorové smlouvy může vydat úřad nebo agentura uvedená v čl. 4 odst. 3.
Článek 10
Energeticky účinné sazby a další regulace energie vázané na rozvodnou síť
1. Členské státy zajistí odstranění pobídek v sazbách za přenos a distribuci energie, které zbytečně zvyšují množství přenášené či distribuované energie. K tomuto účelu mohou členské státy uložit povinnosti veřejné služby týkající se energetické účinnosti podnikům působícím v elektroenergetice v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/54/ES a podnikům působícím v odvětví zemního plynu v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/55/ES.
2. Členské státy mohou povolit sociálně orientované složky programů a struktur sazeb, pokud jsou veškeré účinky s vlivem na rozpad přenosové a distribuční soustavy omezeny na to, co je nezbytně nutné, a pokud nejsou nepřiměřené dotyčnému sociálnímu cíli.
Článek 11
Fondy a mechanismy financování
1. Aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy o ES, mohou členské státy zřídit jeden nebo více fondů, z nichž bude dotováno provádění programů a jiných opatření ke zvýšení energetické účinnosti a podporován rozvoj trhu pro opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Tato opatření zahrnují podporu energetických auditů, finančních nástrojů pro úspory energie a případně lepšího měření spotřeby a informativního vyúčtování.
Fondy se rovněž zaměřují na odvětví konečné spotřeby s vyššími transakčními náklady nebo vyššími riziky.
2. Jsou-li fondy zřízeny, mohou poskytovat dotace, půjčky, záruky nebo jiné druhy financování vázané na výsledky.
3. Fondy jsou otevřeny všem poskytovatelům opatření ke zvýšení energetické účinnosti, jako jsou poskytovatelé energetických služeb, nezávislí poradci v energetice, distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav, maloobchodní prodejci energie a montéři energetických zařízení.
Členské státy se mohou rozhodnout zpřístupnit fondy všem konečným zákazníkům.
Výběrová řízení nebo jiné rovnocenné postupy zajišťují plnou transparentnost a probíhají v plném souladu s platnými předpisy pro zadávání veřejných zakázek.
Členské státy zajistí, že fondy nekonkurují tržně financovaným opatřením ke zvýšení energetické účinnosti, nýbrž je doplňují.
Článek 12
Energetické audity
1. Členské státy zajistí, aby byly všem konečným zákazníkům včetně menších zákazníků ze skupin domácností, obchodu a malých a středně velkých průmyslových podniků dostupné účinné, vysoce kvalitní a nezávisle prováděné programy energetického auditu vypracované tak, aby identifikovaly potenciální opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
2. Pro tržní segmenty, jež mají vyšší transakční náklady a nekomplexní zařízení, mohou být přijata jiná opatření, jako jsou dotazníky a počítačové programy zpřístupněné na internetu nebo zaslané zákazníkům poštou. Členské státy zajistí dostupnost energetických auditů v segmentech trhu, kde se obchodně nevyužívají, s přihlédnutím k čl. 11 odst. 1.
3. Certifikace v souladu s článkem 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov [12] se považuje za rovnocennou energetickému auditu splňujícímu požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku a za rovnocennou některému z opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedených v příloze V této směrnice.
Rovněž se má za to, že audity podle programů založených na dobrovolných dohodách mezi organizacemi zúčastněných subjektů a subjektem, který byl určen dotčeným členským státem a nachází se pod jeho kontrolou a dohledem, splňují požadavky uvedené odstavcích 1 a 2.
Článek 13
Měření spotřeby energie a informativní vyúčtování
1. Členské státy zajistí, aby pokud je to technicky možné, finančně únosné a úměrné potenciálním úsporám energie, byli koneční zákazníci odebírající elektřinu, zemní plyn, dálkové topení či chlazení a teplou vodu pro domácnosti vybaveni za tržní ceny individuálními měřiči, které přesně zobrazují skutečnou spotřebu energie a skutečnou dobu její spotřeby.
2. Členské státy zajistí, aby bylo vyúčtování, které provádějí distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie, pokud je to vhodné, založeno na skutečné spotřebě energie a aby bylo předkládáno v jasné a pochopitelné formě.
Spolu s vyúčtováním obdrží koneční zákazníci rovněž vhodné informace se zevrubným přehledem stávajících cen energie.
V závislosti na výši spotřeby energie u konkrétního zákazníka bude vyúčtování případně prováděno dostatečně často, aby zákazníci mohli svou spotřebu energie regulovat.
3. Členské státy zajistí, aby distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie, kde je to vhodné, poskytovali konečným zákazníkům v účtech, smlouvách, transakcích a stvrzenkách na distribučních místech tyto informace:
a) aktuální skutečné ceny a skutečnou spotřebu energie;
b) srovnání aktuální spotřeby energie konečného zákazníka se spotřebou za stejné období předchozího roku, nejlépe v grafické podobě;
c) kdykoli je to možné a přínosné, srovnání s průměrným normalizovaným nebo vzorovým uživatelem energie stejné kategorie;
d) kontaktní údaje na organizace spotřebitelů, energetické agentury nebo podobné subjekty, včetně adres internetových stránek, u nichž jsou dostupné informace o opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti, srovnávací profily konečných uživatelů nebo objektivní technické údaje o energetických spotřebičích.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Zprávy
1. Členské státy, které ke dni vstupu této směrnice v platnost již k jakémukoli účelu používají pro měření úspor energie výpočetní metody podobné těm, které jsou popsány v příloze IV, mohou Komisi o tom předložit dostatečně podrobné informace.
Tyto informace by měly být předloženy co nejdříve, nejlépe do ...
[13]. Uvedené informace Komisi umožní náležitě zohlednit stávající postupy.
2. Do ... [14] předloží členské státy Komisi průběžnou zprávu o celkové správě a provádění této směrnice. Tato zpráva obsahuje informace o provedených a plánovaných opatřeních. Závěrečná zpráva, uvádějící pokrok v období šesti let od ... [15], musí být Komisi předložena do ... [16]. Průběžná zpráva je založena na dostupných údajích a doplněna odhady a obsahuje mimo jiné odhad dosavadního pokroku s ohledem na průběžný národní orientační cíl úspor energie podle čl. 4 odst. 2 a na cíl uvedený v čl. 5 odst. 1. Závěrečná zpráva obsahuje konečné výsledky dosažené při plnění celkového národního orientačního cíle úspor energie podle čl. 4 odst. 1 a cíle uvedeného v čl. 5 odst. 1.
3. Na základě průběžných a závěrečných zpráv členských států Komise zhodnotí, jakého pokroku dosáhly členské státy při plnění svých národních orientačních cílů úspor energie.
Komise zveřejní svou zprávu se závěry týkajícími se prvních průběžných zpráv do ... [17].
Nejpozději jeden rok po obdržení závěrečných zpráv od členských států vydá Komise své závěry v závěrečné zprávě.
Tyto zprávy se případně podle potřeby doplní o návrhy dalších opatření určené Evropskému parlamentu a Radě, včetně případného prodloužení doby platnosti cílů uvedené v této směrnici.
Článek 15
Přezkum a přizpůsobení rámce
1. Hodnoty a výpočetní metody uvedené v přílohách II, III a IV se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle čl. 16 odst. 2.
2. Do ... [18] Komise postupem podle čl. 16 odst. 2 upřesní a doplní podle potřeby body 2 až 6 přílohy IV, s ohledem na obecný rámec uvedený v příloze IV.
3. Po ... [19] se Komise může postupem podle čl. 16 odst. 2 rozhodnout zvýšit procentní podíl harmonizovaných výpočtů prováděných postupem zdola nahoru užitých v modelu harmonizovaných výpočtů uvedeném v bodě 1 přílohy IV, aniž jsou dotčeny programy členských států využívající již nyní vyšší procentní podíl. Komise bere v úvahu následující faktory a zdůvodňuje svá rozhodnutí s ohledem na ně:
a) zkušenosti s modelem harmonizovaných výpočtů v prvních letech užívání,
b) očekávaný potenciální nárůst přesnosti v důsledku nahrazení části výpočtů prováděných postupem shora dolů výpočty prováděnými postupem zdola nahoru,
c) odhadovaný potenciální nárůst nákladů nebo administrativní zátěže.
Pokud Komise takto rozhodne o zvýšení procentního podílu harmonizovaných výpočtů prováděných postupem zdola nahoru, použije se nový model harmonizovaných výpočtů poprvé od ... [20].
Článek 16
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 17
Zrušovací ustanovení
Zrušuje se směrnice 93/76/EHS.
Článek 18
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do ...
[21]. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 20
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Společný postoj (ES) č. 35/2005
přijatý Radou dne 14. listopadu 2005
k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES o licenci řídícího letového provozu Společenství
(2005/C 316 E/01)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Provádění právních předpisů týkajících se jednotného evropského nebe vyžaduje vytvoření podrobnější úpravy, zejména týkající se udělování licencí řídícím letového provozu za účelem zajištění nejvyšší úrovně norem pro odpovědnost a odbornou způsobilost, zlepšení dostupnosti řídících letového provozu a podpory vzájemného uznávání licencí, jak předpokládá článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) [3] při splnění cíle celkově zlepšit bezpečnost letového provozu a odbornou způsobilost zaměstnanců.
(2) Zavedení takové licence Společenství je prostředkem uznání zvláštní úlohy, kterou hrají řídící letového provozu při zajišťování bezpečnosti řízení letového provozu.
Zavedení norem pro odbornou způsobilost ve Společenství rovněž sníží nejednotnost v této oblasti, čímž se zvýší efektivnost organizace práce při stále vyšší míře regionální spolupráce mezi poskytovateli letových navigačních služeb.
Tato směrnice je proto nezbytnou součástí právních předpisů týkajících se jednotného evropského nebe.
(3) Směrnice je nejvhodnějším nástrojem ke stanovení norem pro odbornou způsobilost, čímž se ponechává na rozhodnutí členských států, jakým způsobem budou tyto normy splněny.
(4) Tato směrnice by měla vycházet ze stávajících mezinárodních norem.
Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) přijala předpisy o udělování licencí řídícím letového provozu, včetně jazykových požadavků.
Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol), zřízená Mezinárodní úmluvou ze dne 13. prosince 1960 o spolupráci při zajišťování bezpečnosti letecké navigace, přijala bezpečnostní předpisy Eurocontrolu. V souladu s článkem 4 nařízení (ES) č.
550/2004 provádí tato směrnice požadavky stanovené v bezpečnostním předpisu Eurocontrolu č. 5 (ESARR 5) týkajícím se řídících letového provozu.
(5) Zvláštní povaha letového provozu ve Společenství vyžaduje zavedení a účinné uplatňování norem Společenství týkajících se odborné způsobilosti řídících letového provozu zaměstnávaných poskytovateli navigačních služeb, kteří se podílejí zejména na všeobecném letovém provozu.
Členské státy rovněž mohou použít vnitrostátní předpisy přijaté podle této směrnice na řídící letového provozu ve výcviku a na řídící letového provozu, kteří své funkce plní v rámci odpovědnosti poskytovatelů letových navigačních služeb nabízejících své služby zejména pro pohyby letadel jiné než všeobecný letový provoz.
(6) Když členské státy přijímají opatření na zajištění souladu s požadavky Společenství, měly by být orgány provádějící dozor a ověřování tohoto souladu dostatečně nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb a na poskytovatelích výcviku.
Tyto orgány musí též zůstat schopny efektivního plnění svých úkolů.
Vnitrostátní dozorový orgán určený nebo zřízený na základě této směrnice může být tentýž jako subjekt nebo subjekty určené nebo zřízené v souladu s článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) [4].
(7) Zajišťování letových navigačních služeb vyžaduje vysoce odborný personál, jehož odbornou způsobilost lze prokázat několika způsoby.
V případě řízení letového provozu je vhodným prostředkem zavedení licence Společenství, již je třeba považovat za druh diplomu pro každého řídícího letového provozu.
Třída na licenci označuje typ služeb řízení letového provozu, které je řídící letového provozu způsobilý poskytovat.
Rovněž doložky připojené k licenci uvádějí jak zvláštní dovednosti řídícího letového provozu, tak oprávnění dozorových orgánů poskytovat služby v jednotlivém sektoru či skupině sektorů.
Proto musí být orgány schopny posuzovat odbornou způsobilost řídících letového provozu při vydávání licencí či při prodlužování platnosti doložek.
Orgány musí mít rovněž v případě, že se vyskytnou pochybnosti o odborné způsobilosti, pravomoc pozastavit platnost licence, tříd nebo doložek.
Ve snaze podpořit hlášení nahodilých událostí ("spravedlivé posouzení") by tato směrnice neměla činit automatickou spojitost mezi nahodilou událostí a pozastavením platnosti licence, třídy nebo doložky.
Zrušení licence by mělo být považováno za poslední prostředek v krajních případech.
(8) Pro získání důvěry členských států v systémy vydávání licencí ostatních států jsou nezbytná pravidla Společenství týkající se získávání a zachovávání licence.
S ohledem na zajištění nejvyšší míry bezpečnosti je proto důležité sladit požadavky týkající se kvalifikací, odborné způsobilosti a přístupu k povolání řídícího letového provozu.
To by mělo vést k zajištění bezpečných a vysoce kvalitních služeb řízení letového provozu a k uznávání licencí v celém Společenství, a tím ke zvýšení volného pohybu a ke zlepšení dostupnosti řídících letového provozu.
(9) Členské státy by měly zajistit, aby provádění této směrnice nevedlo k obcházení stávajících vnitrostátních předpisů, jimiž se řídí práva a povinnosti vztahující se na pracovní poměr mezi zaměstnavatelem a uchazečem o místo řídícího letového provozu.
(10) Aby bylo možné v rámci celého Společenství porovnávat dovednosti, je třeba je jasným a obecně přijatelným způsobem uspořádat.
To pomůže zajistit bezpečnost nejen ve vzdušném prostoru řízeném jedním poskytovatelem letových navigačních služeb, ale především na rozmezí mezi různými poskytovateli služeb.
(11) Při mnoha nahodilých událostech a nehodách sehrává významnou roli komunikace.
Proto přijala organizace ICAO požadavky na jazykové znalosti.
Tato směrnice tyto požadavky rozvíjí a poskytuje prostředky k prosazení těchto mezinárodně přijatých norem.
Je třeba dodržovat zásady průhlednosti, přiměřenosti a zákazu diskriminace v oblasti jazykových požadavků, aby se podpořil volný pohyb a současně zajistila bezpečnost.
(12) Cíle vstupního výcviku jsou uvedeny v pokynech vypracovaných na vyžádání členů Eurocontrolu a jsou považovány za vhodné normy.
Je třeba, aby byl v případě jednotkového výcviku nedostatek obecně přijatelných norem nahrazen souborem opatření, včetně schvalování zkoušejících, které by měly zajistit vysokou úroveň odborné způsobilosti.
To je o to důležitější, že jednotkový výcvik je velmi nákladný a rozhodující z hlediska bezpečnosti.
(13) Na žádost členských států Eurocontrolu byly vytvořeny požadavky na zdravotní způsobilost a tyto požadavky jsou považovány za přijatelný prostředek shody s touto směrnicí.
(14) Udělování osvědčení pro poskytování výcviku by se mělo z bezpečnostního hlediska považovat za jeden z rozhodujících činitelů přispívajících ke kvalitě výcviku.
Výcvik je třeba považovat za službu podobnou letovým navigačním službám, na něž se rovněž vztahuje postup udělování licence.
Tato směrnice by měla umožnit udělit osvědčení výcviku podle typu výcviku, podle skupiny výcvikových služeb nebo podle skupiny výcvikových služeb a letových navigačních služeb a při zohlednění zvláštní povahy výcviku.
(15) Tato směrnice potvrzuje ustálenou judikaturu Soudního dvora Evropských společenství v oblasti vzájemného uznávání diplomů a volného pohybu pracovníků.
Zásada přiměřenosti, rozumného odůvodnění pro uložení vyrovnávacích opatření a zajištění vhodných odvolacích postupů tvoří hlavní zásady, které se musí v oblasti řízení letového provozu uplatnit viditelnějším způsobem.
Členské státy by měly být oprávněny odmítnout uznat licence, jež nebyly vydány v souladu s touto směrnicí; členské státy by rovněž měly být oprávněny uznat takovou licenci po provedení náležitého posouzení rovnocennosti.
Vzhledem k tomu, že cílem této směrnice je usnadnit vzájemné uznávání licencí, neupravuje podmínky týkající se přístupu k zaměstnání.
(16) U profese řídícího letového provozu dochází k technickým inovacím, které vyžadují pravidelné obnovování dovednosti řídících letového provozu.
Tato směrnice by měla umožnit takové úpravy podle technického vývoje a vědeckého pokroku postupem projednávání ve výborech.
(17) Tato směrnice může mít vliv na každodenní pracovní postupy řídících letového provozu.
O všech opatřeních se závažnými sociálními důsledky by měli být vhodným způsobem informováni sociální partneři a měla by být s nimi projednána.
Proto byl návrh projednán s výborem pro kolektivní vyjednávání vytvořeným na základě rozhodnutí Komise 98/500/ES ze dne 20. května 1998 o zřízení výborů pro kolektivní vyjednávání k podpoře dialogu mezi sociálními partnery na evropské úrovni [5] a měla by s ním být projednána i další prováděcí opatření přijatá Komisí.
(18) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce, které lze uložit za porušení vnitrostátních pravidel přijatých podle této směrnice, a přijmout veškerá potřebná opatření pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(19) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(20) Dvouleté období pro provedení je považováno za dostatečné pro vytvoření rámce Společenství pro udělování licencí a pro úpravu licencí stávajících držitelů licencí podle tohoto rámce v souladu s ustanoveními, jež se týkají podmínek pro zachování platnosti tříd a doložek, neboť požadavky uvedené v těchto ustanoveních jsou v souladu se stávajícími mezinárodními závazky.
Kromě toho by mělo být pro uplatnění jazykových požadavků uděleno další dvouleté přechodné období.
(21) Obecné podmínky pro získání licence ve vztahu k věku a požadavkům na vzdělání a vstupní výcvik by neměly mít dopad na držitele stávajících licencí.
(22) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [7] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je prostřednictvím vydávání licence řídícího letového provozu Společenství zpřísnit bezpečnostní normy a zlepšit činnost systému řízení letového provozu Společenství.
2. Tato směrnice se vztahuje na
- řídící letového provozu ve výcviku a
- řídící letového provozu
plnící své funkce v rámci odpovědnosti poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří nabízejí své služby především pro pohyby letadel při všeobecném letovém provozu.
3. S výhradou čl. 1 odst. 2 a článku 13 nařízení (ES) č. 549/2004 v případech, kdy jsou služby pravidelného a plánovaného řízení letového provozu poskytovány pro všeobecný letový provoz v rámci odpovědnosti poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří poskytují své služby především pro pohyby letadel jiné než v rámci všeobecného letového provozu, zajistí členské státy, aby úroveň bezpečnosti a kvalita služeb pro všeobecný letový provoz byla alespoň na úrovni vyplývající z uplatnění této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "službou řízení letového provozu" služba poskytovaná za účelem zabránění střetu mezi letadly a na provozní ploše mezi letadlem a překážkami a za účelem urychlení a zachování řádného toku letového provozu;
2. "poskytovatelem letových navigačních služeb" veřejný či soukromý subjekt poskytující služby pro všeobecný letový provoz;
3. "všeobecným letovým provozem" všechny pohyby civilních letadel a všechny pohyby státních letadel (včetně vojenských, celních a policejních letadel), pokud jsou prováděny v souladu s postupy ICAO;
4. "licencí" osvědčení, bez ohledu na jeho název, vydané a schválené v souladu s touto směrnicí, které dává svému oprávněnému držiteli právo poskytovat služby řízení letového provozu v souladu s třídou a doložkami v něm uvedenými;
5. "třídou" oprávnění zapsané či připojené k licenci, jíž je součástí, ve které jsou uvedeny zvláštní podmínky, práva nebo omezení spojená s touto licencí; na licenci je uvedena alespoň jedna z těchto tříd:
a) letištní řízení vizuální,
b) letištní řízení přístrojové,
c) přibližovací řízení procedurální,
d) přibližovací řízení přehledové,
e) oblastní řízení procedurální,
f) oblastní řízení přehledové;
6. "doložkou třídy" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící zvláštní podmínky, práva nebo omezení spojená s danou třídou;
7. "jednotkovou doložkou" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící letištní kód ICAO, sektory nebo pracoviště, kde je držitel licence způsobilý pracovat;
8. "jazykovou doložkou" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící jazykové znalosti držitele;
9. "doložkou instruktora" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící způsobilost držitele udělovat pokyny při zácviku na stanovišti;
10. "letištním kódem ICAO" kód složený ze skupiny čtyř písmen sestavený podle pravidel předepsaných ICAO v její příručce DOC 7910 a přiřazený místu s pevnou leteckou stanicí;
11. "sektorem" část řízeného prostoru nebo část letové informační oblasti/nebe;
12. "výcvikem" souhrn teoretických kurzů, praktických cvičení včetně simulace a zácviku na stanovišti potřebný k získání a zachování dovednosti poskytovat bezpečné, vysoce kvalitní služby řízení letového provozu; výcvik zahrnuje:
a) vstupní výcvik, poskytující základní výcvik a výcvik pro udělení třídy, který vede k vydání licence řídícího letového provozu ve výcviku,
b) jednotkový výcvik zahrnující přechodovou přípravu na zácvik a zácvik na stanovišti, po jehož absolvování je udělena licence řídícího letového provozu,
c) průběžný výcvik, kterým se uchovávají v platnosti doložky licence,
d) výcvik instruktorů pro zácvik na stanovišti, který vede k vydání doložky instruktora,
e) výcvik zkoušejících nebo hodnotitelů;
13. "poskytovatelem výcviku" organizace, jež získala osvědčení příslušného vnitrostátního dozorového orgánu k poskytování jednoho nebo několika druhů výcviků;
14. "jednotkovým systémem odborné způsobilosti" schválený systém stanovující způsob, jakým jednotka udržuje odbornou způsobilost svých držitelů licencí;
15. "jednotkovým plánem výcviku" schválený plán s podrobným uvedením postupu a harmonogramem požadovaným k tomu, aby bylo možné postupy jednotky uplatnit na místní oblast pod dohledem instruktora pro zácvik na stanovišti.
Článek 3
Vnitrostátní dozorové orgány
1. Členské státy určí nebo zřídí jeden nebo více subjektů jako své vnitrostátní dozorové orgány, aby převzaly úkoly přidělené uvedenému orgánu touto směrnicí.
2. Vnitrostátní dozorové orgány jsou nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb a poskytovatelích výcviku.
Této nezávislosti je dosaženo dostatečným oddělením vnitrostátních dozorových orgánů a těchto poskytovatelů, a to alespoň na funkční úrovni.
Členské státy zajistí nestranný a průhledný výkon pravomocí vnitrostátních dozorových orgánů.
3. Členské státy oznámí Komisi názvy a adresy vnitrostátních dozorových orgánů, jakož i jejich změny a opatření přijatá k zajištění dodržování odstavce 2.
Článek 4
Zásady pro udělování licence
1. Aniž je dotčen čl. 1 odst. 3, zajistí členské státy, že služby řízení letového provozu v rámci oblasti působnosti čl. 1 odst. 2 poskytují pouze řídící letového provozu, kteří získali licenci v souladu s touto směrnicí.
2. Žadatelé o licenci prokáží, že jsou způsobilí pracovat jako řídící letového provozu či jako řídící letového provozu ve výcviku.
Doklad prokazující jejich odbornou způsobilost se týká znalostí, zkušenosti, dovedností a jazykových znalostí.
3. Licence zůstává ve vlastnictví osoby, jíž je udělena a jež licenci podepíše.
4. V souladu s čl. 14 odst. 1:
a) licence, třídy nebo doložky mohou být pozastaveny, v případě pochybností o odborné způsobilosti řídícího letového provozu nebo při jeho závažném pochybení;
b) licence může být odebrána v případě hrubé nedbalosti nebo zneužití.
5. Licence řídícího letového provozu ve výcviku opravňuje držitele k poskytování služeb řízení letového provozu pod dohledem instruktora pro zácvik na stanovišti.
6. Licence obsahuje položky stanovené v příloze I.
7. Pokud je licence vydána v jiném než anglickém jazyce, obsahuje anglický překlad položek uvedených v příloze I.
8. Členské státy zajistí, aby řídící letového provozu měli dostatečný výcvik v oblasti bezpečnosti a krizového řízení.
Článek 5
Podmínky pro získání licence
1. Licence řídícího letového provozu ve výcviku je udělena žadatelům, kteří:
a) dosáhli věku alespoň 18 let a jsou držiteli alespoň středoškolského vysvědčení nebo diplomu umožňujícího přístup na vysokou školu nebo rovnocenného diplomu.
Členské státy mohou stanovit, že vnitrostátní dozorové orgány posoudí úroveň vzdělání žadatelů, kteří nesplňují tento požadavek na vzdělání.
Pokud toto posouzení prokáže, že žadatel má zkušenosti a vzdělání, jež mu zaručují přiměřenou pravděpodobnost, že dokončí výcvik řídícího letového provozu, považuje se to za postačující;
b) úspěšně dokončili schválený vstupní výcvik odpovídající třídě a případné doložce třídy, jak je stanoveno v části A přílohy II;
c) jsou držiteli platného lékařského potvrzení a
d) prokázali přiměřenou úroveň jazykových znalostí v souladu s požadavky uvedenými v příloze III.
Licence obsahuje alespoň jednu třídu a případně jednu doložku třídy.
2. Licence řídícího letového provozu je udělena žadatelům, kteří:
a) dosáhli věku alespoň 21 let.
Členské státy však mohou v řádně odůvodněných případech stanovit nižší věkovou hranici;
b) jsou držiteli licence řídícího letového provozu ve výcviku, dokončili schválený jednotkový plán výcviku a úspěšně složili odpovídající zkoušky či ohodnocení v souladu s požadavky uvedenými v části B přílohy II;
c) jsou držiteli platného lékařského potvrzení a
d) prokázali přiměřenou úroveň jazykových znalostí v souladu s požadavky uvedenými v příloze III.
Licence nabývá platnosti uvedením jedné nebo více tříd a příslušných doložek tříd, jednotkových nebo jazykových doložek, pro něž byl výcvik úspěšně dokončen.
3. Doložka instruktora je udělena držitelům licence řídícího letového provozu, kteří:
a) vykonávali činnost řídícího letového provozu nejméně po dobu jednoho roku bezprostředně předcházejícího nebo po takovou delší dobu, jež je vnitrostátním dozorovým orgánem stanovena s ohledem na třídy a doložky, pro které má být zácvik na stanovišti poskytován; a
b) úspěšně dokončili schválený kurs instruktorů pro zácvik na stanovišti, během něhož byly prostřednictvím odpovídajících zkoušek posouzeny jejich požadované znalosti a pedagogické dovednosti.
Článek 6
Třídy řídícího letového provozu
Pro označení druhu služby, již může držitel licence poskytovat, je na licenci uvedena jedna nebo více z těchto tříd:
a) třída vizuálního letištního řízení (ADV), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat službu řízení letového provozu pro letištní provoz na letišti, které nemá vydané postupy pro přiblížení či odlety za použití navigačních přístrojů;
b) třída přístrojového letištního řízení (ADI), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat službu řízení letového provozu pro letištní provoz na letišti, které má vydané postupy pro přiblížení či odlety za použití navigačních přístrojů, a je doplněna alespoň o jednu z doložek třídy uvedených v čl. 7 odst. 1;
c) třída procedurálního přibližovacího řízení (APP), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro přistávající, odlétající či přelétající letadlo bez použití přehledového zařízení;
d) třída přehledového přibližovacího řízení (APS), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro přistávající, odlétající či přelétající letadlo za pomoci přehledového zařízení, a je doplněna alespoň jednou z doložek třídy uvedených v čl. 7 odst. 2;
e) třída procedurálního oblastního řízení (ACP), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro letadlo bez použití přehledového zařízení;
f) třída přehledového oblastního řízení (ACS), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro letadlo za pomoci přehledového zařízení, a je doplněna alespoň jednou z doložek třídy uvedených v čl. 7 odst. 3.
Článek 7
Doložky třídy
1. S třídou přístrojového letištního řízení (ADI) je spojena alespoň jedna z těchto doložek:
a) doložka řízení z řídící věže (TWR), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení tam, kde je letištní řízení poskytováno z jednoho pracoviště;
b) doložka řízení pozemního pohybu (GMC), která označuje, že držitel licence je oprávněn řídit pozemní pohyb;
c) doložka přehledového systému pozemního pohybu (GMS), udělovaná k doložce řízení pozemního pohybu nebo doložce řízení z řídící věže, která označuje, že držitel je oprávněn řídit pozemní pohyb za pomoci systémů pohybu na letištní ploše;
d) doložka letového řízení (AIR), která označuje, že držitel licence je oprávněn provádět letové řízení;
e) doložka radarového letištního řízení (RAD), udělovaná k doložce letového řízení, která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat letištní řízení za pomoci přehledového radiolokátoru.
2. S třídou přehledového přibližovacího řízení (APS) je spojena alespoň jedna z těchto doložek:
a) radarová doložka (RAD), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat službu přiblížení za použití primárního nebo sekundárního radiolokátoru;
b) doložka radaru přesného přiblížení (PAR), udělovaná k radarové doložce, která označuje, že držitel licence je oprávněn provádět pozemní řízená přesná přiblížení za použití radiolokátoru přesného přiblížení pro letadlo v konečné fázi přiblížení na přistávací dráhu;
c) doložka přehledového radaru přiblížení (SRA), udělovaná k radarové doložce, která označuje, že držitel licence je oprávněn provádět ze země řízená nepřesná přiblížení za použití přehledového zařízení pro letadlo v konečné fázi přiblížení na přistávací dráhu;
d) doložka pro automatický závislý přehled (ADS), která označuje, že držitel je oprávněn provádět služby řízení přiblížení za použití automatického závislého přehledu;
e) doložka terminálového řízení (TCL), udělovaná k radarové doložce či k doložce automatického závislého přehledu, která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu za pomoci jakéhokoli přehledového zařízení letadlu pohybujícímu se ve stanoveném prostoru terminálu nebo v přilehlých sektorech.
3. S třídou přehledového oblastního řízení (ACS) je spojena alespoň jedna z těchto doložek:
a) radarová doložka (RAD), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení vzdušného prostoru za použití přehledového radiolokátoru;
b) doložka automatického závislého přehledu (ADS), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení vzdušného prostoru za použití automatického závislého přehledu;
c) doložka terminálového řízení (TCL), udělovaná k radarové doložce či k doložce automatického závislého přehledu, která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu za pomoci jakéhokoli přehledového zařízení letadlu pohybujícímu se ve stanoveném prostoru terminálu nebo v přilehlých sektorech;
d) doložka oceánského řízení (OCN), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu letadlu pohybujícímu se v oceánské řízené oblasti.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, mohou členské státy ve výjimečných případech, k nimž dochází výhradně v důsledku zvláštní povahy letového provozu ve vzdušném prostoru, za který odpovídají, vytvořit vnitrostátní doložky.
Tyto doložky nesmějí mít dopad na celkový volný pohyb řídících letového provozu.
Článek 8
Jazykové doložky
1. Členské státy zajistí, že řídící letového provozu může prokázat schopnost hovořit anglickým jazykem a rozumět mu na dostatečné úrovni.
Jejich jazykové znalosti se určí v souladu s hodnoticí stupnicí jazykových znalostí uvedenou v příloze III.
2. Členské státy mohou uložit místní jazykové požadavky, pokud to považují z bezpečnostních důvodů za nezbytné.
3. Úroveň požadovaná při použití odstavců 1 a 2 je úroveň 4 hodnoticí stupnice jazykových znalostí uvedené v příloze III.
4. Bez ohledu na odstavec 3 mohou členské státy požadovat při použití odstavců 1 nebo 2 úroveň 5 hodnoticí stupnice jazykových znalostí uvedené v příloze III, pokud je vyšší požadovaná úroveň z bezpečnostních důvodů opodstatněná provozními podmínkami určité třídy nebo doložky.
Tento požadavek musí být objektivně odůvodněný, přiměřený a průhledný a nesmí být diskriminační.
5. Jazykové znalosti se prokazují osvědčením vydaným po průhledném a objektivním postupu hodnocení schváleném vnitrostátním dozorovým orgánem.
Článek 9
Doložky instruktora
Doložka instruktora označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat výcvik a dozor na pracovišti v oblasti spadající do platné třídy.
Článek 10
Jednotkové doložky
Jednotková doložka označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro určitý sektor, skupinu sektorů nebo provozní pracoviště v rámci odpovědnosti jednotky služeb řízení letového provozu.
Členské státy mohou stanovit, pokud to považují z bezpečnostních důvodů za nezbytné, že práva vyplývající z jednotkové doložky mohou uplatňovat pouze držitelé licence mladší určitého věku.
Článek 11
Podmínky pro zachování tříd a platnosti doložek
1. Jednotkové doložky jsou platné po počáteční dobu dvanácti měsíců.
Platnost těchto doložek se prodlouží o následujících dvanáct měsíců, pokud poskytovatel služeb řízení letového provozu prokáže, že:
a) žadatel vykonával práva vyplývající z licence během posledních dvanácti měsíců po minimální počet hodin, který je uveden ve schváleném jednotkovém systému odborné způsobilosti;
b) byla posouzena odborná způsobilost žadatele v souladu s částí C přílohy II a
c) žadatel je držitelem platného lékařského potvrzení.
Minimální počet pracovních hodin bez času stráveného instruktáží požadovaný pro zachování platnosti jednotkové doložky může být u instruktorů pro zácvik na stanovišti snížen úměrně k času strávenému instruktáží na provozních pracovištích, pro které je prodloužení požadováno.
2. Pokud jednotkové doložky pozbudou platnosti, musí se pro opětovné nabytí platnosti doložky úspěšně absolvovat jednotkový plán výcviku.
3. Držitel třídy nebo doložky třídy, který neposkytoval služby řízení letového provozu spojené s třídou nebo doložkou třídy po dobu čtyř po sobě následujících let, může zahájit jednotkový výcvik pro třídu nebo doložku třídy po odpovídajícím posouzení toho, zda i nadále splňuje podmínky pro tuto třídu nebo doložku třídy, a po splnění všech podmínek výcviku, které z tohoto posouzení vyplývají.
4. Jazykové znalosti žadatele jsou formálně vyhodnocovány v pravidelných intervalech s výjimkou případu, kdy žadatel prokáže jazykové znalosti na úrovni 6.
Tento interval není delší než tři roky u žadatelů, kteří prokáží znalosti na úrovni 4 a delší než šest let u žadatelů, kteří prokáží úroveň znalostí 5.
5. Doložka instruktora je platná po dobu třiceti šesti měsíců a na tuto dobu ji lze prodloužit.
Článek 12
Lékařská potvrzení
1. Lékařská potvrzení vydává příslušný zdravotnický subjekt vnitrostátního dozorového orgánu nebo lékaři schválení vnitrostátním dozorovým orgánem.
2. Vydávání lékařského potvrzení musí být v souladu s ustanoveními přílohy I Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví a Požadavky vydávání lékařského potvrzení řídícím letového provozu pro evropskou třídu 3, stanovenými Eurocontrolem.
3. Lékařská potvrzení jsou platná ode dne lékařské prohlídky po dobu dvaceti čtyř měsíců pro řídící letového provozu až do věku 40 let a po dobu dvanácti měsíců po dosažení tohoto věku.
Lékařské potvrzení lze kdykoliv zrušit, pokud to zdravotní stav držitele vyžaduje.
4. Členské státy zajistí stanovení účinných postupů pro přezkum a odvolání s náležitou účastí nezávislých lékařských poradců.
5. Členské státy zajistí vytvoření postupů pro řešení případů snížené zdravotní způsobilosti a umožní držitelům licencí oznámit svým zaměstnavatelům, že si jsou vědomi snížení své zdravotní způsobilosti nebo že se nacházejí ve stavu ovlivněném psychoaktivní látkou nebo lékem, jenž by jim mohl znemožnit bezpečný a řádný výkon práv vyplývajících z licence.
Článek 13
Udělování osvědčení poskytovatelům výcviku
1. Poskytování výcviku řídícím letového provozu, včetně s tím spojených postupů hodnocení, je podmíněno udělením osvědčení vnitrostátním dozorovým orgánem.
2. Podmínky pro udělování osvědčení se vztahují na technickou a provozní způsobilost a vhodnost k organizování výcvikových kurzů, jak je stanoveno v bodě 1 přílohy IV.
3. Žádosti o udělení osvědčení se podávají vnitrostátním dozorovým orgánům členského státu, kde má žadatel hlavní místo své činnosti a případně sídlo.
Vnitrostátní dozorové orgány vydají osvědčení, splňuje-li žadatel o vydání osvědčení poskytovatele výcviku požadavky stanovené v bodě 1 přílohy IV.
Osvědčení lze vydat na každý druh výcviku nebo ve spojení s jinými letovými navigačními službami, čímž je tomuto druhu výcviku a druhu letových navigačních služeb uděleno osvědčení jakožto skupině služeb.
4. Osvědčení stanoví informace uvedené v bodě 2 přílohy IV.
5. Vnitrostátní dozorové orgány sledují dodržování požadavků a podmínek připojených k osvědčení.
Zjistí-li vnitrostátní dozorový orgán, že držitel osvědčení tyto požadavky či podmínky již nesplňuje, přijme vhodná opatření, jež mohou zahrnovat odebrání osvědčení.
6. Každý členský stát uzná osvědčení vydaná jiným členským státem.
Článek 14
Záruka splnění norem odborné způsobilosti
1. Za účelem zajištění úrovně odborné způsobilosti nezbytné pro výkon práce řídících letového provozu podle vysokých norem provozní bezpečnosti zajistí členské státy, že vnitrostátní dozorové orgány dohlíží na jejich výcvik a sledují jej.
Vnitrostátní dozorové orgány plní tyto úkoly:
a) vydávání a odebírání licencí, tříd a doložek, pro něž byl absolvován odpovídající výcvik a vyhodnocení prováděné v rámci působnosti vnitrostátního dozorového orgánu;
b) zachovávání a pozastavování platnosti tříd a doložek, jejichž práva jsou využívána v rámci působnosti vnitrostátního dozorového orgánu;
c) udělování osvědčení poskytovatelům výcviku;
d) schvalování výcvikových kurzů, jednotkových plánů výcviku a jednotkových systémů odborné způsobilosti;
e) schvalování zkoušejících odborné způsobilosti nebo hodnotitelů odborné způsobilosti;
f) sledování a kontrola výcvikových systémů;
g) vytvoření příslušných odvolacích a oznamovacích postupů.
2. Vnitrostátní dozorové orgány poskytnou náležité informace a vzájemnou pomoc vnitrostátním dozorovým orgánům jiných členských států tak, aby se zajistilo účinné provádění této směrnice, zejména v případech zahrnujících volný pohyb řídících letového provozu v rámci Společenství.
3. Vnitrostátní orgány dozoru zajistí provoz databáze, kde jsou uloženy informace o odborných znalostech všech držitelů licence, za něž nesou odpovědnost, a data platnosti jejich doložek.
K tomuto účelu vedou provozní jednotky v rámci poskytovatelů letových navigačních služeb záznamy o skutečně odpracovaných hodinách v sektorech, skupině sektorů či na pracovištích u všech držitelů licence pracujících v jednotce a tyto údaje poskytnou na vyžádání vnitrostátnímu dozorovému orgánu.
4. Vnitrostátní dozorové orgány schvalují držitele licence, kteří jsou oprávnění působit jako zkoušející odborné způsobilosti či hodnotitelé odborné způsobilosti při jednotkovém a průběžném výcviku.
Schválení platí po dobu tří let a na tuto dobu je lze prodloužit.
5. Vnitrostátní dozorové orgány pravidelně kontrolují poskytovatele výcviku s cílem zajistit účinné dodržování norem stanovených v této směrnici.
Kromě pravidelných kontrol mohou vnitrostátní dozorové orgány vykonávat inspekce na místě, jimiž ověřují účinné provádění této směrnice a dodržování norem v ní uvedených.
6. Vnitrostátní dozorové orgány mohou rozhodnout o částečném či úplném přenesení svých kontrolních a inspekčních funkcí uvedených v odstavci 5 tohoto článku na uznané organizace uvedené v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 550/2004.
7. Členské státy předloží Komisi zprávu o uplatňování této směrnice do … [8] a poté ve tříletých odstupech.
Článek 15
Vzájemné uznávání licencí řídícího letového provozu
1. S výhradou článku 8 uzná každý členský stát licenci a s ní spojené třídy, doložky třídy a jazykové doložky vydané vnitrostátními dozorovými orgány jiného členského státu v souladu s touto směrnicí i připojené lékařské potvrzení. Členské státy však mohou rozhodnout, že uznají pouze licence držitelů, kteří dosáhli věku alespoň 21 let, jak se předpokládá v čl. 5 odst. 2 písm. a).
2. Pokud držitel licence vykonává práva vyplývající z licence v jiném členském státě, než ve kterém byla licence vydána, má držitel licence právo vyměnit si svou licenci za licenci vydanou v členském státě, kde jsou práva vykonávána, aniž by byly ukládány další podmínky.
3. Pro udělení jednotkové doložky požadují vnitrostátní dozorové orgány po žadateli splnění zvláštních podmínek spojených s doložkou, přičemž určí jednotku, sektor nebo provozní pracoviště.
Při vytváření jednotkového plánu výcviku poskytovatel výcviku řádně zohlední získanou odbornou způsobilost a zkušenosti žadatele.
4. Vnitrostátní dozorové orgány schvalují a vydávají odůvodněné rozhodnutí o jednotkovém plánu výcviku, který obsahuje navrhovaný výcvik žadatele, nejpozději šest týdnů po předložení dokladu, aniž je dotčen odklad vyplývající z případného odvolání.
Ve svých rozhodnutích vnitrostátní dozorové orgány zajistí, aby byly dodržovány zásady přiměřenosti a zákazu diskriminace.
Článek 16
Přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku
Komise může s ohledem na technický a vědecký pokrok přijmout postupem podle čl. 17 odst. 2 změny tříd uvedených v článku 6, doložek tříd uvedených v článku 7, ustanovení o lékařských potvrzeních uvedených v čl. 12 odst. 3 a příloh.
Článek 17
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro jednotné nebe zřízený článkem 5 nařízení (ES) č. 549/2004.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro udělování sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tato pravidla Komisi do ... [9] a neprodleně jí oznámí veškeré následné změny, jež se jich týkají.
Článek 19
Přechodná ustanovení
Ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. a) a b) se nevztahují na držitele licencí řídícího letového provozu vydaných členskými státy před ... [9].
Článek 20
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do ... [9], s výjimkou článku 8, pro nějž je tato lhůta ...
[10]. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
P6_TA(2005)0001
Program PEACE ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1260/1999 o obecných ustanoveních strukturálních fondů týkajících se prodloužení programu PEACE a poskytnutí nových závazků. (KOM(2004)0631 — 16064/2004 — C6-0252/2004 — 2004/0224(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh nařízení Rady (KOM(2004)0631 — 16064/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas, která byla předložena Radou v souladu s čl. 161 Smlouvy o ES (C6-0252/2004),
- s ohledem na čl. 75 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro regionální rozvoj a stanovisko Rozpočtového výboru (A6-0001/2005);
1. souhlasí s návrhem nařízení Rady;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0003
Občanskoprávní odpovědnost z provozu motorových vozidel ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady ohledně přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (16182/2/2003 — C6-0112/2004 — 2002/0124(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (16182/2/2003 — C6-0112/2004),
- s ohledem na své stanovisko v prvním čtení [1] k návrhu Komise předloženému Parlamentu a Radě (KOM(2002)0244) [2]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0073/2004),
1. schvaluje společnou pozici v pozměněném znění;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s.297.
[2] Úř. věst.
C 227 E, 24.9.2002, s. 387.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0013
Dohoda o stabilizaci a přidružení EU/Chorvatsko ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady a Komise o uzavření protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné, a Chorvatskou republikou na straně druhé, které zohledňuje přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (KOM(2004)0370 — 14211/2004 — C6-0028/2005 — 2004/0119(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady a Komise (KOM(2004)0370 - 14211/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas, která byla předložena Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem, čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a článkem 310 Smlouvy o ES (C6-0028/2005),
- s ohledem na článek 75, čl. 83 odst. 7 a čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0011/2005),
1. souhlasí s uzavřením protokolu;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a Chorvatské republiky.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0014
Dohoda o stabilizaci a přidružení EU/Bývalá jugoslávská republika Makedonie ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady a Komise o uzavření protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné, a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který zohledňuje přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Litevské republiky, Lotyšské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (KOM(2004)0354 — 9856/2004 —14025/2004 — C6-0003/2005 — 2004/0115(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady a Komise (KOM(2004)0354 — 9856/2004 — 14025/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas, která byla předložena Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem, čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a článkem 310 Smlouvy o ES (C6-0003/2005),
- s ohledem na článek 75, čl. 83 odst. 7 a čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0011/2005),
1. souhlasí s uzavřením protokolu;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0015
Dodatkový protokol k Dohodě přidružení EU/Chile ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o podpisu Dodatkového protokolu k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, za účelem zohlednění přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (KOM(2004)0566 — C6-0022/2005 — 2004/0195(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (COM(2004)0566) [1],
- s ohledem na žádost o schválení, kterou předložila Rada podle čl. 300 odst. 3, druhého pododstavce, společně s článkem 310 a čl. 300 odst. 2, první pododstavec Smlouvy o ES (C6-0022/2005),
- s ohledem na článek 75, čl. 83 odst. 7 a čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro mezinárodní obchod (A6-0007/2005),
1. souhlasí s uzavřením protokolu;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Chilské republiky.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0016
Víceletý program Společenství pro usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu v Evropě ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady ohledně přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se pro usnadnění přístupu k digitálnímu obsahu, jeho používání a využívání
P6_TA(2005)0019
Ruční ovladače, sdělovače a indikátory ve vozidlech (homologace) ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu na rozhodnutí Rady o postoji Evropského společenství k návrhu předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o jednotných předpisech týkajících se schvalování vozidel, pokud jde o umístění a označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů (KOM(2004)0449 — 15633/2004 — C6-0032/2005 — 2004/0134(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0449 — 15633/2004) [1],
- s ohledem na žádost o vyslovení souhlasu předloženou Radou v souladu s čl. 4, odst. 2, druhé odrážky rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 [2] (C6-0032/2005),
- s ohledem na čl. 75, odst. 1 a čl. 43, odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro mezinárodní obchod (A6-0030/2005),
1. souhlasí s návrhem rozhodnutí Rady;
2. pověřuje svého předsedu, aby postoj Parlamentu předal Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0020
Topný systém ve vozidlech (homologace) ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o postoji Evropského společenství k návrhu předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o schválení typu topného systému a vozidla, pokud jde o jeho topný systém (KOM(2004)0450 — 15634/2004 — C6-0033/2005 — 2004/0135(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0450 — 15634/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas, která byla předložena Radou ve shodě s čl. 4 odst. 2 odrážkou 2 rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 [2], (C6-0033/2005),
- s ohledem na čl. 75 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro mezinárodní obchod (A6-0028/2005),
1. souhlasí s návrhem rozhodnutí Rady;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0021
Dohoda EU/Rumunsko ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady a Komise o uzavření dodatkového protokolu k Evropské dohodě o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (13165/2004 — C6-0206/2004 — 2004/0814(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady a Komise (13165/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas, kterou předložila Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a článkem 310 Smlouvy o ES (C6-0206/2004),
- s ohledem na článek 75, čl. 83 odst. 7 a čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0009/2005),
1. souhlasí s uzavřením dodatkového protokolu k Evropské dohodě s Rumunskem;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a Rumunska.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0022
Dohoda EU/Bulharsko ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady a Komise o uzavření dodatkového protokolu k Evropské dohodě o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (13163/2004 — C6-0207/2004 — 2004/0815(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady a Komise (13163/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas, kterou předložila Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a článkem 310 Smlouvy o ES (C6-0207/2004),
- s ohledem na článek 75, čl. 83 odst. 7 a čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0010/2005),
1. souhlasí s uzavřením dodatkového protokolu k Evropské dohodě s Bulharskou republikou;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a Bulharské republiky.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0023
Dohoda EU/Švýcarská konfederace o programech MEDIA Plus a MEDIA Vzdělávání *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací v audiovizuální oblasti, kterou se stanoví náležitosti a podmínky pro účast Švýcarské konfederace v programech Společenství MEDIA Plus a MEDIA Vzdělávání, a o uzavření závěrečného aktu. (KOM(2004)0649 — C6-0174/2004 — 2004/0230(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0649) [1],
- s ohledem na čl. 150 odst. 4 a čl. 157 odst. 3 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala návrh s Parlamentem (C6-0174/2004),
- s ohledem na článek 51, čl. 83 odst. 7 a na čl. 43 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro kulturu a vzdělávání (A6-0018/2005);
1. schvaluje uzavření dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Švýcarské konfederace.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0025
Konjunkturální statistiky ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu na nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1165/98 o konjunkturálních statistikách (KOM(2003)0823 — C6-0028/2004 — 2003/0325(COD))
(Spolurozhodovací řízení: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0823) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 285 odst. 1 Smlouvy o ES, podle kterých Komise předložila návrh Parlamentu (C6-0028/2004),
- s ohledem na pravidlo 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro hospodářské a měnové záležitosti (A6-0023/2005),
1. Schvaluje návrh Komise v pozměněném znění;
2. Vyzývá Komisi, aby záležitost opět předložila parlamentu, bude-li chtít návrh podstatně pozměnit anebo jej nahradit jiným textem;
3. Ukládá svému předsedovi, aby postoj parlamentu předal Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0026
Dokumentace úlovků druhu Dissostichus spp. *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1035/2001, kterým se zavádí systém dokumentace úlovků Dissostichus spp.
(KOM(2004)0528 — C6-0114/2004 — 2004/0179(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0528) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0114/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov (A6-0019/2005),
1. schvaluje návrh Komise;
2. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
3. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
4. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0027
Dohoda ES/Švýcarsko o boji proti finančním podvodům *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o boji proti podvodům a jiným protiprávním činnostem, které poškozují jejich finanční zájmy (KOM(2004)0559 — C6-0176/2004 — 2004/0187(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0559) [1],
- s ohledem na článek 280 a čl. 300 odst. 2 první pododstavec první větu Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES, podle něhož Rada konzultovala Parlament (C6-0176/2004),
- s ohledem na článek 51 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a na stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0013/2005),
1. schvaluje uzavření dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států a Švýcarské konfederace.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0028
Dohoda o spolupráci s Andorrským knížectvím ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o podpisu a uzavření dohody o spolupráci s Andorrským knížectvím jménem Evropského společenství (KOM(2004)0456 — C6-0214/2004 — 2004/0136(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0456) [1],
- s ohledem na návrh dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím,
- s ohledem na žádost o souhlas předloženou Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem a s článkem 310 Smlouvy o ES (C6-0214/2004),
- s ohledem na články 75 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0014/2005),
1. souhlasí s uzavřením dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Andorrskému knížectví.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0029
Výměna údajů z rejstříků trestů *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady o výměně údajů z rejstříku trestů (KOM(2004)0664 — C6-0163/2004 — 2004/0238(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0664) [1],
- s ohledem na články 31 a 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o EU,
- s ohledem na článek 39 odst. 1 Smlouvy o EU, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0163/2004),
- s ohledem na články 93 a 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0020/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Článek 3
Každý ústřední orgán neprodleně informuje ústřední orgány ostatních členských států o vynesených odsouzeních státních příslušníků těchto členských států, a která jsou uvedena ve vnitrostátním rejstříku trestů, stejně jako i pozdější zápisy do rejstříku trestů, které se k nim vztahují. _BAR_ Každý ústřední orgán ihned a v každém případě nejpozději do tří měsíců informuje ústřední orgány ostatních členských států o vynesených odsouzeních státních příslušníků těchto členských států, a která jsou uvedena ve vnitrostátním rejstříku trestů. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Čl. 4 odst. 2
2. Odpověď je předána okamžitě, a v každém případě ve lhůtě, která nesmí přesáhnout pět pracovních dní ode dne přijetí žádosti, za podmínek stanovených vnitrostátním právem, ústředním orgánem dožádaného členského státu ústřednímu orgánu žádajícího členského státu na formuláři odpovědi B, který je uveden v příloze. Obsahuje údaje sdělené v souladu s článkem 3. _BAR_ 2. Odpověď je předána okamžitě, a v každém případě do 48 hodin v naléhavých případech a jinak ve lhůtě, která nesmí přesáhnout deset pracovních dní ode dne přijetí žádosti, za podmínek stanovených vnitrostátním právem, ústředním orgánem dožádaného členského státu ústřednímu orgánu žádajícího členského státu na formuláři odpovědi B, který je uveden v příloze. Obsahuje údaje sdělené v souladu s článkem 3. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Čl. 4 odst. 3
3. Formulář odpovědi je doplněn výpisem z trestního rejstříku. _BAR_ 3. Formulář odpovědi je doplněn výpisem z trestního rejstříku, ve kterém jsou uvedena odsouzení. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Čl. 5 odst. 1 písm. b)
b)k jinému účelu, v rámci omezení stanovených dožádaným členským státem a v souladu s vnitrostátním právem žádajícího členského státu. _BAR_ b)k jinému účelu, v rámci omezení stanovených ve formuláři žádajícím členským státem a schválených dožádaným členským státem a v souladu s vnitrostátním právem žádajícího členského státu. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Čl. 5 odst. 2
2. Pokud byly osobní údaje předány v rámci odst. 1 písm. b) tohoto článku, může dožádaný členský stát požádat žádající členský stát o údaje týkající se jejich využití. _BAR_ 2. Pokud byly osobní údaje předány v rámci odst. 1 písm. b) tohoto článku, dožádaný členský stát obdrží od žádajícího členského státu údaje týkající se jejich využití. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Čl. 5 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Na tento článek se vztahuje úmluva Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních údajů a článek 23 úmluvy ze dne 29. května 2000 o vzájemné právní pomoci ve věcech trestních mezi členskými státy Evropské unie. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Článek 8
Členské státy uvedou své vnitrostátní právo do souladu s tímto rozhodnutím co nejdříve a v každém případě nejpozději do 30. června 2005. _BAR_ Členské státy uvedou své vnitrostátní právo do souladu s tímto rozhodnutím co nejdříve a v každém případě ve lhůtě šesti měsíců ode dne jeho zveřejnění
P6_TA(2005)0031
Evropské hlavní město kultury pro roky 2005-2019 ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí č. 1419/1999/ES o zavedení akce Společenství "Evropské město kultury" pro roky 2005 až 2019 (12029/1/2004 — C6-0161/2004 — 2003/0274(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (12029/1/2004 — C6-0161/2004),
- s ohledem na své stanovisko v prvním čtení [1] k návrhu Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0700) [2],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro kulturu a vzdělávání pro druhé čtení (A6-0017/2005);
1. schvaluje společný postoj;
2. konstatuje, že akt je přijat v souladu se společným postojem;
3. pověřuje svého předsedu, aby společně s předsedou Rady podepsal akt v souladu s čl. 254 odst. 1 Smlouvy o ES;
4. pověřuje generálního tajemníka, aby akt podepsal poté, co bylo prověřeno, že všechny postupy byly řádně dokončeny, a aby po dohodě s generálním tajemníkem Rady zajistil jeho zveřejnění
P6_TA(2005)0036
Euro-středomořská dohoda ES/Egypt ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření protokolu k Euro-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé, který zohledňuje přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (5100/2005 — KOM(2004)0428 — C6-0027/2005 — 2004/0131(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (5100/2005-KOM(2004)0428) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas předloženou Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem, s článkem 310 a s čl. 300 odst. 2 první pododstavec druhá věta Smlouvy o ES (C6-0027/2005),
- s ohledem na čl. 43 odst. 1, článek 75 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0041/2005),
1. souhlasí s uzavřením protokolu;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Egyptské arabské republiky.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0037
Celní sazebník Společenství ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady ohledně přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní sazebník Společenství (12060/2/2004 — C6-0211/2004 — 2003/0167(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (12060/2/2004 — C6-0211/2004),
- s ohledem na své stanovisko v prvním čtení [1] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0452) [2]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0021/2005),
1. schvaluje společný postoj;
2. konstatuje, že akt je přijat v souladu se společným postojem;
3. pověřuje svého předsedu, aby společně s předsedou Rady podepsal akt v souladu s čl. 254 odst. 1 Smlouvy o ES;
4. pověřuje generálního tajemníka, aby akt podepsal poté, co ověří, že všechny postupy byly řádně ukončeny a aby společně s generálním tajemníkem Rady zajistil jeho zveřejnění
P6_TA(2005)0038
Statistické údaje o odborném vzdělávání v podnicích ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o statistických údajích o odborném vzdělávání v podnicích (KOM(2004)0095 — C5-0083/2004 — 2004/0041(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0095) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 285 odst. 1 Smlouvy o ES, podle kterých Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0083/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A6-0033/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným zněním;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0039
Identifikační dokumenty námořníků *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady zmocňujícího členské státy k ratifikaci úmluvy Mezinárodní organizace práce, která se týká identifikačních dokumentů námořníků, v zájmu Evropského společenství (úmluva č. 185) (KOM(2004)0530 — C6-0167/2004 — 2004/0180(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0530) [1],
- s ohledem na čl. 62 odst. 2 písm. b), i), a čl. 300 odst. 2, první odrážka, první věta Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3, první odrážka Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0167/2004),
- s ohledem na článku 51 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0037/2005),
1. schvaluje návrh rozhodnutí Rady;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi a dále vládám a parlamentům členských států.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0040
Zavedení sankcí za protiprávní jednání v případě znečištění lodí ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání (11964/3/2004 — C6-0157/2004 — 2003/0037(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11964/3/2004 — C6-0157/2004),
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [1] k návrhu Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0092) [2]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch (A6-0015/2005),
1. schvaluje společný postoj v pozměněném znění;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Texty přijaté dne 13. 1. 2004, P5_TA(2004)0009.
[2] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0041
Řidičské průkazy ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o řidičských průkazech (KOM(2003)0621 — C5-0610/2003 — 2003/0252(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0621) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 71 odst. 1 Smlouvy o ES, v souladu se nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0610/2003),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A6-0016/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným zněním;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0042
Informační služby v oblasti říční dopravy ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o harmonizovaných informačních službách v oblasti říční dopravy na vnitrozemských vodních cestách ve Společenství (KOM(2004)0392 — C6-0042/2004 — 2004/0123(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0392) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 71 odst. 1 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0042/2004),
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch a na stanovisko Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0055/2004)
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0043
Uznávání osvědčení námořníků ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o uznávání osvědčení námořníků vydávaných členskými státy, kterou se mění směrnice 2001/25/ES (KOM(2004)0311 — C6-0033/2004 — 2004/0098(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0311) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 80 odst. 2 Smlouvy o ES, v souladu se nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0033/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A6-0057/2004),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TC1-COD(2004)0098
Postoj Evropského parlamentu přijatý při prvním čtení dne 23. února 2005 s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/.../ES o uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných členskými státy a o změně směrnice 2001/25/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve svých usneseních ze dne 5. června 2003 o zlepšení obrazu námořní dopravy Společenství a zvýšení přitažlivosti profese námořníků pro mladé lidi zdůraznila Rada potřebu podpořit profesní mobilitu námořníků v rámci Evropské unie se zvláštním důrazem na postupy uznávání průkazů způsobilosti námořníků při dodržení požadavků Úmluvy Mezinárodní námořní organizace o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 v platném znění (úmluva STCW).
(2) Námořní doprava je intenzivně a rychle rostoucí odvětví, která má značný mezinárodní charakter.
Vzhledem ke stále narůstajícímu nedostatku námořníků ve Společenství je proto možné účinněji dosáhnout rovnováhy mezi nabídkou personálu a poptávkou po něm na úrovni Společenství než na vnitrostátní úrovni.
Je proto podstatné, aby společná dopravní politika v oblasti námořní dopravy zahrnula rovněž usnadnění pohybu námořníků v rámci Společenství.
(3) Pokud jde o kvalifikace námořníků, Společenství stanovilo minimální požadavky na délku námořnického vzdělávání, výcvik a kvalifikaci ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES ze dne 4. dubna 2001o minimální úrovni výcviku námořníků [4].
Tato směrnice začleňuje normy mezinárodního výcviku, kvalifikace a strážní služby stanovené v úmluvě STCW do práva Společenství.
(4) Podle směrnice 2001/25/ES musí být námořníci držiteli průkazu způsobilosti vydaného a potvrzeného příslušným úřadem členského státu v souladu s touto směrnicí, který opravňuje legitimního držitele, aby během plavby na lodi zastával služební postavení a vykonával funkce, které vyžadují úroveň odpovědnosti blíže určenou v tomto průkazu způsobilosti.
18 odst. 1) a 2) směrnice 2001/25/ES se na vzájemné uznávání průkazů způsobilosti mezi členskými státy, jejichž držiteli jsou námořníci, bez ohledu na to, zda jsou či nejsou státními příslušníky členských států, vztahují ustanovení směrnic Rady 89/48/EHS [5] a 92/51/EHS [6], kterými se stanoví první a druhý obecný systém pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy.
Tyto směrnice však neobsahují ustanovení o automatickém uznávání kvalifikací námořníků, protože na námořníky se mohou vztahovat kompenzační opatření.
(6) Každý členský stát by měl uznat jakýkoli průkaz způsobilosti a jiný důkaz dosažené kvalifikace vydaný jiným členským státem v souladu se směrnicí 2001/25/ES.
Každý členský stát by měl proto umožnit námořníkům, kteří získali průkaz způsobilosti v jiném členském státě a kteří splňují požadavky uvedené směrnice, aby vykonávali námořnické povolání, pro které mají kvalifikaci, aniž by museli splnit jiné podmínky než ty, které jsou uloženy příslušníkům tohoto členského státu.
(7) Vzhledem k tomu, že tato směrnice je zaměřena na usnadnění vzájemného uznávání průkazů, neupravuje podmínky týkající se přístupu k zaměstnání.
(8) Úmluva STCW upravuje jazykové požadavky na námořníky.
Tyto požadavky by měly být zavedeny do práva Společenství, aby se zajistila účinná komunikace na palubě lodí a aby se usnadnit volný pohyb námořníků v rámci Společenství.
(9) Rozšíření průkazů způsobilosti námořníků získaných podvodem představuje v současné době vážnou hrozbu bezpečnosti na moři a ochraně mořského životního prostředí.
Ve většině případů nesplňují držitelé podvodně získaných průkazů způsobilosti minimální požadavky na kvalifikaci podle úmluvy STCW.
Tito námořníci se pak mohou snadno stát účastníky nehod na moři.
(10) Členské státy by proto měly přijmout a vymáhat konkrétní opatření k předcházení podvodným praktikám souvisejícím s vydáváním průkazů způsobilosti a k trestání těchto praktik a měly by v rámci Mezinárodní námořní organizace pokračovat ve svém úsilí dosáhnout přísné a vymahatelné dohody o celosvětovém boji proti takovým praktikám.
Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí je v tomto ohledu odpovídajícím fórem pro výměnu informací, zkušeností a osvědčené praxe.
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 [7] zřídilo Evropskou agenturu pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") s cílem zajistit vysokou, jednotnou a účinnou úroveň námořní bezpečnosti a zabránit znečištění z lodí.
Jedním z úkolů agentury je napomáhat Komisi při plnění úkolů, které jí byly určeny právními předpisy Společenství týkajícími se vzdělávání, kvalifikace a strážní služby posádek lodí.
(12) Agentura by proto měla napomáhat Komisi v ověřování, zda členské státy plní požadavky stanovené v této směrnici a ve směrnici 2001/25/ES.
(13) Vzájemné uznávání průkazů držených námořníky, ať již jsou nebo nejsou příslušníky členských států, mezi členskými státy by již nemělo být předmětem ustanovení směrnic 89/48/EHS a 92/51/EHS, ale mělo by se řídit ustanoveními této směrnice.
(14) Rada by v souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zlepšení kvality přijímaných právních předpisů [8] měla podporovat členské státy, aby pro sebe i v zájmu Společenství navrhly a zveřejnily své vlastní tabulky, které budou pokud možno ukazovat souvislost mezi touto směrnicí a opatřeními, která přijaly pro její převedení do národních právních řádů.
(15) Směrnice 2001/25/ES by proto měla být příslušným způsobem pozměněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice bude platit pro námořníky, kteří jsou:
a) státní příslušníci členských států;
b) státní příslušníci jiných států, kteří jsou držiteli průkazů vydaných členským státem
Článek 2
Vymezení pojmů
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "Námořníkem" osoba, která je vyškolena a má průkaz členského státu, s minimální odborností v souladu s požadavky stanovenými v příloze I směrnice 2001/25/ES;
b) "průkazem způsobilosti" platný doklad ve smyslu článku 4 směrnice 2001/25/ES;
c) "odpovídajícím průkazem způsobilosti" průkaz podle čl. 1 bodu 27 směrnice 2001/25/ES;
d) "potvrzením" platný doklad vydaný příslušným úřadem členského státu podle čl. 5 odst. 2 a 6 směrnice 2001/25/ES;
e) "uznáním" přijetí průkazu nebo řádného průkazu vydaného jiným členským státem ze strany příslušných orgánů hostitelského členského státu;
f) "hostitelským členským státem" jakýkoli členský stát, ve kterém námořník žádá o uznání řádného průkazu/řádných průkazů nebo jiného průkazu/jiných průkazů;
g) "Úmluvou STCW" Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z oku 1978 v platném znění;
h) "Kódem STCW" Kód pro výcvik, kvalifikaci a strážní službu námořníků, jak byl přijat na základě rezoluce č. 2 Konference stran STCW v roce 1995 v platném znění;
i) "agenturou" Evropská agentura pro námořní bezpečnost, zřízená nařízením (ES) č. 1406/2002.
Článek 3
Uznávání průkazů způsobilosti
1. Každý členský stát uzná řádné průkazy nebo jiné průkazy vydané jiným členským státem v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 2001/25/ES.
2. Uznávání řádných průkazů bude omezeno na místa, funkce a úrovně odpovědnosti uvedené v jejich popisu a bude doprovázeno potvrzením, které takové uznání osvědčuje.
3. Členské státy zajistí právo na odvolání v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy proti jakémukoli odmítnutí potvrdit platný průkaz nebo proti neobdržení odpovědi.
4. Bez ohledu na odstavec 3 mohou příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnout o dalších omezeních pro místa, funkce a úrovně odpovědnosti vztahující se k příbřežním plavbám, jak je uvedeno v článku 7 směrnice 2001/25/ES nebo pro alternativní průkazy vydané podle nařízení VII/1 přílohy I ke směrnici 2001/25/ES.
5. Hostitelský členský stát zajistí, aby námořníci, kteří předloží k uznání průkaz pro funkce na řídící úrovni, měli odpovídající znalosti námořních právních předpisů členského státu, které jsou důležité pro funkce, jež budou smět vykonávat.
Článek 4
Změny směrnice 2001/25/ES Směrnice 2001/25/ES se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Průkaz
Průkaz je jakýkoli platný dokument, nesoucí jakýkoli název, který vydal příslušný orgán členského státu nebo byl vydán na základě oprávnění tohoto orgánu v souladu s článkem 5 a s požadavky stanovenými v příloze I."
2. Vkládá se nový článek 7a, který zní:
"Článek 7a
Předcházení podvodům nebo jiným protiprávním postupům
1. Členské státy přijmou a budou vymáhat vhodná opatření k předcházení podvodům a jiným protiprávním postupům, které souvisejí s procesem vydávání průkazů způsobilosti nebo s průkazy vydanými a potvrzenými jejich příslušnými orgány, a zajistí ukládání účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.
2. Členské státy určí vnitrostátní orgány příslušné pro odhalování podvodů a pro boj proti nim a pro výměnu informací týkajících se vydávání průkazů způsobilosti námořníků s příslušnými orgány jiných členských států.
Členské státy o tom neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Členské státy o tom rovněž neprodleně uvědomí třetí země, se kterými uzavřely dohodu v souladu s pravidlem I/10 odstavcem 1.2 úmluvy STCW.
3. Na žádost hostitelského členského státu poskytnout příslušné orgány jiného členského státu písemné potvrzení nebo odmítnutí pravosti průkazů námořníků, odpovídajících potvrzení nebo jiných písemných dokladů o profesní přípravě, které byly vydány v tomto jiném členském státě."
3. Čl. 18 odst. 1 a 2 se zrušují s účinností od [...] [9];
4. Vkládá se článek 21a, který zní:
"Článek 21a
Pravidelná kontrola plnění
Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 226 Smlouvy, Komise s pomocí agentury pravidelně, avšak nejméně jednou za pět let ověřuje, zda členské státy plní minimální požadavky stanovené touto směrnicí."
5. Vkládá se nový článek 21b, který zní:
"Článek 21b
Zpráva o plnění požadavků
Nejpozději [...] [10] musí Komise předložit Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu sestavenou na základě informací obdržených podle článku 21a.
V této zprávě Komise zanalyzuje, jak členské státy dodržují tuto směrnici a v případě potřeby učiní návrhy na dodatečná opatření."
6. Do přílohy I kapitoly I se vkládá tento odstavec 1a:
"1a.
Členské státy zajistí, aby námořníci měli odpovídající jazykové dovednosti, jak jsou definovány v sekcích A-II/1, A-III/1, A-IV/2 a A-II/4 Kódu STCW, aby mohli na plavidle plujícím pod vlajkou hostitelského členského státu vykonávat své konkrétní povinnosti."
Článek 5
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do [...] [11].
Znění těchto ustanovení sdělí neprodleně Komisi.
Tato ustanovení přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V ... dne
Za Evropský parlament
předseda
Za Radu
předseda nebo předsedkyně
[1] Úř. věst. ....
[2] Úř. věst. ....
[3] Postoj Evropského parlamentu ze dne 23. února 2005.
[4] Úř. věst. L 136, 18.5.2001, s.
17. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2003/103/ES (Úř. věst.
L 326, 13.12.2003, s.28).
[5] Směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst.
L 19, 24.1.1989, s. 16).
Směrnice ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES (Úř. věst.
L 206, 31.7.2001, s. 1).
[6] Směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst.
L 209, 24.7.1992, s. 25).
Směrnice naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 2004/108/ES (Úř. věst.
L 32, 5.2.2004, s. 15).
[7] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost (Úř. věst.
L 208, 5.8.2002, s.1).
Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 724/2004 (Úř. věst.
L 129, 29.4.2004, s. 1).
[8] Úř. věst.
C 321, 31.12.2003, s. 1.
[9] 24 měsíců od data vstupu této směrnice v platnost.
[10] 5 let od data vstupu této směrnice v platnost.
[11] 24 měsíců od data vstupu této směrnice v platnost.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0047
Omezující opatření pro určité osoby a subjekty z Pobřeží slonoviny *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se zavádějí specifická restriktivní opatření proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci na Pobřeží slonoviny (KOM(2004)0842 — 15518/2004 — C6-0023/2005 — 2004/0286(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0842) [1],
- s ohledem na znění Rady (15518/2004),
- s ohledem na články 60 a 301 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 308 Smlouvy o ES, v souladu s nímž byl požádán Radou o konzultaci (C6-0023/2005),
- s ohledem na článek 51 svého jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro rozvoj (A6-0042/2005);
1. mění společný postoj níže uvedeným způsobem;
2. vyzývá Komisi, aby v souladu s článkem 250 odstavcem 2 Smlouvy o ES upravila svůj návrh odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od jím schváleného textu;
4. žádá Radu o opětovnou konzultaci, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit znění předložené ke konzultaci;
5. žádá, aby bylo projednávání návrhu Komise v pozměněném znění pozastaveno, a to po dobu nejvýše tří měsíců, aby nedošlo k ohrožení úsilí prezidenta Jihoafrické republiky Thaba Mbekiho o zprostředkování opětovného zahájení vyjednávání mezi stranami konfliktu;
6. pověřuje svého předsedu, aby předal stanovisko Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 3a (nový)
_BAR_ (3a) Vrcholné setkání Africké unie právě obnovilo mandát Thaba Mbekiho, prezidenta Jihoafrické republiky, a požádalo jej o obnovení uplatňování mírové dohody uzavřené mezi znepřátelenými stranami. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 3b (nový)
_BAR_ (3b) Členské státy Evropské unie, které jsou rovněž členy Rady bezpečnosti Organizace spojených národů, se ujistí, že jsou plně dodržována základní práva: zejména během přijímání a změn opatření přijatých k provedení rezoluce č. 1572 (2004) Rady bezpečnosti Organizace spojených národů a řádně informují ostatní členské státy Unie a orgány Společenství o opatřeních, která mohou ovlivnit právní řád Společenství,především po uzavření dohod z Linas-Marcoussis a Accra III týkajících se odzbrojení, což umožní uspořádání referenda o zrušení článku 35 ústavy, s následnými svobodnými prezidentskými volbami. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 3c (nový)
_BAR_ (3c) Při provádění opatření přijatých v zájmu uplatňování rezoluce č. 1572(2004) Rady bezpečnosti Organizace spojených národů Společenství zabezpečí, že tato opatření budou koordinována s postupy probíhajícími na základě Dohody o partnerství AKT-ES podepsané v Cotonou dne 23. června 2000, zejména článků 8 a 96 této dohody, _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Odůvodnění 3 d (nové)
_BAR_ (3d) Opatření stanovená tímto nařízením nebrání přijetí dalších opatření v souvislosti s plněním dohod z Linas-Marcoussis a Accra III, zejména povinnosti stíhat a soudit osoby, které jsou podezřelé ze závažného porušování lidských práv a mezinárodního humanitárního práva, v souladu s ustanoveními mezinárodních úmluv o ochraně lidských práv, a rovněž se zahájením vyšetřování situace v Pobřeží slonoviny žalobcem Mezinárodního trestního soudu na základě pověření soudu ad hoc uděleného orgány Pobřeží slonoviny dne 1. října 2003 v souladu s článkem 12 Římského statutu, _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Článek 2, odstavec 1
(1) Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje vlastněné nebo ovládané, ať přímo či nepřímo, fyzickými či právnickými osobami, subjekty či orgány uvedenými v příloze I. _BAR_ (1) Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje vlastněné nebo ovládané, ať přímo či nepřímo, fyzickými či právnickými osobami, subjekty či orgány uvedenými na seznamu vypracovaném Komisí v souladu s článkem 10. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Čl. 7 odst. 3
Každá informace poskytnutá nebo obdržená na základě tohoto článku musí být použita pouze pro účely, pro které byla poskytnuta nebo obdržena. _BAR_ 3. Každá informace poskytnutá nebo obdržená na základě tohoto článku musí být použita pouze pro účely, pro které byla poskytnuta nebo obdržena.
Využije se výhradně v období potřebném k uskutečnění opatření spojených se zmrazením majetku a podléhá pravidlům zaručujícím ochranu údajů. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Článek 9a (nový)
_BAR_ Článek 9a Fyzickým nebo právnickým osobám, organizacím nebo orgánům, jejichž finanční prostředky nebo ekonomické zdroje byly neoprávněně zmrazeny, bude vyplacena částka odpovídající povaze a rozsahu neoprávněně utrpěné škody. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Čl. 10 úvod
Komise je oprávněna: _BAR_ Komise je po konzultaci s Evropským parlamentem oprávněna: _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Čl. 10 písm. a)
a)měnit přílohu I na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo Sankčního výboru; _BAR_ a)vypracovat a měnit na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo Sankčního výboru seznam právnických nebo fyzických osob, subjektů nebo organizací, jejichž ekonomické prostředky a zdroje mají být zmrazeny, a opravit seznam v případě prokázané chyby; _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Čl. 10 písm. b)
b)měnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy. _BAR_ b)měnit tuto přílohu na základě informací poskytnutých členskými státy. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Článek 10, odstavec 1a (nový)
_BAR_ Komise bude předběžně důvěrně informovat výbory Evropského parlamentu odpovědné za problematiky občanských svobod, spravedlnost a vnitřních věcí a problematiku rozvoje o vypracování a změně seznamu uvedeného v čl. 1 písm. a). _BAR_
Pozměňovací návrh 12
P6_TA(2005)0048
Nekalé obchodní praktiky ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 ("směrnice o nekalých obchodních praktikách") (11630/2/2004 — C6-0190/2004 — 2003/0134(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11630/2/2004 — C6-0190/2004),
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [1] k návrhu Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0356) [2]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0027/2004),
1. schvaluje společný postoj v pozměněném znění;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Texty přijaté 20.4.2004, P5_TA(2004)0298.
[2] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0049
Doprava lodí do zemí zasažených tsunami v r. 2004 *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999 o zvláštní akci k dopravě lodí do zemí zasažených tsunami v r. 2004 [KOM(2005)0036 — C6-0036/2005 — 2005/0005(CNS)]
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2005)0036) [1],
- s ohledem na čl. 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0036/2005),
- s ohledem na články 51 a 134 jednacího řádu,
1. s schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
TEXT NAVRŽENÝ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 6
NÁZEV
Návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999, pokud jde o zvláštní akci na převod plavidel do zemí zasažených tsunami v roce 2004 _BAR_ Návrh nařízení Rady o zvláštní akci pro země zasažené tsunami v roce 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999, s cílem umožnit převod plavidel do zasažených zemí. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
BOD ODŮVODNĚNÍ 1A (nový)
_BAR_ (1a) Je nutné, aby fondy Společenství určené pro humanitární pomoc směřovaly také k obnově rybářského sektoru v postižených zemích. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
BOD ODŮVODNĚNÍ 1B (nový)
_BAR_ (1b) Nezávisle na této pomoci je nutno počítat s možností, že tyto země požádají Evropskou unii o vyslání rybářských lodí jako prvního opatření pro vyřešení problémů se zásobováním obyvatelstva rybářskými produkty a pro zahájení obnovy výlovu v určených oblastech. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
BOD ODŮVODNĚNÍ 4A (nový)
_BAR_ (4a) Možnost převodu plavidel Společenství je pouze jednou ze součástí rozsáhlé snahy pomoci těmto komunitám znovu vybudovat jejich infrastrukturu pro rybolov a je potřeba si uvědomit, že mohou existovat jiné vhodnější formy pomoci, jako např. přímý převod finančních prostředků nebo využití dovedností, které jsou k dispozici v rybářských obcích Společenství. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
BOD ODŮVODNĚNÍ 5
(5) K uspokojení potřeb uvedených obcí by měla být způsobilá pro opatření stanovená v tomto nařízení pouze plavidla, která jsou plně způsobilá k plavbě na moři, jsou dobře vybavená a jejich celková délka je menší než 12 metrů. _BAR_ (5) K uspokojení potřeb uvedených obcí by měla být způsobilá pro opatření stanovená v tomto nařízení pouze plavidla, která jsou plně způsobilá k plavbě na moři, jsou dobře vybavená, přizpůsobená místním potřebám podle údajů FAO a jejich celková délka je menší než 12 metrů. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
BOD ODŮVODNĚNÍ 6
(6) Je třeba stanovit udělení doplňkové prémie na pokrytí nákladů vzniklých veřejnoprávním nebo soukromoprávním organizacím na dopravu plavidel do třetích zemí a na náhradu nákladů vlastníků na vybavení jejich plavidel a na jejich učinění dokonale způsobilými plavby po moři. _BAR_ (6) Je třeba stanovit udělení doplňkové prémie na pokrytí nákladů vzniklých veřejnoprávním nebo soukromoprávním organizacím na dopravu plavidel do třetích zemí a na náhradu nákladů vlastníků na vybavení jejich plavidel a na jejich učinění dokonale způsobilými plavby po moři, dobře vybavenými a přizpůsobenými místním potřebám podle údajů FAO. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
BOD ODŮVODNĚNÍ 9A (nový)
_BAR_ (9a) Je tedy nutné, aby Rada stanovila v rozpočtové položce stanovené na humanitární pomoc částku určenou na spolupráci při restrukturalizaci rybářského sektoru v zemích postižených tsunami v prosinci roku 2004. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
BOD ODŮVODNĚNÍ 9B (nový)
_BAR_ (9b) Žádný bod tohoto nařízení nelze vykládat jako nesporný závazek převést jakákoli plavidla do postižených oblastí.
Toto nařízení pouze poskytuje možnost uskutečnění takových převodů, pokud budou splněny podmínky v něm uvedené. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
BOD ODŮVODNĚNÍ 10
(10) Proto je nutné změnit nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999. _BAR_ (10) Proto, v případě, že postižené země požádají o převod plavidel, je nutné počítat se změnou nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
ČLÁNEK -1 (nový)
_BAR_ Článek -1 1. Evropská unie poskytne částku ve výši {...} na pomoc rybářskému sektoru postiženému tsunami v prosinci roku 2004.
Evropská unie vyšle zkušené odborníky a rybáře, kteří budou asistovat při obnově postiženého rybářského sektoru. 2.
Hlavním cílem této pomoci bude: opětovné vybudování loděnic, jehož cílem by měla být výstavba rybářských lodí;obnovení rybářských přístavů;obnovení infrastruktury přístavů nezbytné pro vykládání a prodej úlovků;opětovné vybudování skladišť a jejich vybavení chladícím zařízením. 3.
Výši částky určené pro pomoc, která je uvedena v odstavci 1, stanoví Rada pro položku 23 02 01 kategorie 4 rozpočtu Společenství určeného na humanitární pomoc. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
ČLÁNEK 1
Nařízení (ES) č. 2792/99 se mění takto: _BAR_ V případě, že postižené země požádají Evropskou unii o převod plavidel, aby mohly zahájit obnovu výlovu, se nařízení (ES) č. 2792/1999 změní takto: _BAR_
Pozměňovací návrhy 15 a 1
ČL. 1 BOD 1 PÍSM. B)Čl. 7 odst. 3 písm. d) podbod ii) (nařízení (ES) č. 2792/1999)
ii)členský stát, který povoluje převod, se musí ujistit, že plavidlo je plně způsobilé k plavbě po moři a vybavené pro rybářskou činnost, je převedeno do oblasti postižené tsunami ve prospěch rybářských obcí postižených důsledky tsunami a že nežádoucí účinky na rybolovné zdroje a na místní hospodářství jsou omezovány pokud možno na minimum. _BAR_ ii)členský stát, který povoluje převod, se musí ujistit, že plavidlo je plně způsobilé k plavbě po moři a vybavené pro rybářskou činnost, schopné rybářské činnosti v dotyčných třetích zemích, je převedeno do oblasti postižené tsunami ve prospěch rybářských obcí postižených důsledky tsunami a musí zajistit, aby nedocházelo k nežádoucím účinkům na zachování rybolovných zdrojů ani na místní hospodářství. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
ČL. 1 BOD 1 PÍSM. B)Čl. 7 odst. 3 písm. d) podbod iii) (nový) (nařízení (ES) č. 2792/1999)
iii)převod musí odpovídat potřebám zjištěným FAO a požadavkům třetí země. _BAR_ iii)převod musí odpovídat potřebám zjištěným FAO a požadavkům třetí země.
O tom je nutno se přesvědčit postupem předchozího hodnocení prováděného za účasti FAO, specializovaných nevládních organizací a zástupců místních rybářských obcí, které musí zahrnovat konstrukční typ plavidla, rybářskou činnost, pro niž je určeno, rybářské vybavení, které na něm má být instalováno, a velikost a další technickou specifikaci pohonné jednotky. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
ČLÁNEK 1 BOD 1 PÍSM. B)Článek 7 odst. 3 písm. d) podbod iiia) (nový) (nařízení ES č. 2792/1999)
_BAR_ iiia)nový vlastník plavidla musí být v případě fyzické osoby občanem třetí země a v případě právnické osoby musí být vlastněn občany třetí země. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
ČL. 1 BOD 1 PÍSM. B)Čl. 7 odst. 3 písm. d) podbod iiib) (nový) (nařízení (ES) č. 2792/1999)
_BAR_ iiib)převod je doprovázen příslušným výcvikem a vzdělávacími opatřeními, aby bylo zajištěno, že rybáři budou mít dostatečné znalosti a nezbytné dovednosti k práci s vybavením, což zaručí bezpečnost na palubě plavidel a celkovou udržitelnost rybolovného průmyslu. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
ČL. 1 BOD 1 PÍSM. C)Čl. 7 odst. 6 podbod ii) druhá odrážka (nařízení (ES) č. 2792/1999)
—na odškodnění vlastníka plavidla, na které se uděluje podpora, za vybavení plavidla a jeho uvedení do stavu způsobilého k plavbě po moři. _BAR_ —na odškodnění vlastníka plavidla, na které se uděluje podpora, za vybavení plavidla a jeho uvedení do stavu způsobilého k plavbě po moři a vhodného k rybářské činnosti v dotyčných třetích zemích. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
ČL. 1 BOD 3Čl. 18a (nařízení (ES) č. 2792/1999)
Pozastavení převodu plavidla podle čl. 7 odst. 3 písm. d) Komise může pozastavit převod plavidla podle čl. 7 odst. 3 písm. d), pokud se domnívá, že tento převod neodpovídá podmínkám stanoveným v uvedeném článku. _BAR_ Postup vztahující se na plavidla podle čl. 7 odst. 3 písm. d) 1. Členské státy oznámí Komisi plavidla, která mají být převedena podle čl. 7 odst. 3 písm. d), i jejich plánované místo určení. 2. Komise může dotyčný členský stát informovat do dvou měsíců od tohoto oznámení o tom, že převod nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 3 písm. d), zejména v čl. 7 odst. 3 písm. d) podbod iii). Pokud Komise neinformuje dotyčný členský stát do dvou měsíců, může tento členský stát pokračovat v převodu. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0061
Podmínky přístupu k přepravním soustavám zemního plynu ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady ohledně přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám (11652/2/2004 - C6-0188/2004 - 2003/0302(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11652/2/2004 - C6-0188/2004),
- s ohledem na stanovisko při prvním čtení [1] k návrhu Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0741) [2]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0012/2005),
1. schvaluje pozměněný společný postoj;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Texty přijaté 20. 4. 2004, P5_TA(2004)0301.
[2] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0062
Systémy sociálního zabezpečení ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatnění systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (12062/3/2004 - C6-0189/2004 - 2003/0184(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (12062/3/2004 — C6-0189/2004),
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [1] k návrhu Komise Parlamentu a Radě (KOM(2003)0468) [2],
- s ohledem na pozměněný návrh (KOM(2004)0314) [2],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zaměstnanost a sociální věci pro druhé čtení (A6-0003/2005);
1. schvaluje společný postoj;
2. bere na vědomí prohlášení [3] Komise k příloze IIa nařízení (EHS) č. 1408/71 učiněné v souvislosti s přijetím společného postoje Rady;
3. bere na vědomí, že akt je přijat v souladu se společným postojem Rady;
4. pověřuje svého předsedu, aby podepsal akt společně s předsedou Rady podle čl. 254 odst. 1 Smlouvy o ES;
5. pověřuje svého generálního tajemníka, aby akt podepsal, jakmile bude ověřeno, že všechny postupy byly řádně dokončeny, a aby jej se souhlasem generálního tajemníka Rady zveřejnil
P6_TA(2005)0063
Licence dispečera letového provozu Společenství ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o licenci dispečera letového provozu Společenství (KOM(2004)0473 — C6-0076/2004 — 2004/0146(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0473) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 80 odst. 2 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0076/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A6-0038/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným zněním;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0066
Systém všeobecných celních preferencí *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady o uplatňování systému všeobecných celních preferencí (KOM(2004)0699 — KOM(2005)0043 — C6-0001/2005 — 2004/0242(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0699) [1] a pozměněný návrh (KOM(2005)0043) [1],
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Hospodářskému a sociálnímu výboru nazvané "Rozvojové země, mezinárodní obchod a udržitelný rozvoj: úloha všeobecného systému preferencí (VSP) Společenství na desetiletí 2006/2015" (KOM(2004)0461),
- s ohledem na své usnesení ze dne 14. října 2004 [2] k výše uvedenému sdělení,
- s ohledem na článek 133 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0001/2005),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro mezinárodní obchod a na stanovisko Výboru pro rozvoj (A6-0045/2005);
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 1a (nový)
_BAR_ (1a) Systém všeobecných celních preferencí (VSP) je od svého vzniku jedním z klíčových nástrojů obchodní a rozvojové pomoci rozvojovým zemím při snižování chudoby, neboť jim přináší zisk prostřednictvím mezinárodního obchodu a přispívá k jejich udržitelnému rozvoji tím, že podporuje rozvoj průmyslu a diverzifikaci jejich hospodářství. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 4
(4) Toto nařízení je prvním, které provádí uvedené pokyny.
Mělo by se používat od 1. dubna 2005 do 31. prosince 2008. _BAR_ (4) Toto nařízení je prvním, které provádí uvedené pokyny.
Po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie by se mělo používat od 1. dubna 2005 do 31. prosince 2008. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 6a (nový)
_BAR_ (6a) Aby se zvýšila míra využití VSP a aby rozvojové země mohly požívat výhod mezinárodního obchodu a zvýhodněných režimů, bude se Evropská unie snažit poskytnout těmto zemím, zejména pak nejméně rozvinutým zemím, přiměřenou technickou pomoc. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 7
(7) Zvláštní režim pro udržitelný rozvoj a dobré vládnutí je založen na nedělitelném konceptu udržitelného rozvoje, jak je uznán mezinárodními úmluvami a nástroji jako Deklarace OSN o právu na rozvoj roku 1986, Deklarace o životním prostředí a rozvoji přijatá v Riu v roce 1992, Deklarace MOP o základních principech a právech v práci z roku 1998, Deklarace tisíciletí OSN z roku 2000 a Deklarace z Johannesburgu o udržitelném rozvoji z roku 2002.
Následně by se na země, které jsou zranitelné v důsledku nedostatečné diverzifikace a začlenění do mezinárodního obchodního systému, přičemž přijímají zvláštní úkoly a povinnosti vyplývající z ratifikace a účinného provádění základních mezinárodních úmluv o lidských a pracovních právech, ochraně životního prostředí a dobrém vládnutí, měly vztahovat dodatečné celní preference.
Tyto preference mají posílit další hospodářský růst a tak kladně reagovat na potřebu udržitelného rozvoje.
Na základě tohoto režimu valorických cel jsou tudíž cla i specifická cla (nejsou-li kombinována se cly valorickými) pro přijímající země pozastavena. _BAR_ (7) Zvláštní režim pro udržitelný rozvoj a dobré vládnutí je založen na nedělitelném konceptu udržitelného rozvoje, jak je uznán mezinárodními úmluvami a nástroji jako Deklarace OSN o právu na rozvoj roku 1986, Deklarace o životním prostředí a rozvoji přijatá v Riu v roce 1992, Deklarace MOP o základních principech a právech v práci z roku 1998, Deklarace tisíciletí OSN z roku 2000 a Deklarace z Johannesburgu o udržitelném rozvoji z roku 2002.
Následně by se na země, které jsou zranitelné v důsledku nedostatečné diverzifikace a nedostatečným prostředkům na rozvoj svých hospodářství a které nejsou vhodným způsobem začleněny do mezinárodního obchodního systému, přičemž přijímají zvláštní úkoly a povinnosti vyplývající z ratifikace a účinného provádění základních mezinárodních úmluv o lidských a pracovních právech, ochraně životního prostředí a dobrém vládnutí, měly vztahovat dodatečné celní preference.
Tyto preference mají posílit další hospodářský růst a tak kladně reagovat na potřebu udržitelného rozvoje.
Na základě tohoto režimu valorických cel jsou tudíž cla i specifická cla (nejsou-li kombinována se cly valorickými) pro přijímající země pozastavena. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 9
(9) Komise by měla monitorovat účinné provádění mezinárodních úmluv v souladu s příslušnými mechanismy těchto úmluv a měla by vyhodnocovat vztah mezi dodatečnými celními preferencemi a prosazováním udržitelného rozvoje. _BAR_ (9) Komise bude monitorovat účinné provádění mezinárodních úmluv v souladu s příslušnými mechanismy těchto úmluv a bude vyhodnocovat vztah mezi dodatečnými celními preferencemi a prosazováním udržitelného rozvoje. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 13a (nový)
_BAR_ (13a) Aby se zabránilo narušení systému preferencí, Komise převede v příštím nařízení produkty označené jako "citlivé" do kategorie "necitlivé". _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Bod odůvodnění 16
(16) V zájmu soudržnosti obchodní politiky Společenství by se na přijímající zemi neměly vztahovat výhody ze systému všeobecných celních preferencí Společenství a dohoda o volném obchodu současně, pokud uvedená dohoda pokrývá alespoň všechny preference poskytované pro danou zemi na základě stávajícího systému. _BAR_ (16) V zájmu soudržnosti obchodní politiky Společenství by se na přijímající zemi neměly vztahovat výhody ze systému všeobecných celních preferencí Společenství a dohoda o volném obchodu současně, pokud uvedená dohoda pokrývá a účinně naplňuje, a případně i posiluje alespoň všechny preference poskytované pro danou zemi na základě stávajícího systému. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Bod odůvodnění 17a (nový)
_BAR_ (17a) Od roku 2008 bude zaveden systém klasifikace tak, aby se zabránilo náhodné klasifikaci dovozů ze zemí, které využívají současný program a jejichž vývozy do Společenství v daném odvětví se nezvýšily ve srovnání s ostatními stranami, které využívají výhod všeobecného systému preferencí. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Bod odůvodnění 18a (nový)
_BAR_ (18a) Nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se stanoví systém pravidel původu, bude v blízké budoucnosti přehodnoceno, aby lépe sloužilo účelu podpory hospodářského a průmyslového rozvoje.
Toto přehodnocení bude dokončeno nejpozději rok před skončením platnosti tohoto nařízení a bude se týkat formy, podstaty a postupů systému pravidel původu, na základě nejepších mezinárodních postupů a s ohledem na harmonizaci stávajících systémů v rámci EU.
V novém systému pravidel původu se bude uvažovat mimo jiné o kumulaci napříč regiony a o globální kumulaci, dále o zrušení požadavku dvojího transformačního postupu u některých výrobků a o tom, že bude možné některou zemi považovat za oprávněnou požívat preferenční nakládání v rámci VSP a "Všechno kromě zbraní" (EBA), i když z hlediska vývozu nepůjde o konečnou zemi, jestliže v té zemi bude k danému zboží přidána vysoká hodnota. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Bod odůvodnění 21a (nový)
_BAR_ (21a) Podle čl. 37 odst. 6 Dohody o partnerství AKT-EU, by mělo přehodnocení tohoto nařízení v roce 2008 vzít v úvahu i zájmy zemí oblasti AKT, včetně zemí, které nepatří k nejméně rozvinutým zemím a které si nepřejí nebo nemohou uzavřít dohodu o hospodářském partnerství v souladu s Dohodou z Cotonou, aby mohly v rámci všeobecného systému preferencí využívat přinejmenším stejně výhodné preference, jaké měly k dispozici podle Dohody z Cotonou. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Čl. 1 odst. 1
1. Systém všeobecných celních preferencí Společenství (dále jen "systém") se bude v souladu s tímto nařízením používat od 1. dubna 2005 do 31. prosince 2008. _BAR_ 1. Systém všeobecných celních preferencí Společenství (dále jen "systém") se bude v souladu s tímto nařízením používat po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie od 1. dubna 2005 do 31. prosince 2008. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Čl. 3 odst. 1a (nový)
_BAR_ 1a. Komise na základě nejnovějších srovnatelných a upravených údajů dostupných v době přijetí tohoto nařízení, stanoví, které přijímající země splňují kritéria uvedená v odstavci 1. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Čl. 3 odst. 1b (nový)
_BAR_ 1b. Komise zveřejní každý rok v Úředním věstníku Evropské unie seznam přijímajících zemí, které splňují podmínky stanovené v odstavci 1. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Čl. 3 odst. 2
Pokud se na přijímající zemi vztahuje obchodní dohoda se Společenstvím, která zahrnuje alespoň všechny preference stanovené pro danou zemi v současném systému, země se vyjme ze seznamu přijímajících zemí v příloze I. _BAR_ 2. Pokud se na přijímající zemi vztahuje obchodní dohoda se Společenstvím, bude přednostně platit obchodní dohoda, jestliže účinně provádí a popřípadě i posiluje alespoň všechny preference stanovené pro danou zemi v současném systému.
Obchodní dohoda se Společenstvím nemá vliv na uplatnění zvláštních pobídek uvedených v oddíle 2 tohoto nařízení. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Čl. 3 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. V zájmu zlepšení vlivu stávajícího systému poskytne Komise rozvojovým zemím a zvláště nejméně rozvinutým zemím odpovídající technickou pomoc nutnou k vybudování institucionálních a regulačních nástrojů, které jsou nezbytné pro využívání výhod mezinárodního obchodu a všeobecného systému preferencí. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Čl. 3 odst. 3b (nový)
_BAR_ 3b. Při výpočtu procent odstupňování zahrne Komise do tohoto výpočtu úroveň dovozu, který měl dříve nárok na VSP, u zemí podle čl. 3 odst. 2. _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Čl. 5 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Komise se bude v rámci Světové obchodní organizace (WTO) zasazovat o to, aby byla přednostně projednána harmonizace pravidel původu, která stanoví zvýhodnění ve prospěch rozvojových a nejméně rozvinutých zemí. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
Čl. 8 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Technická pomoc je dále poskytována oprávněným rozvojovým zemím pro podporu požadavků na ratifikaci a skutečné provádění nového pobídkového režimu pro trvale udržitelný "rozvoj" a řádnou správu věcí veřejných. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Čl. 9 odst. 1 písm. c)
c)zaváže se, že do 31. prosince 2008 ratifikuje a účinně provede zmíněné úmluvy uvedené v části B přílohy III, které ještě neratifikovala a účinně neprovedla, a _BAR_ c)skutečně zahájí postupy ratifikace a účinného provedení všech úmluv uvedených v příloze III do 4 let poté, co byla uzavřena první dohoda o pobídkách, a _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Čl. 9 odst. 2 písm. b)
b)jejíž dovozy kryté VSP do Společenství představují méně než 1% hodnoty celkových dovozů krytých VSP do Společenství. _BAR_ b)jejíž dovozy kryté VSP do Společenství představují méně než 1% hodnoty celkových dovozů krytých VSP do Společenství nebo pokud méně než 2% jejích dovozů v krytých VSP v rámci jediného odvětví činí více než 50% celkových dovozů do Společenství krytých VSP. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Čl. 9 odst. 3
3. Komise bude přezkoumávat status ratifikace a účinné provádění úmluv uvedených v příloze III.
Před uplynutím období používání tohoto nařízení Komise předloží Radě zprávu týkající se statusu ratifikace takových úmluv, včetně doporučení, zda se má ratifikace a účinné provedení takových úmluv vyžadovat, aby mohla daná země těžit z budoucího udělení zvláštního pobídkového režimu pro udržitelný rozvoj a dobré vládnutí. _BAR_ 3. Komise bude přezkoumávat status ratifikace a účinné provádění úmluv uvedených v příloze III.
Před uplynutím období používání tohoto nařízení Komise předloží Radě zprávu týkající se statusu ratifikace takových úmluv, a jejich provádění jednotlivými zeměmi, které využívají výhod zvláštního pobídkového režimu.
Pokud to bude vhodné, Komise vydá doporučení, aby konkrétní země uskutečnily další kroky v zájmu skutečného provádění některé úmluvy.
V této zprávě Komise dále zhodnotí, zda zvláštní režim plní svůj účel a podle okolností doporučí přehodnocení přílohy III. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
Čl. 10 odst. 1 písm. a)
a)země nebo území podle přílohy I předložily v tomto smyslu žádost do dvou měsíců od data vstupu tohoto nařízení v platnost, a _BAR_ a)země nebo území podle přílohy I předložily v tomto smyslu žádost, a _BAR_
Pozměňovací návrh 23
Čl. 10 odst. 2a (nový)
_BAR_ 2a. Komise je oprávněna považovat za splnění podmínek stanovených v čl. 9 odst. 1, pokud stát, který splňuje podmínky stanovené v čl. 9 odst. 2, kvůli ústavním překážkám neratifikoval a neprovedl nejvýše dvě úmluvy uvedené v příloze III, ale zavazuje se v souladu s ustanoveními uvedenými v ústavě a za účasti příslušných mezinárodních organizací co nejdříve tyto úmluvy ratifikovat a provést. Komise dohlíží na přesné plnění tohoto závazku a v případě jeho porušení nebo neodůvodněného průtahu ze strany žádající země odejme výhody vyplývající ze zvláštního režimu. Komise čerpá informace ze všech podstatných zdrojů, včetně příslušných mezinárodních organizací a popřípadě Evropského parlamentu a představitelů občanské společnosti, a informuje výbor a Evropský parlament. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
Čl. 11 odst. 1
1. Pokud Komise obdrží žádost společně s informacemi uvedenými v článku 10, přezkoumá ji.
Šetření vezme v úvahu zjištění příslušných mezinárodních organizací a agentur.
Komise může položit žádající zemi jakékoli otázky, které bude považovat za nutné, a může si ověřit obdržené informace u žádající země nebo u kterékoliv fyzické nebo právnické osoby. _BAR_ 1. Pokud Komise obdrží žádost společně s informacemi uvedenými v článku 10, přezkoumá ji.
Šetření vezme v úvahu zjištění příslušných mezinárodních organizací a agentur.
Komise může položit žádající zemi jakékoli otázky, které bude považovat za nutné, a měla by si ověřit obdržené informace u žádatelské země nebo u kteréhokoliv zdroje, popřípadě včetně Evropského parlamentu a představitelů občanské společnosti, jako jsou sociální partneři.
Komise informuje žadatelskou zemi, Evropský parlament a výbor o výsledku svého hodnocení a požádá žadatelskou zemi o stanovisko. _BAR_
Pozměňovací návrh 25
Čl. 11 odst. 3
3. Komise uvědomí žádající zemi o rozhodnutí učiněném podle odstavce 2.
Pokud bude zemi zvláštní pobídkový režim udělen, bude informována o datu vstupu uvedeného rozhodnutí v platnost.
Nejpozději do 30. června 2005 Komise zapíše do sloupce E přílohy I přijímající země, na které se vztahuje zvláštní pobídkový režim pro udržitelný rozvoj a řádná správa věcí veřejných. _BAR_ 3. Komise uvědomí žádatelskou zemi o rozhodnutí učiněném podle odstavce 2.
Pokud bude zemi zvláštní pobídkový režim udělen, bude informována o datu vstupu uvedeného rozhodnutí v platnost.
Nejpozději do 30. června 2005 Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie seznam přijímajících zemí, na něž se vztahuje zvláštní pobídkový režim pro udržitelný rozvoj a řádná správa věcí veřejných. _BAR_
Pozměňovací návrh 26
Čl. 11 odst. 4
4. Pokud žádající zemi zvláštní pobídkový režim udělen nebude, Komise vysvětlí důvody, pokud o to daná země požádá. _BAR_ 4. Pokud žádatelské zemi zvláštní pobídkový režim udělen nebude, Komise vysvětlí důvody a informuje o nich žadatelskou zemi a Evropský parlament. _BAR_
Pozměňovací návrh 27
Čl. 11 odst. 5
5. Komise bude řídit veškeré vztahy se žádajícími zeměmi týkající se jejich žádostí v úzké koordinaci s výborem podle článku 26. _BAR_ 5. Komise bude řídit veškeré vztahy se žádajícími zeměmi týkající se jejich žádostí v úzké koordinaci s výborem podle článku 26 a s Evropským parlamentem. _BAR_
Pozměňovací návrh 28
Čl. 12 odst. 4
4. Cla společného celního sazebníku pro produkty položky 1701 celního sazebníku budou snížena o 20 % k 1. červenci 2006, o 50 % k 1. červenci 2007 a o 80 % k 1. červenci 2008.
K 1. červenci 2009 budou zcela zrušena. _BAR_ 4. Aniž jsou dotčeny delší přechodné lhůty nebo nižší procentní sazby, které by mohla stanovit budoucí reforma společné organizace trhu s cukrem, cla společného celního sazebníku pro produkty položky 1701 celního sazebníku budou snížena o 20 % k 1. červenci 2006, o 50 % k 1. červenci 2007 a o 80 % k 1. červenci 2008.
K 1. červenci 2009 budou zcela zrušena. _BAR_
Pozměňovací návrh 29
Čl. 12 odst. 5a (nový)
_BAR_ 5a. Odstavcem 5 nejsou dotčena ustanovení v rámci budoucí reformy společné organizace trhu s cukrem. _BAR_
Pozměňovací návrh 30
Čl. 12 odst. 7
7. Pokud bude země Organizací spojených národů vyřazena ze seznamu nejméně rozvinutých zemí, bude stažena ze seznamu příjemců těchto režimů.
O odstranění země ze seznamu příjemců režimu a o stanovení přechodného období rozhodne Komise postupem podle článku 27. _BAR_ 7. Pokud bude země Organizací spojených národů vyřazena ze seznamu nejméně rozvinutých zemí, bude stažena ze seznamu příjemců těchto režimů.
O odstranění země ze seznamu příjemců režimu a o stanovení přiměřeného přechodného období v délce mezi 12 a 24 měsíci rozhodne Komise postupem podle článku 27. _BAR_
Pozměňovací návrh 31
Čl. 13 odst. 1
1. Celní preference uvedené v článcích 7 a 8 budou odstraněny pro produkty pocházející z přijímající země a pro danou třídu, pokud průměrná hodnota dovozů Společenství z této země spadající do příslušné třídy a kryté režimem, jejž daná země využívá, překročí 15% hodnoty dovozů Společenství téhož produktu ze všech zemí a území uvedených v příloze I během tří po sobě jdoucích let, a to na základě nejnovějších dostupných údajů dostupných ke dni 1. září 2004.
Pro třídu XI je práh stanoven na 12,5%. _BAR_ 1. Celní preference uvedené v článcích 7 a 8 budou odstraněny pro produkty pocházející z přijímající země a pro danou třídu, pokud tato země dosáhla vysoké úrovně konkurenceschopnosti.
V této souvislosti se za vysokou úroveň konkurenceschopnosti zvýhodněné země považuje průměrná hodnota dovozů Společenství z této země spadající do třídy, která využívá režim současného systému, pokud překročí 15% hodnoty dovozů Společenství téhož produktu ze všech zemí a území uvedených v příloze I během tří po sobě jdoucích let, a na základě nejnovějších dostupných údajů dostupných ke dni 1. září 2004.
Pro třídu XI je práh stanoven na 10%. _BAR_
Pozměňovací návrh 32
Čl. 13 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Výpočet procentních hodnot jednotlivých kategorií po roce 2008 vychází z údajů podle odstavce 1, včetně všech dovozů, na něž se vztahoval všeobecný systém preferencí v době vstupu tohoto nařízení v platnost. _BAR_
Pozměňovací návrh 55
Čl. 15 odst. 1 písm. a)
a)závažné a systematické porušování zásad definovaných v úmluvách uvedených v příloze III; _BAR_ a)systematické porušování zásad definovaných v úmluvách uvedených v příloze III; _BAR_
Pozměňovací návrh 33
Čl. 15 odst. 1 písm. e)
e)závažné a systematické nekalé obchodní praktiky, které mají nepříznivý dopad na výrobní odvětví Společenství, včetně těch, jež jsou zakázané nebo postihnutelné podle dohod Světové obchodní organizace (WTO), pokud bylo takové rozhodnutí předem učiněno příslušným orgánem WTO a nekalá praktika nebyla řešena; _BAR_ e)systematické nekalé obchodní praktiky, které mají nepříznivý dopad na výrobní odvětví Společenství, včetně těch, jež jsou zakázané nebo postihnutelné podle dohod Světové obchodní organizace (WTO); _BAR_
Pozměňovací návrh 56
Čl. 15 odst. 1 písm. ea) (nový)
_BAR_ ea)závažné a systematické nekalé obchodní praktiky, které nejsou uvedeny v písmeni e), ale mají nepříznivý dopad na zájmy Společenství a nelze pro ně použít ustanovení písmeno e) nebo článku 20; _BAR_
Pozměňovací návrhy 57 a 34
Čl. 15 odst. 1 písm. f)
f)závažné a systematické porušování cílů regionálních rybářských organizací a režimů, jichž je Společenství členem, týkajících se zachování a řízení rybolovných zdrojů; _BAR_ f)systematické porušování cílů regionálních rybářských organizací a režimů, jichž je Společenství členem, týkajících se zachování a řízení rybolovných zdrojů a nesplnění evropských zdravotních a hygienických norem; _BAR_
Pozměňovací návrh 35
Čl. 16 odst. 1
1. Pokud Komise nebo členský stát obdrží informace, které by mohly odůvodnit dočasné odstranění preferenčních režimů, a Komise usoudí, že existují dostatečné důvody pro šetření, informuje Komise výbor. _BAR_ 1. Pokud Komise, Evropský parlament nebo členský stát obdrží informace, které by mohly odůvodnit dočasné odstranění preferenčních režimů, a Komise usoudí, že existují dostatečné důvody pro šetření, informuje Komise neprodleně výbor a Evropský parlament. _BAR_
Pozměňovací návrh 36
Čl. 16 odst. 2
2. Komise může postupem podle článku 28 rozhodnout o zahájení šetření. _BAR_ 2. Komise může postupem podle článku 28 rozhodnout o zahájení šetření. S ohledem na důvody podle čl. 15 odst. 1 písm. a) Komise z moci úřední zahájí šetření ve všech případech, kdy Výbor konference Mezinárodní organizace práce pro používání norem schválil "zvláštní odstavec" týkající se pracovněprávních postupů v některé zvýhodněné zemi v souvislosti se základními pracovněprávními normami. _BAR_
Pozměňovací návrh 37
Čl. 17 odst. 3
3. Komise bude shromažďovat veškeré informace, které bude považovat za nezbytné, a může si je ověřovat u hospodářských subjektů a u dotčené přijímající země. Dostupná posouzení, komentáře, rozhodnutí, doporučení a závěry různých dozorčích subjektů OSN, MOP a dalších příslušných mezinárodních organizací budou sloužit jako východiska pro šetření, zda je dočasné odstranění ospravedlnitelné z důvodů uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. a). _BAR_ 3. Komise bude shromažďovat veškeré informace, které bude považovat za nezbytné, a může si je ověřovat u hospodářských subjektů, významných zástupců občanské společnosti, včetně sociálních partnerů a u dotčené přijímající země. Dostupná posouzení, komentáře, rozhodnutí, doporučení a závěry ostatních orgánů Evropské unie a různých dozorčích subjektů OSN, MOP a dalších příslušných mezinárodních organizací budou sloužit jako východiska pro šetření, zda je dočasné odstranění ospravedlnitelné z důvodů uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. a). _BAR_
Pozměňovací návrh 38
Čl. 18 odst. 1
1. Komise předloží zprávu o zjištěních výboru. _BAR_ 1. Komise předloží zprávu o zjištěních výboru a Evropskému parlamentu. _BAR_
Pozměňovací návrh 39
Čl. 18 odst. 5
5. Pokud na konci období uvedeného v odstavci 3 Komise zjistí, že dotčená přijímající země nepřijala požadovaný závazek, a usoudí, že je dočasné odstranění nezbytné, předloží příslušný návrh Radě, která do 30 dnů rozhodne kvalifikovanou většinou.
Pokud se Komise rozhodne pro dočasné odstranění režimu, vstoupí toto rozhodnutí v platnost šest měsíců od okamžiku, kdy bylo učiněno, pokud během tohoto období nebude rozhodnuto, že důvody pro toto rozhodnutí již netrvají. _BAR_ 5. Pokud na konci období uvedeného v odstavci 3 Komise zjistí, že dotčená přijímající země nepřijala požadovaný závazek, a usoudí, že je dočasné odstranění nezbytné, předloží poté, co informuje Evropský parlament, příslušný návrh Radě, která do 30 dnů rozhodne kvalifikovanou většinou.
Pokud se Komise rozhodne pro dočasné odstranění režimu, vstoupí toto rozhodnutí v platnost šest měsíců od okamžiku, kdy bylo učiněno, pokud během tohoto období nebude rozhodnuto, že důvody pro toto rozhodnutí již netrvají. _BAR_
Pozměňovací návrh 40
Čl. 19 odst. 1 návětí
1. Po informování výboru může Komise zrušit preferenční režimy uvedené v tomto nařízení pro všechny nebo některé produkty pocházející z přijímající země: _BAR_ 1. Po informování výboru a Evropského parlamentu může Komise zrušit preferenční režimy uvedené v tomto nařízení pro všechny nebo některé produkty pocházející z přijímající země: _BAR_
Pozměňovací návrh 41
Čl. 20 odst. 4
4. Komise učiní rozhodnutí po konzultaci výboru do 30 pracovních dnů. _BAR_ 4. Komise učiní rozhodnutí po konzultaci výboru a poté, co informuje Evropský parlament, do 30 pracovních dnů. _BAR_
Pozměňovací návrh 42
Čl. 20 odst. 5
5. Pokud mimořádné okolnosti vyžadující okamžitou akci znemožní šetření, Komise může poté, co informuje výbor, učinit nezbytná preventivní opatření. _BAR_ 5. Pokud mimořádné okolnosti vyžadující okamžitou akci znemožní šetření, Komise může poté, co informuje výbor a Evropský parlament, učinit nezbytná preventivní opatření. _BAR_
Pozměňovací návrhy 43 a 44
Článek 21
Pokud dovoz produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES způsobí nebo hrozí, že způsobí závažné narušení trhů Společenství nebo jejich regulačních mechanismů, Komise může preferenční režim pro dotčené produkty zrušit po informování řídícího výboru pro příslušnou společnou organizaci trhu. _BAR_ Pokud dovoz produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES způsobí nebo hrozí, že způsobí závažné narušení trhů Společenství nebo jejich regulačních mechanismů, nebo pokud rybí výrobky nesplňují minimální normy platné pro výrobky z Evropské unie podobných vlastností, Komise může preferenční režim pro dotčené produkty zrušit po informování Evropského parlamentu a řídícího výboru pro příslušnou společnou organizaci trhu. _BAR_
Pozměňovací návrh 45
Čl. 22 odst. 1
1. Komise informuje přijímající zemi o všech rozhodnutích přijatých v souladu s články 19, 20 nebo 21 před tím, než nabudou účinku.
Komise rovněž uvědomí Radu a členské státy. _BAR_ 1. Komise co nejdříve informuje přijímající zemi o všech rozhodnutích přijatých v souladu s články 19, 20 nebo 21 před tím, než nabudou účinku.
Komise rovněž uvědomí Radu, Evropský parlament a členské státy. _BAR_
Pozměňovací návrh 46
Čl. 22 odst. 2
2. Členský stát sdělí rozhodnutí učiněné v souladu s články 19, 20 nebo 21 Radě do deseti dnů.
Rada může kvalifikovanou většinou do 30 dnů přijmout jiné rozhodnutí. _BAR_ 2. Členský stát sdělí rozhodnutí učiněné v souladu s články 19, 20 nebo 21 Radě do deseti dnů.
Rada může kvalifikovanou většinou do 30 dnů přijmout jiné rozhodnutí poté, co informuje Evropský parlament. _BAR_
Pozměňovací návrh 47
Čl. 25 odst. 3
3. Komise bude v těsné spolupráci se členskými státy monitorovat dovozy produktů kódu KN 08030019, položek 0603, 1006 a 1701 celního sazebníku a kódů KN 16041411, 16041418, 16041490, 16041939 a 16042070 za účelem určení, zda jsou splněny podmínky uvedené v článcích 20 a 21. _BAR_ 3. Komise bude v těsné spolupráci se členskými státy monitorovat dovozy produktů kódu KN 08030019, položek 0603, 1006 a 1701 celního sazebníku a kódů KN 16041411, 16041418, 16041490, 16041939, 16042070, 16041416 a 16041931 za účelem určení, zda jsou splněny podmínky uvedené v článcích 20 a 21. _BAR_
Pozměňovací návrh 48
Článek 25a (nový)
_BAR_ Článek 25a 1. Komise bude Evropský parlament pravidelně prověřovat o: a)obchodní statistice mezi Evropskou unií a přijímajícími zeměmi podle všeobecného systému preferencí;b)stavu ratifikace a provádení úmluv uvedených v příloze III ze strany každé ze zemí využívajících zvláštní pobídkové režimy. Ve vhodných případech začlení Komise doporučení s ohledem na to, zda by konkrétní země měly přijmout dodatečné kroky k účinnému provádění úmluv;c)důležitých informacích o tom, jak se daří plnit rozvojové cíle tisíciletí, zejména v nejméně rozvinutých zemích.2. Komise vypracuje studii dopadu všeobecného systému preferencí, která se bude zabývat obdobím od 1. července 2005 do 1. ledna 2007. Tuto studii předá výboru, Evropskému parlamentu a Hospodářskému a sociálnímu výboru do 1. března 2007. 3. Komise po konzultaci s výborem stanoví obsah hodnotící studie uvedené v odstavci 2, která bude obsahovat stanoviska přijímajících zemí a v každém případě bude obsahovat alespoň tyto body: hloubkovou statistickou analýzu míry využití VSP podle zemí a odvětví, včetně srovnání s předcházejícími lety;hodnocení sociálních účinků klasifikačního systému a jeho účinků na obchod v zemích zařazených do klasifikace;předběžné hodnocení dopadů budoucího odstupňování na země, které budou pravděpodobně odstupňovány v rámci následujícího nařízení;srovnávací studii zvýhodněného zacházení, které VSP a Dohoda z Cotonou mezi AKT a EU nabízí africkým, karibským a tichomořským zemím, s ohledem na to, aby jim bylo podle přehodnoceného nařízení poskytnuto alespoň stejné preferenční zacházení jako podle Dohody z Cotonou;vyhodnocení možných dopadů posílení systému preferencí zvýšením preferenčního rozpětí plánovaného pro citlivé produkty nebo zařazením "citlivých" produktů do kategorie "necitlivých" produktů;hodnocení toho, jak toto nařízení přispívá k plnění rozvojových cílů tisíciletí, zejména ve vztahu k nejméně rozvinutým zemím.4. Komise předloží Evropskému parlamentu u příležitosti ukončení jednání v Dohá zvláštní zprávu, ve které přezkoumá vliv jednání na systém preferencí stanovený v tomto nařízení, a uvede, jaká opatření je nutno přijmout k zajištění účinnosti systému všeobecných preferencí. _BAR_
Pozměňovací návrh 49
Čl. 26 odst. 3
3. Výbor přezkoumá účinky systému všeobecných celních preferencí Evropského společenství na základě zprávy Komise pokrývající období od 1. dubna 2005 do 31. prosince 2008. Tato zpráva se bude vztahovat na všechny preferenční režimy uvedené v čl. 1 odst. 2. _BAR_ 3. Výbor přezkoumá účinky systému všeobecných celních preferencí Evropského společenství na základě studie hodnotící dopady uvedené v článku 25a. _BAR_
Pozměňovací návrh 50
Čl. 30 odst. 1
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2005. Nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 se zrušuje s účinkem ode dne 1. dubna 2005. _BAR_ 1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2005. Aniž je dotčen odstavec 1a, nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 se zrušuje s účinkem ode dne 1. dubna 2005. _BAR_
Pozměňovací návrh 51
Čl. 30 odst. 1a (nový)
_BAR_ 1a.
Hlava II oddíly 2 a 4, hlava III oddíly 1 a 2 a hlava IV nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 zůstávají v platnosti až do zveřejnění seznamu přijímajících zemí, které jsou oprávněny čerpat výhody v rámci zvláštního pobídkového režimu podle oddílu 2 tohoto nařízení,
P6_TA(2005)0083
Společná klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii (KOM(2004)0592 — C6-0118/2004 — 2004/0202(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0592) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 285 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0118/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro regionální rozvoj (A6-0067/2005),
1. schvaluje návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. podporuje Komisi, aby předložila Evropskému parlamentu a Radě sdělení o vhodnosti stanovení celoevropských pravidel pro větší počet úrovní v klasifikaci NUTS, jak stanoví čl. 2 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu aRady (ES) č. 1059/2003 ze dne 26. května 2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) [2];
4. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0084
Určení Europolu jako ústředny pro boj proti padělání eura *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o podnětu Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska za účelem přijetí rozhodnutí Rady o ochraně eura proti padělání určením Europolu jako ústředny pro boj proti padělání eura (14811/2004 — C6-0221/2004 — 2004/0817(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (14811/2004) [1],
- s ohledem na čl. 30 odst. 1 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o EU,
- s ohledem na čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0221/2004),
- s ohledem na články 93 a 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a stanovisko Hospodářského a měnového výboru (A6-0079/2005),
1. schvaluje pozměněný podnět Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska;
2. vyzývá Radu, aby podnět změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit pozměněný podnět Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě, Komisi a také vládám Spolkové republiky Německo, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska.
ZNĚNÍ NAVRZENÉ SPOLKOVOU REPUBLIKOU NĚMECKO, ŠPANĚLSKÝM KRÁLOVSTVÍM, FRANCOUZSKOU REPUBLIKOU, ITALSKOU REPUBLIKOU A SPOJENÝM KRÁLOVSTVÍM VEKLKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 1
(1) Jako zákonná měna dvanácti členských států získávalo postupně euro na světovém významu, a proto se stalo hlavním cílem zájmu mezinárodních padělatelských organizací. _BAR_ (1) Jako zákonná měna dvanácti členských států získávalo postupně euro mimořádný světový význam, a proto je jeho padělání hlavním cílem zájmu národních a mezinárodních zločineckých organizací, které působí jak na území Evropské unie, tak i mimo její území. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 2
(2) Euro se stalo také cílem padělatelů z třetích zemí. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 3a (nový)
_BAR_ (3a) Členské státy nemohou samy zaručit adekvátní ochranu eura, neboť bankovky a mince eura obíhají i mimo území členských států začleněných do měnové unie. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 3b (nový)
_BAR_ (3b) Je nutné urychlit vzájemnou spolupráci mezi členskými státy a spolupráci mezi členskými státy a Europolem, aby se posílil systém ochrany eura mimo území Evropské unie. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 4
(4) Úmluvu o potírání penězokazectví, sjednanou dne 20. dubna 1929 v Ženevě (dále jen "Ženevská úmluva"), je nutno za současných podmínek evropské integrace uplatňovat mnohem účinněji. _BAR_ (4) Mezinárodní úmluvu o potírání penězokazectví, sjednanou dne 20. dubna 1929 v Ženevě (dále jen "Ženevská úmluva") a dodatkový protokol k ní, je nutno uplatňovat mnohem účinněji, aby byla zaručena komplexní, účinná a homogenní ochrana eura. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 5
(5) Třetí země potřebují kontaktní centrum pro veškeré informace týkající se padělaných eur, a je nutné všechny tyto informace shromažďovat v Europolu k jejich analýze. _BAR_ (5) Třetí země potřebují kontaktní centrum pro veškeré informace týkající se padělaných eur, a je nutné všechny tyto informace shromažďovat souběžně a v úzké spolupráci s národními centrálními úřady členských států Evropské unie v Europolu k jejich analýze. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Bod odůvodnění 6
(6) Podle nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, považuje Rada za užitečné, aby se všechny členské státy staly smluvními stranami Ženevské úmluvy a zřídily centrální úřady v souladu s článkem 12 této úmluvy. _BAR_ (6) Podle rámcového rozhodnutí Rady ze dne 29. května 2000 o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura [2] a podle nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, považuje Rada za užitečné, aby se všechny členské státy staly smluvními stranami Ženevské úmluvy a zřídily centrální úřady v souladu s článkem 12 této úmluvy. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Bod odůvodnění 7
(7) Rada považuje za vhodné určit Europol ústřednou pro boj proti padělání eura v souladu s článkem 12 Ženevské úmluvy, _BAR_ (7) Rada považuje za vhodné určit Europol ústřednou pro boj proti padělání eura v souladu s článkem 12 Ženevské úmluvy, přičemž tuto činnost vykonává v úzké spolupráci s národními centrálními úřady členských států, _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Čl. 1 odst. 1
1. Pokud se týká členských států, které jsou smluvními stranami Ženevské úmluvy, jmenovitě Německa, Rakouska, Belgie, České republiky, Dánska, Španělska, Finska, Francie, Řecka, Maďarska, Irska, Itálie, Lucemburska, Nizozemí, Polska, Portugalska, Spojeného království a Švédska, bude Europol jednat v souladu s Prohlášením, které je součástí dodatku (dále jen "Prohlášení"), jako ústředna pro boj proti padělání eura ve smyslu první věty článku 12 Ženevské úmluvy.
Pokud se týká padělání všech ostatních měn a úkolů ústředny, které podle Prohlášení nepřísluší Europolu, zůstávají v platnosti současné kompetence národních centrálních úřadů. _BAR_ 1. Pro všechny členské státy, Europol působí v souladu s Prohlášením, které je součástí dodatku (dále jen "Prohlášení"), jako ústředna Evropské unie na ochranu eura proti jeho padělání ve smyslu první věty článku 12 Ženevské úmluvy souběžně a v úzké spolupráci s vnitrostátními centrálními úřady členských států.
Pokud se týká padělání všech ostatních měn a úkolů ústředny, které podle Prohlášení přísluší nebo nepřísluší Europolu, zůstávají v platnosti současné kompetence národních centrálních úřadů. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Čl. 1 odst. 2
2. Členské státy, které dosud nejsou smluvními stranami Ženevské úmluvy, jmenovitě Kypr, Slovensko, Slovinsko, Estonsko, Lotyšsko, Litva a Malta, se k této úmluvě připojí.
V okamžiku jejich připojení k Ženenvské úmluvě určí Europol v souladu s Prohlášením ústřednou pro boj proti padělání eura v souladu s první větou článku 12 Ženevské úmluvy. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Čl. 2 odst. 1
1. Vlády členských států, které jsou smluvními stranami Ženevské úmluvy vydají Prohlášení a pověří představitele Spolkové republiky Německo, aby Prohlášení doručil generálnímu sekretariátu Spojených národů. _BAR_ 1. Vlády členských států vydají Prohlášení a pověří představitele Spolkové republiky Německo, aby Prohlášení doručil generálnímu sekretariátu Spojených národů. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Čl. 2 odst. 2
2. Vlády členských států, které dosud nejsou smluvními stranami Ženevské úmluvy, vydají, v případě přistoupení, bez průtahů Prohlášení a pověří představitele Spolkové republiky Německo, aby Prohlášení doručil na generální sekretariát Spojených národů. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Příloha, první úvodní věta
... členský stát Evropské unie pověřil Evropský policejní úřad (dále jen "Europol"), aby bojoval proti padělání eura. _BAR_ ... členský stát Evropské unie pověřil Evropský policejní úřad (dále jen "Europol"), aby působil jako ústředna Evropské unie pro boj proti padělání eura pro účely Ženevské úmluvy, přičemž tuto činnost bude vykonávat souběžně a v úzké spolupráci s vnitrostátními centrálními úřady členských států. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Příloha, bod 1.1.
1.1.Europol bude v souladu s Úmluvou o Europolu shromažďovat a zpracovávat veškeré informace, které by mohly usnadnit vyšetřování, prevenci a boj proti padělání eura a bude předávat tyto informace bez průtahů národním centrálním úřadům členských států EU. _BAR_ 1.1.Europol bude v úzké spolupráci s vnitrostátními centrálními úřady členských států a v souladu s Úmluvou o Europolu shromažďovat a zpracovávat veškeré informace, které by mohly usnadnit vyšetřování, ochranu a boj proti padělání eura. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Příloha, bod 1.5., úvodní věta
1.5.Vyjma případů týkajících se čistě místních zájmů bude Europol, pokud to bude považovat za užitečné, informovat centrální úřady třetích zemí: _BAR_ 1.5.Vyjma případů týkajících se čistě místních zájmů bude Europol, pokud to bude považovat za užitečné, informovat centrální úřady třetích zemí, s ohledem na výhrady uvedené
P6_TA(2005)0085
Evropská policejní akademie (EPA) *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady o zřízení Evropské policejní akademie (EPA) jako orgánu Evropské unie (KOM(2004)0623 — C6-0203/2004 — 2004/0215(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise (KOM(2004)0623) [1],
- s ohledem na čl. 30 odst. 1 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o EU,
- s ohledem na čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0203/2004),
- s ohledem na články 93 a 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Rozpočtového výboru (A6-0059/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. má za to, že finanční rozpočet pro období 2005-2006 uvedený v návrhu Komise je v souladu s maximální částkou uvedenou v položce 3 stávajícího finančního plánu, aniž by byly omezeny ostatní politiky; připomíná, že rozdělení prostředků pro období po roce 2006 podléhá rozhodnutí o novém finančním rámci; žádá Komisi, aby případně navrhla úpravu příslušných částek pro rok 2006, aby zajistila soulad s novými maximálními částkami;
3. vyzývá Komisi, aby odpovídajícím způsobem změnila návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES;
4. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
5. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
6. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Článek 4
Sídlem EPA je Bramshill ve Spojeném království. _BAR_ Sídlem EPA je Bramshill ve Spojeném království.
Hostitelský členský stát usnadní vytvoření EPA. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Čl. 5 odst. 1
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci institucí odpovědných za vzdělávání policejních důstojníků v členských státech, účelem EPA je přispívat ke vzdělávání vyšších úředníků policejních složek a úředníků dalších donucovacích orgánů členských států, kteří hrají klíčovou roli v boji proti přeshraniční trestné činnosti v Evropské unii, s ohledem na posílení a zlepšení spolupráce v oblastech, které jsou nejdůležitější z hlediska dosažení oblasti svobody, bezpečnosti a práva ve smyslu článku 29 Smlouvy o Evropské unii.
EPA přitom bude usilovat o podporu evropského přístupu k hlavním problémům, s nimiž se členské státy potýkají při předcházení a boji proti trestné činnosti, organizované nebo ne, zvláště s ohledem na jeho přeshraniční rozsah, prostřednictvím pomoci se vzděláváním vyšších úředníků policejních složek a důstojníků dalších donucovacích orgánů členských států. _BAR_ 1. Aniž jsou dotčeny pravomoci institucí odpovědných za vzdělávání policejních důstojníků v členských státech, účelem EPA je přispívat ke vzdělávání úředníků donucovacích orgánů členských států, kteří hrají klíčovou roli v boji proti přeshraniční trestné činnosti v Evropské unii, s ohledem na posílení a zlepšení spolupráce v oblastech, které jsou nejdůležitější z hlediska dosažení oblasti svobody, bezpečnosti a práva ve smyslu článku 29 Smlouvy o Evropské unii.
EPA přitom bude usilovat o podporu evropského přístupu k hlavním problémům, s nimiž se členské státy potýkají při předcházení a boji proti trestné činnosti, organizované nebo ne, zvláště s ohledem na jeho přeshraniční rozsah, prostřednictvím pomoci se vzděláváním úředníků policejních složek členských států.
(Tento pozměňovací návrh se vztahuje na celý text.) _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Čl. 5 odst. 2
2. Kurzy a vzdělávací moduly EPA budou zaměřeny na způsoby, jak zlepšit spolupráci mezi donucovacími orgány členských států v prioritních oblastech, například při předcházení a boji proti závažné a/nebo organizované trestné činnosti a terorismu.
Tyto kurzy a moduly budou klást zvláštní důraz na lidská práva a etiku s ohledem na vynucování práva a s přihlédnutím k příslušným nástrojům.
Kurzy a vzdělávací nástroje EPA budou určeny pro policejní úředníky a úředníky dalších donucovacích orgánů, kteří pracují na poli Evropské unie a/nebo mezinárodně spolupracují při předcházejí a boji proti trestné činnosti. _BAR_ 2. Kurzy a vzdělávací moduly EPA budou zaměřeny na způsoby, jak zlepšit spolupráci mezi donucovacími orgány členských států v prioritních oblastech, například při předcházení a boji proti závažné nebo organizované trestné činnosti a terorismu.
Tyto kurzy a moduly budou klást zvláštní důraz na lidská práva, na zacházení se zvlášť zranitelnými skupinami, jako jsou ženy, nezletilí a menšiny, a etiku s ohledem na vynucování práva a s přihlédnutím k příslušným nástrojům.
Kurzy a vzdělávací nástroje EPA budou určeny pro policejní úředníky a úředníky dalších donucovacích orgánů, kteří pracují na poli Evropské unie nebo mezinárodně spolupracují při předcházení a boji proti trestné činnosti. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Čl. 7 bod 8
(8) Vyvine a zajistí vzdělávání pro přípravu policejních sil Evropské unie k účasti na nevojenském řešení krizových situací. _BAR_ (8) Vyvine a zajistí vzdělávání pro přípravu policejních sil Evropské unie k účasti na nevojenském předcházení a řešení krizových situací. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Kapitola III, nadpis
Orgány, národní jednotky a spolupráce s ostatními subjekty. _BAR_ Orgány, styčné jednotky a spolupráce s ostatními subjekty. (Tento pozměňovací návrh se vztahuje na celý text.) _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Čl. 9 odst. 1
1. Správní rada je složena z jednoho zástupce z každého členského státu a z jednoho zástupce Evropské komise.
Každý členský stát má právo rozhodnout o svém zastoupení ve Správní radě EPA.
Každý člen má jeden hlas. _BAR_ 1. Správní rada je složena z jednoho zástupce z každého členského státu a z jednoho zástupce Evropské komise.
Každý členský stát má právo rozhodnout o svém zastoupení ve Správní radě EPA.
Každý člen má jeden hlas.
Evropský parlament může být zastupován pozorovatelem, pokud to považuje za nezbytné. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Čl. 9 odst. 2
2. Členy Správní rady by měli nejlépe být ředitelé vnitrostátních vzdělávacích zařízení donucovacích orgánů členských států.
Pokud je v některém členském státu více ředitelů, je v pravomoci každého členského státu rozhodnout o svém zastoupení v Správní radě v souladu s odst. 1 tohoto článku.
Správní radě předsedá zástupce členského státu, který právě předsedá Radě. _BAR_ 2. Členy Správní rady by měli být ředitelé vnitrostátních vzdělávacích zařízení donucovacích orgánů členských států.
Pokud je v některém členském státu více ředitelů, je v pravomoci každého členského státu rozhodnout o svém zastoupení v Správní radě v souladu s odst.
1 tohoto článku. Správní radě předsedá zástupce členského státu, který právě předsedá Radě. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Čl. 10 odst. 2
Ředitel je jmenován Radou na dobu pěti let ze seznamu nejméně tří uchazečů, který byl předložen Správní radou. _BAR_ 2. Ředitel je jmenován Radou na dobu pěti let ze seznamu nejméně tří uchazečů, který byl předložen Správní radou.
Rada, která jedná prostřednictvím zastoupení ve Správní radě může funkční období ředitele ukončit s okamžitou platností z důvodu špatného chování a s přiměřenou výpovědní lhůtou z důvodu neuspokojivého plnění úkolů. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Čl. 10 odst. 4 úvodní část
4. Ředitel je odpovědný za každodenní řízení činnosti EPA. Ředitel/ka podporuje práci Správní rady a jedná jako prostředník mezi touto radou a národními jednotkami EPA uvedenými v článku 12. Ředitel/ka je odpovědný/á zejména za: _BAR_ 4. Ředitel je odpovědný za každodenní řízení činnosti EPA. Podporuje práci Správní rady a jedná jako prostředník mezi touto radou a styčnými jednotkami uvedenými v článku 12. Má odpovědnost zejména za: (Tento pozměňovací návrh se vztahuje na celý tento text.) _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Čl. 11 odst. 1
1. Zaměstnanci budou podporovat ředitele při výkonu jeho povinností. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Čl. 11 odst. 2
2. Zaměstnanci a ředitel EPA podléhají pravidlům, jež vyplývají z nařízení a předpisů týkajících se úředníků a dalších zaměstnanců Evropských společenství. _BAR_ 2. Na ředitele a zaměstnance EPA se vztahuje služební řád úředníků Evropských společenství, pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropského společenství a předpisy přijaté společně orgány Evropského společenství k uplatnění tohoto služebního řádu a pracovního řádu. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Čl. 11 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Aniž by byl dotčen článek 10, bude pravomoci udělené orgánu oprávněnému ke jmenování služebním řádem a pracovním řádem ostatních zaměstnanců s ohledem na vlastní zaměstnance vykonávat EPA. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Čl. 11 odst. 3b (nový)
_BAR_ 3b. Personál EPA tvoří úředníci, které ve smyslu služebního řádu úředníků Evropských společenství dočasně vyšle nějaký orgán nebo členské státy, a ostatní zaměstnanci, které ke splnění svých úkolů potřebuje a přijme EPA.
Zaměstnanci se přijímají na dobu určitou. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Čl. 11 odst. 4
Správní rada může přijmout opatření, které umožní dočasné přeložení národních expertů z členských států do EPA. _BAR_ 4. Správní rada může přijmout opatření, které umožní dočasné přeložení národních expertů z členských států do EPA.
Takové opatření musí před vstupem v platnost schválit Rada. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Čl. 12 odst. 1
1. Národní jednotky EPA budou zřízeny ve vnitrostátním vzdělávacím zařízení donucovacích orgánů každého členského státu.
Pokud v jediném členském státu existuje více zařízení, je na každém členském státu, aby rozhodl o tom, zda zřídí jednu nebo více národních jednotek stejně jako o jejím/jejich umístění. _BAR_ 1. Každý členský stát jmenuje jednu či více osob, ne však více než tři osoby na každé vnitrostátní vzdělávací zařízení donucovacích orgánů, dále označované "styčné jednotky", které budou zajišťovat provádění vzdělávacích programů EPA na národní úrovni.
Pokud v členském státu existuje více styčných jednotek, je na každém členském státu, aby určil jednu z těchto jednotek jako centrální koordinační jednotku. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Čl. 12 odst. 2
2. Národní jednotky budou nejlépe řízeny úředníkem, který je přímo odpovědný za vývoj a provádění vzdělávacích programů na vnitrostátní úrovni, nebo osobou s rovnocennými pravomocemi a odpovědností.
Každý členský stát si určí organizaci a personální zabezpečení těchto národních jednotek v souladu s vnitrostáními právními předpisy.
V případě nutnosti se národní jednotky EPA mohou skládat z jediné osoby, pokud je zajištěna jejich řádná funkce v souladu s tímto rozhodnutím. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Čl. 12 odst. 3
3. Členské státy souhlasí, že přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění dobré komunikace a spolupráce všech příslušných vzdělávacích zařízení včetně příslušných výzkumných ústavů s národní(mi) jednotkou/jednotkami EPA.
Pokud v některém členském státu existuje více než jedna národní jednotka EPA, každý členský stát může sám jmenovat jednu z nich jako centrální koordinační jednotku, jež bude odpovídat za zajištění nezbytné komunikace a koordinace s ostatními národními jednotkami EPA v rámci jejího území a s jednotkami v ostatních členských státech. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 18
Čl. 12 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Styčné jednotky mají za úkol podporovat práci vnitrostátních vzdělávacích zařízení donucovacích orgánů členských států v boji proti nadnárodní trestné činnosti v Evropské unii. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Čl. 12 odst. 3b (nový)
_BAR_ 3b. Vzdělávací programy poskytované styčnými jednotkami nemohou nahradit činnost, kterou již provádějí vnitrostátní vzdělávací zařízení donucovacích orgánů. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Čl. 12 odst. 4 úvodní část
4. Národní jednotky EPA jsou na národní úrovni odpovědné za provádění vzdělávacích, výukových a studijních nástrojů, které byly schváleny správní radou, a měly by se rovněž aktivně podílet na jejich vývoji a hodnocení jejich využití.
Každá národní jednotka EPA bude odpovědná zejména za následující úkoly: _BAR_ 4. Styčné jednotky úzce spolupracují s ředitelem EPA a jsou zodpovědné EPA za provádění vzdělávacích programů na národní úrovni.
Každá styčná jednotka bude odpovědná za následující úkoly: _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Čl. 14 odst. 3
3. Ředitel sestaví odhad příjmů a výdajů EPA pro následující finanční rok a předloží jej Správní radě společně se zřizovacím plánem. _BAR_ 3. Ředitel sestaví odhad příjmů a výdajů EPA pro následující finanční rok a předloží jej Správní radě společně s prozatímním zřizovacím plánem. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
Čl. 15 odst. 3
3. Po obdržení připomínek Účetního dvora k prozatímnímu vyúčtování EPA, ve shodě s článkem 129 celkového finančního nařízení, ředitel EPA sestaví konečné vyúčtování na svou vlastní zodpovědnost a pošle je správní radě, aby k němu zaujala stanovisko. _BAR_ 3. Po obdržení připomínek Účetního dvora k prozatímnímu vyúčtování EPA, ve shodě s článkem 129 obecného finančního nařízení, sestaví správní rada konečné vyúčtování EPA na základě návrhu vyučtování, který vypracoval ředitel. _BAR_
Pozměňovací návrh 23
Článek 16
Finanční pravidla použitelná pro EPA budou schválena Správní radou po konzultaci s Komisí. Tato pravidla se nesmí odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, pokud to není výslovně nutné pro činnost EPA a pokud k tomu předem Komise dala souhlas. _BAR_ Finanční pravidla použitelná pro EPA budou schválena Správní radou po konzultaci s Komisí.
2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, pokud to není výslovně nutné pro činnost EPA a pokud k tomu předem Komise dala souhlas.
Takové odchylky musí být oznámeny příslušnému rozpočtovému orgánu. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
Článek 21
Nejpozději do šesti měsíců od nabytí účinku tohoto rozhodnutí založí členské státy svou/své národní jednotku/jednotky EPA a předají veškeré příslušné informace generálnímu sekretariátu Rady a Komise. _BAR_ Do šesti měsíců od nabytí účinku tohoto rozhodnutí určí členské státy svou styčnou jednotku/jednotky EPA podle článku 12 a předají veškeré příslušné informace řediteli a správní radě EPA. _BAR_
Pozměňovací návrh 25
Čl. 22 odst. 1
1. Na konci každého roku předloží Správní rada Komisi, Radě a Evropskému parlamentu výroční zprávu podle čl. 9 odst. 7 písm. d) tohoto rozhodnutí. _BAR_ 1. Na konci každého roku předloží Správní rada Komisi, Radě a Evropskému parlamentu výroční zprávu podle čl. 9 odst. 7 písm. d) tohoto rozhodnutí. Správní rada rovněž předloží jakoukoli zprávu nebo další informace, které od ní může požadovat Evropský parlament nebo Rada. _BAR_
Pozměňovací návrh 26
Čl. 22 odst. 2
2. Do pěti let od nabytí účinku tohoto rozhodnutí a každých pět let potom zadá Správní rada nezávislé externí vyhodnocení provádění tohoto rozhodnutí stejně jako činností vykonávaných EPA. _BAR_ 2. Do tří let od nabytí účinku tohoto rozhodnutí a každé tři roky potom zadá Správní rada nezávislé externí vyhodnocení provádění tohoto rozhodnutí stejně jako činností vykonávaných EPA. _BAR_
Pozměňovací návrh 27
Článek 22a (nový)
_BAR_ Článek 22a Evropská policejní akademie, která se zřizuje touto směrnicí, je pokračovatelkou Evropské policejní akademie, která byla zřízena rozhodnutím 2000/820/SVV.
Je zajištěna kontinuita správních a právních postupů zahájených před datem, kdy tato směrnice vstoupí v platnost. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0087
Postup přijímání vědců ze třetích zemí: zvláštní postup *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu směrnice Rady o zvláštním postupu přijímání státních příslušníků třetích zemí jako pracovníků vědeckého výzkumu (KOM(2004)0178 — C6-0011/2004 — 2004/0061(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise (KOM(2004)0178) [1],
- s ohledem na čl. 63 odst. 3 písm. a) a odst. 4 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0011/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0054/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby odpovídajícím způsobem změnila svůj návrh, podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 4
(4) Počet výzkumných pracovníků, které bude Společenství potřebovat, má-li splnit svůj cíl investovat do výzkumu 3 % HDP, jak bylo stanoveno na zasedání Evropské rady v Barceloně, se odhaduje na 700000.
Tento cíl je nutné splnit prostřednictvím řady vzájemně propojených opatření, jako například zvýšení atraktivity vědecké kariéry u mladých lidí, zvyšování příležitostí pro vzdělávání a mobilitu ve výzkumu, zlepšení kariérních vyhlídek pro výzkumné pracovníky v rámci Společenství a otevření Společenství příslušníkům třetích zemí, kterým by mohl být pro účely výzkumu umožněn vstup do společného prostoru a cestování v něm. _BAR_ (4) Počet výzkumných pracovníků, které bude Společenství potřebovat do roku 2010, má-li splnit svůj cíl investovat do výzkumu 3 % HDP, jak bylo stanoveno na zasedání Evropské rady v Barceloně, se odhaduje na 700000.
Tento cíl je nutné splnit prostřednictvím řady vzájemně propojených opatření, jako jsou například zvýšení atraktivity vědecké kariéry u mladých lidí, podpora zapojení žen do vědeckého výzkumu, zvyšování příležitostí pro vzdělávání a mobilitu ve výzkumu, zlepšení kariérních vyhlídek pro výzkumné pracovníky v rámci Společenství a otevření Společenství příslušníkům třetích zemí, kterým by mohl být pro účely výzkumu umožněn vstup do společného prostoru a cestování v něm. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 5
(5) Cílem této směrnice je přispět k dosažení těchto cílů vytvořením příznivých podmínek pro přijímání a mobilitu státních příslušníků třetích zemí za účelem výzkumu na dobu pobytu delší než tři měsíce s cílem zvýšit atraktivitu Společenství pro výzkumné pracovníky z celého světa a posílit jeho pozici mezinárodního centra výzkumu. _BAR_ (5) Cílem této směrnice je přispět k dosažení těchto cílů vytvořením příznivých podmínek pro přijímání a mobilitu státních příslušníků třetích zemí za účelem výzkumu na dobu pobytu delší než tři měsíce s cílem zvýšit atraktivitu Společenství pro výzkumné pracovníky z celého světa, zejména pracovníky s nejvyšší kvalifikací, a posílit jeho pozici mezinárodního centra výzkumu. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 12
(12) Je důležité vytvořit příznivé podmínky pro mobilitu pracovníků vědeckého výzkumu, která je prostředkem rozvoje a upevňování kontaktů a propojení mezi partnery na světové úrovni. _BAR_ (12) Je důležité vytvořit příznivé podmínky pro mobilitu státních příslušníků třetích zemí přijímaných do Evropské unie pro účely provádění vědeckého výzkumu, která je prostředkem rozvoje a upevňování kontaktů a propojení mezi partnery a vymezení úlohy Evropského výzkumného prostoru (EVP) na mezinárodní úrovni. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 12a (nový)
_BAR_ (12a) Vzhledem k tomu, že sloučení rodiny je základním aspektem a v některých případech i nutným předpokladem mobility pracovníků vědeckého výzkumu, je třeba vytvořit podmínky pro příjezd jejich rodiny, aby byla zachována její jednota. _BAR_
Pozměňovací návrh 32
Bod odůvodnění 12b (nový)
_BAR_ (12b) Rodinným příslušníkům pracovníka vědeckého výzkumu bude umožněno přicestovat do hostitelského státu pracovníka vědeckého výzkumu za podmínek, které jsou uvedeny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Evropské unie a jejich rodinných příslušníků volně se pohybovat a pobývat na území členských států [2]. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 14a (nový)
_BAR_ (14a) Vzhledem k omezení přístupu na pracovní trh, která se nyní týkají některých občanů EU během přechodných období, by plná výjimka z těchto omezení měla být udělana pracovníkům vědeckého výzkumu, kteří odcházejí do jiného členského státu Evropské unie za účelem provádění vědeckého výzkumu. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Článek 1
Tato směrnice vymezuje podmínky přijímání vědců ze třetích zemí v členských státech na dobu delší tří měsíců za účelem provádění vědeckého projektu v rámci dohody o přijetí s výzkumným zařízením. _BAR_ Tato směrnice vymezuje podmínky přijímání vědců ze třetích zemí v Evropské unii na dobu delší tří měsíců za účelem provádění vědeckého projektu v rámci dohod o přijetí s jedním nebo více schválenými výzkumnými zařízeními, v jednom nebo více členských státech. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Čl. 2 písm. b)
b)"Výzkumný pracovník" znamená státní příslušník třetí země, který je držitelem vyššího univerzitního (magisterského nebo obdobného) titulu, přijatého na území členského státu za účelem práce na výzkumném projektu ve výzkumné organizaci; _BAR_ b)"Výzkumný pracovník" znamená státní příslušník třetí země, který je držitelem vyššího univerzitního (nejméně magisterského nebo obdobného) titulu, přijatého na území členského státu za účelem práce na výzkumném projektu ve výzkumné organizaci. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Čl. 4 odst. 2 pododstavec 1 (nový)
_BAR_ Schválení udělené výzkumnému zařízení platí po dobu pěti let a lze je prodloužit.
Členské státy mohou poskytnout schválení na delší dobu.
V případě zamítnutí schválení je výzkumnému zařízení předáno odůvodnění s řádným uvedením důvodů tohoto zamítnutí. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Čl. 4 odst. 3
Členské státy schválí na dobu neurčitou veřejnoprávní nebo soukromoprávní subjekty, jejichž hlavním posláním je provádět výzkumné činnosti, a vysokoškolská zařízení členských států ve smyslu jejich právních předpisů nebo správní praxe. _BAR_ 3. Členské státy mohou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy vyžadovat písemný závazek výzkumného zařízení, v němž se stanoví, že v případě, že bude vědec pobývat na území daného členského státu nezákonně, převezme toto zařízení odpovědnost za náklady na pobyt, zdravotní péči a návrat hrazené z veřejných prostředků.
Finanční odpovědnost výzkumného subjektu končí nejpozději šest měsíců po skončení platnosti dohody o přijetí. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Čl. 4 odst. 4
4. Členské státy schválí na dobu neurčitou veřejnoprávní subjekty, pokud vyvíjejí výzkumné činnosti jako doplněk ke svému hlavnímu poslání. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Čl. 4 odst. 5
5. Členské státy schválí soukromoprávní subjekty, na dobu pěti let, kterou lze prodloužit, pokud vyvíjejí výzkumné činnosti jako doplněk k předmětu své podnikatelské činnosti. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Čl. 4 odst. 6
6. Při podávání žádosti o schválení se výzkumný subjekt zavazuje ve vztahu k přijímajícímu členskému státu, že uhradí veškeré náklady na pobyt, zdravotní péči a návrat vědců, které přijme, a že jim vydá potvrzení podle čl. 5 odst. 3. Odpovědnost výzkumného subjektu trvá i v roce následujícím po dni skončení platnosti dohody o přijetí podle článku 5 nebo po dni, kdy daný subjekt oznámil členskému státu, že došlo k události, která brání plnění dohody podle čl. 5 odst. 4, a to tak dlouho, dokud vědec neopustí území Evropské unie. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Čl. 4 odst. 7
7. Do dvou měsíců ode dne ukončení zmíněné hostitelské smlouvy poskytnou schválené výzkumné subjektu k tomuto účelu určeném členskými státy potvrzení, že práce byla provedena pro výzkumné projekty uvedené ve smlouvě o přijetí podle článku 5. _BAR_ 7. Členské státy mohou stanovit, že do dvou měsíců ode dne ukončení zmíněné hostitelské smlouvy musí schválená výzkumná zařízení poskytnout kompetentním orgánům k tomuto účelu určeným členskými státy potvrzení, že práce byla provedena v rámci výzkumných projektů uvedených ve smlouvě o přijetí podle článku 5. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Čl. 4 odst. 9
9. Členský stát je oprávněn neobnovit nebo odvolat souhlas udělený výzkumné organizaci, která přestala splňovat podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7, nebo která podepsala smlouvu o hostování se státním příslušníkem třetí země, na něhož daný členský stát uplatnil čl. 8 odst. 1. V případě, že byl souhlas zamítnut nebo odvolán, nebo v případě, že nebyl obnoven na základě čl. 8 odst. 1, bude příslušná organizace oprávněna o tento souhlas požádat znovu až po uplynutí pěti let od data zveřejnění rozhodnutí o odvolání nebo neobnovení tohoto souhlasu. _BAR_ 9. Členský stát je oprávněn neobnovit nebo odvolat souhlas udělený výzkumné organizaci, která přestala splňovat podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7, nebo která podepsala smlouvu o hostování se státním příslušníkem třetí země, na něhož členský stát uplatnil čl. 8 odst. 1. V případě, že byl souhlas zamítnut nebo odvolán, nebo v případě, že nebyl obnoven na základě čl. 8 odst. 1, bude příslušná organizace oprávněna o tento souhlas požádat znovu až po uplynutí pěti let od data zveřejnění rozhodnutí o odvolání nebo neobnovení tohoto souhlasu. Výzkumná zařízení neponesou odpovědnost za porušení podmínek uvedených v odst. 6 písm. a) a d) s výjimkou případů, kdy existuje odůvodněné podezření, že se tato zařízení podílí na nezákonné činnosti pracovníka vědeckého výzkumu. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Článek 7
Členské státy vystaví povolení k pobytu na dobu nejméně jednoho roku a budou toto povolení prodlužovat každý rok, pokud jsou i nadále splněny podmínky stanovené v článcích 5 a 6.
Pokud vědecké práce trvají méně než rok, je povolení k pobytu vystaveno na dobu trvání prací. _BAR_ Členské státy vystaví povolení k pobytu na dobu platnosti dohody o přijetí.
Na základě žádosti zájemce je možné povolení k pobytu prodloužit o třicet dní. _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Článek 7a (nový)
_BAR_ Článek 7a Rodinní příslušníci 1.Členské státy povolí vstup a pobyt rodinných příslušníků pracovníka vědeckého výzkumu.2.Za "rodinného příslušníka" se považuje:a)manžel či manželka;b)partner či partnerka pracovníka vědeckého výzkumu, s nímž občan třetí země uzavřel registrované partnerství, pokud je podle právních předpisů hostitelského členského státu registrované partnerství rovnoprávné s manželstvím, a jež je v souladu s příslušnou legislativou hostitelského členského státu;c)přímí potomci mladší 21 let nebo nezaopatřené osoby a přímí potomci manžela či manželka nebo partnera či partnerky podle písmena b);d)přímí nezaopatření předkové a přímí nezaopatření předkové manžela či manželky nebo partnera či partnerky podle písmena b).Hostitelský členský stát může stanovit příznivější podmínky. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
Čl. 8 odst. 2
2. Členské státy mohou stáhnout či odmítnout obnovení povolení k pobytu z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti či veřejného zdraví.
Jestliže bude takové rozhodnutí přijato, členské státy vezmou v úvahu závažnost či povahu narušení veřejného pořádku nebo veřejného zdraví, jichž se dopustila dotyčná osoba nebo hrozbu, kterou taková osoba představuje.
Oprávněný orgán dotyčného členského státu nesmí odepřít obnovení povolení k pobytu, povolení stáhnout nebo odsunout jeho držitele z území z důvodů nemoci či zdravotního postižení, které utrpěl po vydání povolení k pobytu. _BAR_ 2. Členské státy mohou stáhnout či odmítnout obnovení povolení k pobytu z důvodů veřejné bezpečnosti, veřejné bezpečnosti či veřejného zdraví.
Jestliže bude takové rozhodnutí přijato, členské státy vezmou v úvahu závažnost či povahu narušení veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví, jichž se dopustila dotyčná osoba nebo hrozbu, kterou taková osoba představuje.
Oprávněný orgán dotyčného členského státu nesmí odepřít obnovení povolení k pobytu, povolení stáhnout nebo odsunout jeho držitele z území z důvodů nemoci či zdravotního postižení, které utrpěl po vydání povolení k pobytu. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Článek 11
Pracovníci vědeckého výzkumu přijatí podle této směrnice mohou vyučovat na vysokých školách v souladu s legislativou členských států a správní praxe až do nejvyššího počtu hodin ročně stanoveného každým členským státem. _BAR_ Pracovníci vědeckého výzkumu přijatí podle této směrnice mohou vyučovat v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Členské státy mohou stanovit maximální počet hodin či dnů ročně, které smějí pracovníci vědeckého výzkumu odučit, pokud je takové omezení stanoveno v platných vnitrostátních právních předpisech. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Článek 13
1. Držitel povolení k pobytu vydaného na základě této směrnice s tímto povolením stejně jako s pasem nebo rovnocenným cestovním dokladem, pokud jsou všechny tyto dokumenty platné, může provádět část výzkumného projektu na území jiného členského státu, pokud dotyčný členský stát nepovažuje tuto činnost za hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví.
V případě potřeby je na dobu nezbytnou k provedení této části výzkumu podepsána nová dohoda o přijetí, na jejímž základě získá dotyčný povolení k pobytu od tohoto druhého členského státu. _BAR_ 1. Příslušník třetího státu, který byl přijat jako vědec na základě této směrnice, je oprávněn provádět část svých výzkumných prací v jiném členském státě za podmínek uvedených v tomto článku. _BAR_
Odstavcem 1 není dotčena možnost členských států požadovat povinné vízum ke krátkodobému pobytu u příslušníků třetích zemí, na které se nevztahuje režim vzájemné rovnocennosti stanovený v článku 21 Úmluvy o uplatňování Schengenské dohody. _BAR_ 2. Pokud vědec pobývá v jiném členském státě po dobu nejvýše tří měsíců, může provádět své výzkumné práce na základě dohody o přijetí uzavřené s prvním členským státem, pokud má v tomto druhém členském státě k dispozici dostatečné prostředky a pokud jej tento stát nepovažuje za hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví.
2a. Pokud vědec pobývá v jiném členském státě po dobu delší než tři měsíce, mohou členské státy vyžadovat uzavření nové dohody o přijetí na jeho výzkumné práce v daném členském státě.
V každém případě musí musí být ve vztahu k tomuto druhému členskému státu splněny podmínky uvedené v článcích 5 a 6.
2b. Pokud příslušné právní předpisy podmiňují uskutečnění tohoto přesunu získáním víza nebo povolení k pobytu, je toto vízum nebo povolení uděleno neprodleně ve lhůtě, která poskytne příslušným orgánům dostatek času na vyřízení žádosti, aniž by narušila průběh výzkumu.
Členské státy nesmějí požadovat od vědce, aby opustil jejich území, a teprve poté předložil žádost o vízum nebo o povolení k pobytu. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Čl. 13 odst. 2c (nový)
_BAR_ 2c. Po dobu platnosti uvedeného povolení k pobytu může příslušný pracovník vědeckého výzkumu zažádat o novou dohodu o hostování v tomtéž nebo v jiném členském státě. Tato nová žádost bude podrobena zjednodušenému postupu, který nezahrnuje přezkoumání podmínky stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. a) podbodu ii), pokud původní výzkumná organizace poskytne písemné potvrzení, že příslušná práce byla až do doby předložení této nové žádosti vykonávána uspokojivě. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
Čl. 15 odst. 1
1. Příslušné orgány v členském státě oznámí písemně žadateli v souladu s postupem pro doručování oznámení stanoveným v příslušné národní legislativě svá rozhodnutí týkající se jeho žádosti o příchod nebo o obnovení jeho povolení k pobytu nejpozději do 30 dnů ode dne, kdy byla taková žádost předložena.
Členské státy stanoví v národní legislativě postih pro dotčené orgány, pokud v této lhůtě nerozhodnou. Ve výjimečných případech zahrnujících složité žádosti lze tuto lhůtu prodloužit. _BAR_ 1.
Příslušné orgány v členském státě neprodleně oznámí písemně žadateli v souladu s vnitrostátním postupem pro doručování oznámení stanoveným v příslušných vnitrostátních právních předpisech svá rozhodnutí týkající se jeho žádosti o povolení nebo o obnovení jeho povolení k pobytu nejpozději do 30 dnů ode dne, kdy byla taková žádost předložena.
Pokud v této lhůtě příslušné orgány nerozhodnou, vystavují se následkům stanoveným ve vnitrostátních právních předpisech postih daného členského státu.
Ve výjimečných případech zahrnujících složité žádosti lze tuto lhůtu prodloužit, avšak v žádném případě však toto prodloužení nesmí přesáhnou dobu třiceti dní.
Žadatel obdrží podrobné odůvodnění tohoto prodloužení. _BAR_
Pozměňovací návrh 23
Čl. 16 odst. 1a (nový)
_BAR_ Tyto poplatky může uhradit výzkumné zařízení, s nímž dotyčná strana podepsala smlouvu o výzkumu. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
Článek 18
Komise pravidelně, a poprvé nejpozději [... [3]], podává zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice ve členských státech a v případě potřeby navrhuje nezbytné změny.
Členské státy za tímto účelem předávají Komisi statistické údaje týkající se uplatňování této směrnice. _BAR_ Komise pravidelně, a poprvé dva roky po vstupu této směrnice v platnost, podává zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice ve členských státech a o stavu uplatňování opatření uvedených v doporučení Rady k usnadnění přijímání státních příslušníků třetích zemí jako pracovníků vědeckého výzkumu
P6_TA(2005)0088
Postup přijímání vědců ze třetích zemí: usnadnění přijetí *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu doporučení Rady s cílem usnadnění přijetí státních příslušníků třetích zemí za účelem vědeckého výzkumu v Evropském společenství (KOM(2004)0178 — C6-0012/2004 — 2004/0062(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise (KOM(2004)0178) [1],
- s ohledem na článek 63 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0012/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0054/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES odpovídajícím způsobem změnila svůj návrh;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 25
Bod odůvodnění 4
(4) Počet výzkumných pracovníků, které bude Společenství potřebovat, má-li splnit svůj cíl investovat do výzkumu 3% HDP, jak bylo stanoveno na zasedání Evropské rady v Barceloně, se odhaduje na 700000.
Tento cíl je nutné splnit prostřednictvím řady vzájemně propojených opatření, jako například zvýšení atraktivity vědecké kariéry u mladých lidí, zvyšování příležitostí pro vzdělávání a mobilitu ve výzkumu, zlepšení kariérních vyhlídek pro výzkumné pracovníky v rámci Společenství a otevření Společenství příslušníkům třetích zemí, kterým by mohl být pro účely výzkumu umožněn vstup do společného prostoru a cestování v něm. _BAR_ (4) Počet výzkumných pracovníků, které bude Společenství potřebovat, má-li splnit svůj cíl investovat do výzkumu 3% HDP, jak bylo stanoveno na zasedání Evropské rady v Barceloně, se odhaduje na 700000.
Tento cíl je nutné splnit prostřednictvím řady vzájemně propojených opatření, jako například zvýšení atraktivity vědecké kariéry u mladých lidí, podpora zapojení žen do vědeckého výzkumu, zvyšování příležitostí pro vzdělávání a mobilitu ve výzkumu, zlepšení kariérních vyhlídek pro výzkumné pracovníky v rámci Společenství a otevření Společenství příslušníkům třetích zemí, kterým by mohl být pro účely výzkumu umožněn vstup do společného prostoru a cestování v něm. _BAR_
Pozměňovací návrh 26
Odstavec 1 písm. c)
c)zaručuje občanům třetích zemí možnost vědecky pracovat bez časového omezení kromě případů, kdy je výjimka odůvodněna potřebami země původu vědce; _BAR_ c)zaručit občanům třetích zemí možnost vědecky pracovat bez časového omezení kromě případů, kdy tento občan třetí země nevlastní platný pas nebo ekvivalentní cestovní doklad nebo představuje hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví; _BAR_
Pozměňovací návrh 27
Odstavec 2 písm. b)
b)zaručuje občanům třetích zemí, kteří vědecky pracují, aby jejich povolení k pobytu byla obnovena na dobu neurčitou, kromě případů, kdy je výjimka odůvodněna potřebami země původu vědce; _BAR_ b)zaručit občanům třetích zemí, kteří vědecky pracují, aby jejich povolení k pobytu byla obnovena na dobu neurčitou, kromě případů, kdy tento občan třetí země nevlastní platný pas nebo ekvivalentní cestovní doklad nebo představuje hrozbu pro veřejnou politiku, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví; _BAR_
Pozměňovací návrh 28
Odstavec 4 písm. d)
d)jmenuje kontaktní osobu na ministerstvu, které se zabývá vědou, jež bude odpovědná za přijímání vědců ze třetích zemí; _BAR_ d)jmenovat kontaktní osobu na ministerstvu, které se zabývá vědou a inovacemi, jež bude odpovědná za přijímání vědců ze třetích zemí; _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0089
Postup přijímání vědců ze třetích zemí: jednotná víza ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu doporučení Evropského parlamentu a Rady s cílem usnadnění vydávání jednotných víz členskými státy pro krátkodobý pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Evropského společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu (KOM(2004)0178 — C6-0013/2004 — 2004/0063(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0178) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 62 odst. 2) písm. b) podbod ii) Smlouvy o ES, podle kterého mu Komise předložila návrh (C6-0013/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0054/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0091
Procesní práva v trestním řízení *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rámcového rozhodnutí Rady o určitých procesních právech při trestním řízení v celé Evropské unii (KOM(2004)0328 — C6-0071/2004 — 2004/0113(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise (KOM(2004)0328) [1],
- s ohledem na čl. 31 odst. 1 písm. c) Smlouvy o EU,
- s ohledem na čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0071/2004),
- s ohledem na články 93 a 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro právní záležitosti (A6-0064/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Celý text
_BAR_ Slova "co nejdříve" a "jakmile to bude možné" budou nahrazena slovy "bez zbytečného odkladu" (Tento pozměňovací návrh platí pro celý text.) _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 5a (nový)
_BAR_ (5a) Práva stanovená v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod my měla být považována za minimální standardy, které by členské státy měly dodržovat v každém případě stejně jakoby měly dodržovat judikaturu Evropského soudu pro lidská práva. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 7
(7) Zásada vzájemného uznávání vychází z vysoké úrovně vzájemné důvěry mezi členskými státy.
Pro posílení této důvěry stanoví rámcové rozhodnutí určité záruky, jejichž cílem je chránit práva jednotlivců.
V těchto zárukách se promítají tradice členských států při dodržování Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. _BAR_ (7) Zásada vzájemného uznávání vychází z vysoké úrovně vzájemné důvěry mezi členskými státy.
Pro posílení této důvěry stanoví rámcové rozhodnutí určité záruky, jejichž cílem je chránit práva jednotlivců.
V těchto zárukách se promítají tradice členských států při dodržování Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a Listiny základních práv Evropské unie. _BAR_
Pozměňovací návrh 51
Bod odůvodnění 8
(8) Cílem navrhovaných ustanovení není měnit konkrétní platná opatření v rámci vnitrostátních právních předpisů v souvislosti s bojem proti určitým závažným a komplexním formám kriminality, zejména terorismu. _BAR_ (8) Cílem navrhovaných ustanovení není měnit konkrétní platná opatření v rámci vnitrostátních právních předpisů v souvislosti s bojem proti určitým závažným a komplexním formám kriminality, zejména terorismu.
Všechna opatření musí být v souladu s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a s Listinou základních práv Evropské unie. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 10
(10) Bylo určeno pět odpovídajících oblastí, v nichž mohou být v první instanci uplatňovány společné standardy. Jedná se o: přístup k právnímu zastoupení, přístup k tlumočnickým a překladatelským službám, zajištění nezbytné péče osobám, které ji nezbytně potřebují, neboť nejsou schopny sledovat trestní řízení, poskytování konzulární pomoci zadržovaným cizincům a písemné poučení podezřelých a obviněných o jejich právech. _BAR_ (10) Aby byla podpořena vzájemná důvěra mezi členskými státy, měly by být stanoveny záruky na ochranu základních práv nejen podezřelých osob, ale též obětí a svědků trestné činnosti.
Avšak toto rámcové rozhodnutí se zaměřuje na ochranu práv podezřelých osob.
Bylo určeno pět odpovídajících oblastí, v nichž mohou být v první instanci uplatňovány společné standardy. Jedná se o: přístup k právnímu zastoupení, přístup k tlumočnickým a překladatelským službám, zajištění nezbytné péče osobám, které ji nezbytně potřebují, neboť nejsou schopny sledovat trestní řízení, poskytování konsulární pomoci zadržovaným cizincům a písemné poučení podezřelých a obviněných o jejich právech. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 10a (nový)
_BAR_ (10a) Toto rámcové rozhodnutí by mělo být vyhodnoceno po dvou letech od vstupu v platnost ve světle získaných zkušeností. Bude-li to vhodné, měl by být tento akt pozměněn, aby se zlepšila ochrana práv. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Bod odůvodnění 16
(16) Právo na konzulární pomoc vychází z článku 36 Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích z roku 1963, podle kterého mají členské státy právo na přístup ke svým státním příslušníkům.
Toto rámcové rozhodnutí zaručuje toto právo spíše evropskému občanovi nežli státu.
Zvyšuje jeho viditelnost a tedy účinnost.
S přihlédnutím k tomu by v dlouhodobém horizontu mělo vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém si členské státy vzájemně důvěřují, snížit a nakonec i odstranit potřebu konzulární pomoci. _BAR_ (16) Právo na konzulární pomoc vychází z článku 36 Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích z roku 1963, podle kterého mají členské státy právo na přístup ke svým státním příslušníkům.
Toto rámcové rozhodnutí zaručuje toto právo evropskému občanovi nikoliv státu.
Zvyšuje jeho viditelnost a tedy účinnost. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Bod odůvodnění 17
(17) Písemné poučení podezřelých a obviněných o jejich základních právech je opatřením, které zvyšuje spravedlivost řízení a určitým způsobem zajišťuje, aby každá osoba podezřelá nebo obviněná z trestného činu znala svá práva.
Pokud je podezřelí a obvinění neznají, je pro ně obtížnější trvat na využívání výhod z nich vyplývajících.
Budou-li podezřelé osoby písemně informovány o svých právech formou jednoduchého "poučení o právech", tento problém se odstraní. _BAR_ (17) Písemné poučení podezřelých a obviněných o jejich základních právech je opatřením, které zvyšuje spravedlivost řízení a určitým způsobem zajišťuje, aby každá osoba podezřelá nebo obviněná z trestného činu znala svá práva.
Pokud je podezřelí a obvinění neznají, je pro ně obtížnější trvat na využívání výhod z nich vyplývajících.
Budou-li podezřelé osoby písemně informovány o svých právech formou jednoduchého "poučení o právech", tento problém se odstraní.
Podezřelí se zrakovou vadou nebo poruchou čtení by měli být o svých základních právech poučeni ústně. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Bod odůvodnění 18
(18) Je nutné vytvořit mechanismus pro vyhodnocení účinnosti tohoto rámcového rozhodnutí.
Členské státy by proto měly shromažďovat a zaznamenávat informace za účelem vyhodnocování a sledování.
Získané informace by měla Komise použít k vyhotovení zpráv, které budou veřejně dostupné.
To zvýší vzájemnou důvěru, jelikož každý členský stát bude vědět, že ostatní členské státy dodržují práva na spravedlivý proces. _BAR_ (18) Je nutné vytvořit mechanismus pro vyhodnocení účinnosti tohoto rámcového rozhodnutí.
Členské státy by proto měly shromažďovat a zaznamenávat informace, včetně informací od nevládních organizací, mezivládních organizací a profesních organizací sdružujících advokáty, tlumočníky a překladatele, za účelem vyhodnocování a monitorování.
Získané informace by měla Komise použít k vyhotovení zpráv, které budou veřejně dostupné.
To zvýší vzájemnou důvěru, jelikož každý členský stát bude vědět, že ostatní členské státy dodržují práva na spravedlivý proces. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Čl. 1 odst. 1 pododst. 2
Toto řízení se dále označuje jako "trestní řízení". _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Čl. 1 odst. 2
2. Práva se budou vztahovat na jakoukoliv osobu podezřelou ze spáchání trestného činu (dále jen "podezřelá osoba") od chvíle, kdy ji příslušné orgány členského státu oznámí, že je podezřelá ze spáchání trestného činu, až do konečného rozsudku. _BAR_ 2. Práva se budou vztahovat na jakoukoliv osobu podezřelou ze spáchání trestného činu (dále jen "podezřelá osoba") nebo na zákonného zástupce, je-li podezřelá osoba právnickou osobou, od chvíle, kdy ji příslušné orgány členského státu kontaktují, až do konečného rozsudku, včetně uložení trestu a rozhodnutí o jakémkoli odvolání. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Článek 1a (nový)
_BAR_ Článek 1a Definice Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí platí následující definice pojmů: (a)"právním poradenstvím" se rozumí:pomoc, kterou poskytuje advokát nebo jíná řádně kvalifikovaná osoba podle čl. 4 odst. 1 podezřelé osobě před policejním výslechem a během něho v souvislosti s trestným činem, z jehož spáchání je tato osoba podezřelá;pomoc, kterou poskytuje advokát nebo jíná řádně kvalifikovaná osoba podle čl. 4 odst. 1 podezřelé osobě během trestního řízení, a její zastupování v tomto řízení;(b)"trestním řízením"se rozumí:(i)řízení ke zjištění viny či neviny podezřelé osoby nebo k jejímu odsouzení;(ii)odvolání proti řízení uvedenému v bodu i) nebo(iii)řízení zahájené správními orgány v souvislosti s činy, které jsou podle právních předpisů členského státu trestné, a kdy rozhodnutí orgánu může vést k zahájení řízení před soudem s působností zejména v trestních věcech;(c)"osobami postavenými na roveň s rodinnými příslušníky" se rozumí:osoby, které v souladu s příslušnými právními předpisy členských států žijí s podezřelou osobou v registrovaném nebo jinak legalizovaném partnerství osob stejného pohlaví,osoby, které trvale žijí společně s podezřelou osobou mimo manželský svazek. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Článek 1b (nový)
_BAR_ Článek 1b Právo na obhajobu Podezřelá osoba má právo, aby jí dříve, než poskytne výpověď, nebo v okamžiku, kdy jsou uplatněna opatření na omezení její svobody předtím, než poskytla výpověď, příslušné orgány sdělily, z jakých trestných činů je podezřelá a jaké jsou důvody podezření. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Článek 2
1. Jakmile to bude možné, má podezřelá osoba během celého trestního řízení právo na právní poradenství, jestliže si to přeje. _BAR_ 1. Podezřelá osoba má právo na právní poradenství bez zbytečného odkladu (nejpozději do 24 hodin po zatčení). _BAR_
2. Podezřelá osoba má právo na poskytnutí právního poradenství před zodpovězením otázek v souvislosti s obviněním. _BAR_ 2. Podezřelá osoba má vždy právo na právní poradenství před zahájením jakéhokoli výslechu na jakékoli úrovni a v jakékoli fázi trestního řízení a při jakémkoli druhu výslechu. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Čl. 2 odst. 2a (nový)
_BAR_ 2a. Podezřelá osoba má právo: hovořit se svým advokátem v soukromí (i v případě, že je z bezpečnostních důvodů držena v policejní vazbě), při zachování plné důvěrnosti o obsahu jejího jednání s advokátem;přístupu k materiálům týkajícím se trestního řízení, a to i prostřednictvím svého advokáta;aby bylo zajištěno, že je její advokát informován o vývoji v trestním řízení a aby byl přítomen během výslechu;aby byla zajištěna přítomnost jejího advokáta před soudem a aby její advokát mohl klást soudu otázky buď v přípravném řízení nebo v řízení před soudem. _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Čl. 2 odst. 2b (nový)
_BAR_ 2b. Nerespektování práva na právní poradenství neplatní veškeré následné úkony a úkony na nich závislé v celém trestním řízení. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
Čl. 2 odst. 2c (nový)
_BAR_ 2c. Členské státy zajistí, aby měl advokát v rozumném předstihu přístup ke všem materiálům týkajících se případu, aby mohl připravit obhajobu. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Článek 3, úvod
Bez ohledu na právo podezřelé osoby odmítnout právní poradenství nebo sama sebe při trestním řízení zastupovat je nutné, aby bylo určitým podezřelým osobám nabídnuto právní poradenství za účelem zaručení nestrannosti trestního řízení.
V souladu s tím členské státy zajistí, aby právní poradenství měly k dispozici tyto podezřelé osoby: _BAR_ Bez ohledu na právo podezřelé osoby odmítnout právní poradenství nebo sama sebe při trestním řízení zastupovat je nutné, aby bylo podezřelým osobám nabídnuto právní poradenství za účelem zaručení nestrannosti trestního řízení.
V souladu s tím členské státy zajistí, aby právní poradenství měly k dispozici tyto podezřelé osoby a zejména kdokoli, kdo: _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Článek 3 odrážka 2
—byla formálně obviněna ze spáchání trestného činu, který je z faktického nebo právního hlediska složitý, nebo za nějž jsou ukládány přísné tresty, zejména pokud je za takový trestný čin v dotyčném členském státě povinně ukládán trest odnětí svobody na dobu delší než jeden rok, nebo _BAR_ —byla formálně obviněna ze spáchání trestného činu, který je z faktického nebo právního hlediska složitý, nebo za nějž jsou ukládány přísné tresty, zejména pokud je za takový trestný čin v dotyčném členském státě povinně ukládán trest odnětí svobody, nebo _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Článek 3 odrážka 5
—osoby, které pravděpodobně nejsou schopny rozumět obsahu nebo významu trestního řízení nebo jej sledovat z důvodu svého věku nebo duševního, fyzického nebo emočního stavu. _BAR_ —osoby, u kterých se zdá či je pravděpodobné, že nejsou schopny rozumět obsahu nebo významu trestního řízení nebo jej sledovat z důvodu svého věku nebo duševního, fyzického nebo emočního stavu. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
Článek 3, odrážka 5a (nová)
_BAR_ —je zadržena za účelem poskytnutí výpovědi v trestním řízení. _BAR_
Pozměňovací návrh 23
Čl. 4 odst. 1
1. Členské státy zajistí, aby právní poradenství podle tohoto rámcového rozhodnutí směli poskytovat výhradně advokáti uvedení v čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 98/5/ES. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby právní poradenství podle tohoto rámcového rozhodnutí směli poskytovat advokáti uvedení v čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 98/5/ES nebo jiné osoby řádně kvalifikované v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
Čl. 4 odst. 2
Členské státy zajistí uplatňování mechanismu, na jehož základě bude poskytnut náhradní advokát, jestliže je poskytované právní poradenství shledáno jako neefektivní. _BAR_ 2. Členské státy zajistí, aby stížnosti týkající se efektivnosti advokáta řešil nezávislý orgán.
Je-li to vhodné, může tento orgán zajistit náhradního advokáta. _BAR_
Pozměňovací návrh 25
Čl. 4 odst. 2a (nový)
_BAR_ 2a. Procesní lhůty stanovené v tomto rámcovém rozhodnutí nezačnou běžet dříve, než bude vyrozuměn příslušný advokát — bez ohledu na to, zda podezřelá osoba již byla dříve informována. _BAR_
Pozměňovací návrh 26
Čl. 5 odst. 1
1. Platí-li článek 3, ponesou náklady na právní poradenství zcela nebo zčásti členské státy, jestliže by tyto náklady představovaly pro podezřelou osobu nebo její rodinné příslušníky nepřiměřenou zátěž. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby bylo podezřelým osobám poskytnuto bezplatné právní poradenství a právní výdaje (poplatky i náklady) nebo aby členský stát, v němž probíhá trestní řízení, nesl zcela nebo zčásti náklady na právní poradenství, jestliže by tyto náklady představovaly pro podezřelou osobu, její rodinné příslušníky nebo pro osobu odpovědnou za finanční podporu podezřelé osoby nepřiměřenou zátěž. _BAR_
Pozměňovací návrh 27
Čl. 6 odst. 1
1. Členské státy zajistí, aby byly pro účely zajištění nestrannosti trestního řízení podezřelé osobě, která nerozumí jazyku řízení, poskytnuty služby bezplatného tlumočení. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby podezřelé osobě, která nerozumí jazyku řízení nebo tímto jazykem nehovoří, byly poskytnuty služby bezplatného tlumočení v každé fázi řízení a též (pokud o to požádá) při jednání s advokátem. _BAR_
Pozměňovací návrh 28
Čl. 6 odst. 2
2. Členské státy zajistí, aby se v případě nutnosti dostalo podezřelé osobě bezplatných služeb tlumočení právního poradenství, které jí je poskytováno během trestního řízení. _BAR_ 2. V případě, že podezřelá osoba nerozumí jazyku trestního řízení či v tomto jazyce nehovoří, zajistí členské státy přítomnost tlumočníka: na všech jednáních mezi podezřelou osobou a jejím advokátem, pokud to podezřelá osoba nebo její advokát považuje za nezbytné;kdykoli je podezřelá osoba vyslýchána příslušníkem orgánu činného v trestním řízení v souvislosti s trestným činem, z jehož spáchání je podezřelá;kdykoli je vyžadována přítomnost podezřelé osoby u soudu v souvislosti s trestným činem. _BAR_
Pozměňovací návrh 29
Čl. 6 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Tlumočníci schválení příslušnými soudními orgány musí být uvedeni v národním seznamu tlumočníků. _BAR_
Pozměňovací návrh 30
Čl. 7 odst. 1
1. Členské státy zajistí, aby byl pro účely zajištění nestrannosti trestního řízení podezřelé osobě, která nerozumí jazyku trestního řízení, poskytnut bezplatný překlad všech příslušných dokumentů. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby byl pro účely zajištění nestrannosti trestního řízení podezřelé osobě, která nerozumí jazyku trestního řízení, nebo jazyku, v němž jsou vyhotoveny příslušné dokumenty, nejsou-li vyhotoveny v jazyce trestního řízení, či v tomto jazyce nedokáže číst, poskytnut bezplatný překlad všech příslušných dokumentů do jakéhokoli úředního jazyka Evropské unie nebo do jiného jazyka, jemuž podezřelá osoba rozumí. _BAR_
Pozměňovací návrh 31
Čl. 7 odst. 2
2. Příslušné orgány rozhodují, které dokumenty musí být přeloženy.
Advokát podezřelé osoby může požádat o překlad dalších dokumentů. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 32
Čl. 8 odst. 1
Členské státy zajistí, aby byli příslušní překladatelé a tlumočníci dostatečně kvalifikovaní pro poskytování přesného překladu a tlumočení. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby byl ve všech členských státech vytvořen národní rejstřík schválených soudních překladatelů a tlumočníků přístupný všem profesionálním lingvistům z členských států, jejichž kvalifikace je ekvivalentní v celé Unii.
Tlumočníci a překladatelé uvedení v rejstříku budou povinni zachovávat národní etický kodex nebo etický kodex Společenství, aby bylo zajištěno nezaujaté a přesné provedení překladu a tlumočení. _BAR_
Pozměňovací návrh 33
Článek 9
Členské státy zajistí, aby byl pro účely kontroly kvality poskytovaných služeb pořizován z řízení vedeného prostřednictvím tlumočníka zvukový nebo obrazový záznam.
V případě sporu bude kterékoli straně poskytnut přepis takového záznamu.
Tento přepis smí být použit výhradně pro účely ověření správnosti tlumočení. _BAR_ Členské státy zajistí, aby byl pro účely kontroly kvality poskytovaných služeb pořizován z řízení vedeného prostřednictvím tlumočníka zvukový nebo obrazový záznam.
V případě sporu bude kterékoli straně poskytnut přepis takového záznamu. _BAR_
Pozměňovací návrh 34
Čl. 10 odst. 1
1. Členské státy zajistí, aby byla pro účely zajištění nestrannosti trestního řízení podezřelé osobě, která nemůže rozumět obsahu nebo významu trestního řízení nebo jej sledovat z důvodu svého věku nebo duševního, fyzického nebo emočního stavu, poskytnuta zvláštní péče. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby byla pro účely zajištění nestrannosti trestního řízení podezřelé osobě, která nemůže rozumět obsahu nebo významu trestního řízení nebo jej sledovat z důvodu svého věku, zdravotního stavu, duševní či fyzické nezpůsobilosti, negramotnosti nebo z důvodu specifického emočního stavu, poskytnuta zvláštní péče. _BAR_
Pozměňovací návrh 35
Čl. 10 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Nevyhodnocení a neoznámení zranitelnosti podezřelého způsobuje, pokud nebude napraveno, neplatnost všech následných úkonů provedených v trestním řízení. _BAR_
Pozměňovací návrh 36
Čl. 11 odst. 2
2. Členské státy zajistí, aby byla v případě nutnosti poskytnuta lékařská pomoc. _BAR_ 2. Členské státy zajistí, aby byla poskytnuta lékařská pomoc a pomoc psychologa v případě nutnosti a považuje-li to podezřelá osoba nebo její advokát za nezbytné. _BAR_
Pozměňovací návrh 37
Čl. 11 odst. 3
3. Tam, kde je to vhodné, může být součástí zvláštní péče právo na přítomnost třetí osoby při jakémkoli výslechu policií nebo soudními orgány. _BAR_ 3. Podezřelá osoba, která má nárok na zvláštní péči, nebo její advokát, mají právo požádat, aby byla při jakémkoli výslechu policií nebo soudními orgány přítomna třetí osoba. _BAR_
Pozměňovací návrh 38
Čl. 12 odst. 1
1. Podezřelá osoba, na kterou byla uvalena vazba, má právo nechat o zadržení co nejdříve informovat své rodinné příslušníky, osoby postavené na roveň s rodinnými příslušníky nebo zaměstnavatele. _BAR_ 1. Podezřelá osoba, na kterou byla uvalena vazba, nebo u níž došlo ke změně místa pro výkon vazby má právo nechat své rodinné příslušníky nebo osoby postavené na roveň s rodinnými příslušníky bez zbytečného odkladu informovat o zadržení nebo o změně místa pro výkon vazby. _BAR_
Pozměňovací návrh 39
Čl. 12 odst. 1a (nový)
_BAR_ 1a. Podezřelá osoba, na níž byla uvalena vazba, má právo nechat o zadržení bez zbytečného odkladu informovat svého zaměstnavatele. _BAR_
Pozměňovací návrh 40
Čl. 13 odst. 2
2. Členské státy zajistí, aby byla zadržené podezřelé osobě, která odmítla pomoc konzulárních orgánů domovského státu, nabídnuta jako alternativa pomoc uznávané mezinárodní humanitární organizace. _BAR_ 2. Členské státy zajistí, aby byla zadržené podezřelé osobě, která odmítla pomoc konzulárních orgánů domovského státu, bez zbytečného odkladu nabídnuta jako alternativa pomoc uznávané mezinárodní humanitární organizace. _BAR_
Pozměňovací návrh 41
Čl. 14 odst. 1
1. Členské státy zajistí, aby byla všem podezřelým osobám písemně oznámena procesní práva, která se jich bezprostředně týkají.
Toto písemné sdělení bude mimo jiné obsahovat práva stanovená tímto rámcovým rozhodnutím. _BAR_ 1. Členské státy zajistí, aby byla všem podezřelým osobám písemně oznámena procesní práva, která se jich bezprostředně týkají.
Toto písemné sdělení bude mimo jiné obsahovat práva stanovená tímto rámcovým rozhodnutím.
Písemné oznámení — poučení o právech — bude podezřelé osobě předáno před prvním výslechem na policejní služebně nebo na jakémkoli jiném místě. _BAR_
Pozměňovací návrh 42
Čl. 14 odst. 1 pododstavec 1a (nový)
_BAR_ Členské státy zajistí, aby bylo pro účely snazšího přístupu poučení o právech přístupné na internetu.
Členské státy dále zajistí, aby bylo podezřelé osobě se zrakovou vadou nebo poruchou čtení poučení o právech přečteno. _BAR_
Pozměňovací návrh 44
Čl. 14 odst. 3a (nový)
_BAR_ 3a. Členské státy stanoví, do kterých dalších jazyků by mělo být přeloženo poučení o právech s ohledem na jazyky nejběžněji užívané na území Unie v důsledku imigrace občanů z třetích zemí do Unie nebo jejich pobytu v Unii.
Odstavce 2 a 3 zůstávají v platnosti. _BAR_
Pozměňovací návrh 45
Čl. 14 odst. 4
4. Členské státy musí požadovat, aby poučení o právech podepsal příslušník orgánu činného v trestním řízení i podezřelá osoba, pokud s tím souhlasí, jako důkaz, že bylo předloženo, předáno a přijato.
Poučení o právech musí být vydáno ve dvou vyhotoveních, přičemž jeden (podepsaný) prvopis obdrží příslušník donucovacího orgánu a druhý (podepsaný) prvotisk obdrží podezřelá osoba. V zápisu musí být uvedeno, že bylo předloženo poučení o právech, a zda jej podezřelá osoba podepsala. _BAR_ 4.
Vyšetřující orgán vyhotoví prohlášení, v němž uvede, že podezřelé osobě bylo předloženo poučení o právech. V tomto prohlášení musí být uveden čas, kdy bylo poučení vydáno, a, bude-li to možné, jména přítomných osob. _BAR_
Pozměňovací návrh 46
Článek 14a (nový)
_BAR_ Článek 14a Zákaz diskriminace Členské státy přijmou ochranná opatření, aby zajistily všem podezřelým osobám, bez ohledu na jejich rasový či etnický původ nebo sexuální orientaci, rovný přístup k právní pomoci a rovné zacházení na všech úrovních trestního řízení. _BAR_
Pozměňovací návrh 47
Čl. 15 odst. 1
1. Členské státy umožní shromažďování informací, které jsou nezbytné pro hodnocení a sledování uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí. _BAR_ 1. Členské státy každoročně shromažďují informace, včetně informací od nevládních organizací, mezivládních organizací a profesních organizací sdružujících advokáty, tlumočníky a překladatele, které jsou nezbytné pro hodnocení a sledování uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí, a předkládají je Komisi. _BAR_
Pozměňovací návrh 48
Čl. 15 odst. 2
2. Hodnocení a sledování bude probíhat pod dohledem Evropské komise, která bude koordinovat zprávy o hodnocení a sledování.
Tyto zprávy mohou být zveřejněny. _BAR_ 2. Hodnocení a sledování bude probíhat jednou ročne pod dohledem Komise, která bude koordinovat zprávy o hodnocení a sledování.
Tyto zprávy se zveřejňují. _BAR_
Pozměňovací návrh 49
Čl. 16 odst. 1, úvod
1. Aby mohlo být uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí hodnoceno a sledováno, zajistí členské státy, aby byly uchovávány a zveřejňovány údaje, například příslušné statistiky, mimo jiné, pokud jde o následující ukazatele: _BAR_ 1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, kterými zajistí, aby do 31. března každého roku byly uchovávány a zveřejňovány následující údaje týkající se předchozího kalendářního roku: _BAR_
Pozměňovací návrh 50
Čl. 16 odst. 2
2. Hodnocení a sledování bude prováděno v pravidelných intervalech ve formě analýzy údajů předložených k tomuto účelu a shromážděných členskými státy podle tohoto článku. _BAR_ vypouští se _BAR_
[1] Dosud nezveřejněné
Legislativní usnesení Evropského parlamentu
k žádosti Bulharské republiky o členství v Evropské unii (AA1/2/2005 – C6-0085/2005 – 2005/0901(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
s ohledem na žádost Bulharské republiky o členství v Evropské unii,
s ohledem na žádost o souhlas, která byla předložena Radou v souladu s článkem 49 Smlouvy o EU (C6-0085/2005),
s ohledem na stanovisko Komise (KOM(2005) 0055),
s ohledem na návrh Smlouvy o přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii,
s ohledem na výměnu dopisů mezi předsedou Evropského parlamentu a předsedou Komise o plném zapojení Evropského parlamentu do úvah o uplatnění některé z ochranných doložek podle smlouvy o přistoupení,
s ohledem na usnesení ze dne 13. dubna 2005 o finančních důsledcích přistoupení Bulharska [1],
s ohledem na článek 75 a čl. 82 odst. 6 jednacího řádu,
s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční záležitosti (A6-0082/2005),
A. vzhledem k tomu, že podmínky přijetí kandidátských zemí a technické adaptace spojené s jejich přistoupením jsou stanoveny ve smlouvě o přistoupení a že s Parlamentem musí být konzultovány jakékoli podstatné změny této smlouvy,
B. vzhledem k tomu, že Rada a Komise musí plně zapojit Evropský parlament do do dalšího sledování procesu přistoupení Bulharské republiky a do rozhodování, zda v případě potřeby uplatnit při přistoupení Bulharské republiky ochranné doložky obsažené ve smlouvě o přistoupení,
C. vzhledem k tomu, že tomuto souhlasu předcházela vzájemná dohoda obou rozpočtových orgánů o souboru finančních opatření, která mají být zahrnuta do přístupové smlouvy, a přijetí prohlášení o rozpočtových a institucionálních důsledcích této smlouvy,
1. souhlasí s žádostí Bulharské republiky o členství
P6_TA(2005)0118
Žádost Bulharské republiky o členství v EU ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k žádosti Bulharské republiky o členství v Evropské unii (AA1/2/2005 — C6-0085/2005 — 2005/0901(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na žádost Bulharské republiky o členství v Evropské unii,
- s ohledem na žádost o souhlas, která byla předložena Radou v souladu s článkem 49 Smlouvy o EU (C6-0085/2005),
- s ohledem na stanovisko Komise (KOM(2005)0055),
- s ohledem na návrh Smlouvy o přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii,
- s ohledem na výměnu dopisů mezi předsedou Evropského parlamentu a předsedou Komise o plném zapojení Evropského parlamentu do úvah o uplatnění některé z ochranných doložek podle smlouvy o přistoupení,
- s ohledem na usnesení ze dne 13. dubna 2005 o finančních důsledcích přistoupení Bulharska a Rumunska [1],
- s ohledem na článek 75 a čl. 82 odst. 6 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční záležitosti (A6-0082/2005),
A. vzhledem k tomu, že podmínky přijetí kandidátských zemí a technické adaptace spojené s jejich přistoupením jsou stanoveny ve smlouvě o přistoupení a že s Parlamentem musí být konzultovány jakékoli podstatné změny této smlouvy,
B. vzhledem k tomu, že Rada a Komise musí plně zapojit Evropský parlament do do dalšího sledování procesu přistoupení Bulharské republiky a do rozhodování, zda v případě potřeby uplatnit při přistoupení Bulharské republiky ochranné doložky obsažené ve smlouvě o přistoupení,
C. vzhledem k tomu, že tomuto souhlasu předcházela vzájemná dohoda obou rozpočtových orgánů o souboru finančních opatření, která mají být zahrnuta do přístupové smlouvy, a přijetí prohlášení o rozpočtových a institucionálních důsledcích této smlouvy,
1. souhlasí s žádostí Bulharské republiky o členství
Legislativní usnesení Evropského parlamentu
k žádosti Rumunska o členství v Evropské unii (AA1/2/2005 – C6-0086/2005 – 2005/0902(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
s ohledem na žádost Rumunska o členství v Evropské unii,
s ohledem na žádost o souhlas, kterou předložila Rada v souladu s článkem 49 Smlouvy o EU (C6‐0086/2005),
s ohledem na stanovisko Komise (KOM(2005)0055),
s ohledem na návrh Smlouvy o přistoupení Rumunska k Evropské unii,
s ohledem na výměnu dopisů mezi předsedou Evropského parlamentu a předsedou Komise o plném ztotožnění se Evropského parlamentu do úvah do uplatnění některé z ochranných doložek Smlouvy o přistoupení,
s ohledem na usnesení ze dne 13. dubna 2005 [1] o finančních dopadech přistoupení Rumunska,
s ohledem na článek 75 a čl. 82 odst. 6 jednacího řádu,
s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6‐0083/2005),
A. vzhledem k tomu, že podmínky přijetí kandidátských zemí a technické adaptace spojené s jejich přistoupením jsou stanoveny ve smlouvě o přistoupení a že s Parlamentem musí být konzultovány jakékoli podstatné změny této smlouvy,
B. vzhledem k tomu, že Rada a Komise musejí plně zapojit Evropský parlament do dalšího sledování procesu přistoupení Rumunska a do rozhodování, zda v případě potřeby uplatnit při přistoupení Rumunska ochranné doložky obsažené ve smlouvě o přistoupení,
C. vzhledem k tomu, že tomuto souhlasu předcházela vzájemná dohoda obou rozpočtových orgánů o souboru finančních opatření, která mají být zahrnuta do přístupové smlouvy, a přijetí prohlášení o rozpočtových a institucionálních důsledcích této smlouvy,
1. souhlasí s žádostí Rumunska o členství
P6_TA(2005)0120
Žádost Rumunska o vstup do Evropské unie ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k žádosti Rumunska o členství v Evropské unii (AA1/2/2005 — C6-0086/2005 — 2005/0902(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na žádost Rumunska o členství v Evropské unii,
- s ohledem na žádost o souhlas, kterou předložila Rada v souladu s článkem 49 Smlouvy o EU (C6-0086/2005),
- s ohledem na stanovisko Komise (KOM(2005)0055),
- s ohledem na návrh Smlouvy o přistoupení Rumunska k Evropské unii,
- s ohledem na výměnu dopisů mezi předsedou Evropského parlamentu a předsedou Komise o plném ztotožnění se Evropského parlamentu do úvah do uplatnění některé z ochranných doložek Smlouvy o přistoupení,
- s ohledem na usnesení ze dne 13. dubna 2005 [1] o finančních dopadech přistoupení Bulharska a umunska,
- s ohledem na článek 75 a čl. 82 odst. 6 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro zahraniční věci (A6-0083/2005),
A. vzhledem k tomu, že podmínky přijetí kandidátských zemí a technické adaptace spojené s jejich přistoupením jsou stanoveny ve smlouvě o přistoupení a že s Parlamentem musí být konzultovány jakékoli podstatné změny této smlouvy,
B. vzhledem k tomu, že Rada a Komise musejí plně zapojit Evropský parlament do dalšího sledování procesu přistoupení Rumunska a do rozhodování, zda v případě potřeby uplatnit při přistoupení Rumunska ochranné doložky obsažené ve smlouvě o přistoupení,
C. vzhledem k tomu, že tomuto souhlasu předcházela vzájemná dohoda obou rozpočtových orgánů o souboru finančních opatření, která mají být zahrnuta do přístupové smlouvy, a přijetí prohlášení o rozpočtových a institucionálních důsledcích této smlouvy,
1. souhlasí s žádostí Rumunska o členství
P6_TA(2005)0121
Předpisy v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o minimálních podmínkách pro provádění nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě (11336/1/2004 — C6-0249/2004 — 2003/0255(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11336/1/2004 — C6-0249/2004) [1],
- s ohledem na postoj v prvním čtení [2] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0628) [3]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch (A6-0073/2005),
1. schvaluje pozměněný společný postoj;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 63 E, 15.3.2005, s.1.
[2] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 385.
[3] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0122
Harmonizace předpisů v sociální oblasti týkající se silniční dopravy ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 (11337/2/2004 — C6-0250/2004 — 2001/0241(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11337/2/2004 — C6-0250/2004) [1],
- s ohledem na postoj v prvním čtení [2] k návrhu Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2001)0573) [3],
- s ohledem na pozměněný návrh Komise (KOM(2003)0490) [4],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení předložené Výborem pro dopravu a cestovní ruch (A6-0076/2005),
1. schvaluje pozměněný společný postoj;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 63 E, 15.3.2005, s. 11.
[2] Úř. věst. C 38 E, 12.2.
2004, s. 152.
[3] Úř. věst.
C 51 E, 26.2.2002, s. 234.
[4] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0123
Ekodesign energetických spotřebičů ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví rámec pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a kterou se mění směrnice Rady 92/42/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (11414/1/2004 — C6-0246/2004 — 2003/0172(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11414/1/2004 — C6-0246/2004) [1],
- s ohledem na stanovisko v prvním čtení [2] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0453) [3],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0057/2005);
1. schvaluje pozměněný společný postoj;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 38 E, 15.2.2005, s. 45.
[2] Přijaté texty, 20.4.2004, P5_TA(2004)0302.
[3] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0124
Obsah síry v palivech používaných v námořní dopravě ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady ohledně přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech (12891/2/2004 — C6-0248/2004 — 2002/0259(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (12891/2/2004 — C6-0248/2004),
- s ohledem na stanovisko v prvním čtení [1] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2002)0595) [2],
- s ohledem na pozměněný návrh Komise (KOM(2003)0476) [3],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0056/2005);
1. schvaluje pozměněný společný postoj;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 68 E, 18.3.2004, s. 311.
[2] Úř. věst.
C 45 E, 25.2.2003, s. 277.
[3] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0125
Uvádění toluenu a trichlorbenzenu na trh a jejich používání ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o omezení uvádění na trh a používání toluenu a trichlorbenzenu (dvacátá osmá změna směrnice 76/769/EHS) (KOM(2004)0320 — C6-0030/2004 — 2004/0111(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0320) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 95 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0030/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0005/2005),
1. schvaluje návrh Komise v pozměněném znění;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu tento návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0128
Stav jazyka mořského *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady, kterým se stanoví opatření pro obnovu stavů jazyka mořského v západní části Lamanšského průlivu a v Biskajském zálivu (KOM(2003)0819 — C5-0047/2004 — 2003/0327(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2003)0819) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C5-0047/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov (A6-0050/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Název
Nařízení Rady, kterým se stanoví opatření pro obnovu stavů jazyka mořského v západní části Lamanšského průlivu a v Biskajském zálivu _BAR_ Nařízení Rady, kterým se stanoví plán řízení stavů jazyka mořského v západní části Lamanšského průlivu a v Biskajském zálivu (Tento pozměňovací návrh mění slovo "obnova" za "řízení" v celém textu mimo poslední řádek v čl. 3 odst. 3). _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 1
(1) Ve svém nedávném stanovisku Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) uvedla, že populace jazíra v oblastech ICES VII e, VIII a a VIII b dosahují míry úmrtnosti dané rybolovem, která znamená takové snížení populace dospělých ryb, že je nebezpečí, že tyto populace již nebude možné obnovit reprodukcí a hrozí vyčerpání stavu populace. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 2
(2) Musí být přijata opatření s cílem vytvořit víceleté plány obnovy těchto populací v souladu s článkem 5 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky. _BAR_ (2) Měla by být přijata opatření pro řízení těchto stavů v souladu s článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 3
(3) Cílem těchto plánů musí být obnovení populace tak, aby se pohybovaly v bezpečných biologických limitech v příštích pěti až deseti letech. _BAR_ (3) Cílem těchto plánů musí být zajištění, aby se stavy udržely v bezpečných biologických limitech. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 3a (nový)
_BAR_ (3a) Nová společná rybářská politika má za cíl vytvořit podmínky pro udržitelné využívání živých vodních zdrojů, a vyváženě přitom přihlížet k dopadům na životní prostředí, sociální oblast a hospodářství. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 3b (nový)
_BAR_ (3b) Při plnění plánu by Komise a členské státy měly zajistit plnou účast regionálních poradních výborů a dalších zúčastněných stran. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Bod odůvodnění 5
(5) Odhady CSTEP a ICES, pokud jde o celkové množství populací, jsou příliš nepřesné, aby mohly být použity jako cílové hodnoty pro obnovu; je proto třeba vyjádřit tyto cíle formou míry úmrtnosti dané rybolovem. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Bod odůvodnění 6
(6) V zájmu dosažení těchto cílů je třeba kontrolovat úroveň míry úmrtnosti dané rybolovem takovým způsobem, aby bylo velmi pravděpodobné, že se tato míra bude z roku na rok snižovat. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Bod odůvodnění 8
(8) Jakmile budou populace obnoveny, bude třeba, aby Rada na návrh Komise rozhodla o zavedení návazných opatření podle článku 6 nařízení (ES) č. 2371/2002. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Článek 2
Cílem plánu obnovy je obnovit příslušné populace jazíra takovým způsobem, aby se pohybovaly v bezpečných biologických limitech. _BAR_ Cílem plánu řízení je udržovat příslušné stavy jazyka mořského takovým způsobem, aby se pohybovaly v bezpečných biologických limitech. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Čl. 3 odst. 2
2. Pokud Komise při pravidelném ročním hodnocení zjistí, že cíl stanovený v článku 2 je u jakýchkoli z příslušných populací jazíra dosažen, rozhodne Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise o tom, že u těchto populací nahradí plán obnovy stanovený tímto nařízením plánem řízení podle článku 6 nařízení (ES) č. 2371/2002. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Čl. 3 odst. 3
3. Pokud Komise při pravidelném ročním hodnocení zjistí, že jakékoli z příslušných populací jazíra nevykazují známky dostatečné obnovy, rozhodne Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise o dalších a/nebo o jiných opatřeních, která je nutno zavést, aby byla zaručena obnova příslušných populací. _BAR_ 3. Pokud Komise při pravidelném ročním hodnocení zjistí, že některému ze stavů jazyka mořského hrozí prudký pokles, rozhodne Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise o dalších a/nebo o jiných opatřeních, která je nutno zavést, aby byla zaručena obnova příslušného stavu. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Čl. 5 odst. 1
1. Pokud u jedné skupiny příslušných populací jazíra překročí úmrtnost daná rybolovem podle odhadu CSTEP, na základě poslední zprávy ICES k danému datu, hodnotu 0,14 ročně, nepřekročí TAC pro tyto populace úroveň odlovu, která podle vědeckého hodnocení CSTEP na základě poslední zprávy ICES bude znamenat: a)20% snížení míry úmrtnosti dané rybolovem během roku jejich uplatňování ve srovnání s odhadem míry úmrtnosti dané rybolovem za předchozí rok, pokud jde o populace jazíra oblasti VII e;b)35% snížení míry úmrtnosti dané rybolovem během roku jejich uplatňování ve srovnání s odhadem míry úmrtnosti dané rybolovem za předchozí rok, pokud jde o populace jazíra oblastí VIII a a VIII b. _BAR_ 1. TAC nepřekročí úroveň odlovu, u níž vědecké hodnocení CSTEP, provedené na základě poslední zprávy ICES, ukáže, že znamená 15% zvýšení množství dospělých ryb v moři na konci roku jejího uplatňování ve srovnání s odhadem množství, která byla v moři na začátku hodnoceného roku. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Čl. 5 odst. 2
2. Pokud u jedné skupiny příslušných populací jazíra nepřekročí míra úmrtnosti daná rybolovem podle odhadu CSTEP, na základě poslední zprávy ICES k danému datu, hodnotu 0,14 ročně, budou TAC pro tyto populace stanoveny na úrovni odlovu, která se podle vědeckého hodnocení CSTEP na základě poslední zprávy ICES k danému datu projeví mírou úmrtnosti danou rybolovem: a)ve výši 0,11 ročně během roku jejich uplatňování, pokud jde o populace jazíra oblasti VII e;b)ve výši 0,09 ročně během roku jejich uplatňování, pokud jde o populace jazíra oblastí VIII a a VIII b. _BAR_ 2. Rada nepřijme TAC, u nichž CSTEP nestanoví na základě poslední zprávy ICES, že budou mít během roku jejich uplatňování za následek míru úmrtnosti danou rybolovem překračující tyto hodnoty: Jazyk mořský v Biskajském zálivu: 0,36 Jazyk mořský v západní části Lamanšského průlivu: míra bude stanovena s ohledem na pozdější stanovisko ICES poté, co budou do hodnocení zahrnuty i soubory údajů z některých zemí, které dosud nebyly zohledněny. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Čl. 6 odst.1 a 2
1. V prvním roce použitelnosti tohoto nařízení platí tato pravidla: a)v případě, že uplatňování článku 5 bude znamenat stanovení TAC ve výši překračující o více než 25 % výši v předchozím roce, přijme Rada TAC ve výši, která nepřekračuje o více než 25 % výši v tomto roce;b)v případě, že uplatňování článku 5 bude znamenat stanovení TAC ve výši nižší o více než 25 % než výše v předchozím roce, přijme Rada TAC ve výši, která není nižší o více než 25 % než výše v tomto roce. _BAR_ _BAR_
2. Od druhého roku použitelnosti tohoto nařízení platí tato pravidla: a)v případě, že uplatňování článku 5 bude znamenat stanovení TAC ve výši překračující o více než 15 % výši v předchozím roce, přijme Rada TAC ve výši, která nepřekračuje o více než 15 % výši v tomto roce;b)v případě, že uplatňování článku 5 bude znamenat stanovení TAC ve výši nižší o více než 15 % než výše v předchozím roce, přijme Rada TAC ve výši, která není nižší o více než 15 % než výše v tomto roce _BAR_ 2. Od prvního roku uplatňování tohoto nařízení platí tato pravidla: a)v případě, že uplatňování článku 5 bude znamenat stanovení TAC ve výši překračující o více než 15 % výši v předchozím roce, přijme Rada TAC ve výši, která nepřekračuje o více než 15 % výši v tomto roce;b)v případě, že uplatňování článku 5 bude znamenat stanovení TAC ve výši nižší o více než 15 % než výše v předchozím roce, přijme Rada TAC ve výši, která není nižší o více než 15 % než výše v tomto roce. _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Kapitola III
_BAR_ Tato kapitola se vypouští. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
Článek 16
Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států, povolená odchylka v odhadu množství ryb v kilogramech převážených na palubě plavidel je stanovena na 5% množství zapsaného v lodním deníku. _BAR_ Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví podrobná pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb v členských státech, míra povolené odchylky v odhadu množství ryb v kilogramech živé váhy převážených na palubě plavidel je stanovena na 8% množství zapsaného v lodním deníku. V případě, že není v právních předpisech Společenství stanovený přepočítací faktor, použije se přepočítací faktor přijatý členským státem, pod jehož vlajkou plavidlo pluje. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Článek 17
Příslušné orgány členského státu dbají na to, aby jakékoli množství jazíra obecného překračující 50 kg, které bylo uloveno v oblastech uvedených v článku 1, bylo před uvedením do prodeje zváženo na váze v prodejní hale. _BAR_ Příslušné orgány členského státu dbají na to, aby jakékoli množství jazyka mořského překračující 100 kg, které bylo uloveno v oblastech uvedených v článku 1, bylo před uvedením do prodeje zváženo na váze v prodejní hale. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Čl. 19 odst. 1
1. Příslušné orgány členského státu mohou požadovat, aby jakékoli množství jazíra obecného překračující 50 kg, které bylo uloveno v kterékoli zeměpisné oblasti uvedené v článku 1 a vyloženo poprvé v tomto členském státě, bylo před přepravou zváženo při výjezdu z přístavu první vykládky. _BAR_ 1. Příslušné orgány členského státu mohou požadovat, aby jakékoli množství jazyka mořského překračující 100 kg, které bylo uloveno v kterékoli zeměpisné oblasti uvedené v článku 1 a vyloženo poprvé v tomto členském státě, bylo před přepravou zváženo při výjezdu z přístavu první vykládky. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Čl. 19 odst. 2
2. Odchylně od článku 13 nařízení (EHS) č. 2847/93, k množstvím jazíra obecného překračujícím 50 kg, která se přepravují z místa jiného než z místa vykládky nebo dovozu, musí být připojena kopie jednoho z prohlášení stanovených v čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93, týkajících se množství ryb každého přepravovaného druhu. Na tento případ se nevztahuje výjimka stanovená v čl. 13 odst. 4 písm. b) nařízení (EHS) č. 2847/93. _BAR_ 2. Odchylně od článku 13 nařízení (EHS) č. 2847/93, k množstvím jazyka mořského překračujícím 100 kg, která se přepravují z místa jiného než z místa vykládky nebo dovozu, musí být připojena kopie jednoho z prohlášení stanovených v čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93, týkajících se množství ryb každého přepravovaného druhu. Na tento případ se nevztahuje výjimka stanovená v čl. 13 odst. 4 písm. b) nařízení (EHS) č. 2847/93. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
P6_TA(2005)0129
Opětovná použitelnost, recyklovatelnost a použitelnost motorových vozidel ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o schvalování typu motorových vozidel z hlediska možnosti jejich opětovné použitelnosti, recyklovatelnosti a použitelnosti a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (KOM(2004)0162 — C5-0126/2004 — 2004/0053(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0162) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 95 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0126/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0004/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0130
Stavy štikozubce jižního a humra severského *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady, kterým se stanoví opatření pro obnovu stavů štikozubce jižního a humra severského v Kantaberském moři a západně od Pyrenejského poloostrova a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 850/98 (KOM(2003)0818 — C5-0042/2004 — 2003/0318(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2003)0818) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C5-0042/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov (A6-0051/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
BOD ODŮVODNĚNÍ 1
(1) Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v nedávných vědeckých stanoviscích poukázala na to, že jižní stavy štikozubce a humra severského jsou v divizích ICES VIIIc a IXa vystaveny úbytku v důsledku odlovu v takové míře, která narušuje populaci dospělých jedinců, že je možné je ve výše uvedených oblastech označit za ohrožené pro obnovení stavů na základě reprodukce, a proto jim hrozí vymření. _BAR_ (1) Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v nedávných vědeckých stanoviscích poukázala na to, že stavy štikozubce jižního a humra severského jsou v divizích ICES VIIIc a IXa, vyjma Cádizského zálivu, vystaveny úbytku v důsledku odlovu v takové míře, která narušuje populaci dospělých jedinců, že je možné je ve výše uvedených oblastech označit za ohrožené pro obnovení stavů na základě reprodukce, a proto jim hrozí vymření. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
BOD ODŮVODNĚNÍ 3
(3) Cílem těchto plánů je obnovit tyto stavy na úroveň bezpečných biologických limitů za pět až deset let. _BAR_ (3) Cílem těchto plánů je obnovit tyto stavy na úroveň bezpečných biologických limitů do deseti let. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
BOD ODŮVODNĚNÍ 4a (nový)
_BAR_ (4a) Přijetí opatření nutných pro obnovení těchto stavů předpokládá nutnost přijmout sociálně ekonomická opatření pro zmírnění následků pro ty, kterých se dotknou restriktivní opatření týkající se rybolovné kapacity.
Proto je nutné vytvořit v rozpočtu Společenství odpovídající položky, aby bylo možné čelit této situaci. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
BOD ODŮVODNĚNÍ 5
(5) Údaje o absolutních velikostech týkající se dotčených stavů podle výpočtu Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství VTHVR a ICES jsou dost neurčité k tomu, aby mohly být použity jako cíle pro obnovení stavů, a cíle se musí vyjádřit v hodnotách, které určují úbytek ryb v důsledku odlovu. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 5
BOD ODŮVODNĚNÍ 6
(6) Aby bylo dosaženo tohoto cíle, je třeba kontrolovat hodnotu úbytku ryb v důsledku odlovu, aby bylo dosaženo vysoké pravděpodobnosti, že se tato hodnota sníží rok od roku. _BAR_ (6) Aby bylo dosaženo tohoto cíle, je třeba kontrolovat úbytek ryb v důsledku odlovu, aby bylo dosaženo vysoké pravděpodobnosti, že množství dospělých jedinců v moři poroste rok od roku. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
BOD ODŮVODNĚNÍ 7
(7) Taková kontrola hodnot úbytku ryb v důsledku odlovu může být dosažena stanovením příslušné metody, která určí výši celkového přípustného odlovu dotčených stavů ryb, a prostřednictvím systému, který bude zahrnovat uzavřené oblasti a vymezení kilowatt-dní, což omezí intenzitu rybolovu v těchto oblastech na úroveň, při níž je nepravděpodobné, že budou překročeny celkové přípustné odlovy. _BAR_ (7) Taková kontrola hodnot úbytku ryb v důsledku odlovu může být dosažena stanovením příslušné metody, která určí výši celkového přípustného odlovu dotčených stavů ryb, a omezením intenzity rybolovu v těchto oblastech na takovou úroveň, při níž je nepravděpodobné, že budou překročeny celkové přípustné odlovy. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
BOD ODŮVODNĚNÍ 10
(10) Obnovení stavů humra severského vyžaduje, aby některé oblasti pro reprodukci tohoto druhu byly chráněny před rybolovem.
Proto se musí nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření pro ochranu nedospělých mořských živočichů patřičným způsobem změnit. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 8
ČL. 1 PÍSM. A)
a)jižní stavy štikozubce obecného, které se vyskytují v divizích VIIIc a IXa stanovených Mezinárodní radou pro průzkum moří (ICES); _BAR_ a)stavy štikozubce jižního, které se vyskytují v divizích VIIIc a IXa stanovených Mezinárodní radou pro průzkum moří (ICES), vyjma Cádizského zálivu; _BAR_
Pozměňovací návrh 9
ČL. 1 PÍSM. C)
c)stav humra severského, který se uvádí v divizi IXa, stanovený Mezinárodní radou pro průzkum moří (ICES); _BAR_ c)stav humra severského, který se uvádí v divizi IXa, stanovený Mezinárodní radou pro průzkum moří (ICES), vyjma Cádizského zálivu; _BAR_
Pozměňovací návrh 10
ČLÁNEK 2
Plán obnovení bude mít za cíl obnovu dotčených stavů ryb na úroveň bezpečného biologického limitu. _BAR_ Plán obnovení bude mít za cíl obnovu dotčených stavů ryb na úroveň bezpečného biologického limitu v dostatečně dlouhém období, v souladu s informacemi Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES).
To znamená: a)pokud jde o stavy zmíněné v článku 1a), musí se do dvou let dosáhnout stavu biomasy ve výši 35000 tun plodných jedinců štikozubce obecného, v souladu s dostupnými vědeckými zprávami, nebo zvýšení množství dospělých jedinců do deseti let tak, aby bylo dosaženo hodnot 35000 tun nebo více.
Tento údaj bude upraven s ohledem na nové vědecké údaje od VTHVR;b)pokud jde o stavy zmíněné v článku 1b) a c), obnovení dotčených stavů do výše bezpečných biologických limitů do deseti let. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
ČL. 5 ODST. 1
1. Pokud VTHVR s ohledem na nedávnou zprávu ICES usoudí, že hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu štikozubce obecného v jižních oblastech je vyšší než 0,17 za rok, nebude moci celkový přípustný odlov překročit úroveň odlovu, protože v souladu s vědeckým hodnocením provedeným VTHVR a uvedeným v nedávné zprávě ICES vyplývá, že po roce jejího uplatňování se hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu snížila o 10 % ve srovnání s hodnotou úbytku ryb v důsledku odlovu stanovenou pro předchozí rok. _BAR_ 1. Pokud VTHVR s ohledem na nejnovější zprávu ICES usoudí, že hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu štikozubce jižního je vyšší než 0,27 za rok, nebude moci celkový přípustný odlov překročit úroveň odlovu, protože v souladu s vědeckým hodnocením provedeným VTHVR a uvedeným v nedávné zprávě ICES vyplývá, že po roce jejího uplatňování se hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu snížila o 10 % ve srovnání s hodnoou úbytku ryb v důsledku odlovu stanovenou pro předchozí rok. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
ČL. 5 ODST. 2
2. Pokud VTHVR s ohledem na nedávnou zprávu ICES usoudí, že hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu štikozubce obecného v jižních oblastech je stejná nebo nižší než 0,17 za rok, bude celkový přípustný odlov stanoven na úrovni odlovu, protože v souladu s vědeckým hodnocením provedeným VTHVR a uvedeným v nedávné zprávě ICES vyplývá, že hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu je v roce jejího uplatňování 0,15 za rok. _BAR_ 2. Pokud VTHVR s ohledem na nedávnou zprávu ICES usoudí, že hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu štikozubce jižního je stejná nebo nižší než 0,27 za rok, bude celkový přípustný odlov stanoven na úrovni odlovu, protože v souladu s vědeckým hodnocením provedeným VTHVR a uvedeným v nedávné zprávě ICES vyplývá, že hodnota úbytku ryb v důsledku odlovu je v roce jejího uplatňování 0,27 za rok. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
ČL. 7 ODST. 1
1. V prvním roce uplatňování tohoto nařízení se budou uplatňovat tato pravidla: a)pokud uplatňování podle článku 5 nebo článku 6 povede k celkovému přípustnému odlovu, který převyšuje o více než 25 % celkový přípustný odlov předchozího roku, Rada přijme celkový přípustný odlov, který nebude vyšší o více než 25 % ve srovnání s odlovem stanoveným pro daný rok;b)pokud uplatňování podle článku 5 nebo článku 6 povede k celkovému přípustnému odlovu, který je o více než 25 % nižší než celkový přípustný odlov předchozího roku, Rada přijme celkový přípustný odlov, který nebude nižší o více než 25 % ve srovnání s odlovem stanoveným pro daný rok. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 14
ČL. 7 ODST. 2 ÚVODNÍ VĚTA
2. Po druhém roce uplatňování tohoto nařízení se budou uplatňovat tato pravidla: _BAR_ 2. Od prvního roku uplatňování tohoto nařízení platí tato pravidla: _BAR_
Pozměňovací návrh 15
ČL. 7 ODST. 2 PÍSM. A)
a)pokud uplatňování podle článku 5 nebo článku 6 povede k celkovému přípustnému odlovu, který bude o více než 15 % vyšší než celkový přípustný odlov předchozího roku, Rada přijme celkový přípustný odlov, který nebude vyšší o více než 15 % ve srovnání s odlovem stanoveným pro daný rok; _BAR_ a)pokud uplatňování podle článku 5 nebo článku 6 povede k celkovému přípustnému odlovu, který bude o více než 10 % vyšší než celkový přípustný odlov předchozího roku, Rada stanoví celkový přípustný odlov, který nebude vyšší o více než 10 % ve srovnání s odlovem stanoveným pro daný rok; _BAR_
Pozměňovací návrh 16
ČL. 7 ODST. 2 PÍSM. B)
b)pokud uplatňování podle článku 5 nebo článku 6 povede k celkovému přípustnému odlovu, který bude o více než 15 % nižší než celkový přípustný odlov předchozího roku, Rada přijme celkový přípustný odlov, který nebude nižší o více než 15 % ve srovnání s odlovem stanoveným pro daný rok. _BAR_ b)pokud uplatňování podle článku 5 nebo článku 6 povede k celkovému přípustnému odlovu, který bude o více než 10 % nižší než celkový přípustný odlov předchozího roku, Rada stanoví celkový přípustný odlov, který nebude nižší o více než 10 % ve srovnání s odlovem stanoveným pro daný rok. _BAR_
Pozměňovací návrh 27
ČLÁNEK 7a (nový)
_BAR_ Článek 7a Omezování intenzity rybolovu Členským státům je při uskutečňování omezování intenzity rybolovu umožněna určitá pružnost při provádění vlastních národních plánů zaměřených na zvláštnosti jednotlivých členských států.
Členské státy musí tyto plány poslat Komisi ke schválení. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
KAPITOLA III
_BAR_ Tato kapitola se vypouští. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
ČLÁNEK 16
Článek 16 Zprávy o intenzitě rybolovu Bez ohledu na čl. 19a nařízení (EHS) č. 2847/93 se bude čl. 19b, 19c, 19d, 19e, a 19j tohoto nařízení uplatňovat u pravidel, jež jsou uvedena v článku 9, lovících v oblastech uvedených v článku 1. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 20
ČLÁNEK 17
S výhradou čl. 5 odst. 2 nařízení Komise č. 2807/83/EHS ze dne 22. září 1983, kde se stanoví zvláštní způsoby zapisování údajů týkajících se rybolovu prováděného členskými státy, bude rozpětí povolené tolerance v odhadech množství v kilogramech pro dané plavidlo činit 5 % z hodnoty uvedené v lodním deníku. _BAR_ S výhradou čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví podrobná pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb v členských státech, bude rozpětí povolené tolerance v odhadech množství štikozubce obecného v kilogramech pro dané plavidlo činit 8 % z hodnoty uvedené v lodním deníku. V případě, že právní předpisy Společenství nestanoví žádný koeficient pro přepočet, bude se uplatňovat přepočet přijatý členským státem, pod jehož vlajkou plavidlo pluje. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
ČLÁNEK 18
Příslušné orgány každého členského státu budou ověřovat, zda každé množství jižních stavů štikozubce převyšující 50 kg nebo v případě humra severského převyšující 50 kg ulovené v kterékoliv z oblastí uvedených v článku 1, bylo před prvním prodejem zváženo na vahách v aukční místnosti. _BAR_ Příslušné orgány každého členského státu budou ověřovat, zda každé množství štikozubce jižního převyšující 300 kg nebo v případě humra severského převyšující 150 kg ulovené v kterékoliv zeměpisné oblasti uvedené v článku 1, bylo před prvním prodejem zváženo na vahách v aukční místnosti. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
ČL. 20 ODST. 1
1. Příslušné orgány členského státu mohou vyžadovat, aby se vážilo každé množství jižních stavů štikozubce převyšující 50 kg nebo v případě humra severského převyšující 50 kg ulovené v kterékoliv zeměpisné oblasti uvedené v článku 1 a poprvé vyložené ve výše uvedeném členském státě ještě před tím, než bude přepraveno do jiné destinace. _BAR_ 1. Příslušné orgány členského státu mohou vyžadovat, aby se vážilo každé množství štikozubce jižního převyšující 300 kg nebo v případě humra severského převyšující 150 kg ulovené v kterékoliv zeměpisné oblasti uvedené v článku 1 a poprvé vyložené ve výše uvedeném členském státě ještě před tím, než bude přepraveno do jiné destinace. _BAR_
Pozměňovací návrh 23
ČL. 20 ODST. 2
2. Bez ohledu na článek 13 uvedený ve směrnici 2847/93/EHS bude k množství většímu než 50 kg štikozubce nebo většímu než 50 kg humra severského při přepravě do jiné destinace, než je místo první vykládky nebo prvního dovozu, přiložena kopie prohlášení uvedeného v čl. 8 odst. 1 výše zmíněného nařízení vztahující se k přepravovanému množství výše uvedených druhů. Výjimka uvedená v nařízení č. 2847/93/EHS čl. 13 odst. 4 písm. b) se nebude uplatňovat. _BAR_ 2. Bez ohledu na článek 13 uvedený v nařízení (EHS) 2847/93 bude k množství většímu než 300 kg štikozubce jižního nebo většímu než 150 kg humra severského při přepravě do jiné destinace, než je místo první vykládky nebo prvního dovozu, přiložena kopie prohlášení uvedeného v čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) 2847/93 vztahující se k přepravovanému množství výše uvedených druhů. Výjimka uvedená v nařízení (EHS) č. 2847/93 čl. 13 odst. 4 písm. b) se nebude uplatňovat. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
KAPITOLA V, ČLÁNEK 22Čl. 29b (nařízení (ES) č. 850/98)
KAPITOLA V Pozměňovací návrhy k nařízení (ES) č. 850/98 Článek 22 Omezení uplatnitelná při odlovu humra severského Nařízení (ES) č. 850/98 se mění takto: Za čl. 29a se vloží tento článek: Článek 29b Omezení uplatnitelná při odlovu humra severského. Bude zakázán odlov za použití sítí vlečených po dně a rybářských vrší v zeměpisných polohách ohraničených těmito souřadnicemi: Oblast 1 43° 35' severní šířky a 004° 45' východní délky43° 45' severní šířky a 004° 45' východní délky43° 37' severní šířky a 005° 20' východní délky43° 55' severní šířky a 005° 20' východní délkyOblast 2: 43° 37' severní šířky a 006° 15' východní délky43° 50' severní šířky a 006° 15' východní délky44° 00' severní šířky a 006° 45' východní délky43° 34' severní šířky a 006° 45' východní délkyOblast 3: 42° 00' severní šířky a 009° 00' východní délky42° 27' severní šířky a 009° 00' východní délky42° 27' severní šířky a 009° 30' východní délky42° 00' severní šířky a 009° 30' východní délkyOblast 4: 37° 45' severní šířky a 009° 00' východní délky38° 10' severní šířky a 009° 00' východní délky38° 10' severní šířky a 009° 15' východní délky37° 45' severní šířky a 009° 20' východní délkyOblast 5: 36° 05' severní šířky a 007° 00' východní délky36° 35' severní šířky a 007° 00' východní délky36° 45' severní šířky a 007° 18' východní délky36° 50' severní šířky a 007° 50' východní délky36° 25' severní šířky a 007° 50' východní délky. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 25
ČLÁNEK 22A (nový)
_BAR_ Článek 22a Zpráva o plánu pro obnovu Komise předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která stanoví závěry o realizaci plánu na obnovu stavů štikozubce jižního a humra severského, včetně socio-ekonomických údajů, které jsou s tímto plánem spojené. Tato zpráva bude předložena dva roky poté, co toto nařízení vstoupí v platnost. _BAR_
Pozměňovací návrh 26
P6_TA(2005)0140
Provádění pomoci Společenství *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2500/2001 s cílem umožnit provádění pomoci Společenství podle čl. 54 odst. 2 písm. c) finančního nařízení (KOM(2004)0814 — C6-0026/2005 — 2004/0285(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0814) [1],
- s ohledem na článek 181a odst. 2 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0026/2005),
- s ohledem na článek 51 a čl. 43 odst.1 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A6-0093/2005),
1. schvaluje návrh Komise;
2. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
3. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
4. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi a vládě a parlamentu Turecka.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0141
Dohoda mezi ES a Brazilií o vědecké a technologické spolupráci *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Brazilskou federativní republikou (KOM(2004)0625 — C6-0009/2005 — 2004/0216(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0625) [1],
- s ohledem na čl. 170 odst. 2 a s čl. 300 odst. 2 první pododstavec první větu Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0009/2005),
- s ohledem na článek 51, čl. 83 odst. 7 a článek 43 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0081/2005),
1. schvaluje uzavření dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Brazilské federativní republiky.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0142
Dohoda o vědecko-technické spolupráci mezi ES a Mexikem *
Legislativní usnesení Evrospkého parlmentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými (KOM(2004)0802 — C6-0035/2005 — 2004/0274(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0802) [1],
- s ohledem na čl. 170 odst. 2 a čl. 300 odst. 2 první pododstavec první větu Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0035/2005),
- s ohledem na článek 51, čl. 83 odst. 7 a článek 43 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0080/2005),
1. schvaluje uzavření dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Spojených států mexických.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0143
Dohoda EU/Švýcarsko o volném pohybu osob ***
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření, jménem Evropského společenství a jeho členských států, Protokolu k Dohodě mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob týkající se účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky jako smluvních stran na základě jejich přistoupení k Evropské unii (12585/2004 — KOM(2004)0596 — C6-0247/2004 — 2004/0201(AVC))
(Postup souhlasu)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0596) [1],
- s ohledem na protokol k dohodě o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací (12585/2004) [1],
- s ohledem na žádost o souhlas předloženou Radou v souladu s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem, s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a s článkem 310 Smlouvy o ES (C6-0247/2004),
- s ohledem na článek 75 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0058/2005),
1. souhlasí s uzavřením protokolu;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a Švýcarské konfederace.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0144
Přístup orgánů a služeb příslušných pro vydávání osvědčení o registraci vozidel do Schengenského informačního systému ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o společném postoji Rady k nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění ustanovení Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, pokud jde o přístup orgánů a služeb členských států příslušných pro vydávání osvědčení o registraci vozidel do Schengenského informačního systému (14238/1/2004 — C6-0007/2005 — 2003/0198(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (14238/1/2004 — C6-0007/2005) [1],
- s ohledem na stanovisko v prvním čtení [2] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0510) [1]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0084/2005),
1. schvaluje pozměněný společný postoj;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0145
Ochrana podzemních vod před znečištěním ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o ochraně podzemních vod před znečištěním (KOM(2003)0550 — C5-0447/2003 — 2003/0210(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0550) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 175 odst. 1 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0447/2003),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a na stanoviska Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a Výboru pro zemědělství (A6-0061/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0146
Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1365/75 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (KOM(2004)0057 — C6-0040/2004 — 2004/0026(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0057) [1],
- s ohledem na článek 308 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0040/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A6-0091/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
BOD ODŮVODNĚNÍ 8A (nový)
_BAR_ (8a) Je nezbytné zajistit strukturované zapojení nadace do občanské společnosti, a zejména do nevládních organizací aktivně působících v sociální oblasti. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
BOD ODŮVODNĚNÍ 11
(11) Podle článku 3 Smlouvy usiluje Společenství při všech činnostech o odstranění nerovností a prosazování rovnosti mezi ženami a muži.
Je tedy třeba vypracovat ustanovení, které by podpořilo vyvážené zastoupení mužů a žen v radě. _BAR_ (11) Podle článku 3 Smlouvy usiluje Společenství při všech činnostech o odstranění nerovností a prosazování rovnosti mezi ženami a muži.
Je tedy třeba vypracovat ustanovení, které by podpořilo vyvážené zastoupení mužů a žen v správních a řídících strukturách nadace. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
BOD ODŮVODNĚNÍ 13
(13) Nadace je jedinou agenturou Společenství, která má svůj vlastní služební řád.
Vzhledem k tomu, že v roce 2004 má vstoupit v platnost reforma služebního řádu Evropských společenství, je vhodné tuto nesrovnalost napravit a přizpůsobit ustanovení týkající se zaměstnanců nadace.
Na zaměstnance nadace, kteří byli přijati podle pravidel nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [2], by se mělo uvedené nařízení vztahovat i nadále. _BAR_ (13) Je třeba, aby zaměstnanci nadace, která je jedinou agenturou Společenství s vlastním služebním řádem, měli stejné podmínky jako ostatní úředníci a zaměstnanci Společenství zaměstnaní na základě smlouvy a aby měli nárok na stejné výhody, jaké mají zaměstnanci podle nového služebního řádu Evropských společenství, při současném respektování nabytých práv, zvláště pokud jde o nárok na povýšení v zaměstnání a nárok na důchod.
Výhodou začlenění současných i budoucích zaměstnanců do rámce služebního řádu ES bude harmonizace a účinnost, a jeho provedení by mělo být co do nákladů neutrální. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
ČL. 1 BOD 1A (NOVÝ)Čl. 3 odst. 2a (nový) (nařízení (EHS) č. 1365/75)
_BAR_ (1a)Do článku 3 se přidává tento odstavec 2a:"2a. Při plnění svého mandátu by nadace měla rozvíjet odpovídající styky s nevládními organizacemi působícími v sociální oblasti, aby se zajistilo jejich strukturované zapojení do činnosti nadace." _BAR_
Pozměňovací návrh 5
ČL. 1 BOD 2Článek 5 úvodní věta (nařízení (EHS) č. 1365/75)
Nadace zahrnuje: _BAR_ Správní a řídící struktura nadace zahrnuje: _BAR_
Pozměňovací návrh 6
ČL. 1 BOD 3Čl. 6 odst. 2 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
2. Členy uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) jmenuje Rada, a sice vždy jednoho zástupce za každý členský stát pro každou z uvedených skupin. Rada současně jmenuje za stejných podmínek, které platí pro členy, náhradníka, který se účastní zasedání správní rady pouze v nepřítomnosti řádného člena. _BAR_ 2. Členy uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) jmenuje Rada, a to na základě seznamu kandidátů předloženého samostatně členskými státy a organizacemi zaměstnavatelů a zaměstnanců každého členského státu. Rada současně jmenuje za stejných podmínek, které platí pro členy, náhradníka, který se účastní zasedání správní rady pouze v nepřítomnosti řádného člena. _BAR_
Komise jmenuje členy a jejich náhradníky, kteří ji zastupují. _BAR_ Komise jmenuje členy a jejich náhradníky, kteří ji zastupují. _BAR_
Při předkládání seznamů kandidátů usilují členské státy, organizace zaměstnavatelů a organizace zaměstnanců o dosažení toho, aby ve složení správní rady byli rovnoměrně zastoupeni muži a ženy. _BAR_ Při předkládání seznamů kandidátů usilují členské státy, Komise, organizace zaměstnavatelů a organizace zaměstnanců o dosažení toho, aby ve složení správní rady byli rovnoměrně zastoupeni muži a ženy.
Obecně musí být zajištěno rovnoměrné zastoupení mužů a žen v orgánech uvedených v článku 5. _BAR_
_BAR_ Každá skupina, která navrhuje více než jednoho kandidáta zajistí rovnoměrné zastoupení mužů a žen mezi kandidáty. _BAR_
Rada zveřejní seznam členů správní rady v Úředním věstníku Evropské unie. _BAR_ Rada zveřejní seznam členů správníí rady a předsednictva v Úředním věstníku Evropské unie a nadace jej zveřejní na svých internetových stránkách. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
ČL. 1 BOD 3Čl. 6 odst. 4 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
4. Správní rada volí z řad tří skupin uvedených v odstavci 7 a Komise předsedu a tři místopředsedy na dobu jednoho roku; do těchto funkcí mohou být zvoleni opětovně. _BAR_ 4. Správní rada volí svého předsedu a tři místopředsedy - vždy jednoho z každé ze tří skupin uvedených v odstavci 7 a jednoho ze zástupců Komise - na dobu jednoho roku; do těchto funkcí mohou být zvoleni opětovně. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
ČL. 1 BOD 3Čl. 6 odst. 6 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
Rozhodnutí správní rady jsou přijímána nadpoloviční většinou jejích členů. _BAR_ 6. Rozhodnutí správní rady jsou přijímána nadpoloviční většinou jejích členů.
Každý člen má jeden hlas. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
ČL. 1 BOD 3Čl. 6 odst. 8 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
8. Správní rada vytvoří předsednictvo.
Předsednictvo se skládá z předsedy a tří místopředsedů správní rady, jednoho koordinátora z každé skupiny podle odstavce 7 a jednoho dalšího zástupce Komise. _BAR_ 8. Správní rada vytvoří jedenáctičlenné předsednictvo.
Předsednictvo se skládá z předsedy a tří místopředsedů správní rady, jednoho koordinátora z každé skupiny podle odstavce 7 a jednoho dalšího zástupce každé skupiny a Komise.
Každá skupina může určit až tři náhradníky, kteří se budou účastnit schůzí předsednictva za nepřítomnosti řádných členů. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
ČL. 1 BOD 3Čl. 6 odst. 9 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
9. Správní rada rozhoduje o ročním plánu zasedání předsednictva.
Předseda svolá mimořádné zasedání předsednictva na žádost jeho členů. _BAR_ 9. Správní rada rozhoduje o počtu ročních zasedání předsednictva.
Předseda předsednictva svolá mimořádné zasedání na žádost jeho členů. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
ČL. 1 BOD 3Čl. 6 odst. 10a (nový) (nařízení (EHS) č. 1365/75)
_BAR_ 10a. Správní rada by měla být plně a včas informována o činnostech a rozhodnutích předsednictva. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
ČL. 1 BOD 4 PÍSM. A)Čl. 7 odst. 1 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
1. Správní rada řídí nadaci, jejíž pravidla stanoví.
Na základě návrhu podaného ředitelem přijme správní rada po dohodě s Komisí pracovní program. _BAR_ 1. Správní rada stanoví strategické cíle nadace.
Správní rada zejména schvaluje rozpočet, čtyřletý průběžný program a roční program na základě návrhu vypracovaného ředitelem, jak je uvedeno v článku 5. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
ČL. 1 BOD 4 PÍSM. AA) (nové)Čl. 7 odst. 2 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
_BAR_ aa)Odstavec 2 se nahrazuje tímto:2. Po obdržení stanoviska Komise schválí správní rada svůj jednací řád, kterým stanoví praktická opatření pro svou činnost.
Jednací řád se předá Evropskému parlamentu a Radě pro informaci.
Do tří měsíců po obdržení jednacího řádu může Rada prostou většinou tento jednací řád změnit. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
ČL. 1 BOD 4 PÍSM. B)Čl. 7 odst. 4 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
Aniž jsou dotčeny povinnosti ředitele stanovené v článcích 8 a 9, předsednictvo na základě pravomocí svěřených mu správní radou přijme veškerá opatření nezbytná pro řízení nadace v době mezi zasedáními správní rady, s výjimkou opatření uvedených v článcích 12 a 15. _BAR_ 4. Aniž jsou dotčeny povinnosti ředitele stanovené v článcích 8 a 9, předsednictvo na základě pravomocí svěřených mu správní radou sleduje provádění rozhodnutí správní rady a přijme veškerá opatření nezbytná pro náležité řízení nadace v době mezi zasedáními správní rady.
Správní rada nesmí předsednictvu svěřit pravomoci uvedené v článcích 12 a 15. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
ČL. 1 BOD 5Čl. 9 odst. 1 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
1. Ředitel odpovídá za řízení nadace a provádí rozhodnutí správní rady a předsednictva.
Je právním zástupcem nadace. _BAR_ 1. Ředitel odpovídá za řízení nadace a také za provádění rozhodnutí správní rady a předsednictva a jimi přijatých programů.
Ředitel je právním zástupcem nadace a v souladu s článkem 17 rozhoduje o personálních záležitostech. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
ČL. 1 BOD 5Článek 10 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
Správní rada má možnost na návrh ředitele požádat v konkrétních záležitostech týkajících se ročního pracovního programu o stanovisko nezávislých odborníků. _BAR_ Na základě návrhu ředitele může správní rada vybrat nezávislé odborníky a požádat je o stanovisko v konkrétních záležitostech týkajících se čtyřletého průběžného programu a ročního pracovního programu. _BAR_
Pozměňovací návrh 17+21
ČL. 1 BOD 7Čl. 12 odst. 1 pododstavec 2 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
(7)V čl. 12 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: _BAR_ (7)V čl. 12 odst. 1 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto: _BAR_
_BAR_ 1. Na základě pokynů uvedených v článku 7 vypracuje ředitel každoročně do 1. července roční pracovní program.
Roční pracovní program bude součástí čtyřletého průběžného programu.
Roční program bude doplněn odhadem nezbytných výdajů. _BAR_
Při vypracovávání tohoto programu přihlíží ředitel ke stanoviskům orgánů Společenství a Hospodářského a sociálního výboru. _BAR_ Při vypracovávání těchto programů přihlíží ředitel ke stanoviskům orgánů Společenství, Výboru regionů a Hospodářského a sociálního výboru. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
ČL. 1 BOD 7A (nový)Čl. 12 odst. 2 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
_BAR_ (7a)Čl. 12 odst. 2 se nahrazuje tímto:2. Ředitel předloží programy ke schválení správní radě. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
ČL. 1 BOD 8Článek 17 (nařízení (EHS) č. 1365/75)
1. Zaměstnanci nadace přijatí po [datu vstupu tohoto nařízení v platnost] podléhají služebnímu řádu úředníků Evropských společenství, nebo případně pracovnímu řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
Nadace vzhledem k zaměstnancům vykonává pravomoci udělené orgánu oprávněnému ke jmenování nebo k uzavírání smluv. _BAR_ 1. Zaměstnanci nadace přijatí po [datu vstupu tohoto nařízení v platnost] podléhají služebnímu řádu úředníků Evropských společenství, nebo případně pracovnímu řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (CEOS).
Použije se oddíl 2 přílohy XIII služebního řádu. _BAR_
_BAR_ 1a. Na všechny zaměstnance nadace přijaté na základě nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek, [3] před [datum vstupu tohoto nařízení v platnost] se vztahuje služební řád úředníků Evropských společenství. Ustanovení oddílů 1, 3 a 4, s výjimkou čl. 22 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu, pro tyto zaměstnance platí od tohoto data. Zaměstnanci mají právo na ukončení své platné smlouvy k datu uvedeném v předchozím pododstavci, aniž by museli dodržet výpovědní lhůtu stanovenou v článku 45 nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76. Za účelem přiznání odstupného a podpory v nezaměstnanosti bude takové ukončení pracovní smlouvy považováno za ukončení ze strany nadace. _BAR_
_BAR_ 1b. Nadace vzhledem k zaměstnancům vykonává pravomoci udělené orgánu oprávněnému ke jmenování nebo orgánu oprávněnému k uzavírání smluv. _BAR_
2. Správní rada po dohodě s Komisí přijme příslušná prováděcí pravidla. _BAR_ 2. Správní rada po dohodě s Komisí přijme příslušná prováděcí pravidla. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
ČLÁNEK 2
Článek 2 Na zaměstnance Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek, kteří byli přijati podle pravidel nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1860/76, se uvedené nařízení vztahuje i nadále. _BAR_ vypouští se _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0147
Evropská agentura pro bezpečnost a zdraví při práci *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 2062/94 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci (KOM(2004)0050 — C6-0014/2004 — 2004/0014(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0050) [1],
- s ohledem na článek 308 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0014/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0092/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
BOD ODŮVODNĚNÍ 1
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci obsahuje ustanovení týkající se cílů, úkolů a organizace této agentury a především její správní rady.
Tato ustanovení byla novelizována po vstupu Rakouska, Finska a Švédska, kdy správní rada získala nové členy. _BAR_ (1) Nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci obsahuje ustanovení týkající se cílů, úkolů a organizace této agentury a především její správní rady.
Tato ustanovení byla novelizována po nedávném rozšíření, kdy správní rada získala nové členy. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
BOD ODŮVODNĚNÍ 5A (nový)
_BAR_ (5a) Aby bylo možno dosáhnout cílů stanovených výše, musí agentura nejen sbírat a předávat informace, ale také analyzovat informace, vyhledávat rizika, zjišťovat ověřenou praxi a podporovat preventivní činnost.
V tomto ohledu je důležité objasnit, že agentura má roli "observatoře rizik" a že by měla analyzovat rizika, zejména nově vzniklá, a podporovat preventivní činnost.
Do jejích kompetencí by měla být zahrnuta i rizika pro rodinné příslušníky pracovníka.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat genotoxickým rizikům, která mohou mít následky pro potomky postiženého pracovníka. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
BOD ODŮVODNĚNÍ 6
(6) Sdělení Komise o hodnocení agentury vypracované v souladu s článkem 23 nařízení (ES) č. 2062/94 a založené na vnějším hodnocení provedeném v roce 2001 a dále na příspěvcích správní rady a poradního výboru Komise pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci zdůrazňuje potřebu novelizovat nařízení (ES) č. 2062/94, aby bylo možno zachovat účinnost a efektivitu agentury a jejích vedoucích struktur. _BAR_ (6) Sdělení Komise o hodnocení agentury vypracované v souladu s článkem 23 nařízení (ES) č. 2062/94 a založené na vnějším hodnocení provedeném v roce 2001 a dále na příspěvcích správní rady a poradního výboru Komise pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci zdůrazňuje potřebu novelizovat nařízení (ES) č. 2062/94, aby bylo možno zachovat a zlepšit účinnost a efektivitu agentury a jejích vedoucích struktur. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
BOD ODŮVODNĚNÍ 15
(15) Podle článku 3 Smlouvy usiluje Společenství o odstranění nerovností a podporuje rovné zacházení pro muže a ženy při všech svých činnostech.
Je proto vhodné vydat ustanovení, kterým bude podporováno vyrovnané zastoupení mužů a žen ve složení správní rady. _BAR_ (15) Podle článku 3 Smlouvy usiluje Společenství o odstranění nerovností a podporuje rovné zacházení pro muže a ženy při všech svých činnostech.
Je proto vhodné vydat ustanovení, kterým bude podporováno vyrovnané zastoupení mužů a žen ve složení řídících a správních struktur agentury. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
ČL. 1 BOD 1Článek 2 (nařízení (ES) č. 2062/94)
Pro zlepšení zejména pracovního prostředí, pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců, jak je stanoveno ve Smlouvě a v následných programech činnosti v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, je cílem agentury poskytovat subjektům Společenství, členským státům a zájmovým subjektům technické, vědecké a hospodářské informace potřebné v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci. _BAR_ Pro zlepšení pracovního prostředí, pro bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců, jak je stanoveno ve Smlouvě a v následných programech činnosti v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, je cílem agentury poskytovat subjektům Společenství, členským státům, sociálním partnerům a zájmovým subjektům technické, vědecké a hospodářské informace a hodnocení potřebné v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
ČL. 1 BOD 2 PÍSM. A) PODBOD I)Čl. 3 odst. 1 písm. a) (nařízení (ES) č. 2062/94)
a)shromažďovat a šířit technické, vědecké a hospodářské informace v členských státech s cílem informovat subjekty Společenství, členské státy a zájmové subjekty; účelem shromažďování je zjistit priority a stávající programy členských států a poskytovat nezbytné informace pro priority a programy Společenství; _BAR_ a)shromažďovat a šířit technické, vědecké a hospodářské informace v členských státech s cílem informovat subjekty Společenství, členské státy a zájmové subjekty; účelem shromažďování je zjistit rizika, ověřené praxe a rovněž priority a stávající programy členských států a poskytovat nezbytné informace pro priority a programy Společenství; _BAR_
Pozměňovací návrh 7
ČL. 1 BOD 2 PÍSM. A) PODBOD IA) (nový)Čl. 3 odst. 1 písm. c) (nařízení (ES) č. 2062/94)
_BAR_ (ia)písm. c) se nahrazuje takto:c)podněcovat a podporovat spolupráci a výměnu informací a zkušeností systematickým sběrem údajů, s přispěním Eurostatu, mezi členskými státy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, včetně informací o školících programech; za tímto účelem bude agentura podporovat harmonizaci statistiky pracovních úrazů a nemocí, aby odstranila stávající rozdíly v jejich vyhodnocování a analýze; _BAR_
Pozměňovací návrh 8
ČL. 1 BOD 2 PÍSM. A) PODBOD II)Čl. 3 odst. 1 písm. h) (nařízení (ES) č. 2062/94)
h)podávat technické, vědecké a hospodářské informace o metodách a nástrojích určených k provádění preventivních činností, určovat osvědčenou praxi a poporovat preventivní činnosti, přičemž je věnována zvláštní pozornost zvláštním obtížím malých a středních podniků; _BAR_ h)podávat technické, vědecké a hospodářské informace o metodách a nástrojích určených k provádění preventivních činností, určovat rizika a přenosnou osvědčenou praxi, analyzovat poučení z nich vyplývající a poporovat preventivní činnosti, přičemž je věnována zvláštní pozornost zvláštním obtížím malých a středních podniků a podpoře specifických řešení pro tyto podniky.
Pokud jde o osvědčenou praxi, agentura by se měla zejména zaměřit na postupy, které představují praktické nástroje k použití při vypracování hodnocení rizik týkajících se bezpečnosti a zdraví při práci, a určit opatření, která mají být přijata pro jejich řešení; _BAR_
Pozměňovací návrh 9
ČL. 1 BOD 2 PÍSM. A) PODBOD III)Čl. 3 odst. 1 písm. j) (nařízení (ES) č. 2062/94)
j)Agentura zajistí, aby rozšiřované informace byly srozumitelné pro konečné uživatele a bude úzce spolupracovat s ústředními kontaktními místy členských států uvedenými v čl. 4 odst. 1 se zřetelem k dosažení tohoto cíle. _BAR_ j)Agentura zajistí, aby rozšiřované informace byly relevantní pro konečné uživatele. Se zřetelem k dosažení tohoto cíle bude agentura úzce spolupracovat s ústředními kontaktními místy členských států uvedenými v čl. 4 odst. 1 v souladu s čl. 4 odst. 2. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
ČL. 1 ODST. 2 PÍSM. B)Čl. 3 odst. 2 (nařízení (ES) č. 2062/94)
2. Agentura spolupracuje co nejtěsněji s ústavy, nadacemi, odbornými subjekty a programy, které pracují na úrovni Společenství, aby se vyhnula zdvojení činnosti.
Agentura zejména zajistí vhodnou spolupráci s Evropskou nadací pro zlepšení životních a pracovních podmínek, aniž by byly dotčeny její vlastní cíle. _BAR_ 2. Agentura spolupracuje co nejtěsněji s ústavy, nadacemi, odbornými subjekty a programy, které pracují na úrovni Společenství, aby se vyhnula zdvojení činnosti.
Agentura bude mít rovněž možnost těžit ze spolupráce, která již byla navázána mezi Komisí a agenturami Organizace spojených národů - Světovou zdravotnickou organizací (WHO), Mezinárodní organizací práce (ILO) - a s Mezinárodní komisí pro zdraví při práci (ICOH), aby ve své práci držela krok s mezinárodními organizacemi.
Agentura zejména posílí spolupráci s Evropskou nadací pro zlepšení životních a pracovních podmínek, aniž by byly dotčeny její vlastní cíle. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
ČL. 1 BOD 2A (nový)Čl. 4 odst. 1 (nařízení (ES) č. 2062/94)
_BAR_ (2a)V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:1.Agentura musí vytvořit síť zahrnující:hlavní prvky, které tvoří informační sítě členských států, včetně organizací sociálních partnerů členských států, jak určují vnitrostátní právní předpisy nebo praxe;ústřední kontaktní místa členských států;případně tematická střediska. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
ČL. 1 BOD 3Čl. 4 odst. 2 pododstavec 2 (nařízení (ES) č. 2062/94)
3.V čl. 4 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: _BAR_ 3.V čl. 4 odst. 2 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto: _BAR_
_BAR_ 2. Členské státy budou pravidelně informovat agenturu o základních prvcích, které tvoří vnitrostátní informační sítě v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci, včetně všech institucí, které by podle nich mohly přispět k práci agentury s ohledem na nezbytnost zajistit co nejúplnější geografické pokrytí jejich území. _BAR_
Příslušné vnitrostátní orgány nebo jimi určená instituce zajistí koordinaci nebo předávání informací, které jsou poskytovány agentuře na úrovni členských států.
Vnitrostátní orgány vezmou v úvahu hledisko sociálních partnerů na úrovni členských států podle vnitrostátních právních předpisů nebo postupů. _BAR_ Příslušné vnitrostátní orgány nebo instituce jimi určená jako ústřední kontaktní místo příslušného členského státu zajistí koordinaci nebo předávání informací, které jsou poskytovány agentuře na úrovni členských států, v rámci plánu činnosti, který bude dohodnut mezi každým ústředním kontaktním místem a agenturou na základě plánu činnosti přijatého agenturou.
Vnitrostátní orgány spolupracují se sociálními partnery na úrovni členských států podle vnitrostátních právních předpisů nebo postupů. _BAR_
Pozměňovací návrh 13
ČL. 1 BOD 4Článek 7a (nařízení (ES) č. 2062/94)
Agenturu tvoří: (a)správní rada;(b)výbor;(c)ředitel. _BAR_ Řídící a správní strukturu agentury tvoří: (a)správní rada;(b)výbor;(c)ředitel. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 2 (nařízení (ES) č. 2062/94)
2. Členy uvedené v odst. 1 písm. a), b), c) jmenuje Rada z řádných členů a náhradníků Poradního výboru pro bezpečnost a zdraví při práci, na návrh zájmových skupin zastupujících vlády členských států, organizace zaměstnavatelů a organizace zaměstnanců ve výboru. _BAR_ 2. Členy uvedené v odst. 1 písm. a), b), c) jmenuje Rada z řádných členů a náhradníků Poradního výboru pro bezpečnost a zdraví při práci. _BAR_
_BAR_ Členové uvedení v odst. 1 písm. a) jsou jmenováni na návrh členských států.
Členové uvedení v odst. 1 písm. b), c) jsou jmenováni na návrh mluvčích příslušných skupin ve výboru.
Návrhy příslušných tří skupin ve výboru jsou předkládány Radě a předány Komisi pro informaci. _BAR_
Rada zároveň a za stejných podmínek jako řádného člena jmenuje náhradníka, který se schůzí správní rady účastní pouze v případě nepřítomnosti řádného člena. _BAR_ Rada zároveň a za stejných podmínek jako řádného člena jmenuje náhradníka, který se schůzí správní rady účastní pouze v případě nepřítomnosti řádného člena. _BAR_
Řádné členy a náhradníky zastupující Komisi jmenuje Komise. _BAR_ Řádné členy a náhradníky zastupující Komisi jmenuje Komise. _BAR_
Při předkládání seznamu kandidátů budou členské státy, organizace zaměstnavatelů a organizace zaměstnanců usilovat o zajištění toho, aby složení správní rady objektivně odráželo různé dotčené hospodářské sektory a aby bylo zastoupení mužů a žen vyvážené. _BAR_ Při předkládání seznamu kandidátů budou Komise, členské státy, organizace zaměstnavatelů a organizace zaměstnanců usilovat o zajištění toho, aby složení správní rady objektivně odráželo různé dotčené hospodářské sektory a aby bylo zastoupení mužů a žen ve složení orgánů uvedených v článku 7A vyvážené. Tyto seznamy se předkládají do tří měsíců po jakékoli změně nebo prodloužení členství v Poradním výboru pro bezpečnost a zdraví při práci v souladu s čl. 3 odst. 3 a 4 a čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady č. 2003/C 218/01 [2] _BAR_
Seznam členů správní rady zveřejňuje Rada v Úředním věstníku Evropské unie. _BAR_ Seznam členů správní rady a výboru zveřejňuje Rada v Úředním věstníku Evropské unie a agentura na své internetové stránce. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 3 (nařízení (ES) č. 2062/94)
3. Délka funkčního období členů správní rady činí tři roky.
Mohou být voleni opakovaně. _BAR_ 3. Délka funkčního období členů správní rady činí tři roky.
Mohou být voleni opakovaně. _BAR_
_BAR_ Funkční období členů správní rady, kteří jsou ve funkci v ... [3] bude prodlouženo až do jmenování nové správní rady v souladu s odstavcem 2. _BAR_
Při skončení funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci až do doby nového zvolení nebo výměny. _BAR_ Při skončení funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci až do doby nového zvolení nebo výměny. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 7 (nařízení (ES) č. 2062/94)
Správní rada přijme svůj jednací řád, který vstupuje v platnost po schválení Radou na základě stanoviska Komise. _BAR_ 7. Správní rada, po obdržení stanoviska Komise, přijme svůj jednací řád, který stanoví praktická ujednání pro její činnosti.
Jednací řád bude předán pro informační účely Evropskému parlamentu a Radě.
Do tří měsíců po předání jednacího řádu Radě může Rada prostou většinou hlasů tento řád pozměnit. _BAR_
Pozměňovací návrh 17
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 8 (nařízení (ES) č. 2062/94)
8. Správní rada ustaví výbor.
Výbor bude tvořit předseda a tři místopředsedové správní rady, jeden koordinátor za každou skupinu uvedenou v prvním pododstavci odstavce 4 a jeden další zástupce Komise. _BAR_ 8. Správní rada ustaví výbor, složený z 11 členů.
Výbor bude tvořit předseda a tři místopředsedové správní rady, jeden koordinátor za každou skupinu, která je uvedena v prvním pododstavci odstavce 4, a jeden další zástupce každé skupiny a Komise.
Každá skupina může jmenovat až tři náhradníky, kteří se budou účastnit schůzí výboru v případě nepřítomnosti řádných členů. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 9 (nařízení (ES) č. 2062/94)
Aniž by tím byly dotčeny povinnosti ředitele stanovené v článku 11, výbor přijme v souladu s pravomocemi delegovanými na něj správní radou veškerá nezbytná opatření pro řádné řízení agentury v období mezi schůzemi správní rady, s výjimkou opatření uvedených v článcích 10, 13, 14 a 15. _BAR_ 9. Aniž by tím byly dotčeny povinnosti ředitele stanovené v článku 11, výbor bude v souladu s pravomocemi delegovanými na něj správní radou kontrolovat provádění rozhodnutí správní rady a přijme veškerá nezbytná opatření pro řádné řízení agentury v období mezi schůzemi správní rady.
Správní rada není oprávněna delegovat na výbor pravomoci uvedené v článcích 10, 13, 14 a 15. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 10 (nařízení (ES) č. 2062/94)
10. O ročním plánu schůzí výboru rozhoduje správní rada.
Předseda svolá další schůze výboru na žádost svých členů. _BAR_ 10. O ročním počtu schůzí výboru rozhoduje správní rada.
Předseda výboru svolá další schůze výboru na žádost svých členů. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
ČL. 1 BOD 5Čl. 8 odst. 11a (nový) (nařízení (ES) č. 2062/94)
_BAR_ 11a. Správní rada bude plně a včas informována o činnostech a rozhodnutích výboru. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
ČL. 1 BOD 7Čl. 10 odst. 1 pododst. 1 (nařízení (ES) č. 2062/94)
7.V čl. 10 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:Správní rada přijímá roční a čtyřletý plán činnosti agentury na základě návrhu připraveného ředitelem uvedeným v článku 11 po konzultaci Komise a Poradního výboru pro bezpečnost a zdraví při práci. _BAR_ 7.(a) V čl. 10 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:Správní rada stanoví strategické cíle agentury. Správní rada zejména přijímá rozpočet, čtyřletý plán a roční plán na základě návrhu připraveného ředitelem uvedeným v článku 11 po konzultaci Komise a Poradního výboru pro bezpečnost a zdraví při práci. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
ČL. 1 BOD 7 PÍSM. B) (nové)Čl. 10 odst. 1 pododstavec 4 (nařízení (ES) č. 2062/94)
_BAR_ b)V čl. 10 odst. 1 se zrušuje čtvrtý pododstavec. _BAR_
Pozměňovací návrh 23
ČL. 1 BOD 8Čl. 11 odst. 2 (nařízení (ES) č. 2062/94)
8.V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto: _BAR_ 8.Článek 11 se nahrazuje tímto: _BAR_
_BAR_ Článek 11 Ředitel 1. Ředitel je jmenovaný Komisí ze seznamu kandidátů předložených správní radou.
2. Ředitel je vybírán na základě odborné způsobilosti.
Jeho nezávislost musí být mimo jakoukoli pochybnost.
3. Ředitel je jmenován na období nejvýše pěti let.
Může být zvolen opakovaně. _BAR_
2. Ředitel je zákonným zástupcem agentury. Odpovídá za: a)řádné vypracování a provádění rozhodnutí a plánů přijatých správní radou a výborem,b)správu a běžnou administrativu agentury,c)přípravu a zveřejňování zprávy uvedené v čl. 10 odst. 2,d)plnění plánovaných úkolů,e)všechny otázky týkající se zaměstnanců,f)přípravu schůzí správní rady a výboru. _BAR_ 4. Ředitel je zákonným zástupcem agentury. Odpovídá za: a)řádné vypracování a provádění rozhodnutí a plánů přijatých správní radou a výborem,b)správu a běžnou administrativu agentury,c)přípravu a zveřejňování zprávy uvedené v čl. 10 odst. 2,d)plnění plánovaných úkolů,e)všechny otázky týkající se zaměstnanců,f)přípravu schůzí správní rady a výboru. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0148
Mechanismus reciprocity *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 539/2001 ve věci mechanismu reciprocity (KOM(2004)0437— C6-0097/2004 — 2004/0141(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise (KOM(2004)0437) [1],
- s ohledem na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod i) Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0097/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro zahraniční věci (A6-0065/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby odpovídajícím způsobem změnila návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. žádá zahájení dohodovacího řízení podle společného prohlášení ze dne 4. března 1975, pokud Rada zamýšlí odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
5. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
6. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
BOD ODŮVODNĚNÍ 2
(2) S ohledem na závažnost takových situací neužití reciprocity je důležité, aby je členské státy povinně oznamovaly.
Za účelem dosažení toho, aby příslušné třetí země znovu zavedly bezvízový styk pro státní příslušníky dotčených členských států, je namístě stanovit mechanismus kombinující akce na různých úrovních a různé intenzity, které lze rychle provést.
Je proto vhodné, aby Komise podnikla bez prodlení kroky vůči třetím zemím, podala zprávu Radě a aby měla v libovolném okamžiku možnost navrhnout Radě přijetí dočasného rozhodnutí o znovuzavedení vízové povinnosti vůči státním příslušníkům příslušné třetí země.
Použití takového dočasného rozhodnutí nesmí být na překážku možnosti převedení příslušné třetí země do přílohy I nařízení (ES) č.
539/2001. Kromě toho je vhodné stanovit časovou souvislost mezi nabytím platnosti přechodného opatření a případným návrhem na převedení této země do přílohy I. _BAR_ (2) S ohledem na závažnost takových situací neužití reciprocity je důležité, aby je členské státy povinně oznamovaly.
Za účelem dosažení toho, aby příslušné třetí země znovu zavedly bezvízový styk pro státní příslušníky dotčených členských států, je namístě stanovit mechanismus kombinující akce na různých úrovních a různé intenzity, které lze rychle provést.
Je proto vhodné, aby Komise podnikla bez prodlení kroky vůči třetím zemím, podala zprávu Evropskému parlamentu a Radě a aby měla v libovolném okamžiku možnost navrhnout Radě přijetí dočasného rozhodnutí o znovuzavedení vízové povinnosti vůči státním příslušníkům příslušné třetí země.
Použití takového dočasného rozhodnutí nesmí být na překážku možnosti převedení příslušné třetí země do přílohy I nařízení (ES) č.
539/2001. Kromě toho je vhodné stanovit časovou souvislost mezi nabytím platnosti přechodného opatření a případným návrhem na převedení této země do přílohy I. K zajištění průhlednosti a demokratické kontroly by měl být Evropský parlament ve všech stádiích o mechanismu informován a měl by mít možnost zaujmout stanovisko k prozatímnímu opatření. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
BOD ODŮVODNĚNÍ 3A (nový)
_BAR_ (3a) Pojetí reciprocity by mělo být uplatňováno také na podmínky a postupy zavedené třetí zemí, v jejichž důsledku bude výrazně omezeno cestování státních příslušníků členského státu. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
BOD ODŮVONĚNÍ 5
(5) Je vhodné stanovit přechodný režim pro případ, kdy v okamžiku nabytí platnosti tohoto nařízení podléhají členské státy vízové povinnosti ze strany třetích zemí uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 539/2001.
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ustanovení schengenského acquis, ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k zavádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které se týká oblasti uvedené v článku 1, bod A, rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých způsobech provádění dané dohody. _BAR_ (5) Je vhodné stanovit přechodný režim pro případ, kdy v okamžiku nabytí platnosti tohoto nařízení podléhají členské státy vízové povinnosti ze strany třetích zemí uvedených v příloze II nařízení (ES) č.
539/2001. Pro posílení solidarity mezi členskými státy v těchto případech by reciprocita měla být pro Komisi hlavní zásadou v úsilí o zavedení bezvízového cestování.
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ustanovení schengenského acquis, ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k zavádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které se týká oblasti uvedené v článku 1, bodu A, rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých způsobech provádění dané dohody. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
ČLÁNEK 1Čl. 1 odst. 4 písm. a) (nařízení (ES) č. 539/2001)
a)deset dnů po takovém zavedení nebo jeho ohlášení to dotčený členský stát písemně oznámí Radě a Komisi; toto oznámení bude zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie; _BAR_ a)devadesát dnů po takovém zavedení nebo jeho ohlášení to dotčený členský stát písemně oznámí Komisi; toto oznámení bude zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie; _BAR_
Pozměňovací návrh 5
ČLÁNEK 1Čl. 1 odst. 4 písm. b) (nařízení (ES) č. 539/2001)
b)Komise neprodleně zahájí kroky vůči orgánům příslušných třetích zemí za účelem obnovení bezvízového styku a nejpozději šest měsíců od zveřejnění oznámení o tom podá zprávu Radě; _BAR_ b)Komise neprodleně zahájí kroky vůči orgánům příslušných třetích zemí za účelem obnovení bezvízového styku a nejpozději šest měsíců od zveřejnění oznámení o tom podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě; _BAR_
Pozměňovací návrh 6
ČLÁNEK 1Čl. 1 odst. 4 písm. c) (nařízení (ES) č. 539/2001)
c)s poukazem na závěry své zprávy může Komise předložit Radě návrh přechodného opatření týkající se dočasného znovuobnovení vízové povinnosti vůči státním příslušníkům z příslušných třetích zemí.
Rada rozhodne o tomto návrhu do tří měsíců kvalifikovanou většinou. _BAR_ c)s poukazem na závěry své zprávy může Komise předložit Radě nejpozději do dvou měsíců ode dne předložení zprávy uvedené v písmeni b) návrh přechodného opatření týkající se dočasného znovuobnovení vízové povinnosti vůči státním příslušníkům příslušných třetích zemí, který Rada předá Evropskému parlamentu.
Rada rozhodne o tomto návrhu do tří měsíců kvalifikovanou většinou. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
ČLÁNEK 1Čl. 1 odst. 4 písm. ca) (nové) (nařízení ES č. 539/2001)
_BAR_ ca)pokud Evropský parlament ve svém usnesení s odůvodněním uvede, že nesouhlasí s návrhem prozatímního opatření dočasně obnovit vízovou povinnost pro státní příslušníky příslušné třetí země, Komise tento návrh přezkoumá.
S ohledem na toto usnesení může Komise do jednoho měsíce od jeho schválení předložit nový návrh či pokračovat v postupu.
Komise svůj postup odůvodní. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
ČLÁNEK 1Čl. 1 odst. 4 písm. cb) (nové) (nařízení (ES) č. 539/2001)
_BAR_ cb)pokud Komise nepředloží návrh prozatímního opatření dočasné obnovit vízové povinnosti pro státní příslušníky třetí země, učiní další pokus o obnovení bezvízového styku do šesti měsíců ode dne předložení zprávy uvedené v písmeni b) a podá o tomto postupu zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Do dvou měsíců od předložení této zprávy, pokud příslušná třetí země nezruší vízovou povinnost, předloží Komise Radě návrh prozatímního opatření dočasného obnovení vízové povinnosti pro státní příslušníky příslušné třetí země či návrh na jiné vhodné řešení v oblasti vnějších vztahů, který Rada předá Evropskému parlamentu.
Rada rozhodne do tří měsíců kvalifikovanou většinou.
Použije se postup uvedený v písmeni ca). _BAR_
Pozměňovací návrh 9
ČL. 1 BOD 1 A (nový) Čl. 7a (nový)Čl. 7a (nový) (nařízení (ES) č. 539/2001)
_BAR_ 1a.Vkládá se článek 7a, který zní:Článek 7a1. Pokud třetí země zavede podmínky či postupy, jejichž účinky výrazně omezí pohyb státních příslušníků členského státu, použijí se tato ustanovení:a)do devadesáti dnů po takovém zavedení nebo jeho ohlášení to dotčený členský stát písemně oznámí Komisi; toto oznámení bude zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie;b)Komise se okamžitě obrátí na orgány takové třetí země s cílem zajistit neuplatňování dotyčných podmínek či postupů a nejpozději do šesti měsíců od zveřejnění tohoto oznámení podá o tomto postupu zprávu Evropskému parlamentu a Radě;c)podle závěrů ve své zprávě může Komise předložit Radě nejpozději do dvou měsíců ode dne předložení zprávy uvedené v písmeni b) návrh prozatímního opatření, které zavede podobné podmínky či postupy vůči státním příslušníkům příslušné třetí země pro vycestování do Evropské unie, který Rada předá Evropskému parlamentu.
Rada do tří měsíců rozhodne o takovém návrhu kvalifikovanou většinou;d)pokud Evropský parlament v odůvodněném usnesení uvede, že nesouhlasí s návrhem prozatímního opatření, kterým se zavádí srovnatelné podmínky či postupy vůči příslušníkům dotyčné třetí země pro vycestování do Evropské unie, Komise tento návrh přezkoumá.
S ohledem na toto usnesení může Komise do jednoho měsíce od jeho schválení předložit nový návrh či pokračovat v postupu.
Komise svůj postup odůvodní;e)jestliže Komise nepředloží návrh prozatímního opatření, kterým se zavádí srovnatelné podmínky či postupy vůči státním příslušníkům příslušné třetí země pro vycestování do Evropské unie, učiní další pokus o zajištění neuplatňování těchto podmínek či postupů do šesti měsíců ode dne předložení zprávy uvedené v písmeni b) a podá o tomto postupu zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Do dvou měsíců od předložení této zprávy, pokud dotyčná třetí země nadále uplatňuje uvedené podmínky či postupy, Evropská komise předloží Radě návrh vhodného řešení založeného na zásadě reciprocity, který Rada předá Evropskému parlamentu.
Rada do tří měsíců rozhodne o takovém návrhu kvalifikovanou většinou.
Rada rozhodne do tří měsíců kvalifikovanou většinou. Použije se postup uvedený v písmeni d);f)pokud to Komise považuje za nutné, předloží návrh uvedený v písmenech c) a e) bez předcházející zprávy.
Pro tento návrh se použije postup uvedený v písmenech c) a d);g)pokud třetí země zruší podmínky či postupy, jejichž účinky výrazně omezí pohyb státních příslušníků členského státu, uvědomí o tom dotyčný členský stát Komisi.
Oznámení bude zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Platnost jakéhokoli dočasného opatření, o němž bylo rozhodnuto v souladu s písmenem c), a jakéhokoli dočasného opatření, o němž bylo rozhodnuto v souladu s písmenem e), bude bez dalšího ukončena dnem, kdy vstoupí v platnost zrušení podmínek či postupů, které mají značně omezit pohyb státních příslušníků členského státu. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0188
Sestavování čtvrtletních nefinančních účtů institucionálního sektoru ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady ohledně přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o sestavování čtvrtletních nefinančních účtů institucionálního sektoru (15235/1/2004 — C6-0091/2005 — 2003/0296(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (15235/1/2004 - C6-0091/2005),
- s ohledem na své stanovisko v prvním čtení [1] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0789) [2],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Hospodářským a měnovým výborem (A6-0152/2005),
1. schvaluje společný postoj;
2. konstatuje, že akt je přijat v souladu se společným postojem;
3. pověřuje svého předsedu, aby společně s předsedou Rady podepsal akt v souladu s čl. 254 odst. 1 Smlouvy o ES;
4. pověřuje generálního tajemníka, aby akt podepsal poté, co ověří, že všechny postupy byly řádně ukončeny, a aby společně s generálním tajemníkem Rady zajistil jeho zveřejnění
P6_TA(2005)0189
Víceletý program pro podnik a podnikavost (2001-2005) ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí Rady 2000/819/ES o víceletém programu pro podnik a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky (MSP) (2001-2005) (KOM(2004)0781 — C6-0242/2004 — 2004/0272(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0781) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 157 odst. 3 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0242/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0118/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným zněním;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0190
Dohoda ES/Chile o některých aspektech leteckých služeb *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb (KOM(2004)0829 — C6-0011/2005 — 2004/0289(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0829) [1],
- s ohledem na čl. 80 odst. 2 a čl. 300 odst. 2, první pododstavec, první větu Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3, první pododstavec Smlouvy o ES, v souladu s nímž Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0011/2005),
- s ohledem na článek 51 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A6-0100/2005),
1. schvaluje uzavření dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států a Chilské republiky.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0191
Financování studií a pilotních projektů týkajících se společné rybářské politiky *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady, kterým se mění rozhodnutí 2000/439/ES ze dne 29. června 2000 o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů a na financování studií a pilotních projektů na podporu společné rybářské politiky (KOM(2004)0618 — C6-0243/2004 — 2004/0213(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0618) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0243/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov (A6-0113/2005),
1. schvaluje návrh Komise;
2. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
3. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
4. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0192
Dohoda mezi ES a Pobřežím slonoviny o rybolovu ( 1. července 2004 až 30. června 2007)*
Návrh legislativního usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady o uzavření protokolu o rybolovných právech a finančním příspěvku podle smlouvy mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny pro období od 1. července 2004 do 30. června 2007 (KOM(2004)0619 — C6-0138/2004 — 2004/0211(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh nařízení Rady (KOM(2004)0619) [1],
- s ohledem na článek 37 a čl. 300 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES, podle kterého byl konzultován Radou (C6-0138/2004),
- s ohledem na článek 51 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov a stanovisko Rozpočtového výboru a Výboru pro rozvoj (A6-0114/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh nařízení Rady a schvaluje uzavření protokolu;
2. pověřuje svého předsedu, aby stanovisko Parlamentu předal Radě a Komisi, jakož i vládám a parlamentům členských států a Republiky Pobřeží slonoviny.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 3a (nový)
_BAR_ (3a). Je důležité zlepšit informace poskytované Evropskému parlamentu; Komise by měla za tímto účelem vypracovat výroční zprávu o provádění dohody; _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 4a (nový)
_BAR_ (4a) Je třeba zajistit koordinaci ochrany zájmů EU v oblasti rybolovu s udržitelným řízením rybolovných zdrojů z hospodářského, sociálního a environmentálního hlediska a s udržitelným rozvojem obyvatelstva pobřežních oblastí, které se živí rybolovem. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 4b (nový)
_BAR_ (4b) Komise musí nadále provádět studie hodnocení dopadů, pokud jde o udržitelnou povahu dohody s Pobřežím slonoviny. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 4c (nový)
_BAR_ (4c) Je nutno přijmout patřičná opatření, která podpoří účast organizací místních obyvatel založených na tradičních formách sdružování, a je třeba věnovat patřičnou pozornost úloze, kterou ve zpracování rybích produktů a jejich uvádění na trh hrají ženy. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 4d (nový)
_BAR_ (4d) Po uplynutí prvního roku musí být provedeno hodnocení provádění dohody. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 4e (nový)
_BAR_ (4e) Je třeba poskytnout zdroje nutné k tomu, aby mohly být splněny podmínky současné dohody. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Článek 3a (nový)
_BAR_ Článek 3a Během posledního roku platnosti protokolu a do doby, než bude uzavřena dohoda nová, předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění dohody a podmínkách, za kterých byla prováděna. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Článek 3b (nový)
_BAR_ Článek 3b Na základě zprávy uvedené v článku 3a a po konzultaci s Evropským parlamentem Rada v případě potřeby zmocní Komisi k jednání s cílem přijetí nového protokolu. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Článek 3c (nový)
_BAR_ Článek 3c Komise každoročně předá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o cílech, jež budou orgány Pobřeží slonoviny realizovat podle čl. 4 odst. 2 protokolu. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0193
Financování společné zemědělské politiky *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady o financování společné zemědělské politiky (KOM(2004)0489 — C6-0166/2004 — 2004/0164(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise Radě (KOM(2004)0489) [1],
- s ohledem na čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec Smlouvy o ES, podle něhož Rada konzultovala Parlament (C6-0166/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova a na stanovisko Rozpočtového výboru (A6-0127/2005),
1. schvaluje návrh Komise v pozměněném znění;
2. vyzývá Komisi, aby odpovídajícím způsobem změnila svůj návrh podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Článek 5 písmeno a)
a)akce nezbytné pro analýzu, řízení, sledování, výměnu informací a provádění společné zemědělské politiky, a rovněž akce zaměřené na zavádění kontrolních systémů a technickou a správní pomoc; _BAR_ a)opatření nezbytná pro analýzu, řízení, sledování, výměnu informací a provádění společné zemědělské politiky, a rovněž opatření určená pro vytváření kontrolních systémů a technickou a administrativní pomoc, s výjimkou nákladů, které podle článku 13 nenese EAGF; _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Čl. 16 odst. 2
Nicméně, přímé platby nemohou v žádném případě přesáhnout za 15. říjen příslušného rozpočtového roku. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Čl. 31 odst. 4 písm. a)
a)výdaje uvedené v čl. 3 odst. 1, které byly uskutečněny více než 36 měsíců před tím, než Komise písemně oznámila příslušnému členskému státu výsledky ověřování; _BAR_ a)výdaje uvedené v čl. 3 odst. 1, které byly uskutečněny více než 24 měsíců před tím, než Komise písemně oznámila příslušnému členskému státu výsledky ověřování; _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Čl. 31 odst. 4 písm. b)
b)výdajů souvisejících s víceletými opatřeními, jež jsou součástí výdajů uvedených v čl. 3 odst. 1, u nichž poslední povinnost uložená příjemci podpory vznikla více než 36 měsíců před tím, než Komise písemně oznámila příslušnému členskému státu výsledky ověřování; _BAR_ b)výdajů souvisejících s víceletými opatřeními, jež jsou součástí výdajů uvedených v čl. 3 odst. 1, u nichž poslední povinnost uložená příjemci podpory vznikla více než 24 měsíců před tím, než Komise písemně oznámila příslušnému členskému státu výsledky ověřování; _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Čl. 31 odst. 4 písm. c)
c)výdajů týkajících se programů uvedených v článku 4, u nichž platba zůstatku byla provedena více než 36 měsíců před tím, než Komise písemně oznámila příslušnému členskému státu výsledky ověřování. _BAR_ c)výdajů týkajících se programů uvedených v článku 4, u nichž platba zůstatku byla provedena více než 24 měsíců před tím, než Komise písemně oznámila příslušnému členskému státu výsledky ověřování. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Čl. 32 odst. 5 první pododstavec
5. Pokud k vymáhání nedojde ve čtyřleté lhůtě po datu prvotního odhalení ve správním nebo soudním řízení nebo v šestileté lhůtě, jestliže je vymáhání předmětem kroků u vnitrostátního soudnictví, ponese finanční důsledky absence vymáhání ve výši 50% příslušný členský stát a ve výši 50 % rozpočet Společenství, a to po uplatnění srážky stanovené v odstavci 2. _BAR_ 5. Pokud k vymáhání nedojde ve čtyřleté lhůtě po datu prvotního odhalení ve správním řízení nebo v šestiměsíční lhůtě po zveřejnění konečného soudního rozsudku, ponese finanční důsledky absence vymáhání ve výši 50% příslušný členský stát a ve výši 50 % rozpočet Společenství, a to po uplatnění srážky stanovené v odstavci 2. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Článek 43
Do 1. září každého roku, který následuje po rozpočtovém období, vypracuje Komise finanční zprávu o správě FEAGA a FEADER za uplynulé období. _BAR_ Do 1. září každého roku, který následuje po rozpočtovém období, předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě finanční zprávu o správě EAGF a EAFRD za uplynulé období. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0195
Sedadla a opěrky hlavy motorových vozidel ***II
Legislativní usnesení Evorpského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 74/408/EHS o sedadlech, jejich ukotvení a opěrkách hlavy motorových vozidel (11935/3/2004 — C6-0031/2005 — 2003/0128(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11935/3/2004 - C6-0031/2005) [1],
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [2] k návrhu Komise Parlamentu a Radě (KOM(2003)0361),
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení do druhého čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch (A6-0115/2005),
1. schvaluje společný postoj v pozměněném znění;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 111 E, 11.5.2005, s. 33.
[2] Úř. věst.
C 91 E, 15.4.2004, s. 487.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0196
Bezpečnostní pásy a zádržné systémy motorových vozidel ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 77/541/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel (11934/3/2004 — C6-0029/2005 — 2003/0130(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11934/3/2004 — C6-0029/2005) [1],
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [2] k návrhu Komise Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0363),
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch (A6-0120/2005),
1. schvaluje společný postoj;
2. konstatuje, že akt je přijat v souladu se společným postojem;
3. pověřuje svého předsedu, aby společně s předsedou Rady podepsal akt v souladu s čl. 254 odst. 1 Smlouvy o ES;
4. pověřuje generálního tajemníka, aby akt podepsal poté, co bylo prověřeno, že všechny postupy byly řádně dokončeny, a aby po dohodě s generálním tajemníkem Rady zajistil jeho zveřejnění
P6_TA(2005)0197
Kotevní úchyty bezpečnostních pásů motorových vozidel ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 76/115/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel (11933/3/2004 — C6-0030/2005 — 2003/0136(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (11933/3/2004 — C6-0030/2005) [1],
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [2] k návrhu Komise Parlamentu a Radě (KOM(2003)0362),
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 67 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení pro druhé čtení dané Výborem pro dopravu a cestovní ruch (A6-0117/2005),
1. schvaluje návrh Komise;
2. konstatuje, že akt je přijat v souladu se společným postojem;
3. pověřuje svého předsedu, aby společně s předsedou Rady podepsal akt v souladu s čl. 254 odst. 1 Smlouvy o ES;
4. pověřuje generálního tajemníka, aby akt podepsal poté, co bylo prověřeno, že všechny postupy byly řádně dokončeny, a aby po dohodě s generálním tajemníkem Rady zajistil jeho zveřejnění
P6_TA(2005)0198
Praní peněz, včetně financování terorismu ***I
Legislativní usenesení Evropského parlamentu k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz, včetně financování terorismu (KOM(2004)0448 — C6-0143/2004 — 2004/0137(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0448) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 47 odst. 2 první a třetí větu a na článek 95 Smlouvy o ES, na jejichž základě byl Parlamentu předložen návrh Komise (C6-0143/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a stanoviska Hospodářského a měnového výboru, Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů, Výboru pro právní záležitosti a Petičního výboru (A6-0137/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0199
Změna akčních programů pro rovnost žen a mužů***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí Rady 2001/51/ES, kterým se zavádí akční program týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů, a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 848/2004/ES, kterým se zavádí akční program Společenství na podporu organizací působících na evropské úrovni v oblasti rovnosti žen a mužů (KOM(2004)0551 — C6-0107/2004 — 2004/0194(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0551) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl.13 odst. 2 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0107/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro práva žen a rovné příležitosti a stanovisko Rozpočtového výboru (A6-0132/2005),
1. schvaluje návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným zněním;
3. má za to, že finanční výkaz k návrhu Komise je slučitelný se stropem okruhu 3 současných finančních výhledů, aniž by došlo k omezení jiných politik;
4. žádá Komisi, aby v rámci nových finančních výhledů pro období 2007-2013 jasně uvedla vhodná rozpočtová opatření pro akční program týkající se strategie Společenství pro rovnosti žen a mužů (2001-2005) [2] a akčního programu Společenství, jehož cílem je podporovat organizace působící na evropské úrovni v oblasti rovnosti žen a mužů [3];
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0200
Čelní ochrana u motorových vozidel ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o použití systémů čelní ochrany na motorových vozidlech a o změně směrnice Rady 70/156/EHS (KOM(2003)0586 — C5-0473/2003 — 2003/0226(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0586) [1]
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 95 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0473/2003),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch a stanovisko Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0053/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svou svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu, Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0201
Nutriční a zdravotní tvrzení na potravinách ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o nutričních a zdravotních údajích týkajících se potravin (KOM(2003)0424 — C5-0329/2003 — 2003/0165(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0424) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 95 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0329/2003),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a stanoviska Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0128/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc znovu postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně pozměnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0202
Přidávání vitamínů, minerálních látek a jiných látek do potravin ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o přidávání vitamínů a minerálních látek a některých dalších látek do potravin (KOM(2003)0671 — C5-0538/2003 — 2003/0262(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0671) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 95 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C5-0538/2003),
- s ohledem na názor Výboru pro právní záležitosti ohledně navrhovaného právního základu,
- s ohledem na články 51 a 35 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a na stanovisko Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0124/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komis
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0203
Hlavní směry politiky zaměstnanosti členských států *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o hlavních směrech politiky zaměstnanosti členských států (KOM(2005)0141 - C6-0111/2005 - 2005/0057(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský Parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2005)0141) [1],
- s ohledem na článek 128 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0111/2005),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a na stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0149/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. žádá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 1a (nový)
_BAR_ (1a) Vzhledem k tomu, že struktura integrovaných hlavních směrů by měla vyústit ve vyšší účinnost Lisabonské strategie a měla by náležitým způsobem přihlédnout k hospodářské a sociální politice a politice životního prostředí. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 2
(2) V roce 2000 zahájila Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu strategii, která se zaměřuje na udržitelný hospodářský růst, zvýšení počtu a kvality pracovních míst a zlepšení sociální soudržnosti a která stanovuje dlouhodobé cíle v oblasti zaměstnanosti, avšak výsledky, kterých bylo za pět let dosaženo, jsou smíšené; _BAR_ (2) V roce 2000 zahájila Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu strategii, která se zaměřuje na udržitelný hospodářský růst, zvýšení počtu a kvality pracovních míst a zlepšení sociální soudržnosti a začlenění a která stanovuje dlouhodobý cíl plné zaměstnanosti, avšak pět let poté nejsou tyto cíle zdaleka splněny a je zřejmé, že bude nutno vyvinout mnohem větší úsilí, aby bylo dosaženo cílů zaměstnanosti do roku 2010; _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 3
(3) Předložení integrovaného balíčku zahrnujícího hlavní směry zaměstnanosti i hlavní směry hospodářské politiky pomůže lisabonskou strategii přeorientovat na růst a zaměstnanost.
Hlavní úlohu při provádění cílů lisabonské strategie, týkajících se zaměstnanosti, má evropská strategie zaměstnanosti. _BAR_ (3) Předložení integrovaného balíčku zahrnujícího hlavní směry zaměstnanosti i hlavní směry hospodářské politiky pomůže Lisabonskou strategii přeorientovat na udržitelný růst a zaměstnanost, a současně dává nový impuls politice životního prostředí, což umožní dosažení cílů, které strategie stanoví.
Základ evropské strategie zaměstnanosti tvoří cíle Lisabonské strategie týkající se zaměstnanosti, doplněné o cíle v oblasti soudržnosti a sociálního začlenění, ve spojení s obecnými zásadami dodržování rovnosti mužů a žen a vyloučení diskriminace. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 4
(4) V souladu se závěry jarního zasedání Evropské rady, které proběhlo ve dnech 22. a 23. března 2005, musejí mít cíle týkající se plné zaměstnanosti, kvality pracovních míst, produktivity práce a sociální soudržnosti jasné priority: přilákat více lidí do zaměstnání a udržet je zde a modernizovat systémy sociální ochrany; zvýšit přizpůsobivost pracovníků a podniků a pružnost trhů práce a zvýšit investice do lidského kapitálu prostřednictvím lepšího vzdělávání a kvalifikace. _BAR_ (4) V souladu se závěry jarního zasedání Evropské rady, které proběhlo ve dnech 22. a 23. března 2005, musejí mít cíle, týkající se plné zaměstnanosti, kvality pracovních míst, zajištění práce a produktivity, sociální soudržnosti a začlenění, jasné priority: podporovat rozhodnutí, která napomáhají slaďování rodinného života a práce; podporovat rovnost příležitostí; a začlenit tak více lidí do trhu práce; zvýšit zaměstnatelnost pracovníků a organizační přizpůsobivost podniků, a tím zlepšit pružnost a zajištění trhů práce, podporovat sociální začlenění prostřednictvím zapojení znevýhodněných osob, žen, mladých lidí a starších osob do pracovníků procesu, a tak zvýšit investice do lidského kapitálu prostřednictvím vzdělávání a kvalifikace, věnovat zvláštní pozornost inovaci a technologickému rozvoji a otevřít nový prostor pro tvorbu pracovních míst.
To vše vytvoří pevný základ pro modernizaci a pro zajištění solidarity a udržitelnosti systémů sociální ochrany. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 5
(5) Hlavní směry zaměstnanosti by se měly každé tři roky komplexně zrevidovat, avšak v přechodném období do roku 2008 by jejich aktualizace měla být přísně omezena. _BAR_ (5) Hlavní směry zaměstnanosti by se měly každé tři roky komplexně revidovat; během přechodného období do roku 2008 mohou být výjimečně aktualizovány. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 6
(6) Doporučení týkající se zaměstnanosti, která přijala Rada dne 14. října 2004, jsou nadále platným referenčním dokumentem. _BAR_ (6) Doporučení týkající se zaměstnanosti, která přijala Rada dne 14. října 2004, jsou nadále platným referenčním dokumentem a jsou doplněna tímto rozhodnutím. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Článek 2
Členské státy zohlední ve svých politikách zaměstnanosti všechny aspekty hlavních směrů a podají o nich zprávu v každoročně předkládaných lisabonských národních programech. _BAR_ Členské státy zohlední ve svých politikách zaměstnanosti všechny aspekty hlavních směrů, které by měly být široce vykládány, aby postihovaly nejdůležitější aspekty sociální politiky a politiky zaměstnanosti a podají zprávu o jejich zavádění s uvedením jejich vlivu na míru všeobecné zaměstnanosti, a zvláště zaměstnanosti žen a starších osob. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Odstavec předcházející hlavnímu směru 16
Dosažení plné zaměstnanosti a snížení míry nezaměstnanosti a neaktivity prostřednictvím zvýšení poptávky po pracovní síle a její nabídky je velmi důležité.
K uskutečnění tohoto cíle je nutné zlepšit atraktivitu pracovních míst, kvalitu práce i růst produktivity práce a snížit podíl pracujících chudých skupin.
Musí se plně využít součinnosti mezi kvalitou práce, produktivitou a zaměstnaností.
Je třeba učinit rázná opatření, která podpoří sociální začlenění, předejdou vylučování z trhu práce, podpoří zapojování znevýhodněných osob do pracovního procesu a která sníží regionální rozdíly v zaměstnanosti, nezaměstnanosti a produktivitě práce zejména v zaostávajících regionech.
Chceme-li dosáhnout pokroku, musíme zajistit rovné příležitosti, bojovat proti diskriminaci a uplatňovat rovný přístup k mužům i ženám. _BAR_ Dosažení plné zaměstnanosti a snížení míry nezaměstnanosti a neaktivity prostřednictvím zvýšení poptávky po pracovní síle a její nabídky je velmi důležité.
K uskutečnění tohoto cíle je nutné zlepšit atraktivitu pracovních míst, kvalitu práce i růst produktivity práce, a tím přispět ke konkurenceschopnosti evropské ekonomiky.
Musí se plně využít součinnosti mezi kvalitou práce, produktivitou a zaměstnaností.
Je třeba učinit rázná opatření a příslušná rozhodnutí, která podpoří sociální začlenění, předejdou vylučování z trhu práce, podpoří zapojování znevýhodněných osob, žen, mladých lidí a starších osob do pracovního procesu, a která sníží regionální rozdíly v zaměstnanosti, nezaměstnanosti a produktivitě práce, zejména v zaostávajících regionech.
Pro dosažení pokroku v této oblasti je nezbytné zajistit rovné příležitosti, včetně rovných příležitostí pro legální přistěhovalce a ty, kteří přistěhovalci nejsou, bojovat proti všem druhům diskriminace a uplatňovat rovný přístup k mužům i ženám. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Příloha, Oddíl 1, odstavec předcházející hlavnímu směru 17
Zvyšování úrovně zaměstnanosti představuje nejúčinnější způsob, jak dosáhnout hospodářského růstu a jak povzbudit ekonomiky podporující sociální začlenění a zároveň zajistit záchranné sítě pro ty, kteří nejsou schopni pracovat.
S ohledem na očekávaný pokles obyvatelstva v produktivním věku je velmi důležité podporovat nový celoživotní přístup k práci a modernizaci systémů sociální ochrany, prostřednictvím kterých by se zajistila jejich přiměřenost, finanční udržitelnost a schopnost reagovat na měnící se potřeby společnosti.
V rámci nového mezigeneračního přístupu by se měla zvláštní pozornost věnovat odstraňování přetrvávajících rozdílů v zaměstnanosti u mužů a žen a nízkým mírám zaměstnanosti u starších pracovníků a mladých lidí.
Rovněž je nezbytné zabývat se nezaměstnaností mládeže, jejíž míra je v průměru dvakrát vyšší než celková míra nezaměstnanosti.
Musejí být vytvořeny podmínky, které budou podporovat zvyšování zaměstnanosti bez ohledu na to, zda se jedná o první zaměstnání, návrat do práce po určitém přerušení či přání prodloužit si pracovní život.
Důležitá je kvalita práce, která je dána platem a výhodami, pracovními podmínkami, jistotou práce, možnostmi celoživotního učení a perspektivou profesního postupu, jakož i podpora a podněty plynoucí ze systémů sociální ochrany.
K celoživotnímu přístupu k práci by mělo přispět provádění evropského paktu mládeže. _BAR_ Hospodářský růst umožňuje zvýšit úroveň zaměstnanosti a představuje nejúčinnější základ sociální ekonomiky podporující sociální začlenění a zároveň zajišťující záchrannou síť pro ty, kteří nejsou schopni pracovat.
S ohledem na nové a měnící se potřeby společnosti, nové formy marginalizace, zejména domácí násilí a očekávaný pokles obyvatelstva v produktivním věku je stále důležitější podporovat nový celoživotní přístup k práci prostřednictvím celoživotního učení a modernizace systémů sociální ochrany pro zajištění jejich přiměřenosti, finanční udržitelnosti a schopnosti reagovat na měnící se potřeby společnosti.
V rámci nového mezigeneračního přístupu by se měla věnovat zvláštní pozornost a přijmout přiměřená opatření k odstraňování přetrvávajících rozdílů v práci a mzdách u mužů a žen a nízkým mírám zaměstnanosti u starších pracovníků a mladých lidí.
Musejí být vytvořeny podmínky, které budou podporovat zvyšování zaměstnanosti bez ohledu na to, zda se jedná o první zaměstnání, návrat do práce po určitém přerušení či přání prodloužit si pracovní život.
Důležitá je kvalita práce, která je dána platem a výhodami, pracovními podmínkami, dodržováním ochrany zdraví při práci a bezpečnosti práce, jistotou práce, možnostmi celoživotního učení a perspektivou profesního postupu, jakož i podpora a podněty plynoucí ze systémů daňové a sociální ochrany.
Účinným příspěvkem k zapojení mladých lidí do pracovního života a do společnosti, k solidaritě mezi generacemi a k upevnění konkurenceschopnosti evropské ekonomiky založené na schopnostech, znalostech a respektování přístupu k práci v průběhu celého života by mělo být provádění Evropského paktu mládeže a koordinace iniciativ předložených na jeho základě. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Příloha, Oddíl 1, hlavní směr 17
Hlavní směr. Podporovat celoživotní přístup k práci: obnovením snahy o vybudování cest k zaměstnanosti pro mladé lidi a snížením jejich nezaměstnanosti, rozhodnými opatřeními k odstranění rozdílů v zaměstnanosti, nezaměstnanosti a v platech mužů a žen; lepším souladem mezi pracovním a soukromým životem, včetně zajištění přístupných a dostupných zařízení péče o děti a jiných rodinných příslušníků; prostřednictvím moderních penzijních systémů a systémů zdravotní péče, zajištěním jejich přiměřenosti, finanční udržitelnosti a schopnosti reagovat na měnící se potřeby tak, aby tyto systémy podporovaly zaměstnanost a prodlužování pracovního života a aby podněcovaly k setrvání v práci a odrazovaly od předčasného odchodu do důchodu; pomocí pracovních podmínek podporujících aktivní stárnutí (Integrovaný hlavní směr č. 17). Viz též integrovaný hlavní směr "zabezpečit ekonomickou udržitelnost" (č. 2). _BAR_ Hlavní směr. Přizpůsobit práci různým etapám lidského života: obnovením snahy o vybudování cest k zaměstnanosti pro mladé lidi a snížením jejich nezaměstnanosti tím, že jim bude poskytnuto vysoce kvalitní a z hlediska každého jednotlivce přiměřené vzdělání a odborná příprava; rozhodnými opatřeními k boji proti diskriminaci na pracovištích, odstraňováním rozdílů v zaměstnanosti, nezaměstnanosti, v platech a kariérním postupu mužů a žen; usnadněním zaměstnání pro ženy, které se staly obětí domácího násilí; lepším souladem mezi pracovním a soukromým životem, podporou rovného rozdělení odpovědností v rámci rodin, podporou jednočlenných rodin a přístupem k pružným modelům práce pro ženy i muže, podporou rodičovské dovolené a zejména zajištěním přístupných a dostupných zařízení péče o děti a jiné rodinné příslušníky v souladu s cíli stanovenými na zasedání Evropské rady Barceloně v roce 2002; moderních a lepších penzijních systémů a systémů zdravotní péče, zajištěním jejich přiměřenosti, finanční udržitelnosti a schopnosti reagovat na měnící se potřeby tak, aby tyto systémy podporovaly zaměstnanost a prodlužování pracovního života na základě dobrovolnosti a aby podněcovaly k setrvání v práci a odrazovaly od předčasného odchodu do důchodu; pomocí pracovních podmínek podporujících aktivní stárnutí, a zejména postupný a pružný odchod do důchodu (Integrovaný hlavní směr č. 17). Viz též integrovaný hlavní směr "Zabezpečit ekonomickou udržitelnost" (č. 2). _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Příloha, Oddíl 1, odstavec předcházející hlavnímu směru 18
Za účelem zvýšení účasti na trhu práce a boje se sociálním vyloučením je důležité usnadnit přístup k práci uchazečům o zaměstnání, předcházet nezaměstnanosti a zajistit, aby osoby, které se stanou nezaměstnanými, byly nadále úzce napojeny na trh práce, a aby se zvyšovaly možnosti jejich zaměstnatelnosti.
K tomu je nutné odstraňovat překážky na trhu práce poskytováním pomoci při aktivním hledání práce, větším zpřístupněním odborné přípravy a jiných aktivních opatření trhu práce a zajistit, aby se lidem vyplatilo pracovat, potírat nezaměstnanost, chudobu a neaktivitu.
Zvláštní pozornost by se měla věnovat podpoře začleňování znevýhodněných osob na trh práce, rozšiřování sociálních služeb a sociální ekonomii.
Rozdíly, které panují v míře nezaměstnanosti u znevýhodněných osob i mezi státními příslušníky nečlenských zemí a státními příslušníky EU, jsou stále příliš velké a měly by být v souladu s národními cíli podstatně zmenšeny.
Obzvláště důležitý je boj s diskriminací, zpřístupnění práce postiženým osobám a začleňování migrujících osob a menšin. _BAR_ Za účelem zvýšení účasti společnosti na trhu práce a boje se sociálním vyloučením je důležité usnadnit přístup k práci uchazečům o zaměstnání, předcházet nezaměstnanosti a zajistit, aby osoby, které se stanou nezaměstnanými, byly nadále úzce napojeny na trh práce, a aby se zvyšovaly možnosti jejich zaměstnatelnosti.
K tomu je nutné odstraňovat překážky na trhu práce poskytováním pomoci při aktivním hledání práce, větším zpřístupněním odborné přípravy a jiných aktivních opatření trhu práce a zajistit, aby se lidem vyplatilo pracovat, potírat neza- městnanost, chudobu a neaktivitu.
Zvláštní pozornost by se měla věnovat podpoře začleňování znevýhodněných osob na trh práce, rozšiřování sociálních služeb a sociální ekonomii.
Rozdíly, které panují v míře nezaměstnanosti u znevýhodněných osob, žen, mladých lidí a starších osob, i mezi státními příslušníky nečlenských zemí a státními příslušníky EU, jsou stále příliš velké a měly by být v souladu s národními cíli podstatně zmenšeny.
Obzvláště důležitý je boj s diskriminací v pracovním životě, zejména pokud jde o dostupnost zaměstnání, odborné přípravy a kariérního postupu a o pracovní podmínky, zpřístupnění práce postiženým osobám a začleňování přistěhovalců a menšin. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Příloha, Oddíl 1, hlavní směr 18
Hlavní směr. Zajistit trhy práce, které by podporovaly začleňování uchazečů o práci a znevýhodněných osob prostřednictvím: aktivních a preventivních opatření na trhu práce, která by zahrnovala včasnou identifikaci potřeb, pomoc při hledání práce, vedení a odbornou přípravu v rámci individuálních akčních plánů, poskytování sociálních služeb, které jsou nezbytné pro účely podpory začleňování znevýhodněných osob na trh práce a pro přispívání k sociální a územní soudržnosti a potírání chudoby; průběžným přezkoumáváním daňových systémů a systémů dávek, včetně správy a podmíněnosti dávek, a snižováním horních hranic daňových sazeb tak, aby se lidem práce vyplatila a zajistila jim odpovídající úroveň sociální ochrany. (Integrovaný hlavní směr č. 18). _BAR_ Hlavní směr. Zajistit trhy práce, které by byly otevřené uchazečům o práci a znevýhodněným osobám, ženám, mladým lidem a starším osobám, prostřednictvím: aktivních opatření na poli zaměstnanosti a preventivních opatření pro boj s nezaměstnaností, která by zahrnovala včasnou identifikaci potřeb, kroky k vytvoření nových zdrojů zaměstnanosti v oblastech jako sociální služby a zdravotnictví, životní prostředí či nové technologie, pomoc při hledání práce, vedení a odbornou přípravu v rámci individuálních akčních plánů, poskytování sociálních služeb, které jsou nezbytné pro účely podpory začleňování znevýhodněných osob na trh práce a pro přispívání k sociální a územní soudržnosti a potírání chudoby; podporováním rozvoje družstevního a dobrovolnického sektoru a průběžným přezkoumáváním daňových systémů a systémů dávek, včetně příslušných kritérií a jejich řízení, a snižováním horních hranic daňových sazeb tak, aby se lidem práce vyplatila a trvale jim zajistila odpovídající úroveň sociální ochrany. Zvláštní úsilí je třeba věnovat těm, kdo trpí jakýmkoli postižením, vytvářet politiky k podpoře jejich zaměstnávání a vytváření bezbariérového prostředí. Je rovněž zapotřebí podniknout kroky k podpoře plné integrace přistěhovalců ve společnosti i na pracovišti a k potírání rasismu, všech forem diskriminace a obtěžování na pracovišti a ve společnosti. (Integrovaný hlavní směr č. 18). _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Příloha, Oddíl 1, hlavní směr 19
Hlavní směr. Zlepšit přizpůsobování se potřebám trhu: modernizací a posilováním institucí na trhu práce, zejména služeb zaměstnanosti; větší transparentností pracovních příležitostí a možností vzdělávání na národní a evropské úrovni, která by usnadnila mobilitu v rámci Evropy; lepším předvídáním kvalifikačních požadavků, nedostatků a překážek na trhu práce; odpovídajícím řízením ekonomické migrace. (Integrovaný hlavní směr č. 19). _BAR_ Hlavní směr. Zlepšit řízení zaměstnanosti: modernizací a posilováním institucí na trhu práce, zejména služeb zaměstnanosti; větší průhledností a dostupností pracovních příležitostí a možností vzdělávání a rekvalifikace na národní a evropské úrovni, aby tak byla omezena doba nezaměstnanosti; rozvoj výuky cizích jazyků, která by usnadnila mobilitu v rámci Evropy; lepším předvídáním kvalifikačních požadavků, nedostatků a překážek na trhu práce; odpovídajícím a rychlým řízením pohybů migrace v duchu agendy z Tampere (Integrovaný hlavní směr č. 19). _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Příloha, Oddíl 1, hlavní směr 19 a (nový)
_BAR_ Hlavní směr. Předcházet chorobám a snižovat tak náklady na pracovní sílu a deficity ve státním zdravotnictví v zájmu snížení počtu případů předčasného odchodu do důchodu z důvodu trvalé invalidity a počtu vyplácených důchodů, které jsou důsledkem pracovních úrazů nebo nemocí z povolání (Integrovaný hlavní směr č. 19). _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Příloha, oddíl 2, nadpis
Zvýšit přizpůsobivost pracovníků a podniků a pružnost trhů práce _BAR_ Zvýšit přizpůsobivost pracovníků a podniků a pružnost a zajištění trhů práce _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Příloha, Oddíl 2, odstavec 1
Evropa musí zlepšit svou schopnost předvídat a aktivovat hospodářské a sociální změny a vyrovnávat se s nimi.
To znamená, že náklady práce musejí příznivě podporovat zaměstnanost a že moderní formy organizace práce a dobře fungující trhy práce musejí umožňovat kombinování flexibility s jistotou pracovních míst v souladu s požadavky společností a pracovníků.
Rovněž by se tak mělo předcházet segmentaci trhů práce a omezení nehlášené práce. _BAR_ Evropa musí zlepšit svou schopnost předvídat a aktivovat hospodářské a sociální změny a vyrovnávat se s nimi.
To znamená, že náklady práce musejí příznivě podporovat zaměstnanost a že moderní formy organizace práce, celoživotní učení a dobře fungující trhy práce musejí umožňovat kombinování flexibility s jistotou pracovních míst, a více příležitostí spojit pracovní a soukromý život v souladu s požadavky společností a pracovníků.
Rovněž by se tak mělo předcházet segmentaci trhů práce a omezení práce bez povolení. _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Příloha, Oddíl 2, odstavec 2
V dnešní čím dál více se globalizující ekonomice, pro kterou je charakteristické otevírání trhů a neustálé zavádění nových technologií, se podniky i pracovníci musejí vyrovnat s potřebou a také i s příležitostí přizpůsobit se.
Ačkoli proces strukturálních změn růstu a zaměstnanosti celkově prospívá, je tento proces též příčinou transformací, které jsou pro některé pracovníky a podniky rušivé.
Aby podniky dokázaly reagovat na náhlé změny poptávky po zboží a službách, aby se přizpůsobily novým technologiím, byly s to neustále inovovat, a tudíž i neustále konkurenceschopné, musejí být flexibilnější.
Rovněž musejí reagovat na zvyšující se poptávku po kvalitních pracovních místech v souvislosti s osobními preferencemi pracovníků a změnami, kterými prochází rodina, a budou se muset vyrovnat se stárnoucí pracovní silou a menším počtem mladých, nově nastupujících, osob.
Pracovní život je nyní komplexnější, protože rozvržení práce je různorodější a nepravidelnější, a pracovníci musejí během životního cyklu úspěšně zvládnout větší počet přechodů.
S ohledem na rychle se měnící ekonomiky a s tím související restrukturalizace se pracovníci musejí vyrovnat s novými způsoby práce, které zahrnují větší využívání informačních a komunikačních technologií (ICT), se změnami svého profesního statusu a musejí být připraveni celoživotně se vzdělávat.
Pro rozsáhlejší zpřístupnění pracovních příležitostí celkově i v EU je nutná geografická mobilita. _BAR_ V dnešní stále více se globalizující ekonomice, pro kterou je charakteristické otevírání trhů a neustálé zavádění nových technologií, se podniky i pracovníci musejí vyrovnat s potřebou i s příležitostí přizpůsobit se.
Ačkoli proces strukturálních změn růstu a zaměstnanosti celkově prospívá, je tento proces též příčinou transformací, které jsou pro některé pracovníky a podniky rušivé.
Podniky se musí dostat do takového postavení, aby mohly flexibilně reagovat na změny poptávky po zboží a službách, přizpůsobily se novým technologiím, a byly samy schopny inovovat, a tudíž být i neustále konkurenceschopné.
Rovněž by měly být schopny uspokojit zvyšující se poptávku po vyšší kvalitě pracovních míst v souvislosti s osobními preferencemi pracovníků a změnami, kterými prochází rodina, a budou se muset vyrovnat se stárnoucí pracovní silou a menším počtem mladých, nově nastupujících, osob.
Pracovní život je nyní komplexnější, protože rozvržení práce je různorodější a pracovníci musejí vykonávat různé druhy prací.
S ohledem na rychle se měnící ekonomiky a s tím související restrukturalizace musejí být pracovníci vybaveni tak, aby se vyrovnali s novými způsoby práce, které zahrnují větší využívání informačních a komunikačních technologií (ICT), se změnami svého profesního statusu a musejí být připraveni celoživotně se vzdělávat.
Pro rozsáhlejší zpřístupnění pracovních příležitostí v celé EU je nutná geografická mobilita. _BAR_
Pozměňovací návrh 18
Příloha, Oddíl 2, hlavní směr 20
Hlavní směr. Podporovat kombinování flexibility a jistoty pracovních míst a zmírnit segmentaci trhu práce: úpravou právních předpisů o zaměstnanosti, případným přezkoumáním úrovně flexibility, kterou poskytují smlouvy na dobu neurčitou a určitou; lepším předvídáním a pozitivním řízením změn, včetně ekonomické restrukturalizace, a zejména změn v souvislosti s otevíráním trhů tak, aby se minimalizovaly jejich sociální náklady a usnadnilo přizpůsobování se těmto změnám; podporou přechodů mezi jednotlivými profesními statusy, včetně vzdělávání, podporou samostatné výdělečné činnosti, zakládání podniků a geografické mobility; podporou a šířením inovačních a přizpůsobivých forem organizace práce; včetně zlepšování zdraví a bezpečnosti a rozmanitosti smluvních podmínek a předpisů o pracovní době, které by zlepšovaly kvalitu a produktivitu práce; přizpůsobením pracovního prostředí novým technologiím, rozhodným postupem v otázce přeměny nehlášené práce na řádné zaměstnání. (Integrovaný hlavní směr č. 20). Viz též integrovaný hlavní směr "podporovat větší soudržnost mezi makroekonomickými a strukturálními politikami" (č. 4). _BAR_ Hlavní směr. Podporovat a zvyšovat kombinování flexibility a jistoty pracovních míst a zmírnit segmentaci trhu práce podporou dobrých vztahů mezi zaměstnanci a zaměstnavateli na základě nezávislých a řádně zmocněných odborářských organizací a zkvalitňováním informovanosti a konzultací s pracovníky: úpravou a racionalizací právních předpisů o zaměstnanosti, případným přezkoumáním úrovně flexibility a jistoty, kterou poskytují smlouvy na dobu neurčitou a určitou; lepším předvídáním a pozitivním řízením změn, včetně ekonomické restrukturalizace, a zejména změn v souvislosti s otevíráním trhů tak, aby se minimalizovaly jejich sociální náklady a usnadnilo přizpůsobování se novým podmínkám; podporou přechodů mezi jednotlivými profesními statusy, včetně vzdělávání, podporou samostatné výdělečné činnosti, zakládání podniků a geografické mobility; podporou a šířením inovačních a přizpůsobivých forem organizace práce; účinnými opatřeními k omezení úrazovosti na pracovišti pomocí lepší ochrany proti rizikům na pracovišti, zejména prostřednictvím smluv na evropské úrovni a rozmanitostí smluvních podmínek spolu s pružnou pracovní dobou, které by zlepšovaly kvalitu zaměstnání, produktivitu práce a sladění rodinného a pracovního života; přizpůsobením pracovního prostředí novým technologiím, rozhodným postupem v otázce přeměny nedovolené práce na řádné zaměstnání a boje proti šedé ekonomice (Integrovaný hlavní směr č. 20). Viz též integrovaný hlavní směr "podporovat větší soudržnost mezi makroekonomickými a strukturálními politikami" (č. 4). _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Příloha, oddíl 2, odstavec předcházející hlavnímu směru č. 21
Aby se vytváření pracovních míst maximalizovalo, aby se zachovala konkurenceschopnost a přispělo k obecnému ekonomickému rámci, měl by být celkový vývoj mezd v souladu s růstem produktivity v daném ekonomickém cyklu a měl by odrážet stav na trhu práce.
Může nastat situace, že pro usnadnění tvorby pracovních míst, zejména těch, která jsou málo placena, bude nutné snížit nemzdové náklady práce a přezkoumat daňové zatížení. _BAR_ Aby se vytváření pracovních míst maximalizovalo, aby se zachovala konkurenceschopnost a přispělo k obecnému ekonomickému rámci, měl by být celkový vývoj mezd v souladu s růstem produktivity.
Pro usnadnění tvorby pracovních míst se rovněž doporučuje snížit nemzdové náklady práce a přezkoumat daňové zatížení _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Hlavní směr 21
Hlavní směr. Zajistit, aby se mzdy a ostatní náklady práce vyvíjely příznivě pro zaměstnanost podporováním právního rámce pro jednání o mzdě, který by plně respektoval úlohu sociálních partnerů a odrážel rozdíly v produktivitě i trendy pracovního trhu na úrovni odvětví a regionů; monitorováním a případně změnou struktury a úrovně nemzdových nákladů práce a jejich dopadu na pracovní místa, a to zejména pro málo placené osoby a osoby, které na trh práce vstupují poprvé. (Integrovaný hlavní směr č. 21). Viz též integrovaný hlavní směr "zajistit, aby vývoj mezd přispíval k makroekonomické stabilitě a růstu" (č. 5). _BAR_ Hlavní směr. Zajistit, aby se mzdy a ostatní náklady práce vyvíjely příznivě pro zaměstnanost zachováním a podporováním správného rámce pro systémy jednání o mzdě, zejména systémem kolektivního vyjednávání, který by plně respektoval úlohu sociálních partnerů a odrážel rozdíly v produktivitě i trendy pracovního trhu na úrovni států, i na úrovni odvětví a regionů a přitom respektoval autonomii sociálních partnerů; monitorováním a případně změnou (ve spolupráci se sociálními subjekty) struktury a úrovně nemzdových nákladů práce, zejména příspěvků na sociální pojištění, kontrolou jejich dopadu na pracovní místa, a to zejména pro pracovníky s nízkou kvalifikací, mladé lidi, kteří poprvé vstupují na pracovní trh, starší lidi, kteří si přejí pokračovat v práci, a zdravotně postižené osob; specifické kroky k odstranění platových rozdílů mezi muži a ženami včetně účinnějšího zavádění právních předpisů pro oblast rovnosti pohlaví ve vztahu k rovnosti mezd, vypracování jasných aktuálních statistik a sledování plánů pro rovnost pohlaví. (Integrovaný hlavní směr č. 21). Viz též integrovaný hlavní směr "zajistit, aby vývoj mezd přispíval k makroekonomické stabilitě a růstu" (č. 5). _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Příloha, Oddíl 3, hlavní směr 22
Hlavní směr. Zvýšit a zkvalitnit investice do lidského kapitálu: zavedením účinných strategií celoživotního učení v souladu s evropskými závazky, včetně příslušných podnětů a mechanismů sdílení nákladů pro podniky, orgány veřejné správy a jednotlivce, zejména za účelem výrazného snížení počtu žáků, kteří předčasně opouštějí školu; zlepšením přístupnosti základního, středního a vysokoškolského odborného vzdělávání, včetně učňovského vzdělávání a odborné přípravy pro podnikání; větším zapojením do celoživotního vzdělávání a celoživotní praktické odborné přípravy, zejména v případě pracovníků s nízkou kvalifikací a starších pracovníků. (Integrovaný hlavní směr č. 22). Viz též integrovaný hlavní směr "zvýšit a zlepšit investice do výzkumu a vývoje" (č. 12). _BAR_ Hlavní směr. Zvýšit a zkvalitnit investice do lidského kapitálu: zavedením účinných strategií celoživotního učení ve spolupráci se sociálními partnery, v souladu s evropskými závazky, včetně příslušných podnětů a mechanismů sdílení nákladů pro podniky, veřejný sektor a jednotlivce, určit a naplánovat opatření potřebná k výraznému snížení počtu žáků, kteří předčasně opouštějí školu; zlepšením přístupnosti základního, středního a vysokoškolského odborného vzdělávání, odborného vzdělávání neuniverzitního typu, podporou podnikání na všech úrovních vzdělávání a využíváním informační společnosti a nových technologií; větším zapojením do celoživotního vzdělávání a celoživotní praktické odborné přípravy, zejména v případě pracovníků s nízkou kvalifikací, starších pracovníků, žen, zejména po jejich návratu do práce, zaměstnanců MSP, a podporováním výměnných programů pro učitele a studenty mezi podniky na národní úrovni i mezi členskými státy (Integrovaný hlavní směr č. 22). Viz též integrovaný hlavní směr "zvýšit a zlepšit investice do výzkumu a vývoje" (č. 12). _BAR_
Pozměňovací návrh 22
Příloha, oddíl 3, hlavní směr č. 23
Hlavní směr. Přizpůsobit systémy vzdělávání a odborné přípravy novým kvalifikačním požadavkům: lepším určením profesních potřeb a hlavních schopností a předvídáním budoucích kvalifikačních požadavků; rozšířením nabídky nástrojů vzdělávání a odborné přípravy; rozvíjením rámců na podporu transparentnosti kvalifikací, jejich účinného uznávání a potvrzením neformálního a informálního učení; zajišťováním atraktivity, otevřenosti a vysoce kvalitních norem pro systémy vzdělávání a odborné přípravy. (Integrovaný hlavní směr č. 23). _BAR_ Hlavní směr. Přizpůsobit systémy vzdělávání a odborné přípravy novým kvalifikačním požadavkům: lepším určením profesních potřeb a hlavních schopností a předvídáním budoucích kvalifikačních požadavků; a podporovat úzkou spolupráci mezi průmyslem a vzdělávacími a výzkumnými centry, aby bylo u evropských podniků zajištěno nejlepší prostředí pro inovace, rozšířením nabídky nástrojů vzdělávání a odborné přípravy; rozvíjením rámců na podporu průhlednosti rovnocenných kvalifikací, jejich účinného uznávání a potvrzením neformálního a informálního učení; zajišťováním atraktivity, otevřenosti a vysoce kvalitních norem pro systémy vzdělávání a odborné přípravy, včetně systémů, které by splňovaly specifické požadavky osob znevýhodněných na trhu práce, zejména žen, mladých lidí a starších osob; zvláštní úsilí by mělo být věnováno získání studentů a vědců ze třetích zemí (Integrovaný hlavní směr č. 23). _BAR_
Pozměňovací návrh 23
Příloha, oddíl 3, odstavec po hlavním směru č. 23
Při přijímání příslušných opatření by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost řádné správě politik zaměstnanosti.
Měly by zřídit rozsáhlé partnerství pro změnu, na kterém by se podílely parlamentní subjekty a zúčastněné strany, včetně subjektů na regionální a místní úrovni.
Hlavní roli by měli hrát evropští a národní sociální partneři.
Členské státy by měly vymezit závazky a cíle v souladu s hlavními směry a doporučeními Evropské unie.
Pro zajištění řádné správy je rovněž důležité transparentní přidělování administrativních a finančních zdrojů.
Členské státy by po dohodě s Komisí měly prostředky ze strukturálních fondů, zejména Evropského sociálního fondu, směřovat na provádění evropské strategie zaměstnanosti a o uskutečněných opatřeních by měly podávat zprávy.
Zvláštní pozornost by měla být věnována posilování institucionální a administrativní kapacity v členských státech. _BAR_ Při přijímání příslušných opatření by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost řádné správě politik zaměstnanosti.
Měly by zřídit rozsáhlé partnerství pro změnu, na kterém by se podílely parlamentní subjekty a všechny zúčastněné strany na evropské, národní, regionální a místní úrovni.
Členské státy, regionální a místní subjekty by měly vymezit závazky a ověřitelné cíle v souladu s hlavními směry a doporučeními Evropské unie a specifickými regionálními a místními potřebami.
Pro zajištění řádné správy je rovněž důležité průhledné přidělování administrativních a finančních zdrojů.
Členské státy a regiony by po dohodě s Komisí měly prostředky ze strukturálních fondů, zejména Evropského sociálního fondu, směřovat na provádění evropské strategie zaměstnanosti a o uskutečněných opatřeních by měly podávat zprávy.
Zvláštní pozornost by měla být věnována posilování institucionální a administrativní kapacity v členských státech a regionech. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0211
Transevropské energetické sítě ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě a ruší rozhodnutí č. 96/391/ES a 1229/2003/ES (KOM(2003)0742 — C5-0064/2004 — 2003/0297(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0742) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 156 Smlouvy o ES, v souladu s kterými mu byl návrh předložen Komisí (C5-0064/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a stanoviska Hospodářského a měnového výboru, Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A6-0134/2005),
1. schvaluje návrh Komise v jeho pozměněné podobě;
2. žádá Komisi, aby mu návrh znovu předložila k posouzení, jestliže zamýšlí tento návrh podstatně upravit nebo ho nahradit jiným zněním;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0212
Energetická účinnost při konečném použití a energetické služby ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o účinnosti využití energie koncovými uživateli a o energetických službách (KOM(2003)0739 — C5-0642/2003 — 2003/0300(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2003)0739) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a čl. 175 odst. 1 Smlouvy o ES, na jejichž základě mu byl předložen návrh Komise (C5-0642/2003),
- s ohledem na článek 51 svého jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a stanoviska Výboru pro hospodářství a měnu a Výboru pro otázky životního prostředí, zdraví lidu a bezpečnost potravin (A6-0130/2005),
1. schvaluje návrh Komise v pozměněném znění;
2. vyzývá Komisi, aby ho znovu pověřila se jím zabývat, pokud hodlá tento návrh zásadním způsobem změnit nebo nahradit jiným zněním;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal stanovisko Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0213
Infrastruktura pro výměnu geografických informací ve Společenství (INSPIRE) ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o vybudování prostorové informační infrastruktury ve Společenství (INSPIRE) (KOM(2004)0516 — C6-0099/2004 — 2004/0175(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0516) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 175 odst. 1 Smlouvy o ES, v souladu se nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0099/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0108/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0214
Zajištění ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS a směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES (KOM(2004)0273 — C6-0038/2004 — 2004/0097(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0273) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst.2 a čl. 47 odst. 2 a článek 55 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0038/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru a stanovisko Výboru pro právní záležitosti (A6-0146/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0215
Podpora rozvoje venkova pomocí EAFRD *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EAFRD) (KOM(2004)0490 — C6-0181/2004 — 2004/0161(CNS))
(postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0490) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0181/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (CESE 251/05),
- s ohledem na zprávu Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova a na stanoviska Rozpočtového výboru a Výboru pro regionální rozvoj (A6-0145/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 3
(3) Reforma Společné zemědělské politiky v červnu 2003 a v dubnu 2004 zavedla velké změny, které budou mít pravděpodobně významný vliv na hospodářství na celém území Společenství z hlediska vzorců zemědělské produkce, metod obhospodařování půdy, zaměstnanosti a širších sociálních a hospodářských podmínek ve venkovských oblastech.
(3) Reforma Společné zemědělské politiky v červnu 2003 a v dubnu 2004 zavedla velké změny, které budou mít pravděpodobně významný vliv na hospodářství na celém území Společenství z hlediska strukturálního rozvoje zemědělství, regionálního rozložení a intenzity výroby a z hlediska vzorců zemědělské produkce a metod obhospodařování půdy, zaměstnanosti a širších sociálních a hospodářských podmínek ve venkovských oblastech.
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 3a (nový)
(3a) V následujících letech se bude evropský potravinářský a zemědělský sektor stále více liberalizovat a bude muset být konkurenceschopný na globálních trzích.
Společné politiky EU by měly poskytnout příležitosti k lepší konkurenceschopnosti prostřednictvím inovací.
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 3b (nový)
(3b) Větší konkurenceschopnost v potravinářském a zemědělském sektoru ve venkovských oblastech bude vyžadovat rozvoj evropských značek kvality, které odrážejí bezpečnost potravin, dokumentaci o výrobních postupech (dohledatelnost), zdraví a dobré životní podmínky zvířat, environmentální a pracovní podmínky.
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 5
(5) Společenství může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity, jak je stanoveno v článku 5 Smlouvy.
Protože rozvoje venkova v dané míře nemohou členské státy dosáhnout vzhledem k jeho spojení s dalšími nástroji společné zemědělské politiky a míře rozdílností mezi venkovskými oblastmi a limitům finančních zdrojů členských států v rozšířené unii, lze jich lépe dosáhnout na úrovni Společenství prostřednictvím víceleté záruky financování ze strany Společenství a soustředěním se na jejich priority.
Podle zásady proporcionality uvedené v článku 5 Smlouvy toto nařízení nepřesahuje rámec toho, co je nutné k dosažení uvedeného cíle.
(5) Společenství může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity, jak je stanoveno v článku 5 Smlouvy.
Protože rozvoje venkova v dané míře nemohou členské státy dosáhnout vzhledem k jeho spojení s dalšími nástroji společné zemědělské politiky a míře rozdílností mezi venkovskými oblastmi a limitům finančních zdrojů členských států v rozšířené unii, lze jich lépe dosáhnout na úrovni Společenství prostřednictvím víceleté záruky financování ze strany Společenství a soustředěním se na jejich priority.
Evropská unie musí zajistit, aby toto nařízení bylo finančně životaschopné, a to prostřednictvím alokací dostatečných prostředků, které umožní finanční pokrytí jak starších tak i nových činností v oblasti rozvoje venkova.
Podle zásady proporcionality uvedené v článku 5 Smlouvy toto nařízení nepřesahuje rámec toho, co je nutné k dosažení uvedeného cíle.
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 6
(6) Činnosti Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, dále jen "fond" a operace, k nimž přispívá, musí být konsistentní a slučitelné s jinými politikami Společenství a vyhovovat všem právním předpisům Společenství.
(6) Činnosti Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, dále jen "fond" a operace, k nimž přispívá, musí být konsistentní a slučitelné s politikou soudržnosti ve venkovských oblastech a s jinými politikami Společenství a vyhovovat všem právním předpisům Společenství.
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 7
(7) Ve své činnosti ve prospěch rozvoje venkova pečuje Společenství o to, aby podporovalo odstraňování rozdílů a napomáhalo rovnoprávnosti žen a mužů v souladu s články 2 a 3 Smlouvy.
(7) Ve své činnosti ve prospěch rozvoje venkova pečuje Společenství o to, aby podporovalo odstraňování rozdílů a napomáhalo nediskriminaci a rovnoprávnosti žen a mužů v souladu s články 2 a 3 Smlouvy.
Pozměňovací návrh 7
Bod odůvodnění 11
(11) K zajištění udržitelného rozvoje venkovských oblastí je nezbytné soustředit se na omezené množství ústředních prioritních cílů na úrovni Společenství vztahujících se ke konkurenceschopnosti zemědělství a lesnictví, obhospodařování půdy a životnímu prostředí a kvalitě života a diverzifikaci činností v těchto oblastech.
(11) K zajištění udržitelného rozvoje venkovských oblastí je nezbytné soustředit se na omezené množství ústředních prioritních cílů na úrovni Společenství vztahujících se ke konkurenceschopnosti zemědělství a lesnictví, obhospodařování půdy a životnímu prostředí a kvalitě života a diverzifikaci činností v těchto oblastech, ale vzít přitom v úvahu rozmanitost situací v rámci EU počínaje vzdálenými venkovskými oblastmi, které trpí odlivem obyvatel a úpadkem, až po oblasti kolem velkých měst, které jsou pod rostoucím tlakem městských center.
Pozměňovací návrh 8
Bod odůvodnění 16
(16) Poskytnutí konkrétních výhod mladým zemědělcům jim může pomoci při zahájení činnosti a strukturálních úpravách hospodářství po počátečním zavedení.
Opatření pro zahájení činnosti by mělo být zefektivněno poskytnutím jednorázové finanční částky podmíněné vypracováním obchodního plánu zajišťujícího rozvoj činností mladých zemědělců.
(16) Poskytnutí konkrétních výhod mladým zemědělcům jim může pomoci při zahájení činnosti a strukturálních úpravách hospodářství po počátečním zavedení.
Opatření pro zahájení činnosti by mělo být podmíněno předložením odpovídajícího obchodního plánu jakožto nástroje, který po delší dobu zajistí rozvoj činnosti nového podniku.
Pro usnadnění zahájení činnosti a rozvoje nového podniku by měl být tento obchodní plán zajištěn vhodnými pobídkami prostřednictvím integrovaného balíčku opatření, jež by se týkala různých intervenčních os.
Pozměňovací návrh 9
Bod odůvodnění 23
(23) Zlepšení zpracování a prodeje primární zemědělské a lesnické produkce by mělo být podpořeno investicemi zaměřenými na zlepšování efektivity v odvětví zpracování a prodeje, prosazováním zpracování zemědělské a lesnické produkce pro obnovitelnou energii, otvíráním nových možností trhu pro zemědělské a lesnické výrobky, zdůrazněním kvality, zlepšením činnosti v oblasti ochrany životního prostředí, bezpečnosti při práci, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat podle potřeby zaměřením se na malé podniky a mikropodniky, které mají lepší předpoklady k tomu, aby přidaly hodnotu místním produktům při zjednodušení podmínek investiční podpory v porovnání s podmínkami stanovenými v nařízení Rady (ES) č.
1257/1999.
(23) Zlepšení zpracování a prodeje primární zemědělské a lesnické produkce by mělo být podpořeno investicemi zaměřenými na zlepšování efektivity v odvětví zpracování a prodeje, prosazováním zpracování zemědělské a lesnické produkce pro obnovitelnou energii, otvíráním nových možností trhu pro zemědělské a lesnické výrobky, zdůrazněním kvality, zlepšením činnosti v oblasti ochrany životního prostředí, bezpečnosti při práci, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat, prostřednictvím podpory mikropodniků, malých a středních podniků a sdružení producentů, které mají lepší předpoklady k tomu, aby přidaly hodnotu místním produktům při zjednodušení podmínek investiční podpory v porovnání s podmínkami stanovenými v nařízení Rady (ES) č.
1257/1999.
Pozměňovací návrh 10
Bod odůvodnění 32
(32) Platby přírodou znevýhodněným horským oblastem a jiným znevýhodněným oblastem by měly na základě stálého využívání zemědělské půdy přispívat k zachování životního prostředí a udržování a podpoře udržitelných zemědělských systémů.
Měly by být stanoveny objektivní parametry pro stanovení výše plateb k zajištění účinnosti tohoto programu podpory a dosažení jeho cílů.
(32) Platby přírodou znevýhodněným horským oblastem a jiným znevýhodněným oblastem by měly na základě stálého využívání zemědělské půdy přispívat k zachování životního prostředí a udržování a podpoře udržitelných zemědělských systémů.
Měly by být stanoveny objektivní parametry pro stanovení výše plateb k zajištění účinnosti tohoto programu podpory a dosažení jeho cílů.
Zatímco se v budoucnu bude zachovávat nezbytná kontinuita při vytyčování hranic znevýhodněných oblastí, základní koncepce by se měla zaměřit hlavně na přírodní znevýhodnění v rámci členského státu.
U systému kompenzačních plateb by členské státy měly být vyzvány k tomu, aby vyvinuly systémy, které diferencují objektivně.
Komise je vyzvána k tomu, aby předložila komplexní studii o tom, jak definovat znevýhodněné oblasti a brát v úvahu všechny relevantní aspekty.
Do té doby by měla platit současná definice.
Pozměňovací návrh 11
Bod odůvodnění 33
(33) Podpora by měla být stále poskytována zemědělcům na pomoc řešení specifických nevýhod v příslušných oblastech vyplývajících z provedení směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin přispívajících k účinnému řízení programu NATURA 2000.
(33) Zatímco by měla být stále poskytována podpora zemědělcům a majitelům lesů na pomoc řešení specifických nevýhod v příslušných oblastech vyplývajících z provedení směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin přispívajících k účinnému řízení programu NATURA 2000, Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova by měl být pouze sekundárním zdrojem takového financování.
Vedle ostatních evropských fondů jsou primárními zdroji financování především národní a regionální rozpočty.
Pozměňovací návrh 12
Bod odůvodnění 34
(34) Platby v oblasti agroenvironmentu by měly i nadále hrát významnou úlohu při podpoře udržitelného rozvoje venkovských oblastí a v reakci na zvyšující se poptávku společnosti po službách životního prostředí.
Měly by dále podporovat zemědělce v tom, aby sloužili společnosti jako celku zaváděním nebo stálým užíváním metod zemědělské produkce slučitelných s ochranou a zlepšováním životního prostředí, krajiny a jejích vlastností, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti.
V souladu se zásadou, že platit má ten, kdo znečištění způsobí, by tyto platby měly hradit pouze závazky překračující rozsah příslušných povinných norem.
(34) Platby v oblasti agroenvironmentu by měly i nadále hrát významnou úlohu při podpoře udržitelného rozvoje venkovských oblastí a v reakci na zvyšující se poptávku společnosti po službách životního prostředí.
Měly by dále podporovat zemědělce v tom, aby sloužili společnosti jako celku zaváděním nebo stálým užíváním metod zemědělské produkce slučitelných s ochranou a zlepšováním životního prostředí, krajiny a jejích vlastností, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti.
V souladu se zásadou, že platit má ten, kdo znečištění způsobí, by tyto platby měly hradit pouze závazky překračující rozsah příslušných povinných norem, přičemž vedle kompenzace dopadů na náklady a výnosy by měly mít povahu pobídky.
Pozměňovací návrh 13
Bod odůvodnění 45
(45) Je nutné, aby změny ve venkovských oblastech byly spojeny se zvyšováním rozmanitosti zemědělských činností směrem k nezemědělským činnostem a rozvoji nezemědělských odvětví, podpoře zaměstnanosti, zlepšení základních služeb a investování pro zvýšení atraktivity zemědělských oblastí za účelem změny trendu hospodářského a sociálního úpadku a vylidňování venkova.
V tomto ohledu je také třeba vyvíjet snahu o zvyšování lidského potenciálu.
(45) Je nutné, aby změny ve venkovských oblastech byly spojeny se zvyšováním rozmanitosti zemědělských činností směrem k nezemědělským činnostem a rozvoji nezemědělských odvětví, podpoře zaměstnanosti, zlepšení základních služeb a investování pro zvýšení atraktivity zemědělských oblastí za účelem změny trendu hospodářského a sociálního úpadku a vylidňování venkova.
V tomto ohledu je také třeba vyvíjet snahu o zvyšování lidského potenciálu.
Opatření pro rozvoj venkova, zvláště ta, která jsou součástí prioritní osy III, by měla být prováděna vedle existujících politik, a tím by se mělo dosáhnout specifických provázaností ve venkovských oblastech.
Pozměňovací návrh 14
Bod odůvodnění 50
(50) Vzhledem k významu iniciativy LEADER by na tuto prioritu měla být vyčleněna podstatná část příspěvků fondu.
(50) Vzhledem k významu iniciativy LEADER by na tuto prioritu měla být vyčleněna adekvátní část příspěvků fondu.
Pozměňovací návrh 15
Bod odůvodnění 56
(56) Nad tyto částky musí brát členské státy v úvahu částky vytvořené modulací, jak stanovuje čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. …/… [o financování CAP].
(56) Nad tyto částky musí brát členské státy v úvahu částky vytvořené modulací, jak stanovuje čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. …/… [o financování SZP], a tyto částky, za předpokladu, že pocházejí z prvního pilíře, by měly být použity na poskytnutí přímé podpory společné zemědělské politiky v oblasti lesnictví a zemědělského hospodaření, zejména pak na zvýšení pomoci zemědělcům, kteří dostávají nejméně.
Pozměňovací návrh 16
Bod odůvodnění 58
(58) Poměr příspěvků fondu na programování rozvoje venkova by měl být stanoven vzhledem k veřejným výdajům členských států s přihlédnutím k významu priority obhospodařování půdy a prostředí, situaci v regionech, jichž se týká cíl konvergence, priority přidělené iniciativě LEADER, nejokrajovějším regionům uvedeným v článku 299 Smlouvy a ostrovům uvedeným v nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů.
(58) Poměr příspěvků fondu na programování rozvoje venkova by měl být stanoven vzhledem k veřejným výdajům členských států s přihlédnutím k významu priority obhospodařování půdy a prostředí, situaci v regionech, jichž se týká cíl konvergence, významu přikládaného iniciativě LEADER, nejokrajovějším regionům uvedeným v článku 299 Smlouvy a ostrovům uvedeným v nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů.
Pozměňovací návrh 17
Bod odůvodnění 66
(66) Rezervy společenství pro iniciativu LEADER by měly být přiděleny s ohledem na plnění programu.
Podle toho by měla být stanovena kritéria pro jejich přidělení.
Pozměňovací návrh 18
Článek 3
Pozměňovací návrh 19
Čl. 4 odst. 1 písm. a)
a) zlepšování konkurenceschopnosti zemědělství a lesnictví na základě podpory restrukturalizace;
a) zlepšování konkurenceschopnosti zemědělství a lesnictví na základě podpory rozvoje a restrukturalizace, inovací, vzdělávání a odborné kvalifikace;
Pozměňovací návrh 20
Čl. 4 odst. 1 písm. b)
b) zlepšování životního prostředí a krajiny prostřednictvím podpory pro obhospodařování půdy;
b) zlepšování životního prostředí, krajiny a hospodaření s půdou prostřednictvím podpory udržitelného obhospodařování půdy;
Pozměňovací návrh 21
Čl. 4 odst. 1 písm. c)
c) zlepšování kvality života ve venkovských oblastech a podpora diverzifikace hospodářské činnosti.
c) zlepšování kvality života ve venkovských oblastech a kulturní rozvoj těchto oblastí a podpora rozvoje a diverzifikace hospodářské činnosti.
Pozměňovací návrh 22
Čl. 4 odst. 1 písm. ca) (nové)
ca) zlepšování zásobování místních a regionálních obyvatel zemědělskými výrobky vyrobenými v jejich regionu;
Pozměňovací návrh 23
Čl. 4 odst. 1 písm. cb) (nové)
cb) zvýšení příspěvku k dodávkám udržitelné energie a k ochraně klimatu.
Pozměňovací návrh 24
Čl. 5 odst. 1
1. Fond doplňuje národní, regionální a místní akce přispívající k prioritám Společenství.
1. Fond doplňuje národní, regionální a místní akce, aniž by tím byla dotčeno provádění odpovídajících národních rozvojových programů, přispívající k prioritám Společenství.
Pozměňovací návrh 25
Čl. 5 odst. 2
2. Komise a členské státy zajistí, aby byla pomoc fondu a členských států v souladu s činnostmi, politikami a prioritami Společenství.
Pomoc fondu je v souladu s cíli hospodářské a sociální soudržnosti a zejména s cíli Evropského rybářského fondu.
2. Komise a členské státy zajistí, aby byla pomoc fondu a členských států v souladu s činnostmi, politikami a prioritami Společenství.
Pomoc fondu je v souladu s cíli hospodářské, sociální a územní soudržnosti a zejména s cíli Evropského rybářského fondu a politiky životního prostředí.
Pozměňovací návrh 26
Čl. 5 odst. 4
4. Je také třeba dosáhnout souladu s opatřeními financovanými Evropským zemědělským záručním fondem.
4. Je také třeba dosáhnout souladu s opatřeními financovanými Evropským zemědělským záručním fondem a jasně přitom rozlišovat mezi těmito opatřeními a finančními opatřeními zavedenými ostatními strukturálními fondy.
Pozměňovací návrh 27
Čl. 6 odst. 1 písm. b)
b) hospodářskými a sociálními partnery;
b) orgány reprezentujícími hospodářské a sociální partnery a venkovskými organizacemi zapojenými do tohoto sektoru;
Pozměňovací návrh 28
Čl. 6 odst. 3
3. Partnerství se zapojí do přípravy a monitorování národního strategického plánu a do přípravy, uskutečňování, monitorování a hodnocení programů rozvoje venkova.
Členské státy zapojí do různých fází programování všechny vhodné partnery s ohledem na časovou lhůtu stanovenou pro každý krok.
3. Partnerství se zapojí do přípravy a monitorování národního strategického plánu a do přípravy, uskutečňování, monitorování a hodnocení programů rozvoje venkova.
Členské státy zapojí do různých fází programování všechny vhodné partnery. Při plánování programů je proto nutné dbát na to, aby byl dostatek času na konzultace s různými partnery a na zajištění plné účasti.
Pozměňovací návrh 29
Článek 7
Pozměňovací návrh 30
Čl. 8 odst. 1
Pozměňovací návrh 31
Čl. 8 odst. 2
Pozměňovací návrh 32
Čl. 8 odst. 2a) (nový)
Pozměňovací návrh 33
Článek 8a (nový)
Článek 8a
Specifická pomoc pro malé podniky a mikropodniky
Členské státy a Komise podporují malé podniky a mikropodniky s ohledem na jejich zvláštním význam pro zaměstnanost a životní prostředí ve venkovských oblastech.
Vzhledem k zvláštnímu sociálně ekonomickému významu těchto podniků přijme každý členský stát kritéria finanční podpory, která těmto podnikům umožní přednostní přístup k prostředkům určeným na rozvoj venkova.
Pozměňovací návrh 34
Čl. 9 odst. 1 pododstavec 1
1. Rada přijímá na úrovni Společenství strategické pokyny pro rozvoj venkova na programovací období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 z hlediska priorit politiky stanovených na úrovni Společenství.
1. Rada přijímá na úrovni Společenství strategické pokyny pro rozvoj venkova, a především pro dosažení cílů uvedených v článku 4, na programovací období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 z hlediska priorit politiky stanovených na úrovni Společenství.
Pozměňovací návrh 35
Čl. 9 odst. 1 pododstavec 2
Pozměňovací návrh 36
Čl. 11 odst. 3 písm. e)
e) prostředky k zajištění koordinace s dalšími nástroji CAP a s politikou soudržnosti;
e) prostředky k zajištění koordinace mezi SZP, včetně jejích dvou pilířů 1a a 1b, na straně jedné a politikami soudržnosti, územní konvergence, regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti na straně druhé,
Pozměňovací návrh 37
Čl. 11 odst. 3 písm. ga) (nové)
ga) přehled o tom, jak plán přispívá k sociálnímu začlenění a nediskriminaci.
Pozměňovací návrh 38
Čl. 11a odst. 2
2. Každý členský stát předá svůj národní strategický plán Komisi ještě před předložením svých programů rozvoje venkova.
2. Každý členský stát předá svůj národní strategický plán Komisi před předložením nebo v okamžiku předložení svých programů rozvoje venkova.
Pokud má členský stát pouze jeden program rozvoje venkova, může být národní strategie zařazena jako samostatná kapitola.
Pozměňovací návrh 39
Čl. 12 nadpis a odst. 1
1. Poprvé v roce 2008 a každý rok nejpozději 1. října předloží každý členský stát Komisi souhrnnou zprávu o dosaženém pokroku při uskutečňování své strategie a cílů a svém příspěvku k dosažení strategických pokynů Společenství pro rozvoj venkova.
1. Nejpozději 1. října 2010 předloží každý členský stát Komisi souhrnnou zprávu o dosaženém pokroku při uskutečňování své strategie a cílů a svém příspěvku k dosažení strategických pokynů Společenství pro rozvoj venkova.
Po ukončení programovacího období předloží každý členský stát souhrnnou zprávu o programovacím období 2007 – 2013.
Pozměňovací návrh 40
Čl. 13 nadpis a odst. 1
1. Poprvé v roce 2009 a na počátku každého roku předloží Komise výroční zprávu, ve které shrne hlavní úspěchy, trendy a úkoly týkající se uskutečňování národních strategických plánů a strategických pokynů Společenství.
Tato zpráva vychází z analýzy provedené Komisí a zhodnocení výročních souhrnných zpráv členských států uvedených v článku 12 a veškerých dalších dostupných informací.
Popisuje opatření přijatá nebo připravená k přijetí členskými státy a Komisí, která navazují na závěry zprávy.
1. Po předložení zpráv členských států předloží Komise v roce 2011 zprávu, ve které shrne hlavní úspěchy, trendy a úkoly týkající se uskutečňování národních strategických plánů a strategických pokynů Společenství.
Tato zpráva vychází z analýzy provedené Komisí a zhodnocení souhrnných zpráv členských států uvedených v článku 12 a veškerých dalších dostupných informací.
Popisuje opatření přijatá nebo připravená k přijetí členskými státy a Komisí, která navazují na závěry zprávy.
Pozměňovací návrh 41
Čl. 13 odst. 2
2. Výroční zpráva Komise se odešle Radě, Parlamentu, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
2. Zpráva Komise se postoupí Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Pozměňovací návrh 42
Čl. 14 odst. 2
2. Členský stát může předložit buď samostatný program pro celé území, nebo program pro každý region.
2. Členský stát může předložit buď národní program nebo regionální programy anebo kombinaci těchto dvou typů programů.
Pozměňovací návrh 43
Článek 16
Pozměňovací návrh 44
Čl. 18 odst. 1
1. Programy rozvoje venkova se po schválení monitorovacím výborem znovu prověřují a je-li třeba, upravují se pro zbytek období na základě iniciativy členského státu nebo Komise.
Účelem těchto revizí je zohlednit výsledek hodnocení a výročních zpráv Komise, zejména s ohledem na posílení nebo úpravu způsobu, jímž jsou zohledněny priority Společenství.
Programy rozvoje venkova se v případě potřeby po přidělení rezerv iniciativy LEADER uvedených v článku 92 revidují.
1. Programy rozvoje venkova se po schválení monitorovacím výborem znovu prověřují a je-li třeba, upravují se pro zbytek období na základě iniciativy členského státu nebo Komise.
Účelem těchto revizí je zohlednit výsledek hodnocení a výročních zpráv Komise, zejména s ohledem na posílení nebo úpravu způsobu, jímž jsou zohledněny priority Společenství.
Pozměňovací návrh 45
Čl. 19 písm. a) bod va) (nový)
va) technické podpory pro zemědělce a majitele lesů;
Pozměňovací návrh 46
Čl. 19 písm. b) bod i)
i) modernizace farem;
i) modernizace farem, s rozšířením i na nejmenší podniky;
Pozměňovací návrh 47
Čl. 19 písm. b) bod va) (nový)
va) experimentálního vývoje;
Pozměňovací návrh 48
Čl. 19 písm. c) bod i)
i) pomoci zemědělcům přizpůsobit se vzrůstajícím standardům na základě právních předpisů Společenství;
i) pomoci zemědělcům přizpůsobit se vzrůstajícím standardům na základě právních předpisů Společenství, za účelem optimální bezpečnosti potravin;
Pozměňovací návrh 130
Čl. 19 bod c) bod ii)
(ii) podpory zemědělců, kteří se účastní programů jakosti potravin;
(ii) podpory zemědělců a seskupení producentů, kteří se účastní programů jakosti potravin, např. v rámci nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [2],
Pozměňovací návrh 50
Čl. 19 písm. c) bod iiia) (nový)
iiia) podpory iniciativ jako jsou místní trhy pro farmáře a místní výběrové projekty zaměřené na kvalitní potraviny;
Pozměňovací návrh 51
Čl. 19 písm. d) bod i)
i) podpory částečně soběstačných hospodářství procházejících restrukturalizací;
i) podpory částečně soběstačných hospodářství procházejících restrukturalizací, jež vykonávají činnost ve venkovských, městských a příměstských oblastech;
Pozměňovací návrh 52
Čl. 21 odst. 1 úvodní část
1. Podpora uvedená v čl. 19 písm. a) bodu ii) se poskytuje osobám, které:
1. Podpora uvedená v čl. 19 písm. a) bodu ii) je povinná pro členské státy a regiony a poskytuje se osobám, které:
Pozměňovací návrh 53
Čl. 21 odst. 1 písm. c)
c) předloží obchodní plán svých zemědělských činností.
c) předloží vhodný obchodní plán svých zemědělských činností.
Po třech letech následujících po založení podniku se ověří pokrok dosažený při naplňování obchodního plánu.
Pozměňovací návrh 54
Čl. 21 odst. 2
2. Podpora se poskytuje ve formě jednorázové prémie až do maximální výše stanovené v příloze I.
2. Podpora se poskytuje ve formě jednorázové prémie nebo úrokové dotace úvěrů až do maximální výše kapitalizované hodnoty 55000 EUR.
Pozměňovací návrh 55
Čl. 21 odst. 2a (nový)
Pro podporu uskutečňování obchodního plánu, o kterém hovoří odst. 1 písm. c), je nutné zajistit integrovaný balíček opatření, která přispívají k zakládání a rozvoji nového podniku.
Tento balíček obsahuje jedno nebo více intervenčních opatření podle hlavy IV povolujících financování dalších operací v rámci jedné nebo více os.
Pozměňovací návrh 56
Čl. 21 odst. 2b (nový)
2b. Opatření na pomoc mladým zemědělcům při zakládání podniku se promítnou do všech národních i regionálních programů rozvoje venkova.
Pozměňovací návrh 57
Čl. 21 odst. 2c (nový)
2c. Mladým zemědělcům podporovaným podle tohoto článku může být poskytnuto časové období ne delší než 5 let od založení jejich podniku ke splnění podmínek stanovených v normách Společenství nebo minimálních požadavků v souvislosti s pomocí při modernizaci farmy, kompenzacemi při přírodním znevýhodnění v horských oblastech, platbami pro jiné znevýhodněné oblasti i s platbami pro agro-environmentální záležitosti a dobré životní podmínky zvířat.
Pozměňovací návrh 58
Čl. 23 odst. 1 písm. ba) (nové)
ba) pomoci potenciálním budoucím zemědělcům a majitelům lesů pokrýt náklady na přípravu obchodního plánu rozvoje jejich zemědělských činností.
Pozměňovací návrh 59
Čl. 25 odst.1 písm. a)
a) zlepšují celkovou výkonnost zemědělského podniku a
a) zlepšují celkovou ekonomickou a environmentální výkonnost zemědělského podniku a
Pozměňovací návrh 60
Čl. 25 odst. 1 písm. aa) (nové)
aa) vytvářet pracovní místa a
Pozměňovací návrh 61
Článek 26 název
Pozměňovací návrh 62
Čl. 26 odst. 1
Podpora investic uvedená v čl. 19 písm. b) bodě ii) se poskytuje lesům, jejichž vlastníky jsou soukromníci nebo jejich sdružení nebo obce nebo jejich sdružení.
Toto omezení se netýká subtropických lesů a zalesněných oblastí na území Azor, Madeiry a francouzských zámořských departementů.
Podpora investic uvedená v čl. 19 písm. b) bodě ii) se poskytuje lesům, jejichž vlastníky jsou soukromníci nebo jejich sdružení nebo obce nebo jejich sdružení.
Toto omezení se netýká tropických nebo subtropických lesů a zalesněných oblastí na území Azor, Madeiry a francouzských zámořských departementů a nejokrajovějších regionů EU.
Podpora investic se poskytuje také při založení sdružení majitelů lesů a k jejich strukturálnímu posílení na podporu členů při udržitelném a účinnějším hospodaření s lesy.
Pozměňovací návrh 63
Čl. 26 odst. 2
2. Investice vycházejí z plánů hospodaření s lesy.
2. Pro lesní podniky větší, než je stanoveno členskými státy v jejich programech, vycházejí investice z plánů hospodaření s lesy.
Pozměňovací návrh 64
Čl. 27 odst. 1 písm. a)
a) zlepšují celkovou produktivitu podniku;
a) zlepšují celkovou ekonomickou a environmentální produktivitu podniku;
Pozměňovací návrh 65
Čl. 27 odst. 2 pododstavec 1
2. Podpora podle odstavce 1 je omezena na mikropodniky a malé podniky ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES.
V případě lesnické produkce se podpora omezuje na mikropodniky.
2. Podpora podle odstavce 1 se poskytuje mikropodnikům, malým a středně velkým podnikům ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES a sdružením producentů.
V případě lesnické produkce se podpora omezuje na mikropodniky a malé podniky a sdružení mikropodniků a malých podniků.
Pozměňovací návrh 66
Článek 28
Pozměňovací návrh 131
Čl. 30 odstavec 1 bod b)
(b) být určena pro programy kvality potravin Společenství nebo pro programy uznávané členskými státy, které vyhovují přesným podmínkám definovaným v souladu s postupy uvedenými v čl. 95 odst.
2; programy, jejichž jediným účelem je zajistit vyšší úroveň kontroly dodržování závazných norem podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů nebudou oprávněny k získání podpory;
(b) být určena pro programy kvality potravin Společenství, např. v rámci nařízení (EHS) č. 2081/92, nebo pro programy uznávané členskými státy, které vyhovují přesným podmínkám definovaným v souladu s postupy uvedenými v čl.
95 odst. 2; programy, jejichž jediným účelem je zajistit vyšší úroveň kontroly dodržování závazných norem podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů nebudou oprávněny k získání podpory;
Pozměňovací návrh 67
Čl. 31 odst. 1a (nový)
Podpora může zahrnovat informační a propagační činnosti pro:
a) spolupráci, přenos informací nebo navazování vztahů mezi zemědělci, zpracovateli nebo jinými aktéry trhu v rámci agropotravinářského řetězce;
b) přenos odborných znalostí a nejlepších postupů mezi zemědělci, zpracovateli nebo jinými aktéry trhu v rámci agropotravinářského řetězce.
Pozměňovací návrh 68
Hlava IV kapitola I oddíl 2 nadpis
prioritní osa 2:
prioritní osa 2: ZLEPŠOVÁNÍ ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ A KRAJINY
Pozměňovací návrh 69
Čl. 34 písm. a) bod iv)
iv) plateb v rámci agroenvironmentu a zajištění dobrých životních podmínek zvířat,
iv) plateb v rámci agroenvironmentu a zajištění dobrých životních podmínek zvířat a opatření na zachování a využívání zemědělské genetické rozmanitosti "v hospodářství",
Pozměňovací návrh 70
Čl. 34 písm. a) bod iva) (nový)
iva) propagace biozemědělství,
Pozměňovací návrh 71
Čl. 34 písm. b) bod v)
v) plateb za lesní prostředí;
v) plateb za lesní prostředí a opatření na zachování a využívání genetické rozmanitosti využívané v lesnictví;
Pozměňovací návrh 72
Čl. 35 odst. 4
4. Platby mají sestupnou hodnotu nad prahovou hodnotou plochy připadající na podnik, jak je definováno v programu.
4. Platby mají s přihlédnutím k vhodným cílům sestupnou hodnotu nad prahovou hodnotou plochy připadající na podnik, jak je definováno v programu.
Pozměňovací návrh 73
Čl. 36 odst. 1
Pozměňovací návrh 74
Čl. 36 odst. 2
Pozměňovací návrh 75
Čl. 37 odst. 3 pododstavec 1
Platby v oblasti agroenvironmentu a dobrých životních podmínek zvířat se týkají pouze závazků překračujících příslušné povinné normy zavedené podle článků 4 a 5 a příloh III a IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a dalších příslušných zákonných požadavků zavedených vnitrostátními právními předpisy a stanovených v programu.
Zemědělci a jiní správci půdy se závazky v oblasti agroenvironmentu musí dodržovat minimální požadavky týkající se průmyslových hnojiv a přípravků na ochranu rostlin, které budou uvedeny v programu.
3. Platby v oblasti agroenvironmentu a dobrých životních podmínek zvířat se týkají pouze závazků překračujících příslušné povinné normy zavedené podle článků 4 a 5 a příloh III a IV nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 a dalších příslušných zákonných požadavků zavedených vnitrostátními právními předpisy a stanovených v programu.
Pozměňovací návrh 76
Čl. 37 odst. 3 pododstavec 2
Pozměňovací návrh 77
Čl. 37 odst. 4 pododstavec 1
4. Platby jsou poskytovány ročně a pokrývají další náklady a ztrátu příjmů vyplývající ze závazků a v případě potřeby také náklady na transakci.
4. Platby jsou poskytovány ročně.
Obsahují pobídkovou složku ve výši 20 %, která pokrývá další náklady a ztrátu příjmů vyplývající ze závazků.
Pozměňovací návrh 78
Čl. 37 odst. 4 pododstavec 2
Pozměňovací návrh 79
Čl. 38 písm. b)
b) investice uskutečněné v hospodářství, které zvyšují společenskou hodnotu příslušné oblasti NATURA 2000.
b) investice, které zvyšují společenskou hodnotu příslušné oblasti NATURA 2000 a dalších oblastí, které jsou významné pro účely ochrany přírody.
Pozměňovací návrh 80
Čl. 41 odst. 3
3. Vánoční stromky a rychle rostoucí druhy pro krátkodobou kultivaci jsou z podpory vyloučeny.
3. Vánoční stromky, invazivní nebo cizí druhy a rychle rostoucí druhy pro krátkodobou kultivaci jsou z podpory vyloučeny.
Pozměňovací návrh 81
Čl. 43 odst. 1
Pozměňovací návrh 82
Čl. 44 odst. 2 pododstavec 1
2. Platby jsou určeny na úhradu dodatečných nákladů vyplývajících z uzavřených závazků.
Vypočítávají se na základě reálných nákladů.
2. Platby se vypočítávají na základě obvyklých postupů ocenění.
Pozměňovací návrh 83
Čl. 46 písm. b)
b) které zvyšují společenskou hodnotu příslušné oblasti.
b) které zvyšují nebo zachovávají společenskou hodnotu příslušné oblasti.
Pozměňovací návrh 84
Čl. 47 odst. 1
1. Členské státy stanoví oblasti oprávněné pro platby uvedené v čl. 34 písm. a) bodů i), ii) a iii) a písm. b) bodů i), iii), iv) a vi) uvedeného článku s přihlédnutím k ustanovením odstavců 2, 3, 4 a 5 tohoto článku.
Členské státy stanoví v souladu se svými institucionálními strukturami oblasti oprávněné pro platby uvedené v čl. 34 písm. a) bodů i), ii) a iii) a písm. b) bodů i), iii), iv) a vi) uvedeného článku s přihlédnutím k ustanovením odstavců 2, 3, 4 a 5 tohoto článku.
Pro prvně zalesňované oblasti: pokud zvláštní právní úprava stanoví schvalovací postup, oblasti se nestanovují.
Pozměňovací návrh 85
Čl. 47 odst. 2 pododstavec 1 písm. a)
a) složitých klimatických podmínek vlivem nadmořské výšky, v jejichž důsledku se podstatně zkracuje vegetační doba;
a) složitých klimatických podmínek vlivem nadmořské výšky nebo severské lokality, v jejichž důsledku se podstatně zkracuje vegetační doba;
Pozměňovací návrh 86
Čl. 47 odst. 2 pododstavec 1 písm. ba) (nové)
ba) nebo výskytu malého nebo klesajícího počtu obyvatel z velké části závislých na zemědělském sektoru, jehož rychlý útlum by ohrozil udržení obyvatel v dotyčných oblastech i sociální, ekonomickou a environmentální životaschopnost těchto oblastí.
Pozměňovací návrh 87
Čl. 47 odst. 2 pododstavec 1 písm. bb) (nové)
bb) nebo jejich zahrnutí mezi horské a znevýhodněné oblasti určené k postupnému ukončení pomoci.
Pozměňovací návrh 88
Čl. 47 odst. 2 pododstavec 2
Pozměňovací návrh 89
Čl. 47 odst. 3 pododstavec 1 písm. ba) (nové)
ba) nebo charakteristické malým nebo klesajícím počtem obyvatel z velké části závislých na zemědělském sektoru, jehož rychlý útlum by ohrozil udržení obyvatel v dotyčných oblastech i sociální, ekonomickou a environmentální udržitelnost těchto oblastí;
Pozměňovací návrh 90
Čl. 47 odst. 3 pododstavec 1 písm. bb) (nové)
bb) nebo zahrnuty mezi horské nebo znevýhodněné oblasti určené k postupnému ukončení pomoci;
Pozměňovací návrh 91
Čl. 47 odst. 3 pododstavec 3
Pozměňovací návrh 92
Čl. 47 odst. 3 pododstavec 4
Pozměňovací návrh 93
Čl. 47 odst. 5 pododstavec 1
5. Oblasti vhodné pro zalesnění z důvodu ochrany životního prostředí, jako je ochrana proti erozím nebo rozšíření lesních porostů ke zmírnění klimatických změn, jsou oprávněny k platbám uvedeným v čl. 34 písm. b) bodech i) a iii).
5. Oblasti vhodné pro zalesnění z důvodu ochrany životního prostředí a ochrany proti erozím jsou oprávněny k platbám uvedeným v čl. 34 písm. b) bodech i) a iii). Rozšíření lesních porostů ke zmírnění klimatických změn nezakládá oprávnění k platbám.
Pozměňovací návrh 94
Čl. 49 písm. a) bod i)
i) diverzifikaci činností nezemědělského charakteru;
i) diverzifikaci činností nezemědělského charakteru, včetně činností na farmách;
Pozměňovací návrh 95
Čl. 49 písm. a) bod ia) (nový)
ia) diverzifikace příjmů osob pracujících v zemědělství propagací místního zpracovávání, přímého prodeje a zavádění výrobků s označením zeměpisného původu a zvláštními známkami kvality;
Pozměňovací návrh 96
Čl. 49 písm. a) bod ii)
ii) podporu zakládaní a rozvoje mikropodniků z hlediska podpory jejich podnikání a rozvoje hospodářské struktury;
ii) podporu zakládaní, obnovování, přebírání a rozvoje mikropodniků a malých podniků – včetně rodinných podniků – z hlediska podpory jejich podnikání a rozvoje hospodářské struktury;
Pozměňovací návrh 97
Čl. 49 písm. a) bod iii)
iii) podporu turistických aktivit,
iii) podporu udržitelných turistických aktivit;
Pozměňovací návrh 98
Čl. 49 písm. a) bod iv)
iv) ochranu, modernizaci a správu přírodního dědictví s přispěním k udržitelnému hospodářskému rozvoji.
iv) ochranu, modernizaci a správu venkovského dědictví (přírodního, historického nebo kulturního);
Pozměňovací návrh 99
Čl. 49 písm. a) bod iva) (nový)
iva) podporu a propagaci činnosti žen ve venkovských oblastech.
Pozměňovací návrh 100
Čl. 49 písm. b) bod ii)
ii) obnovu a rozvoj vesnic, zachování a modernizaci kulturního dědictví;
ii) obnovu a rozvoj vesnic, zachování a modernizaci kulturního dědictví, zachování krajiny a ochranu přírody;
Pozměňovací návrh 101
Čl. 49 písm. c)
c) Opatření pro odborné vzdělávání pro hospodářské činitele v příslušných oblastech, na které se vztahuje prioritní osa 3.
Pozměňovací návrh 102
Článek 50
Pozměňovací návrh 103
Článek 50a (nový)
Článek 50a
Pomoc pro marketingová opatření
Příjemcem pomoci uvedené v čl. 49 písm. a) bodě ia) může být zemědělec, jeho manžel nebo manželka nebo jedno z jejich dětí.
Pozměňovací návrh 104
Článek 51 název
Pozměňovací návrh 105
Čl. 52 písm. ca) (nové)
ca) vytvoření a modernizace drobné venkovské turistické infrastruktury.
Pozměňovací návrh 106
Článek 53
Pozměňovací návrh 107
Článek 56
Pozměňovací návrh 108
Čl. 60 písm. a)
a) programy oblastí určené pro správně identifikovaná subregionální venkovská území;
a) programy oblastí určené pro regionální zemědělská území včetně znevýhodněných a horských oblastí a pro regiony určené k postupnému ukončení pomoci;
Pozměňovací návrh 109
Čl. 67 odst. 2 první pododstavec
2. Při iniciativě členských států může Fond u každého programu rozvoje venkova financovat přípravu, řízení, sledování, hodnocení, informování a kontrolu činností pomoci programu.
2. Při iniciativě členských států může Fond u každého programu rozvoje venkova a každého národního strategického plánu financovat přípravu, řízení, sledování, hodnocení, informování a kontrolu činností pomoci programu.
Pozměňovací návrh 110
Čl. 67 odst. 2 pododstavec 2
Pozměňovací návrh 111
Čl. 67 odst. 2 třetí pododstavec
Pozměňovací návrh 112
Čl. 68 odst. 1
Pozměňovací návrh 113
Čl. 69 odst. 1
1. Každý členský stát založí národní venkovskou síť shromažďující všechny organizace a správní orgány účastnící se rozvoje venkova.
1. Každý členský stát založí bez prodlení národní venkovskou síť shromažďující všechny reprezentativní ekonomické a společenské organizace a správní orgány účastnící se rozvoje venkova.
Pozměňovací návrh 114
Čl. 70 odst. 1
1. Prostředky, které jsou k dispozici pro závazky z fondu pro období 2007 až 2013, jsou ve výši 88,75 miliardy EUR v cenách roku 2004.
Roční rozpis je uveden v příloze II.
Z těchto prostředků je alespoň 31,3 miliardy EUR v cenách roku 2004 přiděleno do oblastí oprávněných k podpoře z hlediska cíle konvergence.
1. Prostředky, které jsou k dispozici pro závazky z fondu pro období 2007 až 2013, jsou ve výši 95,75 miliardy EUR v cenách roku 2004.
Tato částka je podmíněna slučitelností s finančním výhledem na období od roku 2007 a bude v případě potřeby upravena.
Roční rozpis je uveden v příloze II.
Z těchto prostředků je alespoň 31,3 miliardy EUR v cenách roku 2004 přiděleno do oblastí oprávněných k podpoře z hlediska cíle konvergence.
Pozměňovací návrh 115
Čl. 70 odst. 2
Pozměňovací návrh 116
Čl. 70 odst. 4a (nový)
4a. Částky požadované na úhradu opatření na ochranu životního prostředí podle programu NATURA 2000 se doplňují do rozpočtu na rozvoj venkova.
Pozměňovací návrh 117
Čl. 70 odst. 5 pododstavec 1 úvod
5. Komise připraví počáteční roční rozpis částek uvedených v odstavci 1 po odečtení částek uvedených v odstavcích 2 a 3 podle členských států na základě objektivních kritérií s přihlédnutím k:
5. Komise připraví počáteční roční rozpis částek uvedených v odstavci 1 po odečtení částek uvedených v odstavci 3 podle členských států na základě objektivních kritérií s přihlédnutím k:
Pozměňovací návrh 118
Čl. 70 odst. 5 druhý pododstavec
Pozměňovací návrh 119
Čl. 70 odst. 6
6. Kromě částek uvedených v odstavci 5 musí členské státy brát v úvahu účel programování částek vycházejících z modulace, jak je uvedeno v čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) …/… [financování CAP].
6. Kromě částek uvedených v odstavci 5 musí členské státy brát v úvahu účel programování částek vycházejících z modulace, jak je uvedeno v čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) …/… [financování SZP]. Tyto částky se použijí na projekty podle prioritních os I a II, z nichž by měly být platby pro program NATURA 2000 vyloučeny.
Pozměňovací návrh 120
Čl. 71 odst. 1
1. Rozhodnutí přijímající program rozvoje venkova stanoví maximální příspěvek fondu pro každý bod priority.
Rozhodnutí jasně stanoví, pokud je to nutné, příspěvky přidělené oblastem oprávněným pro cíl konvergence.
1. Rozhodnutí přijímající program rozvoje venkova stanoví maximální příspěvek fondu pro každý bod priority.
Rozhodnutí jasně stanoví, pokud je to nutné, příspěvky přidělené oblastem oprávněným pro cíl konvergence, včetně oblastí, kterých se týká statistický a přirozený efekt.
Pozměňovací návrh 121
Čl. 71 odst. 4
4. Nezávisle na limitech vymezených v odstavci 3 může být příspěvek fondu zvýšen o pět procent pro programy v nejokrajovějších regionech a pro menší ostrovy v Egejském moři.
4. Nezávisle na limitech vymezených v odstavci 3 se příspěvek fondu zvyšuje na 85 % dotovatelných veřejných výdajů pro programy v nejokrajovějších regionech a pro menší ostrovy v Egejském moři.
Pozměňovací návrh 122
Čl. 71 odst. 6 druhý pododstavec
Pozměňovací návrh 123
Čl. 72 odst. 3 druhý pododstavec písm. c)
c) nákup půdy překračující 10 % veškerých oprávněných výdajů na příslušné operace.
c) nákup půdy překračující 10 % veškerých oprávněných výdajů na operaci, pokud program schválený Komisí nestanoví vyšší procento.
Pozměňovací návrh 124
Čl. 76 úvodní část a písm. a)
a) řídící orgán – veřejný nebo soukromý národní, regionální nebo místní orgán jmenovaný členským státem, nebo přímo členský stát, pokud vykonává tuto funkci – pro řízení programu;
a) řídící orgán – veřejný nebo soukromý národní, regionální nebo místní orgán jmenovaný členským státem v souladu se svou institucionální strukturou, nebo přímo členský stát, pokud vykonává tuto funkci – pro řízení programu;
Pozměňovací návrh 125
Čl. 77 odst. 1 písm. a)
a) zajistit, aby operace byly vybírány k financování v souladu s kritérii použitelnými pro program rozvoje venkova a vyhovovaly po celé období svého provádění platným pravidlům Společenství i vnitrostátním pravidlům a politikám Společenství;
a) zajistit, aby operace byly vybírány k financování v souladu s kritérii použitelnými pro program rozvoje venkova a vyhovovaly po celé období svého provádění platným pravidlům Společenství i vnitrostátním pravidlům a politikám Společenství.
Tato pravidla Společenství a vnitrostátní pravidla by měla být ihned použitelná, neměla by být přehnaně přísná a měla by umožňovat jistou míru pružnosti, která neporušuje hlavní směry této politiky Společenství;
Pozměňovací návrh 126
Článek 92: Rezerva Společenství pro prioritní osu LEADER
1. Částka přidělená rezervě uvedená v čl. 70 odst. 2 se použije na podporu uskutečňování iniciativy LEADER v programech.
2. Uskutečňování iniciativy LEADER se hodnotí na základě objektivních kritérií včetně:
a) priority přiřazené iniciativě LEADER;
b) územnímu pokrytí iniciativy LEADER;
c) strategie dosažené při uskutečňování prioritní osy LEADER;
d) působení na soukromý kapitál;
e) výsledků střednědobých hodnocení.
Pozměňovací návrh 127
Čl. 95 odst. 1
1. Komisi pomáhá Výbor pro rozvoj venkova (dále: "výbor").
1. Komisi pomáhá Výbor pro rozvoj venkova a lesní hospodářství (dále: "výbor").
Pozměňovací návrh 128
Čl. 98 odst. 2
2. Směrnice a rozhodnutí Rady, které stanoví a upravují seznamy méně zvýhodněných oblastí uvedených v čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 950/97 se zrušují.
Pozměňovací návrh 129
Příloha I čl. 35 odst. 3 řádky 2 a 3
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0216
Výměna údajů o závažných trestných činech včetně teroristických útoků *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o podnětu Švédského království k přijetí rámcového rozhodnutí Rady o zjednodušení výměny informací a zpráv mezi orgány činnými v trestním řízení členských států Evropské unie, zejména pokud jde o závažné trestné činy, včetně teroristických činů (10215/2004 — C6-0153/2004 — 2004/0812(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament
- s ohledem na podnět Švédského království (10215/2004) [1],
- s ohledem na čl. 34 odst. 2 písm. b) Smlouvy o EU,
- s ohledem na čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU, v souladu s nímž jej konzultovala Rada (C6-0153/2004),
- s ohledem na články 93 a 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0162/2005),
1. schvaluje podnět Švédského království ve znění pozměňovacích návrhů;
2. vyzývá Radu, aby text příslušným způsobem změnila;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit podnět Švédského království;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi a vládě Švédského království.
Pozměňovací návrh 24
Bod odůvodnění 1
(1) Jedním z hlavních cílů Unie je poskytnout svým občanům vysokou úroveň bezpečnosti v rámci oblasti svobody, bezpečnosti a práva.
(1) Jedním z hlavních cílů Unie je poskytnout svým občanům vysokou úroveň bezpečnosti v rámci oblasti svobody, bezpečnosti a práva a zároveň respektovat jejich integritu.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 6
6. Účinné a rychlé výměně informací a zpráv mezi orgány činnými v trestním řízení v současné době vážně brání formální postupy, administrativní systémy a právní překážky stanovené právními předpisy členských států. Tento stav věcí je nepřijatelný pro občany Evropské unie, kteří žádají větší míru bezpečnosti a účinnější prosazování práva při ochraně lidských práv.
6. Účinné a rychlé výměně informací a zpráv mezi orgány činnými v trestním řízení v současné době vážně brání formální postupy, administrativní systémy a právní překážky stanovené právními předpisy členských států. Tento stav věcí musí být zkoumán se zřetelem k větší míře bezpečnosti a účinnějšímu prosazování práva při ochraně lidských práv, zejména k článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a článkům 7 a 8 Listiny základních práv.
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 8a (nový)
(8a) Je nutné dosáhnout vysoké míry důvěry mezi orgány členských států činnými v trestním řízení a Europolem a Eurojustem, jejíž nedostatek dosud bránil účinné výměně informací a zpráv.
Opatření zaváděná za tímto účelem by měla zahrnovat:
- zavedení společných norem pro ochranu údajů v rámci třetího pilíře a pod dohledem nezávislého společného kontrolního orgánu;
- vybavení policejních složek příručkou osvědčených postupů, v níž budou jednoduše a prakticky popsány jejich závazky a povinnosti v oblasti ochrany údajů;
- zavedení minimálních norem pro trestní a procesní právo;
- udělení obecných soudních pravomocí Soudnímu dvoru v otázkách třetího pilíře;
- zajištění naprosté parlamentní kontroly.
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 9a (nový)
(9a) Toto rámcové rozhodnutí uplatňuje obdobnou úroveň ochrany dat, jakou stanoví pro první pilíř směrnice Evropského parlamentu 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [2] a zavádí na úrovni třetího pilíře společný kontrolní orgán pověřený ochranou osobních údajů, který bude pracovat nezávisle a s přihlédnutím k této specifičnosti bude poradcem evropských institucí a bude přispívat zejména k jednotnému uplatňování vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 12
(12) Osobní údaje zpracované v souvislosti s prováděním tohoto rámcového rozhodnutí budou chráněny v souladu se zásadami uvedenými v Úmluvě Rady Evropy o ochraně jednotlivců s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů ze dne 28. ledna 1981.
(12) Osobní údaje zpracované v souvislosti s prováděním tohoto rámcového rozhodnutí budou chráněny v souladu s společnými normami Evropské unie pro ochranu osobních údajů pod dohledem společného kontrolního orgánu pověřeného ochranou osobních údajů v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech.
Pozměňovací návrh 5
Čl. 1 odst. 1
1. Záměrem tohoto rámcového rozhodnutí je stanovit pravidla, na jejichž základě si mohou orgány činné v trestném řízení členských států účinně a rychle vyměňovat stávající informace a zprávy za účelem vedení vyšetřování trestných činů nebo provádění zpravodajských operací v trestní oblasti, zejména pokud jde o závažné trestné činy, včetně teroristických akcí.
Nedotýká se ani příznivějších ustanovení vnitrostátního práva, dvoustranných nebo mnohostranných dohod nebo ujednání mezi členskými státy nebo mezi členskými státy a třetími zeměmi, ani nástrojů Evropské unie upravujících vzájemnou právní pomoc nebo vzájemné uznávání rozhodnutí v trestních věcech, ani ustanovení a nástrojů týkajících se předávání informací a zpráv Europolu a Eurojustu.
Pozměňovací návrh 6
Článek 3
Pozměňovací návrh 7
Čl. 4 odst. 2
2. Členské státy zajistí, aby podmínky pro předávání informací a zpráv příslušným orgánům činným v trestním řízení jiných členských států nebyly přísnější než podmínky pro předávání nebo požadování informací a zpráv na vnitrostátní úrovni.
2. Členské státy zajistí, aby podmínky pro předávání informací a zpráv příslušným orgánům činným v trestním řízení jiných členských států odpovídaly podmínkám pro předávání nebo požadování informací a zpráv na vnitrostátní úrovni.
Pozměňovací návrh 8
Čl. 4 odst. 3a (nový)
3a. Členské státy zajistí, aby informace nebo zprávy předávané v souladu s odst. 1 příslušným orgánům jiných členských států činným v trestním řízení byly předány rovněž Europolu a Eurojustu, pokud se výměna týká trestného činu nebo trestné činnosti v rámci příslušnosti Europolu nebo Eurojustu.
Pozměňovací návrh 9
Čl. 4a odst. 1
1. Informace a zprávy jsou poskytovány neprodleně a v rámci možností během požadovaných lhůt.
Nemůže-li být určitá informace nebo zpráva poskytnuta během požadované lhůty, příslušný orgán činný v trestním řízení, který žádost o její poskytnutí obdržel, stanoví lhůtu, během níž lze tuto informaci nebo zprávu poskytnout.
Tato lhůta se stanoví neprodleně.
1. Každý členský stát zajistí, aby veškeré podstatné informace nebo zprávy byly okamžitě předány příslušným orgánům jiných států činným v trestním řízení, které o ně požádají.
Pozměňovací návrh 10
Čl. 4a odst. 1a (nový)
1a. Nemůže-li být určitá informace nebo zpráva poskytnuta okamžitě, příslušný orgán činný v trestním řízení, který žádost o její poskytnutí obdržel, sdělí ihned lhůtu, během níž lze tuto informaci nebo zprávu poskytnout.
Pozměňovací návrh 11
Čl. 4a odst. 2, úvod
2. Členské státy zajistí, aby byly zavedeny postupy, které jim umožní nejpozději do 12 hodin reagovat na žádosti o informace a zprávy, pokud požadující stát uvede, že provádí vyšetřování trestného činu nebo trestní zpravodajskou operaci ve věci níže uvedených trestných činů vymezených zákony požadujícího státu:
2. Členské státy zajistí, aby byly zavedeny postupy, které jim umožní reagovat na žádosti o informace a zprávy nejpozději do 12 hodin, v případě informace nebo zprávy vyžadující splnění určitých formálních požadavků nebo předchozí jednání s jinými orgány do 48 hodin v naléhavých případech a do 10 pracovních dnů v ostatních případech, pokud požadující stát uvede, že provádí vyšetřování trestného činu nebo trestní zpravodajskou operaci ve věci níže uvedených trestných činů vymezených zákony požadujícího státu:
Pozměňovací návrh 12
Čl. 4a odst. 2a (nový)
2a. Lhůty stanovené v odstavci 2 běží od okamžiku, kdy dožádaný příslušný orgán činný v trestním řízení obdržel žádost o informaci nebo o zprávu.
Pozměňovací návrh 13
Čl. 5 odst. 1
1. O informace a zprávy lze žádat za účelem odhalení trestného činu nebo trestné činnosti zahrnující trestné činy podle čl. 3, jakož i za účelem jejich předcházení nebo vyšetřování, pokud se dospěje k závěru, že příslušné informace a zprávy jsou k dispozici v jiných členských státech.
1. O informace a zprávy lze žádat za účelem odhalení trestného činu nebo trestné činnosti zahrnující trestné činy podle čl. 3, jakož i za účelem jejich předcházení nebo vyšetřování, pokud se dospěje k závěru, že příslušné informace a zprávy jsou k dispozici v jiných členských státech a že přístup k nim je v souladu se zásadou proporcionality podle odborníků Evropské unie na ochranu údajů.
Pozměňovací návrh 14
Čl. 5 odst. 3a (nový)
3a. Stát poskytující informace má právo podle článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a článků 7 a 8 Listiny základních práv EU odmítnout poskytnutí informací z určitých důvodů, opírajících se o lidská práva nebo vnitrostátní právní předpisy, nebo z důvodů osobní nedotknutelnosti nebo ochrany obchodního tajemství.
Pozměňovací návrh 15
Čl. 9 odst. 1
1. Každý členský stát zajistí, aby se předpisy a normy stanovené v oblasti ochrany údajů, kterými se řídí používání komunikačních kanálů podle čl. 7 odst. 1, použily i na postup pro výměnu informací a zpráv podle tohoto rámcového rozhodnutí.
1. Každý členský stát v souladu se zásadami stanovenými v článcích 9a a 9b zajistí, aby se předpisy a normy stanovené v oblasti ochrany údajů, kterými se řídí používání komunikačních kanálů podle čl. 7 odst. 1, použily i na postup pro výměnu informací a zpráv podle tohoto rámcového rozhodnutí.
Pozměňovací návrh 16
Čl. 9 odst. 2, 3 a 4
2. Každý členský stát zajistí, aby v případě použití komunikačního kanálu podle čl. 7 odst. 2 byly normy v oblasti ochrany údajů odpovídající normám podle odstavce 1 použity na zjednodušený postup pro výměnu informací a zpráv podle tohoto rámcového rozhodnutí.
3. Informace a zprávy, včetně osobních údajů, poskytnuté na základě tohoto rámcového rozhodnutí, mohou být použity příslušnými orgány činnými v trestním řízení členského státu, kterým byly poskytnuty:
a) pro účely řízení, jichž se toto rámcové rozhodnutí týká;
b) pro účely jiných řízení před orgány činnými v trestním řízení, které přímo souvisejí s řízeními podle písmene a);
c) pro účely zabránění bezprostředního a vážného ohrožení veřejné bezpečnosti;
d) pro jakékoli jiné účely, včetně trestního stíhání nebo správních řízení, výlučně s výslovným předchozím souhlasem příslušného orgánu činného v trestním řízení, který tyto informace nebo zprávy poskytl.
4. Když příslušný orgán činný v trestním řízení poskytuje informace a zprávy v souladu s tímto rámcovým rozhodnutím, může podle svého vnitrostátního práva uložit přijímajícímu orgánu činnému v trestním řízení podmínky pro použití těchto informací a zpráv.
Podmínky mohou být uloženy i pro oznamování výsledků vyšetřování trestného činu nebo trestní zpravodajské operace, v jejichž rámci došlo k výměně informací a zpráv.
Příslušný přijímající orgán činný v trestním řízení je těmito podmínkami vázán.
Pozměňovací návrh 17
Čl. 9 odst. 2a (nový)
2a. Informace a zprávy poskytnuté v souladu s tímto rámcovým rozhodnutím nesmějí být užity pro jiné trestní stíhání, než pro které byly získány.
Doplňující informace nesmějí být pro trestní stíhání použity vůbec.
Pozměňovací návrh 18
Článek 9a (nový)
Článek 9a
Zásady týkající se shromažďování a zpracování údajů
1. Informace a zprávy, včetně osobních údajů, vyměňované nebo sdělované podle tohoto rámcového rozhodnutí, musí:
a) být přesné, vhodné a odpovídající účelům, pro které byly shromážděny a následně zpracovány;
b) být shromažďovány a zpracovávány výhradně pro účely provádění zákonných úkolů.
Údaje související s prvky soukromého života, jakož i údaje týkající se osob, které nejsou podezřelé, je možné shromažďovat pouze v nezbytně nutných případech a při dodržování přísných podmínek.
2. Integrita a důvěrnost údajů předávaných podle tohoto rámcového rozhodnutí se zaručuje na všech stupních jejich výměny a zpracování.
Informační zdroje jsou chráněny.
Pozměňovací návrh 19
Článek 9b (nový)
Článek 9b
Právo dotčeného subjektu na přístup k informacím
Subjekt, jehož se shromažďované údaje týkají, musí:
a) být informován o existenci údajů o své osobě, s výjimkou případu, kdy tomu brání významné překážky;
b) mít bezplatně právo na přístup k údajům, které se k němu vztahují, a právo na opravu nesprávných údajů, s výjimkou případu, kdy by takový přístup mohl ohrozit veřejnou bezpečnost nebo veřejný pořádek nebo práva a svobody třetí osoby, nebo by ztěžoval probíhající vyšetřování;
c) mít právo podat bezplatně námitku, pokud byly údaje se zřetelem k ustanovením tohoto článku zneužity, a to za účelem obnovení zákonnosti, případně získání náhrady, pokud nebyly dodrženy zásady stanovené v tomto článku.
Pozměňovací návrh 20
Článek 9c (nový)
Článek 9c
Společný kontrolní orgán pověřený ochranou osobních údajů
1. Zřizuje se společný kontrolní orgán pověřený ochranou osobních údajů, dále jen "orgán".
Tento orgán je poradní a nezávislý.
2. Orgán se skládá ze zástupce kontrolního orgánu nebo orgánů jmenovaných každým členským státem, zástupce orgánu nebo orgánů zřízených pro instituce, evropského inspektora ochrany údajů a organizací Společenství a zástupce Komise.
Každý člen orgánu je jmenován institucí, orgánem nebo orgány, které zastupuje.
Pokud členský stát jmenoval více než jeden kontrolní orgán, pak tyto kontrolní orgány jmenují společného zástupce.
Stejný postup platí pro orgány zřízené pro instituce a organizace Společenství.
3. Orgán rozhoduje prostou většinou zástupců kontrolních orgánů.
4. Orgán si volí svého předsedu.
Funkční období předsedy je dva roky.
Toto funkční období je obnovitelné.
5. Orgánu je nápomocen sekretariát pro společné kontrolní orgány ochrany údajů založený rozhodnutím Rady 2000/641/SVV ze dne 17. října 2000 [4].
Sekretariát bude převeden na Komisi co možná nejdříve.
Pozměňovací návrh 21
Článek 9d (nový)
Článek 9d
Úkoly společného kontrolního orgánu ochrany osobních údajů
1. Orgán má tyto úkoly:
a) přezkoumávat všechny otázky týkající se provádění vnitrostátních ustanovení přijatých podle tohoto rámcového rozhodnutí;
b) sdělovat Komisi stanovisko k úrovni ochrany v Evropské unii;
c) poskytovat rady ke každé navrhované změně tohoto rámcového rozhodnutí, ke všem připravovaným dodatečným nebo zvláštním opatřeními na ochranu práv a svobod osob při zpracování osobních údajů, jakož i ke všem dalším návrhům evropských právních předpisů, které by měly dopad na tato práva a svobody;
d) sdělovat stanovisko ke kodexům chování vypracovaným na evropské úrovni.
2. Pokud orgán zjistí nesrovnalosti mezi právními předpisy a praxí členských států, které by byly na újmu rovnocenné ochraně osob při zpracování osobních údajů v Evropské unii, uvědomí o tom Komisi.
3. Orgán může vydávat z vlastního podnětu doporučení v jakékoliv otázce týkající se ochrany osob při zpracování osobních údajů v rámci třetího pilíře.
4. Stanoviska a doporučení orgánu budou předkládány Komisi.
Pozměňovací návrh 22
Čl. 11 písm. c)
c) požadované informace a zprávy jsou do značné míry nepřiměřené nebo nepodstatné z hlediska účelu, pro který o ně bylo požádáno.
c) požadované informace a zprávy jsou nepřiměřené nebo nepodstatné z hlediska účelu, pro který o ně bylo požádáno.
Pozměňovací návrh 25
Čl. 11 odst. 1a (nový)
Pozměňovací návrh 23
Článek 11a (nový)
Článek 11a
Pravomoc Soudního dvora
Každý členský stát uzná pravomoc Soudního dvora Evropských společenství vydat předběžné rozhodnutí o platnosti a výkladu tohoto rámcového rozhodnutí podle čl. 35 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii.
[1] Úř. věst.
C 281, 18.11.2004, s. 5.
[2] Úř. věst.
L 281, 23.11.1995, s. 31.
[3] Úř. věst.
L 164, 22.6.2002, s. 3.
[4] Úř. věst.
L 271, 24.10.2000, s. 1.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0217
Výměna informací a spolupráce týkající se teroristických útoků *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Rady o výměně informací a o spolupráci v oblasti teroristických trestných činů (15599/2004 — C6-0007/2004 — 2004/0069(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na text Rady (15599/2004),
- s ohledem na návrh Komise Radě (KOM(2004)0221) [1],
- s ohledem na čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o EU,
- s ohledem na čl. 39 odst. 1 Smlouvy o EU, v souladu s nímž byl konzultován Radou (C6-0007/2004),
- s ohledem na články 93 a 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci, Výboru pro zahraniční věci a Výboru pro právní záležitosti (A6-0160/2005),
1. schvaluje pozměněný text Rady;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. žádá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit text předložený ke konzultaci;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 3a (nový)
(3a) Je nutné dosáhnout vysoké míry důvěry mezi orgány členských států činnými v trestním řízení a Europolem a Eurojustem, jejíž nedostatek dosud bránil účinné výměně informací.
Opatření zaváděná za tímto účelem by měla zahrnovat:
- zavedení společných norem pro ochranu údajů v rámci třetího pilíře a pod dohledem nezávislého společného kontrolního orgánu;
- vybavení policejních složek příručkou osvědčených postupů, v níž budou jednoduše a prakticky popsány jejich závazky a povinnosti v oblasti ochrany údajů;
- zavedení minimálních norem pro trestní a procesní právo;
- udělení obecných soudních pravomocí Soudnímu dvoru v otázkách třetího pilíře;
- zajištění naprosté parlamentní kontroly.
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 5
(5) Cílů navrhované akce nemohou členské státy uspokojivě dosáhnout izolovaně, může jich však být z důvodu potřeby vzájemnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, která může odpovídajícím způsobem jednat v souladu se zásadou subsidiarity.
V souladu se zásadou proporcionality nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(5) Cílů navrhované akce nemohou členské státy uspokojivě dosáhnout izolovaně, může jich však být z důvodu potřeby vzájemnosti lépe dosaženo užší spoluprací mezi členskými státy a Unií, která může odpovídajícím způsobem jednat v souladu se zásadou subsidiarity.
V souladu se zásadou proporcionality nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
Pozměňovací návrh 3
Článek 5b (nový)
(5b) Toto rozhodnutí uplatňuje obdobnou úroveň ochrany dat, jakou stanoví pro první pilíř směrnice Evropského parlamentu 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [2] a zavádí na úrovni třetího pilíře společný kontrolní orgán pověřený ochranou osobních údajů, který bude pracovat nezávisle a s přihlédnutím k této specifičnosti bude poradcem evropských institucí a bude přispívat zejména k jednotnému uplatňování vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s tímto rozhodnutím.
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 5c (nový)
(5c) Členské státy jsou rozhodnuty přijmout nová opatření k rychlé ratifikaci všech mezinárodních úmluv a protokolů týkajících se boje proti terorismu, včetně protokolů, kterými se mění Úmluva o Europolu, a budou se zasazovat o podporu procesu vedoucímu ke všeobecné ratifikaci relevantních mezinárodních nástrojů pro boj proti terorismu třetími státy i o to, aby tyto státy poskytovaly technickou podporu při provádění těchto nástrojů.
Pozměňovací návrh 5
Článek 1a název (nový)
Článek 1a
Výměna informací mezi policejními orgány a jinými orgány činnými v trestním řízení v souvislosti s teroristickými trestnými činy
Pozměňovací návrh 6
Čl. 1a odst. 1 (nový)
1. Každý členský stát zajistí, aby veškeré podstatné informace, které jeho policejní orgány nebo jiné orgány činné v trestním řízení získají o teroristických trestných činech, nebo k nimž by mohly mít přístup, aniž by přistoupily k donucovacím opatření, byly předávány policejním orgánům nebo jiným příslušným orgánům činným v trestním řízení v souladu s tímto rozhodnutím.
Pozměňovací návrh 7
Čl. 1a odst. 2 (nový)
2. Každý členský stát dbá na to, aby podmínky, jimiž se řídí předávání informací policejním orgánům nebo jiným příslušným orgánům jiných členských států činným v trestním řízení, nebyly přísnější než podmínky pro předávání informací nebo žádosti o jejich poskytnutí platné na vnitrostátní úrovni.
Pozměňovací návrh 8
Čl. 1a odst. 3 (nový)
3. Informace se předávají na žádost policejního orgánu nebo jiného příslušného orgánu činného v trestním řízení jednajícího v souladu s vnitrostátními právními předpisy v rámci vyšetřování ve věci teroristických trestných činů.
Pozměňovací návrh 9
Článek 2 název
Pozměňovací návrh 12
Čl. 2 odst. 4 písm. da) (nové)
da) o odsouzeních za teroristické trestné činy a o zvláštních okolnostech, jež se k těmto trestným činům vztahují; pokud jsou rozsudky prvního stupně změněny v odvolacím řízení, dožádaný členský neodkladně sdělí pozměněné údaje žádajícímu členskému státu.
Pozměňovací návrh 13
Čl. 2 odst. 4 písm. db) (nové)
db) udělené tresty a podstatné informace o jejich výkonu;
Pozměňovací návrh 14
Čl. 2 odst. 4 písm. dc) (nové)
dc) pozbytí práv z důvodu odsouzení;
Pozměňovací návrh 15
Čl. 2 odst. 4 písm. dd) (nové)
dd) trestní rejstřík;
Pozměňovací návrh 16
Čl. 2 odst. 4a písm. c) (nové)
c) údaje o pravomocném odsouzení za teroristické trestné činy a konkrétní okolnosti těchto trestných činů;
c) údaje o odsouzení za teroristické trestné činy a konkrétní okolnosti těchto trestných činů; pokud jsou rozsudky první instance změněny v odvolacím řízení (soudem vyšší instance), dožádaný členský stát neodkladně sdělí pozměněné údaje žádajícímu členskému státu.
Pozměňovací návrh 17
Čl. 2 odst. 4a písm. ca) (nové)
ca) udělené tresty a podstatné informace o jejich výkonu;
Pozměňovací návrh 18
Čl. 2 odst. 4a písm. cb) (nové)
cb) pozbytí práv z důvodu odsouzení;
Pozměňovací návrh 19
Čl. 2 odst. 4a písm. cc) (nové)
cc) trestní rejstřík;
Pozměňovací návrh 20
Článek 2a (nový)
Článek 2a
Ověřování a vymazání údajů týkajících se teroristických trestných činů
1. Europol a Eurojust provádějí jednou za tři roky kontrolu údajů předaných podle článku 2, aby se ujistily o jejich aktuálnosti.
2. Europol a Eurojust vymažou po třech letech údaje předané podle článku 2, pokud se nevztahují k probíhajícímu vyšetřování.
3. Lhůta uvedená v odstavci 2 může být ve výjimečném případě prodloužena.
Europol a Eurojust zvolí pro posouzení těchto výjimek odpovídající postup.
Pozměňovací návrh 21
Článek 3a (nový)
Článek 3a
Pravomoc Soudního dvora
Každý členský stát uzná pravomoc Soudního dvora Evropských společenství, vydat předběžné rozhodnutí o platnosti a výkladu tohoto rozhodnutí podle čl. 35 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii.
Pozměňovací návrh 22
Článek 4
Pozměňovací návrh 23
Čl. 4 odst. 1a (nový)
Pozměňovací návrh 24
Čl. 4 odst. 1b (nový)
Pozměňovací návrh 25
Článek 4a (nový)
Článek 4a
Spontánní výměna informací
Aniž je dotčeno použití článků 2 a 3, sdělí policejní orgány nebo jiné odpovědné orgány činné v trestním řízení policejním orgánům nebo jiným odpovědným orgánům jiných zainteresovaných členských států činným v trestním řízení i bez vyžádání veškeré informace, jestliže vážné faktické důvody vedou k názoru, že by tyto informace mohly přispět k předcházení, vyšetřování nebo odhalování trestných činů a trestné činnosti v souvislosti s teroristickými trestnými činy.
Podle prvního pododstavce se sdělují jen informace, jenž jsou považovány za podstatné a nezbytné k tomu, aby bylo zajištěno úspěšné předcházení, vyšetřování nebo odhalování příslušných trestních činů nebo trestné činnosti.
Vážné konkrétní důvody ke spontánní výměně informací podle prvního pododstavce jsou určeny a jasně odůvodněny příslušnými policejními orgány nebo jinými odpovědnými orgány činnými v trestním řízení.
Pozměňovací návrh 26
Článek 4b (nový)
Článek 4b
Odmítnutí předání informací
Policejní orgány nebo jiné odpovědné orgány činné v trestním řízení mohou odmítnout předat informace pouze v případě, že existují vážné faktické důvody se domnívat, že:
a) sdělení těchto informací by ohrozilo životně důležité zájmy žádaného členského státu v oblasti bezpečnosti;
b) sdělení informací by mohlo ohrozit hladký průběh právě probíhajícího vyšetřování;
c) požadované informace jsou zjevně nepřiměřené nebo bezpředmětné z hlediska účelu, za kterým bylo o ně požádáno.
Pozměňovací návrh 27
Článek 4c (nový)
Článek 4c
Zásady týkající se shromažďování a zpracování údajů
1. Informace, včetně osobních údajů, vyměňované nebo sdělované podle tohoto rozhodnutí, musí:
a) být přesné, vhodné a odpovídající účelům, pro které byly shromážděny a následně zpracovány;
b) být shromažďovány a zpracovávány výhradně pro účely provádění zákonných úkolů.
Údaje související s prvky soukromého života, jakož i údaje týkající se osob, které nejsou podezřelé, je možné shromažďovat pouze v nezbytně nutných případech a při dodržování přísných podmínek.
2. Integrita a důvěrnost údajů předávaných podle tohoto rozhodnutí se zaručuje na všech stupních jejich výměny a zpracování.
Informační zdroje jsou chráněny.
Pozměňovací návrh 28
Článek 4d (nový)
Článek 4d
Právo dotčeného subjektu na přístup k údajům
Subjekt, jehož se shromažďované údaje týkají, musí:
a) být informován o existenci údajů o své osobě, s výjimkou případu, kdy tomu brání významné překážky;
b) mít bezplatně právo na přístup k údajům, které se k němu vztahují, a právo na opravu nesprávných údajů, s výjimkou případu, kdy by takový přístup mohl ohrozit veřejnou bezpečnost nebo veřejný pořádek nebo práva a svobody třetí osoby, nebo by ztěžoval probíhající vyšetřování;
c) mít právo podat bezplatně námitku, pokud byly údaje se zřetelem k ustanovením tohoto článku zneužity, a to za účelem obnovení zákonnosti, případně získání náhrady, pokud nebyly dodrženy zásady stanovené v tomto článku.
Pozměňovací návrh 29
Článek 4e (nový)
Článek 4e
Společný kontrolní orgán pověřený ochranou osobních údajů
1. Zřizuje se společný kontrolní orgán pověřený ochranou osobních údajů, dále jen "orgán".
Tento orgán je poradní a nezávislý.
2. Orgán se skládá ze zástupce kontrolního orgánu nebo orgánů jmenovaných každým členským státem, zástupce orgánu nebo orgánů zřízených pro instituce, evropského inspektora ochrany údajů a útvarů Společenství a zástupce Komise.
Každý člen orgánu je jmenován institucí, orgánem nebo orgány, které zastupuje.
Pokud členský stát jmenoval více než jeden kontrolní orgán, pak tyto kontrolní orgány jmenují společného zástupce.
Stejný postup platí pro orgány zřízené pro instituce a organizace Společenství.
3. Orgán rozhoduje prostou většinou zástupců kontrolních orgánů.
4. Orgán si volí svého předsedu.
Funkční období předsedy je dva roky.
Toto funkční období je obnovitelné.
5. Orgánu je nápomocen sekretariát pro společné kontrolní orgány ochrany údajů založený rozhodnutím Rady 2000/641/SVV ze dne 17. října 2000 [3].
Sekretariát bude převeden na Komisi co možná nejdříve.
Pozměňovací návrh 30
Článek 4f (nový)
Článek 4f
Úkoly společného kontrolního orgánu pověřeného ochranou osobních údajů
1. Orgán má tyto úkoly:
a) přezkoumávat všechny otázky týkající se provádění vnitrostátních ustanovení přijatých podle tohoto rozhodnutí;
b) sdělovat Komisi stanovisko k úrovni ochrany v Evropské unii;
c) poskytovat rady ke každé navrhované změně tohoto rozhodnutí, ke všem připravovaným dodatečným nebo zvláštním opatřením na ochranu práv a svobod osob při zpracování osobních údajů, jakož i ke všem dalším návrhům evropských právních předpisů, které by měly dopad na tato práva a svobody;
d) sdělovat stanovisko ke kodexům chování vypracovaným na evropské úrovni.
2. Pokud orgán zjistí nesrovnalosti mezi právními předpisy a praxí členských států, které by byly na újmu rovnocenné ochraně osob při zpracování osobních údajů v Evropské unii, uvědomí o tom Komisi.
3. Orgán může vydávat z vlastního podnětu doporučení v jakékoliv otázce týkající se ochrany osob při zpracování osobních údajů v rámci třetího pilíře.
4. Stanoviska a doporučení orgánu budou předkládány Komisi.
5. Při plnění úkolů využívá orgán své vyšetřovací pravomoci a účinné pravomoci k zásahu, které jí umožní zejména v případě potřeby přijmout veškerá nezbytná opatření k nápravě, dočasnému nebo trvalému zákazu zpracování nebo odstraňování veškerých shromážděných údajů v případě, kdy při shromáždění těchto údajů byly porušeny články 9a a 9b.
6. Každá osoba má právo obrátit se na orgán se žádostí týkající se ochrany svých práv a svobod v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
Dotčená osoba je informována o vyřízení své žádosti.
7. Komise uvědomí orgán o rozhodnutích, která učinila ke stanoviskům a doporučením orgánu.
Za tímto účelem vypracuje zprávu, která je rovněž předána Evropskému parlamentu a Radě.
Tato zpráva je zveřejněna.
8. Orgán vypracuje výroční zprávu o stavu ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů ve třetím pilíři, kterou předá Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Tato zpráva je zveřejněna.
Pozměňovací návrh 31
Článek 4g (nový)
Článek 4g
Zprávy Europolu a Eurojustu
Europol a Eurojust předkládají Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu.
[1] Dosud nezveřejněno
P6_TA(2005)0225
Kontrola pohybu peněz ***II
Legislativní usnesení Evropského parlamentu ke společnému postoji Rady k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo z něj vystupující (14843/1/2004 — C6-0038/2005 — 2002/0132(COD))
(Postup spolurozhodování: druhé čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na společný postoj Rady (14843/1/2004 — C6-0038/2005),
- s ohledem na svůj postoj v prvním čtení [1] k návrhu Komise předloženému Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2002)0328) [2],
- s ohledem na změny návrhu Komise (KOM(2003)0371) [3],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 62 jednacího řádu,
- s ohledem na doporučení Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci pro druhé čtení (A6-0167/2005),
1. schvaluje společný postoj v pozměněném znění;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 67 E, 17.3.2004, s. 259.
[2] Úř. věst.
C 227 E, 24.9.2002, s. 574.
[3] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0226
Výrobky podléhající spotřební dani *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Rady, kterou se mění směrnice 92/12/EHS o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (KOM(2004)0227 — C6-0039/2004 — 2004/0072(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0227) [1],
- s ohledem na článek 93 Smlouvy o ES, na jehož základě Rada konzultovala Parlament (C6-0039/2004),
- s ohledem na článek 27 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [2],
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru a stanovisko Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0138/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění –1 (nový)
(–1) Třináct let po vypršení doby stanovené v článku 14 Smlouvy o ES není jeho cíl stále naplněn u tabákových výrobků, alkoholických nápojů a minerálních olejů.
Je třeba vynaložit nové úsilí, aby se usnadnil volný pohyb výrobků podléhajících spotřební dani a aby se v této oblasti vytvořil vnitřní trh.
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 2
(2) Přestože uvnitř Společenství zůstal pohyb výrobků, za které se daň platí, na poměrně nízké úrovni, snaží se od té doby stále více obchodníků a soukromých osob o takový výklad článků 7 až 10 směrnice 92/12/EHS, kterým by se obchodní praktiky zahrnující platbu spotřební daně v členském státě nabytí výrobku prohlásily za zákonné.
Nárůst objemu obchodních transakcí učiněných prostřednictvím internetu a zrušení bezcelního prodeje osobám cestujícím uvnitř Společenství také vyústily ve větší využívání těchto ustanovení.
Na základě závěrů dalšího průzkumu vnitrostátních správních orgánů a dotčených obchodníků, který byl spuštěn v lednu 2002, vytvořila Komise zprávu o používání článků 7 až 10 směrnice 92/12/EHS.
(2) Přestože uvnitř Společenství zůstal pohyb výrobků, za které se daň platí, na poměrně nízké úrovni, směřuje od té doby stále více obchodníků k takovému výkladu článků 7 až 10 směrnice 92/12/EHS, kterým by se obchodní praktiky zahrnující platbu spotřební daně v členském státě nabytí výrobku prohlásily za zákonné, a rostoucí počet soukromých osob nakupuje výrobky k uspokojení svých potřeb v jiném členském státě a v souladu s právními předpisy za ně odvádí spotřební daň v tom členském státě, kde byly zakoupeny.
Nárůst objemu obchodních transakcí učiněných prostřednictvím internetu a zrušení bezcelního prodeje osobám cestujícím uvnitř Společenství také vyústily ve větší využívání těchto ustanovení.
Na základě závěrů dalšího průzkumu vnitrostátních správních orgánů a dotčených obchodníků, který byl spuštěn v lednu 2002, vytvořila Komise zprávu o používání článků 7 až 10 směrnice 92/12/EHS.
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 6
(6) Článek 7 rozlišuje různé situace, při nichž výrobky podléhající spotřební dani, již propuštěné do oběhu v jednom členském státě, jsou skladovány k obchodním účelům v jiném členském státě, ale neurčuje jasně osobu, která je dlužným plátcem spotřební daně v cílovém členském státě v každé z těchto situací.
Je proto nyní namístě pro každou z uvedených situací definovat jednoznačně osobu plátce spotřební daně a povinnosti, které musí dodržovat v cílovém členském státě.
(6) Článek 7 rozlišuje různé situace, při nichž výrobky podléhající spotřební dani, již propuštěné do oběhu v jednom členském státě, jsou skladovány k obchodním účelům v jiném členském státě, ale neurčuje jasně osobu, která je dlužným plátcem spotřební daně v cílovém členském státě v každé z těchto situací.
Je proto nyní namístě pro každou z uvedených situací definovat jednoznačně osobu plátce spotřební daně a povinnosti, které musí dodržovat v cílovém členském státě, za účelem harmonizace příslušných vnitrostátních právních předpisů platných v jednotlivých členských státech.
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 7
(7) V takových situacích je rovněž třeba zjednodušit povinnosti, které musí dodržovat osoby, které nejsou usazeny v cílovém členském státě, avšak jsou v něm plátci spotřební daně, aby se tak umožnilo správním orgánům příslušných členských států získat lepší kontrolu nad pohyby, k nimž dochází.
(7) V takových situacích je rovněž třeba zjednodušit povinnosti, které musí dodržovat osoby, které nejsou usazeny v cílovém členském státě, avšak jsou v něm plátcem spotřební daně, aby se tak umožnilo správním orgánům příslušných členských států získat lepší kontrolu nad pohyby, k nimž dochází, za účelem vytvoření vnitřního trhu s výrobky podléhajícími spotřební dani.
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 13
(13) Ustanovení, podle nějž mohou členské státy stanovit směrné úrovně s cílem určit, zda jsou předmětné výrobky drženy pro obchodní účely nebo pro osobní potřebu soukromých osob, se ruší.
Příslušný správní orgán nesmí v žádném případě používat pouze tyto směrné úrovně samotné jako důkaz, že výrobky podléhající spotřební dani jsou drženy k obchodním účelům.
Měly by být tudíž začleněny výhradně do pokynů pro provádění kontrol, které správní orgány členského státu vydávají pro své úředníky.
(13) Ustanovení, podle nějž mohou členské státy stanovit směrné úrovně s cílem určit, zda jsou předmětné výrobky drženy pro obchodní účely nebo pro osobní potřebu soukromých osob, se ruší.
Tyto směrné úrovně byly v některých členských státech příliš často používány jako povinné limity a při jejich praktickém uplatňování docházelo k diskriminaci, což je v rozporu se zásadami vnitřního trhu.
Měly by být tudíž začleněny výhradně do pokynů pro provádění kontrol, které správní orgány členského státu vydávají pro své úředníky, a neměly by být používány jako jediné kritérium, podle kterého se zboží podléhající spotřební dani klasifikuje jako zboží držené pro osobní potřebu soukromých osob nebo jako zboží určené pro obchodní účely.
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 14
(14) Čl. 9 odst. 3 by měl být zrušen, protože není vhodné zachovávat ustanovení, podle nějž se mohou členské státy z bezpečnostních důvodů odchýlit od zásady stanovené článkem 8 ohledně přepravy minerálních olejů.
Pozměňovací návrh 7
Čl. 1 odst. 3 písm. b
Čl. 9 odst. 2 úvodní část (směrnice 92/12/EHS)
2. Ke zjištění, zda jsou výrobky zmíněné v článku 8 určeny k obchodním účelům, musí členské státy vzít v úvahu:
2. Výrobky zmíněné v článku 8 se považují za nabyté soukromými osobami pro osobní potřebu, pokud s přihlédnutím k následujícím skutečnostem nelze prokázat, že jsou určeny k obchodním účelům:
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0229
Dohoda o mezinárodním programu na ochranu delfínů *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů Evropským společenstvím (KOM(2004)0764 — C6-0245/2004 — 2004/0268(CNS)
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Rady (KOM(2004)0764) [1],
- s ohledem na článek 37 a čl. 300 odst. 2 první pododstavec Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 300 odst. 3 první pododstavec Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0245/2004),
- s ohledem na článek 51 a čl. 83 odst. 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov (A6-0157/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh rozhodnutí Rady a souhlasí s uzavřením dohody;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 1a (nový)
(1a) S ohledem na nařízení Rady (ES) č. 882/2003 ze dne 19. května 2003, kterým se zavádí systém sledování a ověřování tuňáků [2].
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 4
(4) 35. mezivládní zasedání o zachování tuňáků a delfínů ve východním Pacifiku v únoru 1998 přijalo Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů.
(4) 35. mezivládní zasedání o zachování tuňáků a delfínů ve východním Pacifiku dne 7. února 1998 přijalo Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů.
Tato dohoda byla podepsána ve Washingtonu dne 21. května 1998 a v platnost vstoupila dne 15. února 1999.
Pozměňovací návrh 3
Bod odůvodnění 4a (nový)
(4a) K dnešnímu dni je smluvními stranami dohody 15 zemí: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Španělsko, Guatemala, Honduras, Mexiko, Nikaragua, Panama, Peru, Spojené státy, Vanuatu a Venezuela.
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 5a (nový)
(5a) Evropská unie uznává význam Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů (AIDCP) při zabezpečení udržitelného rybolovu, jakož i v ní uvedený postup pro vydávání osvědčení jako způsob zaručení ekologické ochrany ostatních druhů, zejména delfínů.
Pozměňovací návrh 5
Bod odůvodnění 7
(7) Společenství dohodu podepsalo v souladu s rozhodnutím Rady přijatým za tímto účelem.
(7) Společenství podepsalo Dohodu o mezinárodním programu pro ochranu delfínů (AIDCP) a stanovilo, že v souladu s rozhodnutím Rady 1999/386/ES ze dne 7. června 1999 [3] ji bude prozatímně uplatňovat až do dokončení požadovaných postupů pro své oficiální přistoupení k Meziamerické komisi pro tropické tuňáky (IATTC).
Pozměňovací návrh 6
Bod odůvodnění 9
(9) Společenství se rozhodlo používat dohodu [4] prozatímně až do dokončení požadovaných postupů pro své přistoupení k IATTC.
Pozměňovací návrh 7
Bod odůvodnění 9a (nový)
(9a) Na základě prozatímního uplatňování, na které se odkazuje v bodu odůvodnění 7, je osvědčení "tuňák bez nebezpečí pro delfíny", uváděné v AIDCP doposud jediným osvědčením, které Společenství uznává.
Pozměňovací návrh 8
Bod odůvodnění 13a (nový)
(13a) Informace obsažené v textu AIDCP mohou spotřebitelům pomoci při rozhodování, zda zakoupit výrobky z tuňáků ulovených v oblasti působnosti dohody.
Pozměňovací návrh 9
Bod odůvodnění 13b (nový)
(13b) Nařízení (ES) č. 882/2003 obsahuje jak definici "tuňáka bez nebezpečí pro delfíny", tak definici "tuňáka s nebezpečím pro delfíny" a výslovně odlišuje a určuje oba typy tuňáků.
Pozměňovací návrh 10
Článek 1a (nový)
Článek 1a
Na základě vstupu v platnost nařízení (ES) č. 882/2003 Rada provede opatření, která umožňují stálou aktualizaci postupů sledování a ověřování ulovených tuňáků v oblasti vymezené dohodou.
Pozměňovací návrh 11
Článek 1b (nový)
Článek 1b
Označení "tuňák bez nebezpečí pro delfíny" může být přiděleno pouze takovému tuňákovi, který odpovídá definici "tuňáka bez nebezpečí pro delfíny" uvedené v článku 3 nařízení (ES) č. 882/2003.
Pozměňovací návrh 12
Čl. 1c (nový)
Článek 1c
Společenství podpoří opatření zaměřená na to, aby byla v zájmu evropských spotřebitelů zajištěna a zachována odpovídající úroveň informovanosti o přidělování ekoznaček na základě dohody AIDCP.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0231
Dohled nad stavy rozpočtů a nad hodpodářskými politikami a posílení koordinace hospodářských politik **I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik (KOM(2005)0154 — C6-0119/2005 — 2005/0064(SYN))
(Postup spolupráce: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2005)0154) [1],
- s ohledem na článek 252 a čl. 99 odst. 5 Smlouvy o ES, podle kterých Rada konzultovala Parlament (C6-0119/2005),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0168/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby pozměňovací návrhy Parlamentu zahrnula do společného postoje, který přijme v souladu s čl. 252 písm. a) Smlouvy o ES;
4. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
5. vyzývá k zahájení dohodovacího řízení, bude-li mít Rada v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
6. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
7. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 2 a (nový)
(2a) Provádění rozpočtového rámce, dohledu a koordinace hospodářských politik a jejich důvěryhodnost závisí na kvalitě, spolehlivosti a včasnosti fiskálních statistik.
Musí být zajištěna kvalita statistik na národní úrovni a úrovni Společenství, aby byla zaručena nezávislost, celistvost a odpovědnost národních statistických úřadů i Eurostatu.
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 2 b (nový)
(2b) Komise by měla porovnávat údaje, které jí předkládají členské státy se zprávami, které předkládají národní centrální banky Evropské centrální bance.
Pozměňovací návrh 3
Článek 1 bod 1
Článek 2a (nařízení (ES) č. 1466/97)
Pozměňovací návrh 4
Článek 1 bod 2 a (nový)
Čl. 4 odst. 1 (nařízení (ES) č. 1466/97)
(2a) Čl.
4 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Stabilizační programy budou předloženy do 1. března 1999.
Poté se každoročně předkládají aktualizované programy zpracované na období dvou let.
Členský stát, který přijme jednotnou měnu v pozdější etapě, předloží stabilizační program do šesti měsíců od rozhodnutí Rady o jeho účasti na jednotné měně."
Pozměňovací návrh 5
Čl. 1 bod 3 písm. a)
Čl. 5 odst. 1 pododstavec 1 (nařízení (ES) č. 1466/97)
1. Na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 114 Smlouvy Rada v rámci mnohostranného dohledu podle článku 99 přezkoumá, zda cesta k postupnému dosažení tohoto programu je dostatečně ambiciózní, zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je stabilizační program založen, reálné a zda jsou přijímaná anebo navrhovaná opatření dostatečná pro zamýšlenou cestu k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle.
Rada při posuzování cesty k dosažení střednědobého rozpočtového cíle vezme v úvahu, zda dotyčný členský stát usiluje o minimální každoroční zlepšování svého cyklicky očištěného salda a vyhýbá se jednorázovým a dočasným opatřením a zda jeho úsilí o zlepšení je vyšší v období hospodářské konjunktury.
Rada vezme rovněž v úvahu prováděné strukturální reformy velkého rozsahu, které přinášejí přímé dlouhodobé úspory nákladů, a to i zvyšováním potenciálního růstu, a které mají tedy skutečný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí;
1. Na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 114 Smlouvy Rada v rámci mnohostranného dohledu podle článku 99 přezkoumá, zda cesta k postupnému dosažení tohoto programu je dostatečně ambiciózní, zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je stabilizační program založen, reálné a zda jsou přijímaná anebo navrhovaná opatření dostatečná pro zamýšlenou cestu k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle.
Komise za tímto účelem v členských státech provádí finanční audit.
Rada při posuzování cesty k dosažení střednědobého rozpočtového cíle vezme v úvahu, zda dotyčný členský stát usiluje o minimální každoroční zlepšování svého cyklicky očištěného salda a vyhýbá se jednorázovým a dočasným opatřením a zda jeho úsilí o zlepšení je vyšší v období hospodářské konjunktury.
Rada vezme rovněž v úvahu prováděné strukturální reformy velkého rozsahu, které přinášejí přímé dlouhodobé úspory nákladů, a to i zvyšováním potenciálního růstu, a které mají tedy skutečný dopad na dlouhodobou udržitelnost veřejných financí;
Pozměňovací návrh 6
Čl. 1 bod 3 písm. b)
Čl. 5 odst. 2 (nařízení (ES) č. 1466/97)
b) V odstavci 2 se slova "dvou měsíců" nahrazují slovy "tří měsíců".
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Rada přezkoumá stabilizační program uvedený v odstavci 1 nejpozději do tří měsíců od předložení programu.
Rada na doporučení Komise a po konzultaci s výborem zřízeným článkem 114 vydá k programu stanovisko.
Jestliže Rada v souladu s článkem 99 usoudí, že by cíle a obsah programu měly být posíleny, zejména pokud jde o zlepšení na cestě k dosažení střednědobých rozpočtových cílů prosazovaných v hospodářsky příznivém období, Rada vyzve ve svém stanovisku dotyčný členský stát, aby svůj program upravil."
Pozměňovací návrh 7
Čl. 1 bod 3a (nový)
Čl. 6 odst. 1 (nařízení (ES) č. 1466/97)
3a) Čl.
6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Jako součást mnohostranného dohledu podle čl. 99 odst. 3 sleduje Rada provádění stabilizačních programů na základě informací poskytovaných zúčastněnými členskými státy a na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 114, s cílem zejména zjistit skutečné nebo očekávané závažné odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého rozpočtového cíle, od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, jak je uveden v programu přebytku/schodku veřejných financí, a od očekávané cesty k míře celkového veřejného dluhu."
Pozměňovací návrh 8
Čl. 1 bod 3b (nový)
Čl. 6 odst. 2 (nařízení (ES) č. 1466/97)
3b) Čl.
6 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Zjistí-li Rada závažné odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého rozpočtového cíle, cesty k postupnému dosažení tohoto cíle nebo od očekávané cesty k míře celkového veřejného dluhu, zašle podle čl. 99 odst. 4 s úmyslem vydat včasné varování, aby se zabránilo vzniku nadměrného schodku nebo míře veřejného dluhu dotyčnému členskému státu doporučení k přijetí nezbytných opravných opatření."
Pozměňovací návrh 9
Čl. 1 bod 3c (nový)
Čl. 6 odst. 3 (nařízení (ES) č. 1466/97)
3c) Čl.
6 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Shledá-li Rada při následném sledování, že se stav rozpočtu trvale nebo vzrůstající měrou odchyluje od střednědobého rozpočtového cíle, cesty k postupnému dosažení tohoto cíle nebo od očekávané cesty k míře celkového veřejného dluhu, doporučí v souladu s čl. 99 odst. 4 dotyčnému členskému státu, aby ihned přijal nápravná opatření, a může doporučení v souladu s uvedeným článkem zveřejnit."
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0232
Polycyklické aromatické uhlovodíky ***I
Legislativní usnesení Evropského parlamentu k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o omezení uvádění na trh a používání některých polycyklických aromatických uhlovodíků v olejových plnidlech a pneumatikách (dvacátá sedmá změna směrnice Rady 76/769/EHS) (KOM(2004)0098 — C5-0081/2004 — 2004/0036(COD))
(Postup spolurozhodování: první čtení)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Evropskému parlamentu a Radě (KOM(2004)0098) [1],
- s ohledem na čl. 251 odst. 2 a článek 95 Smlouvy o ES, v souladu s nimiž Komise předložila svůj návrh Parlamentu (C6-0081/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0104/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby věc opětovně postoupila Parlamentu, bude-li mít v úmyslu svůj návrh podstatně změnit nebo jej nahradit jiným textem;
3. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0233
Nadměrné schodky *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1467/97 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku (KOM(2005)0155 — C6-0120/2005 — 2005/0061(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2005)0155) [1],
- s ohledem na čl. 104 odst. 14 druhý pododstavec Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C6-0120/2005),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0158/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 5a (nový)
(5a) Je nezbytné definovat pojem výjimečného a dočasného překročení referenční hodnoty, jak je uvedeno v čl. 104 odst. 2 písm. a).
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 5B (nový)
(5b) Rada by měla v této souvislosti mimo jiné používat víceleté rozpočtové prognózy a obecné externí předpoklady poskytnuté Komisí.
Pozměňovací návrh 4
Bod odůvodnění 12
(12) Stávající celková maximální desetiměsíční lhůta mezi datem oznámení stanoveným v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 3605/93 a mezi rozhodnutím o uvalení sankcí neodpovídá revidovaným lhůtám pro každou fázi postupu a nezohledňuje možnost vydat revidované doporučení podle čl. 104 odst. 7 nebo revidované výzvy podle čl. 104 odst. 9. Tuto celkovou maximální lhůtu je proto třeba v souladu s těmito změnami upravit.
(12) Stávající celková maximální desetiměsíční lhůta mezi datem oznámení stanoveným v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 3605/93 a mezi rozhodnutím o uvalení sankcí neodpovídá revidovaným lhůtám pro každou fázi postupu a nezohledňuje možnost vydat revidované doporučení podle čl. 104 odst. 7 nebo revidované výzvy podle čl. 104 odst. 9. Tuto celkovou maximální lhůtu je proto třeba v souladu s těmito změnami upravit, ale neměla by překročit tři roky od vzniku nadměrného schodku.
Pozměňovací návrh 5
Čl. 1 bod 1
Čl. 2 odst. 2 (nařízení (ES) č. 1467/97)
2. Komise a Rada ve svých hodnoceních a rozhodnutích o existenci nadměrného schodku podle čl. 104 odst. 3 až 6 Smlouvy mohou považovat překročení schodku veřejných financí nad referenční hodnotu v důsledku výrazného hospodářského propadu za výjimečné ve smyslu čl. 104 odst. 2, pokud překročení referenční hodnoty vyplývá ze záporné míry růstu nebo z kumulované ztráty ekonomického výkonu v důsledku dlouhého období velmi malého růstu v porovnání s růstovým potenciálem.
2. podle čl. 104 odst. 3 až 6 Smlouvy mohou, po porovnání údajů předložených Komisi členskými státy se zprávami národních centrálních bank pro Evropskou centrální banku, považovat překročení schodku veřejných financí nad referenční hodnotu v důsledku výrazného hospodářského propadu za výjimečné ve smyslu čl. 104 odst. 2, pokud překročení referenční hodnoty vyplývá ze záporné míry růstu nebo z kumulované ztráty ekonomického výkonu v důsledku dlouhého období velmi malého růstu v porovnání s růstovým potenciálem.
Pozměňovací návrh 6
Čl. 1 bod 1
Čl. 2 odst. 3 (nařízení (ES) č. 1467/97)
3. Komise při vypracování zprávy podle čl. 104 odst. 3 vezme v úvahu všechny další rozhodující faktory. Zpráva musí zejména náležitě odrážet vývoj střednědobé hospodářské a rozpočtové pozice. Komise rovněž přiloží patřičnou pozornost faktorům, které členský stát veřejně předloží Komisi v období do jednoho měsíce po datech oznámení stanovených v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 3605/93.
3. Komise při vypracování zprávy podle čl. 104 odst. 3 vezme v úvahu všechny další rozhodující faktory, které jsou součástí schváleného a jednoznačného výčtu příslušných faktorů, na něž se má brát zřetel. Zpráva musí zejména náležitě odrážet vývoj střednědobé hospodářské a rozpočtové pozice. Komise rovněž přiloží patřičnou pozornost faktorům, které členský stát veřejně předloží Komisi v období do jednoho měsíce po datech oznámení stanovených v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 3605/93. Evropský parlament musí být pravidelně informován o existenci nadměrného schodku a o procesu jeho sledování.
Pozměňovací návrh 7
Čl. 1 bod 2 písm. b)
Čl. 3 odst. 4 (nařízení (ES) č. 1467/97)
Doporučení Rady podané v souladu s čl. 104 odst.
7 stanoví nejvýše šestiměsíční lhůtu, během níž má dotyčný členský stát přijmout účinná opatření. Doporučení Rady také stanoví lhůtu pro odstranění nadměrného schodku, což by mělo být dosaženo v následujícím roce po jeho zjištění, pokud nenastanou zvláštní okolnosti.
V doporučení Rada požaduje, aby členský stát dosáhl určitého minimálního zlepšení svého cyklicky očištěného salda měřeného bez jednorázových a dočasných opatření, aby se zajistilo odstranění nadměrného schodku ve lhůtě, která je stanovena v doporučení.
Doporučení Rady podané v souladu s čl. 104 odst.
7 stanoví nejvýše šestiměsíční lhůtu, během níž má dotyčný členský stát přijmout účinná opatření. Doporučení Rady také stanoví lhůtu pro odstranění nadměrného schodku, což by mělo být dosaženo v následujícím roce po jeho zjištění, pokud nenastanou zvláštní okolnosti.
V takovém případě nejzazší lhůta pro odstranění nadměrného schodku nepřesáhne tři roky od jeho vzniku.
V doporučení Rada požaduje, aby členský stát dosáhl určitého minimálního zlepšení svého cyklicky očištěného salda měřeného bez jednorázových a dočasných opatření, aby se zajistilo odstranění nadměrného schodku ve lhůtě, která je stanovena v doporučení.
[1] Dosud nezveřejněný
P6_TA(2005)0234
Vytěžování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady o řídících opatřeních pro udržitelné využívání rybolovných zdrojů ve Středozemním moři, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 a (ES) č. 973/2001 (KOM(2003)0589 — C5-0480/2003 — 2003/0229(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2003)0589) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala Parlament (C5-0480/2003),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov (A6-0112/2005),
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala Parlament, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 6
(6) Řídící systém stanovený tímto nařízením se vztahuje na operace související s rybolovem ve Středozemním moři prováděným plavidly Společenství ve vodách Společenství nebo v mezinárodních vodách, plavidly třetího státu v rybolovných zónách členských států nebo občany Unie na otevřeném Středozemním moři.
(6) Řídící systém stanovený tímto nařízením se vztahuje na operace související s rybolovem ve Středozemním moři prováděným plavidly Společenství ve vodách Společenství nebo v mezinárodních vodách, plavidly třetího státu v rybolovných zónách členských států nebo plavidly Unie na otevřeném Středozemním moři.
Pozměňovací návrh 2
Bod odůvodnění 23
(23) Vzhledem k tomu, že rybolov Společenství tvoří více než 75 % celkového odlovu mečouna ve Středozemním moři, je vhodné změnit nařízení Rady (ES) č. 973/2001 ze dne 14. května 2001, kterým se stanoví technická opatření pro zachování určených populací vysoce stěhovavých druhů ryb s cílem stanovit normu Společenství pro minimální velikost při vykládce a normy, jejichž použití na lovné šňůry umožní respektovat tuto minimální velikost, a dále zákaz lovu pomocí lovných šňůr po dobu čtyř měsíců za účelem ochrany nedospělého mečouna obecného.
(23) Vzhledem k tomu, že rybolov Společenství se podílí na více než 75 % celkového odlovu mečouna ve Středozemním moři, je vhodné zavést řídící opatření.
Pro zajištění účinnosti těchto opatření by jejich zavedení mělo vycházet od kompetentních regionálních organizací rybolovu, které stanoví technická opatření pro zachování určených populací vysoce stěhovavých druhů ryb.
V souladu s tímto předloží Komise organizaci GFCM a Mezinárodní komisi pro zachování atlantických tuňáků (ICCAT) co nejrychleji vhodné návrhy pro stanovení minimální velikosti při vykládce rybolov ve Středozemním moři a rovněž přesné údaje, které umožní rybářům používajícím lovné šňůry tyto limity splnit.
Neuzavření dohody do určené lhůty nezabrání EU ukládat opatření pro splnění tohoto účelu až do té doby, kdy bude na mnohostranném základu dohody dosaženo.
Pozměňovací návrh 3
Čl. 1 odst. 1 písm. a) bod ii)
ii) rybářskými plavidly Společenství ve Středozemním moři mimo vody uvedené pod bodem (i);
ii) rybářskými plavidly Společenství ve Středozemním moři mimo vody uvedené pod bodem i) a
Pozměňovací návrh 4
Čl. 1 odst. 1 písm. a) bod iii)
(iii) občany členských států ve Středozemním moři, mimo vody uvedené pod (i), aniž by tím byla dotčena primární odpovědnost státu vlajky; a
Pozměňovací návrh 5
Čl. 2 bod 16a (nový)
16 a) "odlovnými pastmi" se rozumí rybářské náčiní upevněné ke dnu, jež slouží jako past k chytání mořských živočichů.
Jsou vyráběny ve formě koše, sudu nebo klece, a ve většině případů obsahují pevný nebo polopevný rám pokrytý sítí.
Jsou opatřeny jedním nebo více hrdly či ústími s hladkými okraji, jež umožňují živočichům vplout do vnitřního prostoru.
Jsou upevňovány pomocí zařízení označovaného jako přívlač, u nějž je každý díl v pravidelných intervalech napojen na hlavní vlasec.
Pozměňovací návrh 6
Článek 4
1. Rybolov s pomocí vlečných sítí, drapáků, odlovných pastí, košelkových nevodů, sítí vlečených za lodí a příbřežních zátahových sítí nebo obdobných sítí nad porostem mořské trávy (Posidonia oceanica) nebo jiných mořských květnatých rostlin a korálovým a chaluhovým dnem je zakázán.
Pozměňovací návrh 7
Čl. 4 odst. 1a (nový)
1a. Obdobně je zakázáno používat vlečné sítě v hloubkách přesahujících 1000 metrů.
Pozměňovací návrh 8
Čl. 5 odst. 2
2. Na základě takových informací a jakýchkoli dalších relevantních informací zjištěných za stejným účelem určí Rada do 31. prosince 2004 chráněné oblasti nacházející se zejména zcela nebo zčásti za hranicí teritoriálních moří členských států, včetně druhů rybářských činností zakázaných a povolených v takových oblastech.
2. Na základě takových informací a jakýchkoli dalších relevantních informací zjištěných za stejným účelem určí Rada do 31. prosince 2005 chráněné oblasti nacházející se zejména zcela nebo zčásti za hranicí teritoriálních moří členských států, včetně druhů rybářských činností zakázaných a povolených v takových oblastech.
Pozměňovací návrh 9
Čl. 6 odst. 1
1. Do 31. prosince 2004 určí členské státy další chráněné oblasti, v nichž může být zakázán či omezen rybolov s cílem chránit a řídit živé vodní zdroje nebo zachovat či zvýšit ochranu mořských ekosystémů.
Dotčené příslušné orgány členských států rozhodnou, jaké zařízení k rybolovu smí být používáno v těchto chráněných oblastech, a stanoví příslušné technické předpisy, jež nesmí být méně přísné než právní předpisy Společenství.
1. Členské státy určí do 31. prosince 2005, další chráněné oblasti, v nichž může být zakázán či omezen rybolov s cílem chránit a řídit živé vodní zdroje nebo zachovat či zvýšit ochranu mořských ekosystémů.
Dotčené příslušné orgány členských států rozhodnou, jaké zařízení k rybolovu smí být používáno v těchto chráněných oblastech, a stanoví příslušné technické předpisy, jež nesmí být méně přísné než právní předpisy Společenství.
Pozměňovací návrh 10
Článek 7
1. Zakazuje se používat k rybolovu nebo převážet na palubě lodi:
a) toxické látky, uspávací prostředky a korozívní látky,
a) toxické látky, uspávací prostředky a korozívní látky,
b) omračující elektrošoková zařízení,
b) elektrošoková zařízení,
c) výbušniny,
c) výbušniny,
d) těkavé látky, které mohou při kontaktu s jinými látkami vybuchnout,
d) těkavé látky, které mohou při kontaktu s jinými látkami vybuchnout,
e) vlečná zařízení pro sběr červeného korálu,
e) vlečná zařízení pro sběr červeného korálu,
f) pneumatická vzduchová kladiva nebo další zařízení pro sběr živočišných druhů, které žijí ve skalách.
f) pneumatická vzduchová kladiva nebo další příklepová zařízení pro sběr živočišných druhů, které žijí ve skalách.
2. Vlečné a plovoucí tenatové sítě se nesmí používat pro odlov následujících druhů: tuňák křídlatý (Thunnus alalunga), tuňák červený (Thunnus thynnus), mečoun (Xyphias gladius), pražma obecná (Brama brama) žraloci (Hexanchus griseus; Cetorhinus maximus; Alopiidae; Carcharhinidae; Sphyrnidae; Isuridae; Lamnidae).
Pozměňovací návrh 11
Článek 8 odstavce 1 až 4
1. Je zakázáno používat k lovu nebo uchovávat na palubě jakékoli vlečené sítě, kruhové zatahovací sítě nebo tenatové sítě na chytání ryb za žábry k lovu ružichy červené, pokud velikost ok v té části sítě, ve které se nachází nejmenší oka, nejsou v souladu s odstavci 3 až 6.
1. Je zakázáno používat k lovu nebo uchovávat na palubě jakékoli vlečené sítě, kruhové zatahovací sítě nebo tenatové sítě na chytání ryb za žábry, pokud velikost ok v té části sítě, ve které se nachází nejmenší oka, nejsou v souladu s odstavci 3 až 6.
2. Velikost oka se určí pomocí postupů stanovených v nařízení Komise (ES) č. 129/2003.
2. Velikost oka se určí pomocí postupů stanovených v nařízení Komise (ES) č. 129/2003.
3. V případě vlečených sítí, které se liší od těch, jenž jsou uvedeny v odstavci 4, se stanoví minimální velikost oka takto:
3. V případě vlečených sítí, které se liší od těch, jenž jsou uvedeny v odstavci 4, se stanoví minimální velikost oka takto:
(1) 40 mm do 31. prosince 2005;
(1) 40 mm do 31. prosince 2006;
(2) 50 mm od 1. ledna 2006;
(2) od 1. ledna 2007, bude síť uvedená v předešlém pododstavci nahrazena sítí se čtvercovými oky o rozměru 40 mm v části sítě určené k odlovu ryb, nebo, na základě řádně odůvodněné žádosti vlastníků lodí, sítí s kosočtvercovými oky o rozměru 50 mm.
Vzhledem k předchozímu pododstavci budou mít rybářská plavidla povoleno používat a uchovávat na palubě pouze jeden druh těchto dvou sítí a mohou zvolit buď síť se čtvercovými oky o rozměru 40 mm v části sítě určené k odlovu ryb, nebo síť s kosočtvercovými oky o rozměru 50 mm.
(3) 60 mm od 1. ledna 2009.
4. V případě pelagických vlečných sítí určených pro lov sardinek a ančoviček a tam, kde tyto druhy představují nejméně 85 % odlovu živé váhy po roztřídění, bude minimální velikost oka 20 mm.
4. V případě hlubokomořských vlečných sítí určených pro lov sardinek a ančoviček a tam, kde tyto druhy představují nejméně 80 % odlovu živé váhy po roztřídění, bude minimální velikost oka 20 mm.
Pozměňovací návrh 12
Čl. 9 odst. 1
1. Zakazuje se používat k rybolovu nebo převážet na palubě lodi jakékoli lovné šňůry s návazci o celkové délce menší než 5 cm a šířce menší než 2,5 cm v případě jakéhokoli plavidla používajícího lovné šňůry a vyloďujícího nebo převážejícího na palubě ružichu červenou (Pagellus bogaraveo) v množství tvořícím více než 20 % odlovu živé váhy po roztřídění.
1. Zakazuje se používat k rybolovu nebo převážet na palubě lodi jakékoli lovné šňůry s návazci o celkové délce menší než 3,95 cm a šířce menší než 1,65 cm v případě jakéhokoli plavidla používajícího lovné šňůry a vyloďujícího nebo převážejícího na palubě ružichu červenou (Pagellus bogaraveo) v množství tvořícím více než 20 % odlovu živé váhy po roztřídění.
Pozměňovací návrh 13
Článek 12
1. Je zakázáno používat vlečná zařízení do vzdálenosti 3 námořních mil od pobřeží nebo do 50 m hloubkové vrstevnice, je-li této hloubky dosaženo v kratší vzdálenosti od pobřeží.
1. Je zakázáno používat vlečná zařízení v oblastech do 3 námořních mil od pobřeží nebo do 50 m hloubkové vrstevnice, je-li této hloubky dosaženo v kratší vzdálenosti od pobřeží.
2. Je zakázáno používat vlečné sítě a hydraulické drapáky až do vzdálenosti 1,5 námořní míle od pobřeží.
2. Je zakázáno používat vlečné sítě až do vzdálenosti 1,5 námořní míle od pobřeží a je zakázáno používat hydraulické drapáky až do vzdálenosti 0,5 námořní míle od pobřeží.
3. Je zakázáno používat košelkových nevodů do vzdálenosti 0,5 námořní míle od pobřeží nebo do 50 m hloubkové vrstevnice, pokud se této hloubky dosáhne v kratší vzdálenosti od pobřeží.
3. Je zakázáno používat košelkových nevodů do vzdálenosti 300 metrů od pobřeží nebo do 50 m hloubkové vrstevnice, pokud se této hloubky dosáhne v kratší vzdálenosti od pobřeží.
4. Je zakázáno používat vlečná zařízení, košelkové nevody a další kruhové zatahovací sítě do vzdálenosti 1 námořní míle od hranic chráněných oblastí stanovených v článcích 5 a 6.
5. Na základě žádosti členských států může Komise udělit výjimku z odstavce 1 a 3, je-li taková výjimka odůvodněna především geografickým omezením nebo tam, kde je rybolov vysoce selektivní a má zanedbatelný dopad na mořské životní prostředí a za předpokladu, že se těchto rybolovů týká plán řízení, jak je stanoveno v článku 17.
Členské státy předloží s žádostí o takové výjimky vědecká a technická odůvodnění.
5. Na základě žádosti členských států může Komise udělit výjimku z odstavce 1 a 3, je-li taková výjimka odůvodněna především geografickým omezením jako je velikost pobřežních platforem nebo tam, kde je rybolov vysoce selektivní a má zanedbatelný dopad na mořské životní prostředí a týká se malého počtu plavidel a za předpokladu, že se těchto rybolovů týká plán řízení, jak je stanoveno v článku 17.
Členské státy předloží s žádostí o takové výjimky vědecká a technická odůvodnění.
Pozměňovací návrh 14
Čl. 14 odst. 1
1. Odchylně od ustanovení článku 13 je povoleno chytat, zadržovat na palubě, převážet na lodi, vyloďovat, přemísťovat, skladovat, prodávat, vystavovat nebo nabízet k prodeji podměrečné mořské organismy za účelem umělého doplnění stavu populace nebo přesazení s povolením a v rámci oprávnění členského státu, kde se tato činnost uskutečňuje.
1. Odchylně od ustanovení článku 13 je povoleno chytat, zadržovat na palubě, převážet na lodi, vyloďovat, přemísťovat, skladovat, prodávat, vystavovat nebo nabízet k prodeji živé podměrečné mořské organismy za účelem umělého doplnění stavu populace nebo přesazení s povolením a v rámci oprávnění členského státu, kde se tato činnost uskutečňuje.
Pozměňovací návrh 15
Čl. 14 odst. 3a (nový)
3a. Zavádění, přesazování a doplňování stavu populace nepůvodními druhy je zakázáno.
Pozměňovací návrh 16
Čl. 15 odst. 1
1. Je zakázáno používat vlečné sítě, zátahové sítě, drapáky, svislé sítě, třívrstvé svislé sítě a lovné šňůry pro rekreační rybolov u vysoce migrujících druhů.
1. Je zakázáno používat vlečné sítě, zátahové sítě, drapáky, svislé sítě, třívrstvé svislé sítě, lovné šňůry nastražené na dně a lovné šňůry pro rekreační rybolov u vysoce migrujících druhů.
Pozměňovací návrh 17
Čl. 15 odst. 3 pododstavec 1a
Pozměňovací návrh 18
Čl. 17 odst. 1
1. Členské státy přijmou do 31. prosince 2004 plány řízení pro rybolov s použitím sítí tažených za lodí, příbřežních zátahových sítí, zátahových sítí a drapáků ve svých teritoriálních vodách. Pro tyto plány řízení se použije čl. 6 odst. 2 a 3 a první pododstavec čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
1. Členské státy přijmou do 31. prosince 2005 plány řízení pro rybolov s použitím sítí tažených za lodí, příbřežních zátahových sítí, zátahových sítí a drapáků ve svých teritoriálních vodách. Pro tyto plány řízení se použije čl. 6 odst. 2 a 3 a první pododstavec čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Pozměňovací návrh 19
Čl. 17 odst. 5 bod da (nový)
da) finanční podpora během období hájení.
Pozměňovací návrh 20
Článek 22
Článek 4a (nařízení (ES) č. 973/2001)
Do nařízení (ES) č. 973/2001 se vkládá článek 4a:
"Článek 4a
1. Ve Středozemním moři není povoleno používání sítí nastražených u dna a ukotvených plovoucích sítí pro odlov těchto druhů: tuňák křídlatý (Thunnus alalunga), tuňák obecný (Thunnus thynnus), mečoun obecný (Xyphias gladius), pražma obecná (Brama brama) a žraloci (Hexanchus griseus; Cetorhinus maximus; Alopiidae; Carcharhinidae; Sphyrnidae; Isuridae; Lamnidae).
2. Jakékoli rybářské plavidlo, které používá lovné šňůry a vykládá nebo uchovává na palubě úlovek mečounů obecných (Xiphias gladius), který představuje více než 20 % odlovu živé váhy po roztřídění, má zakázáno používat k rybolovu nebo uchovávat na palubě jakékoli lovné šňůry s háčky o celkové délce menší než 10cm a šířce menší než 4,5 cm.
3. Od 1. října do 31. ledna následujícího roku se zakazuje ve Středozemním moři odlov pomocí pelagických lovných šňůr u těchto druhů: tuňák křídlatý (Thunnus alalunga), tuňák obecný (Thunnus thynnus), mečoun obecný (Xyphias gladius) a žraloci (Hexanchus griseus; Cetorhinus maximus; Alopiidae; Carcharhinidae; Sphyrnidae; Isuridae; Lamnidae).
4. Pro účely odstavce 2:
(a) celková délka háčků bude odpovídat maximální celkové délce dříku od špičky háčku, který slouží k upevnění vlasce a má většinou tvar očka, až po hrot ohbí;
(b) šířka háčku odpovídá horizontálně nejvzdálenějšímu bodu vnější části dříku od vnější části hrotu."
Pozměňovací návrh 21
Článek 23
Příloha IV, položka týkající se mečouna obecného (nařízení (ES) č. 973/2001)
V příloze IV nařízení (ES) č. 973/2001 se položka týkající se mečouna obecného nahrazuje touto položkou:
mečoun obecný (Xiphias gladius) v Atlantickém oceánu: 25 kg nebo 125 cm (spodní čelist);
mečoun obecný (Xiphias gladius) ve Středozemním moři: 110 cm (spodní čelist) nebo 16 kg živé váhy (váha celé ryby před zpracováním nebo odstraněním jakékoli části) nebo 14 kg živé váhy očištěné ryby nebo ryby bez vnitřností (váha po odstranění žáber a vnitřností) [2]
Pozměňovací návrh 22
Článek 23a (nový)
Článek 23a
Na základě návrhu Komise rozhodne Rada do 31. března 2006 o technických opatřeních pro ochranu nedospělých mečounů ve Středozemním moři.
Pozměňovací návrh 23
Příloha II oddíl 1 "DRAPÁKY"
Pozměňovací návrh 24
Příloha II bod 3 odrážka 3
– Je zakázáno mít na palubě a použít více než 4000 m třívrstvých svislých sítí, svislých sítí nastražených na dně nebo ukotvených plovoucích svislých sítí pro každé plavidlo.
– Je zakázáno mít na palubě a použít více než 6000 m třívrstvých svislých sítí, svislých sítí nastražených na dně nebo ukotvených plovoucích svislých sítí pro každé plavidlo, s tím, že u samostatných rybářů tyto sítě nesmí překročit délku 2500 metrů, ke které lze přičíst dalších 2000 metrů u druhého rybáře a dalších 1500 metrů u třetího rybáře.
Pozměňovací návrh 25
Příloha II oddíly 6, 7 a 8
6. Lovné šňůry nastražené u dna
6. Lovné šňůry nastražené u dna
- Zakazuje se uchovávat na palubě a nastražovat šňůry o délce větší než 7000 m na každé plavidlo.
- Zakazuje se uchovávat na palubě a nastražovat více než 3000 háčků na každé plavidlo.
7. Rybářské vrše pro lov hlubokomořských korýšů
7. Rybářské vrše pro lov hlubokomořských korýšů
8. Lovné šňůry nastražené na hladině (plovoucí)
8. Lovné šňůry nastražené na hladině (plovoucí)
- 2000 háčků na plavidlo pro lov tuňáka obecného (Thunnus thynnus);
- 3500 háčků na plavidlo pro lov mečounů obecných (Xyphias gladius);
- 5000 háčků na plavidlo pro lov tuňáka křídlatého (Thunnus alalunga).
Pozměňovací návrh 26
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů na téma "Jak zvítězit v boji proti celosvětové změně klimatu"
(2006/C 81/07)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů na téma "Jak zvítězit v boji proti celosvětové změně klimatu" (KOM (2005) 35 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. února 2005 konzultovat tuto věc s Výborem regionů podle článku 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 22. února 2005 požádat Komisi pro trvale udržitelný rozvoj o vypracování stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na závěry zasedání Rady ve dnech 22. a 23. března 2005 a zasedání Rady pro životní prostředí dne 7. března 2005;
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 12. května 2005 k semináři vládních expertů o změně klimatu;
s ohledem na své stanovisko ze dne 18. listopadu 1999 ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu na téma "Příprava na provádění Kjótského protokolu", KOM(1999) 230 v konečném znění – CdR 295/1999 fin [1];
s ohledem na své stanovisko ze dne 21. září 2000 k Zelené knize o obchodování emisemi skleníkových plynů v Evropské unii a ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu na téma "Politiky a opatření EU ke snížení emisí skleníkových plynů: směrem k Evropskému programu pro změnu klimatu (ECCP)", KOM(2000) 87 v konečném znění a KOM(2000) 88 v konečném znění – (CdR 189/2000 fin [2]);
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 65/2005 rév. 1) přijatého dne 28. června 2005 Komisí pro trvale udržitelný rozvoj (zpravodaj: José Macário Correia, předseda obecní rady města Tavira (Portugalsko/ELS));
Vzhledem k tomu, že:
1. je zapotřebí sestavit ve spolupráci s mezinárodním společenstvím střednědobé a dlouhodobé strategie, aby se zvítězilo v boji proti změně klimatu v EU;
2. Rada ministrů EU v roce 1996 prohlásila, že "je přesvědčena o tom, že průměrné celosvětové teploty by neměly vzrůst o více než dva stupně nad úroveň před industrializací";
3. výhody plynoucí z omezení růstu průměrné celosvětové teploty na 2 °C převáží náklady politik na snižování emisí;
4. je naprosto nezbytné využít ke splnění našich cílů v oblasti životního prostředí nejúčinnější a nejúspornější kombinaci opatření k přizpůsobení a ke snižování emisí a zároveň udržet naši hospodářskou konkurenceschopnost;
5. změna klimatu je celosvětový problém, který přesahuje rovněž do pravomoci regionálních a místních samospráv.
Kjótský protokol podepsaný EU a jejími členskými státy je mezinárodní dohodou, která zavazuje členské státy – a tím i regionální a místní samosprávy – k jednání;
přijal jednomyslně toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 12. října).
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá sdělení, které předkládá přesné zhodnocení současné situace a analyzuje jak nebezpečí představovaná změnou klimatu, tak nástroje určené k účinnému boji proti tomuto jevu;
1.2 vítá vstup v platnost Kjótského protokolu, první etapy celosvětové strategie boje proti změně klimatu;
1.3 znovu opakuje svoji podporu ambiciózní politice EU v této oblasti;
1.4 zdůrazňuje potřebu značného zvýšení počtu zemí účastnících se boje proti změně klimatu – měla by se zapojit všechna hlavní odvětví zodpovědná za emise skleníkových plynů, zejména obor výroby energie, jakož i obory letecké a námořní dopravy;
1.5 přeje si vyjádřit své znepokojení nad následky nedostatku aktivit na světové úrovni;
1.6 velmi lituje toho, že některé členské státy mají stále daleko k dosažení úkolů, které pro ně byly určeny v cíli Společenství "minus 8 %" vymezeném v Kjótském protokolu, ale považuje za důležité je podporovat, aby se tyto země mohly přiblížit vytyčeným cílům;
1.7 podporuje doporučení Komise, že by se měly uspořádat osvětové kampaně, aby pomohly zvýšit zájem veřejnosti a znepokojení kvůli této otázce a povzbudily trvaleji udržitelné životní styly. Zároveň zdůrazňuje důležitost realizace a rozvíjení školních projektů v této oblasti, protože o školách lze říci, že odrážejí společnost jako celek;
1.8 domnívá se, že politika územního plánování musí brát v úvahu cíle energetické účinnosti a podporovat kombinaci vzájemně slučitelných a vzájemně se doplňujících činností, aby se zkrátily ujeté vzdálenosti a tím i spotřeba pohonných hmot;
1.9 zdůrazňuje důležitost ochrany a tvorby zelených prostranství, které musí být zahrnuty do strategického plánování městských oblastí; zvětšení velikosti zalesněných oblastí je velmi důležité proto, aby byl proces odstranění sloučenin uhlíku z atmosféry účinnější;
1.10 podporuje vytvoření trvaleji udržitelných modelů mobility, ve kterých kritickou úlohu hraje založení pěších zón a zákaz nebo omezení provozu motorových vozidel v centrech měst; domnívá se také, že by měl být vytvořen přitažlivý systém hromadné dopravy, který by do značné míry doplňoval individuální dopravu a v mnoha případech ji nahradil;
1.11 zdůrazňuje, že je důležité, aby všechny dopravní prostředky používaly čistší pohonné hmoty, včetně vozidel vozového parku společností a úřadů veřejné správy; vyzývá úřady veřejné správy, aby se chopily iniciativy dosáhnout ekologičtějších vozových parků;
1.12 domnívá se, že zajištění zařízení pro sběr tříděného odpadu a veřejná podpora této praxe pomohou při dosažení těchto cílů;
1.13 domnívá se, že při stavbě nových budov a renovacích existujících budov musí být brána v úvahu jejich náležitá energetická náročnost;
1.14 zdůrazňuje zodpovědnost, která kromě národních vlád přísluší všem místním a regionálním samosprávám, bojovat proti změně klimatu prostřednictvím výše uvedených opatření.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 poukazuje na to, že je zapotřebí, aby Komise podpořila boj proti změně klimatu na všech úrovních, včetně místní a regionální;
2.2 požaduje, aby jako rozhodující prostředek, jak čelit emisím skleníkových plynů, byla posílena opatření, která mají předcházet lesním požárům a bojovat s nimi;
2.3 požaduje, aby byla posílena opatření ke zkoumání a stálému monitorování evropských ledovců, neboť jsou to ekosystémy křehké a vysoce citlivé na změnu klimatu;
2.4 vybízí k tomu, aby podniky dostaly podstatné finanční pobídky, které by je povzbudily k využití "čistých technologií" anebo k adaptaci stávajících technologií;
2.5 zasazuje se o vytvoření účinné monitorovací politiky jako součásti úsilí o kontrolu průmyslové činnosti, aby tak byla zajištěna legitimita boje proti změně klimatu;
2.6 podporuje začlenění alternativních energií, jako například biomas, do vytápěcích systémů budov, což by se mělo vztahovat na všechna odvětví včetně veřejné správy, a odkazuje v této souvislosti rovněž na efektivnější využívání existujících zdrojů energie, např. rozšiřováním společné výroby elektřiny a tepla, což umožní snížit emisní hodnoty na výrobní jednotku;
2.7 požaduje pobídky k přednostní spotřebě energeticky vysoce účinných výrobků nebo výrobků, k jejichž výrobě byla využita obnovitelná energie;
2.8 doporučuje, aby dotace na činnosti, které přispívají ke změně klimatu, byly zrušeny;
2.9 podporuje a zdůrazňuje návrh Rady stanovit cíle pro období po roce 2012; stejně jako Rada zastává názor, že by bylo vhodné, aby se pro rozvinuté země stanovily cíle snížení emisí do roku 2020 mezi 15 a 30 procenty v souvislosti s referenčními hodnotami stanovenými Kjótským protokolem; doporučuje, aby se hodnoty po tomto datu stanovily ve shodě s duchem závěrů přijatých Radou životního prostředí (60 % až 80 % do roku 2050);
2.10 navrhuje, aby tematická strategie pro městské životní prostředí vytvořila stimuly pro boj proti změně klimatu;
2.11 doporučuje, aby analýza nákladů a výnosů plynoucích z omezení růstu teploty na 2 oC byla podrobněji prostudována/prozkoumána. Koncentrace skleníkových plynů nutných k dosažení cíle 2 oC a náklady spojené s takovým snížením musí být určeny přesněji;
2.12 navrhuje, aby se města i nadále přihlašovala k Místní agendě 21 (MA21) a více se zaměřovala na realizaci tohoto typu strategie.
Stanovisko Výboru regionů ke Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu Hodnocení strategie udržitelného rozvoje EU v roce 2005: Výchozí rekapitulace a budoucí směry vývoje
(2006/C 81/08)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu k Hodnocení strategie udržitelného rozvoje EU v roce 2005: Výchozí rekapitulace a budoucí směry vývoje, KOM (2005) 37 v konečném znění;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. února 2005 konzultovat tuto problematiku s Výborem regionů, v souladu s prvním odstavcem článku 265 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého Předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro trvale udržitelný rozvoj vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na sdělení Komise "Udržitelná Evropa pro lepší svět: Strategie Evropské unie pro udržitelný rozvoj" (návrh Komise pro Evropskou radu v Göteborgu) (A Sustainable Europe for a Better World: A European Union Strategy for Sustainable Development, KOM(2001) 264 v konečném znění);
s ohledem na sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů "Směrem ke globálnímu partnerství pro udržitelný rozvoj" (Towards a global partnership for sustainable development, KOM(2002) 82 v konečném znění);
s ohledem na sdělení Komise ze dne 15. ledna 2002 pro jarní zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002, na kterém byl dán nový impuls pro strategii, která byla přijata dva roky předtím na Lisabonském summitu (KOM(2002)14), s cílem učinit z Evropy nejkonkurenceschopnější, nejdynamičtější a nejudržitelnější znalostní ekonomiku světa;
s ohledem na průzkumné stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru NAT/229-CESE 661/2004, přijaté dne 28. dubna 2004;
s ohledem na Prohlášení o hlavních zásadách udržitelného rozvoje ze zasedání Evropské rady ve dnech 16. a 17. června 2005;
s ohledem na své stanovisko ke sdělení "Směrem k tématické strategii udržitelného využívání přírodních zdrojů" (Towards a thematic strategy on the sustainable use of natural resources, KOM(2003) 572 v konečném znění) – CdR 11/2004 fin [1];
s ohledem na své stanovisko ze dne 14. listopadu 2001 ke sdělení Komise "Deset let po Riu: příprava na světový summit o udržitelném rozvoji v roce 2002" (Ten years after Rio: Preparing for the World Summit on Sustainable Development in 2002, KOM(2001) 53) – CdR 37/2001 fin [2];
s ohledem na své stanovisko ze dne 15. června 2000 k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o rámci Společenství pro spolupráci na podporu udržitelného rozvoje měst (Proposal for a Decision of the European Parliament and of the Council on a Community framework for cooperation to promote sustainable urban development, KOM(1999) 557 v konečném znění – 1999/0233 (COD))- CdR 134/2000 fin [3];
s ohledem na své stanovisko ze dne 17. února ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o směrech k trvale udržitelnému zemědělství (Directions towards sustainable agriculture, KOM(1999) 22 v konečném znění) – CdR 183/1999 fin [4];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise k tématu "Obchod a rozvoj – pomoc rozvojovým zemím v získávání prospěchu z obchodu" (Trade and Development – Assisting developing countries to benefit from trade, KOM(2002) 513 v konečném znění) – CdR 100/2003 fin [5];
s ohledem na své stanovisko k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu (KOM(2004) 2 v konečném znění -2004/0001 (COD)) – CdR 154/2004 [6];
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 66/2005 rev. 1) přijatý dne 28. června 2005 Komisí pro trvale udržitelný rozvoj (zpravodajka: paní Mona-Lisa Norrman, členka okresní rady v Jämtlandu (Švédsko/SES));
Vzhledem k těmto důvodům:
1) Orgány místní a regionální správy představují úroveň rozhodování a exekutivy, která je občanům EU nejblíže.
Opatření potřebná k zajištění trvale udržitelného rozvoje musí být navržena, přijata, prováděna a monitorována ve vzájemném dialogu s občany EU.
2) Ve 25 členských státech EU jsou to právě místní a regionální úroveň, na kterých se musí uskutečňovat praktická koordinace mezi jednotlivými sektory politiky.
Podobně je na místní a regionální úrovni prováděna také politika soudržnosti EU.
3) Neudržitelné trendy rozvoje, které v současnosti spatřujeme, by mohly být obráceny prostřednictvím společného vlivu opatření prováděných lokálně a regionálně; a to jak uvnitř EU; tak na globální úrovni.
Vhodným sloganem je "Mysli globálně, jednej lokálně".
jednomyslně přijal toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 12. října):
1. Názory Výboru regionů
Všeobecné poznámky
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá sdělení Komise o hodnocení strategie udržitelného rozvoje EU v roce 2005, které obsahuje počáteční hodnocení dosaženého pokroku a nastiňuje řadu budoucích směrů vývoje;
1.2 zdůrazňuje, že nebylo dosaženo dostatečného pokroku od přijetí Strategie udržitelného rozvoje v roce 2001 v Göteborgu; souhlasí s Komisí v tom, že důraz musí být nyní kladen na proaktivní přístup k udržitelnému rozvoji a na konkrétní činnost v dané oblasti;
1.3 upozorňuje, že trojrozměrný přístup k udržitelnému rozvoji, zahrnující ekonomické, ekologické a sociální aspekty, je předpokladem pro růst, větší počet lepších pracovních míst, vyšší úroveň blahobytu a čistší a zdravější životní prostředí;
1.4 zdůrazňuje význam začlenění a prosazování udržitelného rozvoje ve všech oblastech politiky EU.
Je důležité, aby politika soudržnosti podporovala ekonomický a stejně tak i ekologický a sociální rozměr a aby byl brán patřičný zřetel na dlouhodobé vlivy politiky. Rovněž budoucí Evropská politika rozvoje a politika vůči Africe by měly zajistit důslednou podporu udržitelného rozvoje v mezinárodní činnosti;
Mezinárodní obchod
1.5 zdůrazňuje, že Lisabonská strategie je základem pro reakci EU na dopad globalizace na hospodářskou soutěž, ekonomiku a pracovní sílu v Evropě, ale tato reakce by měla odrážet také dopady na udržitelný rozvoj v Evropě a v mezinárodním měřítku.
Je třeba rozvinout způsob, kterým se s ohledem na různé mezinárodní dohody v současnosti přistupuje k udržitelnému rozvoji, aby lépe odrážel vliv globalizace na veřejné služby a udržitelný rozvoj na místní a regionální úrovni;
Dialog a spolupráce
1.6 zdůrazňuje důležitost účinného dialogu s občanskou společností.
Za tímto účelem musí být zprávy vycházející od Komise důsledné a dobře koordinované a strategie by měla být monitorována a proměněna v konkrétní činnost.
Místní a regionální perspektiva
1.7 by obzvláště zdůraznil úlohu a zodpovědnost orgánů místní a regionální správy při dosažení udržitelného rozvoje.
Všechny úrovně vlády by měly spolupracovat na určování a provádění změn potřebných k dosažení udržitelné společnosti prostřednictvím silného vedení.
Občané středem zájmu
1.8 zdůrazňuje, že je důležité zajistit, aby za účelem zisku podpory občanů EU byla úsilí vynaložená na podporu udržitelného rozvoje přizpůsobena jejich potřebám a poměrům.
Orgány místní a regionální správy mají v tomto dialogu důležitou roli a Komise by měla podporovat tato úsilí administrativně a finančně a to následujícími způsoby:
- rozvojem konzultační činnosti a vytvářením přirozených fór pro dialog a výměnu zkušeností;
- podporou místních a regionálních rozvojových projektů, jak v rámci EU tak v globálním měřítku;
- rozvojem znalostí a povědomí o potřebě společné akce na dosažení udržitelné společnosti v EU.
Veřejné zdraví, bezpečnost a rovnoprávnost
1.9 zdůrazňuje, že veřejné zdraví, v širším slova smyslu, je klíčovým požadavkem k dosažení udržitelného rozvoje;
1.10 upozorňuje na to, že bezpečnost je předpokladem dobré kvality života a společně s širší perspektivou veřejného zdraví leží v srdci snah na podporu udržitelného rozvoje;
1.11 zdůrazňuje dále potřebu začlenit perspektivu rovných příležitostí do iniciativ na podporu udržitelného rozvoje.
Ekologické podnikání a "zelená" pracovní místa
1.12 schvaluje názor Komise, že naše budoucí kvalita života bude záviset na našich modelech výroby a spotřeby.
Musíme oddělit ekonomický růst od degradace životního prostředí; a to pomocí vzdělávání a informací o dopadech zboží a služeb na zdraví a životní prostředí.
Důležitou roli při změně modelů výroby a spotřeby hrají také environmentální požadavky při zadávání veřejných zakázek;
1.13 zdůrazňuje, že je nezbytné, aby opatření podporovala rozvoj ekologického podnikání, především malých a středních podniků.
Společnosti s výzkumnou náročností v odvětví environmentálních technologií by měly představovat specifický cíl v kontextu stávajícího návrhu na 7. rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstraci (FP7).
Cíle, opatření a monitorování
1.14 podporuje plán Komise vytyčit jasné cíle, cílové hodnoty a související konečné termíny.
To umožní monitorovat a měřit dosažený pokrok a podávat o něm zprávy.
1.15 zdůrazňuje potřebu aktivních opatření a konkrétní činnosti na podporu udržitelného rozvoje.
Chystaný akční program musí také obsahovat nástroje na provádění a monitorování jednotlivých opatření a zapojit orgány místní a regionální správy jako klíčové partnery do vypracování akčního programu.
Nástroje na implementaci udržitelného rozvoje
1.16 zdůrazňuje, že je důležité navrhnout nové nástroje a zdokonalit stávající. To je nezbytné k tomu, aby opatření nutná k podpoře udržitelného rozvoje mohla být prováděna, hodnocena a monitorována.
Následující nástroje by měly být rozvinuty a uzpůsobeny tak, aby účinně přispěly k dosažení udržitelného rozvoje:
— Systémy environmentálního managementu
Systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (Eco-Management and Audit Scheme, EMAS) Evropské unie by měl být zdokonalen a přizpůsoben otázkám a potřebám udržitelného rozvoje.
Měl by být vypracován systém environmentálního managementu zahrnující ekonomické, ekologické a sociální záležitosti;
— Veřejné zakázky
Zahrnutí environmentálních požadavků do smluv o veřejných zakázkách je mocným nástrojem na změnu modelů výroby a spotřeby ve společnosti.
Měl by být dále posílen například tím, že se zdůrazní možnost vzít v úvahu prospěch, který životnímu prostředí přináší zboží a služby místní produkce.
Veřejné zakázky nyní představují 15 % HDP EU, což činí okolo 1 biliónu EUR.
— Technologické zakázky
Měly by být vypracovány postupy pro zadávání technologických zakázek, týkajících se především odpadu, energie, dodávky vody, kanalizace, silnic a další infrastruktury, což jsou oblasti, za které odpovídá veřejný sektor na místní a regionální úrovni;
Výzkum a vývoj
Naléhavou potřebou je vyvinout nové a k životnímu prostředí šetrnější technologie.
Jedním z kroků tímto směrem je iniciativa Komise na vytvoření několika technologických platform založených na spolupráci mezi výzkumnou obcí a soukromým obchodním sektorem.
Evropský parlament vede například diskuse o vytvoření "společensky motivovaných výzkumných platform" pro specifické účely podpory a prosazování výzkumu a vývoje spojeného s udržitelným rozvojem.
Výbor regionů schvaluje tuto iniciativu a zdůraznil by potřebu ji rozšířit tak, aby zahrnovala výzkum a vývoj v oblasti společenských a behaviorálních věd.
Specifické iniciativy jsou také nutné k zajištění možnosti přeměnit výsledky výzkumu v praktickou činnost podporující udržitelný rozvoj na místní a regionální úrovni;
— Informovanost a veřejné povědomí
Komise mimo jiné přijala minimální normy pro konzultaci zainteresovaných osob před rozhodováním v environmentální oblasti.
Navíc byly zahájeny různé iniciativy na podporu zapojení soukromého obchodního sektoru do snah o udržitelný rozvoj.
Komise není vždy nejlepším poslem v těchto záležitostech.
— Spolupráce a výměna zkušeností
Možnost výměny zkušeností a shromažďování nových poznatků prostřednictvím spolupráce a vzájemné součinnosti mezi různými aktéry je důležitou součástí snah o udržitelný rozvoj.
Za tímto účelem pracuje velký počet organizací a sítí uvnitř EU.
— Monitorování a hodnocení
Nástroje na monitorování a hodnocení jsou nezbytné k uskutečnění efektivní a cílené činnosti na podporu udržitelného rozvoje. Hodnocení dopadu na zdraví a životní prostředí jsou dva příklady takových nástrojů, ale je třeba učinit více na jejich rozvoj.
— Tržní nástroje
V EU se v současnosti používá několik tržních nástrojů, například ekologické daně, systémy obchodování s emisemi a dotace.
Je třeba tyto nástroje dále rozvíjet, aby se zajistilo, že ceny všech ekonomických aktivit budou odrážet jejich skutečnou společenskou hodnotu.
— Prostorové plánování
Mnohá z opatření nutných k podpoře udržitelného rozvoje se dotýkají využití půdy a vody na místní a regionální úrovni a jsou spojeny s prostorovým plánováním, jako například provádění směrnice EU o vodě nebo tématické strategie pro městské životní prostředí a odpady.
— Legislativa
Legislativa je dalším důležitým nástrojem na podporu udržitelného rozvoje.
Některé části právních předpisů Společenství a národních legislativ však nepodporují plně snahy na podporu udržitelného rozvoje.
Upřednostněno by mělo být zdokonalení existující legislativy a její rozvíjení.
Dále by měla být přehodnocena a zlepšena koherence mezi odlišnými zákony, mimo jiné s cílem vytvořit jednodušší regulační prostředí.
Legislativa by se měla opírat o nové nástroje a metody založené na dohodách mezi sociálními partnery.
Příklady tohoto přístupu zahrnují dohody uzavřené v kontextu otevřené metody koordinace, Aalborgské charty a tripartitních smluv.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 zdůrazňuje, že je důležité dát občanům EU ústřední místo ve snahách o dosažení udržitelné společnosti.
Dialog o fyzických a ekonomických opatřeních a o změnách v modelech spotřeby a chování musí být veden ve světle poměrů na místní a regionální úrovni;
2.2 věří, že cíle a opatření potřebná v činnosti na podporu udržitelného rozvoje musí být založeny na poměrech na místní a regionální úrovni a být jim přizpůsobeny;
2.3 zdůrazňuje, že je důležité navrhnout nové nástroje a zdokonalit stávající. což je nezbytné, aby se mohla provádět a monitorovat opatření nutná k zajištění udržitelného rozvoje;
2.4 věří, že Komise rozvine a prohloubí dialog s místní a regionální úrovní ve svém probíhajícím hodnocení strategie udržitelného rozvoje a v práci na akčním programu a zamýšlí hrát aktivní úlohu v probíhajících snahách o dosažení udržitelné společnosti jak v rámci Evropské unie tak v globálním měřítku.
Stanovisko Výboru regionů k tématu Přepracované pokyny ke státní regionální podpoře
(2006/C 31/07)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 21. dubna 2005 konzultovat s ním "Přepracované pokyny ke státní regionální podpoře" v souladu s článkem 265 Smlouvy zakládající Evropské společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 19. května 2005 pověřit Komisi pro teritoriální politiku soudržnosti, aby vypracovala stanovisko k tomuto tématu;
s ohledem na neformální konzultační dokument GŘ Evropské komise pro hospodářskou soutěž o přezkumu pokynů k regionální podpoře;
s ohledem na sdělení Komise o Třetí zprávě o hospodářské a sociální soudržnosti (KOM (2004) 107 v konečném znění);
s ohledem na návrh NAŘÍZENÍ RADY o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti, KOM (2004) 492 v konečném znění – 2004/0163 (AVC) a dalších návrhů nařízení Evropské komise týkajících se Fondu soudržnosti, KOM (2004) 494 v konečném znění – 2004/0166 (AVC) a Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), KOM (2004) 495 v konečném znění – 2004/0167 (COD);
s ohledem na své stanovisko k Třetí zprávě o hospodářské a sociální soudržnosti (CdR 120/2004 fin) [1];
s ohledem na své stanovisko k tématu Budování naší společné budoucnosti: Politické úkoly a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007-2013 (CdR 162/2004 fin);
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Barceloně a Göteborgu, na kterých se členské státy dohodly na kompromisu v otázce snížení úrovně státních podpor v Evropské Unii, směřujíce je do oblastí společného zájmu, včetně hospodářské a sociální soudržnosti;
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 77/2005 rev1) přijatého dne 29. dubna 2005 Komisí pro teritoriální politiku soudržnosti (zpravodaj: pan Vicente Alvarez Areces, předseda vlády provincie Asturie (ES/SES));
vzhledem k těmto důvodům:
1) Článek 158 Smlouvy o ES definuje cíl soudržnosti následovně: "Společenství za účelem podpory harmonického vývoje rozvíjí a prosazuje činnosti vedoucí k posilování hospodářské a sociální soudržnosti."
Článek III-220 Smlouvy o Ústavě pro Evropu přidává k tomuto cíli územní rozměr.
2) ačkoli Smlouva o ES obecně nahlíží na státní podporu jako na narušení hospodářské soutěže [2], regionální podpora je oprávněná v případě, kdy konkrétním cílem je rozvoj určitých regionů [3];
3) existence regulačního rámce pro státní regionální podporu může napomoci při přerozdělení příjmu a bohatství uvnitř EU jako součásti evropského ekonomického a sociálního programu a tak vybudovat pevnější základy pro udržitelný hospodářský růst;
4) regionální podpora je jedním z faktorů, které ovlivňují umístění investice; současně se objevuje fenomén přemístění jak na evropském vnitřním trhu, tak celosvětově; na pomoc orgánů veřejné správy prostřednictvím státní podpory by se mělo nahlížet ze dvou hledisek: v evropském kontextu a ve vztahu k fenoménu globalizace;
5) regionální podpora může být užitečným nástrojem při dosahování cílů Lisabonské strategie tím, že přispěje k vyrovnanému rozvoji průmyslové politiky v celé EU a k dosažení udržitelného růstu s tvorbou vysoce kvalitních pracovních míst.
přijal na svém 60. plenárním zasedání ve dnech 6. a 7. července 2005 (jednání dne 7. července) toto stanovisko:
I. Názory Výboru regionů
1. Obecné poznámky
VÝBOR REGIONŮ
1.1 se domnívá, že pokud jde o soulad s cíli hospodářské, sociální a územní soudržnosti formulovanými v článku 158 Smlouvy o ES, státní regionální podpora je nástrojem, který veřejné správní orgány mohou využít k rozvoji své hospodářské a obchodní politiky.
Toto uznané oprávnění veřejných správních orgánů by mělo být koordinováno, aby se zabránilo zvýšení nerovnováhy mezi státy a regiony;
1.2 zastává názor, že přesněji cílená státní podpora by měla mít tři jasné hlavní cíle:
a. kompenzovat selhání trhu za současného nenarušení hospodářské soutěže;
b. napomáhat snížení nerovnováhy mezi oblastmi;
c. podporovat konkurenceschopnost podniků a oblastí.
Ačkoliv jak prokázaly studie, které má Evropská komise k dispozici, je regionální podpora účinná pro první a druhý výše zmíněný cíl, třetí cíl může vyžadovat selektivnější podporu, jako například horizontální podporu (výzkum a vývoj, životní prostředí, odborné vzdělávání, zaměstnanost, malé a střední podniky atd.).
Všechny tyto druhy podpory by ale měly být koordinovány z hlediska svých cílů a funkce a měly by být zaměřeny na dosažení cílů soudržnosti v celé EU;
1.3 se domnívá, že jakákoliv podpora udělená určité oblasti by měla být součástí plánů strategického regionálního rozvoje, které upřednostňují projekty jasně podporující regionální rozvoj.
Tato podpora, spolu s dalšími ekonomickými a obchodními faktory, má vliv na umístění podniků a zlepšení regionální konkurenceschopnosti;
1.4 je toho názoru, že politika soudržnosti v posledních letech dosáhla kladných výsledků a že pokyny ke státní regionální podpoře pomohly spolu s pokyny k víceodvětvové podpoře významnějších investičních projektů splnit cíle evropské regionální politiky.
Úloha Evropské komise při monitorování podpory přidělené státními orgány je proto pro méně prosperující regiony velmi důležitá;
1.5 zastává názor, že k tomu, aby se dosáhlo vyrovnaného rozvoje rozdílných oblastí EU, by se mělo vzít na vědomí, že evropské regiony mohou být rozděleny do dvou skupin podle dvou hlavních problémů, kterým čelí:
- regiony, které mají obzvláštní potíže s dosažením hospodářského rozvoje a cíle soudržnosti na evropské úrovni;
- regiony s větším příjmem a úrovní blahobytu než výše zmíněné regiony, které potřebují zvýšit svoji konkurenční zdatnost jak ve vztahu ke konkurenceschopnějším regionům v Evropě, tak na celosvětové úrovni.
a) Zhodnocení státní podpory v posledních letech
VÝBOR REGIONŮ
1.6 zaznamenává, že různé studie ukázaly, že v posledních letech měl objem podpory v méně rozvinutých regionech klesající tendenci, zatímco konkurenceschopnější regiony zvyšují podporu svých podniků prostřednictvím rozvoje různých programů státní podpory na základě různých výjimek obsažených ve Smlouvě o ES.
To má nežádoucí účinky, například nápadný pokles účinnosti regionální podpory a zvýšení celkového objemu veřejných výdajů na státní podporu na úrovni Společenství.
b) Zásady
VÝBOR REGIONŮ
1.7 podporuje obecné zásady přijaté Komisí v rámci reformy pokynů ke státní regionální podpoře, kterými jsou:
- soustředění se na nejchudší regiony (v 25 zemích EU),
- konkurenceschopnost všech regionů, v souladu s obnovenou Lisabonskou strategií,
- kontinuita s hladkým přechodem ze stávajícího režimu do nového,
chtěl by však přidat ještě jednu zásadu, a sice:
- komplementaritu s budoucími programy strukturálních fondů.
1.8 se domnívá, že pokyny k regionální podpoře poskytují rámcová pravidla pro koordinaci jiných pravidel horizontální a odvětvové podpory a že slouží jako referenční rámec pro odpovědi na různé otázky často vyvolané uplatněním pravidel státní podpory.
Revidování dalších nástrojů státní podpory musí být provedeno s úmyslem pomoci dosáhnout cíle soudržnosti a přispět k nižší celkové úrovni státní podpory na úrovni Společenství, jak k tomu vyzývají závěry ze stockholmské a barcelonské Evropské rady;
1.9 zastává názor, že návrh Komise začlenit nové pokyny k regionální podpoře do nařízení, kterým se osvobozuje od oznámení, by mohl posloužit k ujasnění a zjednodušení pravidel státní podpory tak, jak je to žádoucí; nicméně doporučuje, aby nová pravidla jasně vysvětlila kritéria, požadavky a limity platné pro investice, které lze financovat;
1.10 se domnívá, že návrh začlenit pokyny EU k víceodvětvové podpoře významnějších investičních projektů do pokynů k regionální podpoře by mohl pomoci zjednodušit platná pravidla.
c) Nové meze umožněné návrhem Komise
VÝBOR REGIONŮ
1.11 poukazuje na návrh Komise týkající se mezí maximální podpory, který staví na závazku učiněném členskými státy na zasedáních Evropské rady ve Stockholmu a Barceloně; domnívá se však, že návrh na obecné snížení mezí maximální podpory stanovený Komisí v jejím poradním dokumentu může být neslučitelný, zvlášť v některých regionech, s náročnými cíli Lisabonské strategie a, vzhledem k důsledkům rozšíření, s úsilím vyžadovaným z hlediska soudržnosti; zastává názor, že záměru snížit celkovou úroveň podpory lze dosáhnout způsobem, který se mnohem více shoduje s evropským politickým plánem tím, že přeorientuje podporu na selektivnější horizontální kritéria soudržnosti, jak bylo stanoveno na zasedáních Rady;
1.12 se domnívá, že snížení mezí maximální podpory by mělo být odstupňované, berouce v úvahu různá kritéria ovlivňující regionální hospodářský rozvoj;
1.13 zastává názor, že Komise by měla určit přechodná opatření pro státní regionální podporu, která budou ve shodě s novou ekonomickou situací regionů a novými cíli evropské politiky soudržnosti.
Regiony přecházející z jednoho statutu do druhého by tedy pociťovaly postupné snižování podpory, které by jim mělo pomoci zmírnit ztrátu nároku využívat státní podporu jako nástroje regionální rozvojové politiky;
1.14 zastává názor, že hospodářská, sociální a územní soudržnost v celé EU mohou být dosaženy pouze tehdy, budou-li se různé situace řešit různými způsoby.
V této souvislosti by regionální podpora mohla pomoci vyvážit nepříznivé okolnosti, jimiž jsou některé oblasti Evropy sužovány;
Ukazatele:
1.15 zdůrazňuje skutečnost, že Komise zachovává třídění regionů založené na hrubém domácím produktu, které je stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES jako způsob harmonizace kritérií a map s kritérii pro rozdělení strukturálních fondů;
1.16 se domnívá, že regiony, které nedostávají podporu, by se měly roztřídit podle jejich konkurenceschopnosti.
Za účelem určení jejich úrovně konkurenceschopnosti by se mohly použít jiné ukazatele než tradičně používaný HDP.
V souladu s doslovným zněním článku 87 Smlouvy o ES a s cíli evropské politiky soudržnosti navrhujeme, aby v tomto ohledu byla jako referenční ukazatel zohledněna také regionální míra zaměstnanosti. Neměli bychom v této souvislosti zapomínat na to, že míra zaměstnanosti je ukazatel stanovený jako cíl podle lisabonských dohod.
Komise by se však mohla zabývat využitím dalších ukazatelů, jako je například míra nezaměstnanosti, stárnutí obyvatelstva a kapacita výzkumu a vývoje;
Čistá/hrubá podpora:
1.17 se domnívá, že návrh Komise vycházet při stanovení procentní hodnoty maximální podpory z hrubé podpory (na rozdíl od předchozího období, kdy byly vzaty v úvahu různé daňové systémy prostřednictvím vzorce čistého grantového ekvivalentu (net grant equivalent, NGE)) zvýší rozdíly v podpoře, kterou mohou podniky získat, spíše než sníží celkový objem podpory, jak tvrdí Komise, a to tím, že se nebudou brát v úvahu kritéria soudržnosti, ale daňové systémy v různých zemích.
Sluší se poznamenat, že daňové zatížení se mezi 25 zeměmi EU velmi liší;
1.18 zastává názor, že zjednodušení není samo o sobě dostatečným důvodem pro odstranění výpočtu čistého grantového ekvivalentu. Tento výpočet se získá aplikací vzorce, který se často používá v tomto programovém období a který významně nekomplikuje správu podpor.
Vzorec čistého grantového ekvivalentu by se navíc měl používat, aby se vypočítal skutečný dopad státní pomoci na regionální rozvoj.
2. Oblasti, které by mohly být zahrnuty do výjimky podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES
VÝBOR REGIONŮ
2.1 konstatuje, že Komise navrhuje snížit stropy pro maximální podporu a odlišovat podle tří kategorií HDP na obyvatele, s bonusy pro malé a střední podniky; navrhuje, aby toto ustanovení bylo revidováno tak, aby se celkového snížení státní podpory dosáhlo jejím přizpůsobením selektivnějším kritériím (horizontální a týkající se soudržnosti) spíše než snížením maximální výše podpory;
2.2 navrhuje, aby se zvláštní pozornost věnovala právě těmto různým okolnostem [4];
2.3 gratuluje Komisi k tomu, jak jedná s nejvzdálenějšími regiony, v souladu s ustanoveními Ústavní smlouvy – jejich začlenění do článku 87 odst. 3 písm. a);
2.4 upozorňuje však na to, že Komise nevěnovala zvláštní pozornost regionům, jako jsou ostrovní a horské oblasti, oblasti s nízkou hustotou obyvatelstva, zemědělské nebo hraniční oblasti nebo oblasti postižené regionální změnou, jejichž strukturální podmínky překáží v jejich rozvoji;
2.5 poukazuje na to, aby regiony, které jsou postiženy statistickými účinky rozšíření, byly zahrnuty podle čl. 87 odst. 3 písm. a) po dobu trvání programového období [5]; připomíná, že cíl konvergence nové politiky soudržnosti vypracovaný Komisí je zaměřen na méně rozvinuté státy a regiony, včetně regionů postižených statistickými účinky rozšíření;
2.6 se domnívá, že by se, pokud jde o státní podporu, nemělo trvat na mezi 75 % HDP na obyvatele u regionů postižených statistickým účinkem, jak stanovuje článek 5 návrhu nařízení o obecných ustanoveních strukturálních fondů.
Takto by se dosáhlo naprostého souladu mezi cílem konvergence, který je uveden v legislativních návrzích Komise, a mapou regionální podpory, v níž by se regiony postižené statistickým účinkem odlišovaly od ostatních regionů cíle konvergence pouze tím, že by dostávaly nižší podporu v souladu se snížením podílu, který čerpají ze strukturálních fondů;
2.7 Jinak by tyto regiony byly ještě více penalizovány, protože důsledky zahrnutí do kategorie regionů v písmenu c) nebo a) článku 87 odst. 3 se v současném legislativním rámci o státní podpoře neomezují na pouhou mez podpory, jak je dále uvedeno v odstavci 2.12.
To by navíc způsobilo problémy skloubit metody působení se systémem strukturálních fondů cíle konvergence a to vzhledem k zařazení některých regionů, které využívají podpůrných režimů, na něž se vztahují jiné odstavce než odstavec 87 Smlouvy.
a) Bonusy pro určité regiony:
VÝBOR REGIONŮ
2.8 se domnívá, že by se též měly zvážit bonusy pro další regiony, které jsou znevýhodněny přírodními, geografickými nebo demografickými podmínkami:
- venkovské oblasti;
- oblasti postižené průmyslovým přechodem;
- regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, jako jsou:
- nejsevernější regiony s velmi nízkou hustotou obyvatelstva;
- ostrovní regiony;
- hraniční regiony;
- horské regiony.
b) Provozní podpora:
VÝBOR REGIONŮ
2.9 poukazuje na to, že současné pokyny k regionální podpoře uvádějí, že: "Ve výjimečných případech, jsou-li strukturální znevýhodnění daného regionu příliš velká, nemusí být taková podpora dostatečná k tomu, aby podnítila proces regionálního rozvoje.
Pouze v takových případech lze regionální podporu doplnit podporou na provoz [6].";
2.10 připomíná, že na okolnosti, které musejí být zhodnoceny, má-li se určit, zda jsou strukturální znevýhodnění "příliš velká", odkazuje čl. III-220 Ústavní smlouvy;
2.11 zaznamenává, že návrh nových pokynů pro regionální podporu vyjímá nejvzdálenější regiony a regiony s nízkou hustotou obyvatelstva z obecného zákazu provozní podpory.
Jiná zjevná strukturální znevýhodnění, jako například ta, kterými jsou postiženy ostrovní, hraniční nebo horské regiony, nejsou vůbec zmíněna.
V případě regionů s trvalými znevýhodněními by bylo rozumné nevyžadovat, aby provozní podpora byla degresivní a dočasná.
c) Další důsledky pro regiony nadále neklasifikované podle čl. 87 odst. 3 písm. a)
VÝBOR REGIONŮ
2.12 zdůrazňuje skutečnost, že nebudou-li již regiony klasifikovány podle čl. 87 odst. 3 písm. a), dojde nejen ke snížení procentní hodnoty podpory, ale i ke ztrátě procentních bonusů v různých horizontálních a odvětvových rámcích, a budou ztraceny osvobození od určitých zákazů nebo omezení, jako například provozní podpory, podpory podnikům v nesnázích, podpory ad hoc, atd.;
2.13 vyzývá Komisi, aby prověřila, jestli regiony s přírodními, strukturálními nebo demografickými znevýhodněními, které už nebudou klasifikovány podle čl. 87 odst. 3 písm. a), mohou mít prospěch ze zvýhodněného zacházení poskytnutého těmto regionům.
3. Oblasti, na které by se mohla vztahovat výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES
VÝBOR REGIONŮ
3.1 vítá skutečnost, že Komise je ochotna upravit procentní hodnotu obyvatelstva žijícího v regionech spadajících pod definici v čl. 87 odst. 3 písm. c) tím, že započítá všechny regiony, na které se již nevztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a); domnívá se však, že na regiony postižené statistickými účinky rozšíření by se měl podle všeho vztahovat čl. 87 odst. 3 písm. a) a neměly by tedy být obsaženy v tomto oddíle;
3.2 znovu opakuje svůj požadavek, že podle stanoviska VR ke třetí zprávě o soudržnosti by "regiony dotčené přirozeným účinkem" (regiony, na které se už nevztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a) v důsledku hospodářského růstu) měly "[přejít] v průběhu období poskytování podpory z čl. 87 odst. 3 písm. a) na čl. 87 odst. 3 písm. c)". Zmíněný přechod by se měl stupněm a intenzitou podpory podobat přechodu předpokládanému pro regiony ovlivněné statistickým účinkem;
3.3 zastává názor, že v regionech, na které se vztahuje výjimka v čl. 87 odst. 3 písm. c) (regiony, na které se původně vztahoval čl. 87 odst. 3 písm. a)), by měly být vzaty v úvahu následující specifické případy:
- regiony, na které se čl. 87 odst. 3 písm. a)už nevztahuje z ekonomických důvodů po uplynutí přechodného období, o kterém se zmiňuje odstavec 3.2;
- regiony, na které se už nevztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a) a jsou navíc:
- oblastmi s nízkou hustotou obyvatelstva,
- ostrovními, hraničními nebo horskými oblastmi,
- venkovskými oblastmi a oblastmi postiženými průmyslovým přechodem.
3.4 zastává názor, že tyto regiony by měly mít prospěch z bonusů nad maximální mez všeobecné podpory;
3.5 žádá také, aby se území, která jsou sužována vážnou hospodářskou krizí, dočasně kvalifikovala podle čl. 87 odst. 3 písm. c); to by se vztahovalo na situace související s rozsáhlými restrukturalizačními opatřeními (například při uzavření velkého podniku, během něhož dojde ke ztrátě velkého množství pracovních míst);
87 odst. 3 písm. c) dočasně kvalifikovaly regiony s některým z výše uvedených znevýhodnění, jejichž HDP na obyvatele není větší než 100 %, nebo jejichž míra zaměstnanosti je mimořádně nízká.
Komise by měla pravidelně přezkoumávat regionální hospodářské ukazatele, aby ohodnotila způsobilost regionů k získání podpory podle pokynů pro regionální podporu, s přihlédnutím k hospodářskému růstu a míře nezaměstnanosti;
3.7 žádá, aby regiony s nízkou hustotou obyvatelstva i ostrovy, na něž se nevztahuje čl. 87. odst. 3 písm. a), byly zařazeny jako regiony způsobilé v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c), a aby byly povoleny podpory na dopravu, které by nebyly ani dočasné, ani by se nesnižovaly;
3.8 zastává názor, že rozdílné problémy každého regionu by měly být zhodnoceny podle různých kritérií, tak aby byl změřen potenciál konkurence a hospodářského rozvoje regionu, a že by se státní podpora měla pružně přidělovat v souladu s těmito kritérii.
4. Oblasti, na které se vztahuje cíl regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti
VÝBOR REGIONŮ
4.1 vítá rozhodnutí Komise použít tematický přístup spíše než přístup založený na vybraných zeměpisných oblastech, aby dosáhla souladu mezi politikou hospodářské soutěže a regionální politikou a lisabonskými a göteborgskými cíli;
4.2 varuje, že pokud jde o ustanovení, podle kterého mohou být regiony, které jsou vyjmuty z čl. 87 odst. 3 písm. a) a c), způsobilé pro horizontální podporu ve shodě s cíli stanovenými na posledním zasedání Evropské rady, pak může být nutné vzít v úvahu ekonomickou situaci a územní rozdíly, aby se splnily cíle regionální politiky;
4.3 proto navrhuje, aby regiony byly klasifikovány podle své úrovně konkurenceschopnosti, aby mohly získat horizontální podporu odstupňovaně;
4.4 se domnívá, že pro zajištění skutečného souladu mezi politikou hospodářské soutěže a regionální politikou by kritéria pro územní roztřídění regionů, které nedostávají podporu, měla být zpracována v nových pokynech pro regionální podporu a že horizontální rámce by měly umožnit příznivější zacházení s regiony s nižší úrovní konkurenceschopnosti na základě třídění koncipovaného v pokynech pro regionální podporu.
Toto příznivější zacházení může zahrnovat bonusy nad meze podpory stanovené v horizontálních rámcích;
4.5 upozorňuje Komisi na skutečnost, že v jejím nedávném návrhu na meze maximální regionální podpory bylo jediné zvažované procentní zvýšení určeno malým a středním podnikům v nezpůsobilých regionech.
To je v rozporu s podstatným snížením plánovaným pro určité způsobilé oblasti (zvlášť pro oblasti ovlivněné statistickým účinkem a přirozeným účinkem).
4.6 domnívá se, že cíle politiky soudržnosti definované ve Smlouvě si vyžadují odlišné zacházení podle různých situací a problémů, které skutečně existují; vyzývá Komisi, aby definovala odlišné zacházení potřebné pro každý region podle úrovně jeho rozvoje a konkurenceschopnosti;
4.7 upozorňuje na případ nepodporovaných regionů, které sdílejí společnou pozemní hranici s jiným, podporovaným regionem; žádá, aby se v takových případech nejen navrhly maximální procentní hodnoty diferenční podpory mezi sousedícími regiony, ale také vzaly v úvahu další parametry, které porovnávají hospodářskou a konkurenční výkonnost regionů.
Tak by se předešlo situacím, které jsou neospravedlnitelné z hlediska evropské politiky soudržnosti;
4.8 požaduje, aby byly ustaveny stropy pro celkový objem státní podpory podle úrovně regionální konkurenceschopnosti.
Tato částka by mohla být určena v poměru k HDP na obyvatele anebo k počtu obyvatel.
5. Regionální podpora a horizontální rámce
VÝBOR REGIONŮ
5.1 žádá, aby horizontální podpora (výzkum a vývoj, životní prostředí, zaměstnanost, odborný výcvik, malé a střední podniky atd.) byla využita především v regionech s nižší úrovní hospodářského rozvoje nebo konkurenceschopnosti, aby tak mohly být splněny strategické cíle stanovené na vrcholných schůzkách v Lisabonu a Göteborgu; za tímto účelem by se měl položit zvláštní důraz na koordinaci různých pravidel, kterými se řídí regionální a horizontální podpora;
5.2 žádá, aby byly pro podporované i nepodporované regiony zváženy bonusy nad meze podpory, které jsou určené v různých rámcích horizontální podpory, a to jak odstupňované, tak podle různých regionálních situací, a které kladou zvláštní důraz na centra pro technologické inovace a umožňují jim větší flexibilitu;
5.3 zastává názor, že podpora de minimis, podpora s nízkou úrovní nebo podpora s omezenými účinky na obchod Společenství nemůže sama o sobě působit proti nízkým úrovním rozvoje v daném regionu; tento druh podpory se může naopak ve větší míře využít v zemích nebo regionech s větší finanční kapacitou a tím i vyššími ukazateli bohatství;
5.4 navrhuje tedy, aby Evropská komise analyzovala a vzala v úvahu dopad tohoto druhu podpory na regionální rozvoj.
6. Odvětvová podpora a regionální rozvoj
VÝBOR REGIONŮ
6.1 upozorňuje na skutečnost, že podpora udělená v některých odvětvích zvlášť ovlivňuje hospodářský rozvoj regionů; to platí například o podpoře v dopravním průmyslu; poukazuje na nízkonákladové letecké společnosti nebo námořní dopravu, které mohou posílit rozvoj regionů s většími ekonomickými problémy, jež jsou často způsobeny geografickými překážkami;
6.2 navrhuje, aby se v této oblasti vyvinulo zvláštní úsilí za účelem účinné koordinace všech podpor, které mají vliv na regionální rozvoj, aby se tak zajistilo zvýhodněné zacházení s odvětvovou podporou udělenou v méně rozvinutých a méně konkurenceschopných regionech;
6.3 vítá úsilí Evropské komise vyvinout regulační rámec státních podpor pro služby obecného hospodářského zájmu.
Bylo by také žádoucí, aby méně úspěšné regiony a regiony závažně a trvale znevýhodněné z přírodního a geografického hlediska měly příznivější rámec pro rozvoj svých služeb obecného hospodářského zájmu, stejně tak jako jasný a vyčerpávající rámec na odlišení služeb, kterým je třeba připisovat hospodářský význam, od těch, které ho nemají;
6.4 domnívá se, že výjimka z oznamovací povinnosti týkající se kompenzace za veřejné služby by měla být rozšířena na služby obecného zájmu, které představují základní úkoly orgánů veřejné správy, především sociální byty, veřejné nemocnice, vzdělání a obecné sociální služby.
Komise by měla zvýšit stávající limity pro oznamovací povinnost.
Zmíněná oznamovací povinnost by měla proběhnout a posteriori.
Takto by formality k jejímu vyřízení neovlivňovaly negativně výkon nutných služeb, které jinak mohou být paralizovány.
7. Druhy podpory
VÝBOR REGIONŮ
7.1 připomíná, že regionální podpora se uděluje jako přímá podpora na investice nebo podpora na zaměstnanost spojenou s investicemi.
Také jiné způsoby podpory však prokázaly svoji obzvláštní užitečnost při posilování podnikání a podpoře produktivních investic, které vylepšují ekonomické prostředí; to platí o účasti na vlastním kapitálu podniků, regionálních fondech rizikového kapitálu, podnikatelských inkubátorech, zárukách, cenově dostupných průmyslových pozemcích (zejména v regionech, kde jsou velmi drahé) atd.;
7.2 vybízí Komisi, aby zvážila přidání nových forem pomoci v rámci regionální podpory, které by co nejlépe využily veřejné finanční prostředky a měly omezenější vliv na hospodářskou soutěž.
8. Podpora a přemístění
VÝBOR REGIONŮ
8.1 s potěšením konstatuje, že návrh nových nařízení Společenství o strukturálních fondech zavádí požadavek udržovat investice po dobu sedmi let. Podpora udělená Společenstvím propadne, pokud se přijímající podnik přemístí do jiné oblasti před uplynutím této doby.
Výjimky by ale mohly být uděleny s ohledem na technologická specifika jednotlivých sektorů.
9. Definice počáteční investice
VÝBOR REGIONŮ
9.1 se domnívá, že je stejně tak důležité konsolidovat podniky, které se v oblasti již nacházejí, jako přilákat nové.
Nemělo by se tedy nepříznivě zacházet s podniky, které jsou už v dané oblasti zřízeny a investují do rozšíření a konsolidace, na rozdíl od podniků s obdobným investičním projektem, které jsou ve stejné oblasti teprve zakládány.
Bude-li navíc podpora udělena pouze na počáteční založení, podniky by to mohlo povzbudit k přemístění;
9.2 zastává názor, že náklady na nákup pozemků a na rozvoj se liší od jednoho regionu ke druhému v závislosti na fyzických vlastnostech terénu, a proto místo zákazu financování nákladů spojených s pozemky by bylo lepší ho omezit na poměrnou část celkových plánovaných investic v regionech, ve kterých je nákup pozemků, rozvoj atd. důležitým faktorem;
9.3 navrhuje také zavést systémy nebo procentní sazby pro investice do nehmotných aktiv, aby se omezila maximální velikost financování ve vztahu k celkové investici.
II. Doporučení Výboru regionů
Výbor regionů se vyslovuje pro:
1. reformu regionální podpory za účelem snížení její celkové částky, tak jak bylo stanoveno na zasedáních Rady konaných ve Stockholmu a Barceloně, a jejího přesměrování v souladu s kohezními cíli se zohledněním rozdílných regionálních okolností a priorit stanovených EU;
2. zachování konceptu netto subvenčního ekvivalentu pro výpočet regionální podpory
3. zvážení přechodných období pro regiony, které v rámci klasifikace přejdou z písm. a) k písm. c) článku 87 odst.
3. V těchto případech se navrhuje stupňovat podpory tak, aby tyto regiony neplatily za rozšíření (regiony se statistickým účinkem a přirozeným účinkem).
Také pro případ regionů písm. c a které tuto definici ztratí, požadujeme lepší přístup, i když se musí zohlednit hranice maximálního počtu obyvatel, kteří budou z regionální podpory profitovat.;
4. vypracování objektivních kritérií a přesvědčivých právních argumentů pro roztřídění regionů a hodnocení regionální podpory v souladu s cíli soudržnosti;
5. stanovení kritérií pro třídění, aby se mohly vzít v úvahu konkrétní charakteristiky každého regionu, které by byly nezávislé na zeměpisné poloze.
Toto třídění by mělo být upraveno tak, aby bralo v úvahu pokrok, ke kterému v každém regionu během doby dojde;
6. zvážení procentních bonusů pro regiony s přírodními, demografickými nebo strukturálními znevýhodněními, ať už jsou zatříděny podle čl. 87 odst. 3 písm. a) nebo písm. c) Smlouvy o ES;
7. zvážení zahrnutí bonusů do horizontálních rámců pro regiony podle jejich úrovně rozvoje a konkurenceschopnosti (podporované a nepodporované regiony);
8. koordinaci pokynů k regionální podpoře s horizontální podporou a prioritními cíli Lisabonské agendy;
9. zahrnutí propracovaných kritérií týkajících se podpory pro odvětví, která mají klíčovou úlohu v regionálním rozvoji, do pokynů k regionální podpoře;
10. realizaci studie a analýzy různých stávajících regionálních situací v Evropě ze strany Komise, tak aby její návrhy směřovaly k odpovídajícím kritériím;
11. udělování podpor v jedné oblasti jako součást strategických plánů regionálního rozvoje;
12. vedle míry nezaměstnanosti zvážení dalších ukazatelů pro vyhodnocení regionální ekonomické situace, především v nepodporovaných regionech;
13. posouzení možnosti využití jiných forem podpory podniků, které jsou jednodušeji ovladatelné a méně nákladné pro veřejné prostředky;
14. stanovení vyšších limitů pro oznamovací povinnost služeb obecného hospodářského zájmu, tato povinnost by měla proběhnout a posteriori, přičemž musí být rozlišováno mezi službami obecného hospodářského zájmu a takovými, které jsou uznány jednotlivými Ústavami a nejsou tedy hospodářskými službami;
15. věnování zvláštní pozornosti novým formám podpory obchodu (rizikovému kapitálu, zárukám, účasti na vlastním kapitálu, daňovým úlevám atd.).
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise k tématu "Sociální agenda"
(2006/C 31/08)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na sdělení Komise k tématu "Sociální agenda" (KOM (2005) 33 v konečném znění),
s ohledem na rozhodnutí Komise konzultovat v dané věci VR v souladu s ustanovením článku 265 odst. 1. Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Předsedy VR ze dne 20. ledna 2005, aby Komise pro hospodářskou a sociální politiku vypracovala k dané věci své stanovisko,
s ohledem na návrh Ústavní smlouvy a zvláště na články III-117 a III-209 až III-219
s ohledem na Bílou knihu o evropské správě přijatou v roce 2001 (KOM (2001) 428 v konečném znění),
s ohledem na Zprávu Skupiny na nejvyšší úrovni o budoucnosti sociální politiky v Unii (DG Zaměstnanost a sociální věci – květen 2004),
s ohledem na Zprávu "Práce, práce, práce: více pracovních míst v Evropě" (vypracovala pracovní skupina pro zaměstnanost pod předsednictvím Wima Koka – listopad 2003),
s ohledem na publikaci "The Economic Cost of Non-Lisbon.
A survey of the literature on the economic impact of Lisbon-type reforms", (European Economy, Occasional Papers č. 16. březen 2005).
s ohledem na stanovisko VR ze dne 23. února 2005 k nařízení o Evropském sociálním fondu a k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady zavádějícího program Společenství pro zaměstnanost a sociální solidaritu – PROGRESS (CdR 240/2004)
s ohledem na stanovisko VR ze dne 23. února 2005 ke sdělení Komise o sociální dimenzi globalizace – politický příspěvek EU k rovnoměrnému rozdělení užitku (CdR 328/2004 fin)
s ohledem na stanovisko VR ze dne 29. září 2004 ke sdělení Komise o zvýšení zaměstnanosti starších pracovníků a oddálení odchodu z trhu práce (CdR 151/2004 fin) [1]
s ohledem na stanovisko VR ze dne 22. dubna 2004 ke společné zprávě o sociálním začlenění shrnující výsledky analýzy národních akčních plánů pro sociální začlenění (2003-2005) (CdR 21/2004 fin) [2]
s ohledem na Usnesení Výboru regionů ke Znovuoživení Lisabonské strategie ze dne 24. 2.2005 (CdR 518/2004 fin),
s ohledem na návrh stanoviska VR (CdR 80/2005 rev.1) přijatý Komisí pro hospodářskou a sociální politiku dne 3.května 2005(zpravodajka: Linetta Serri, členka městského zastupitelstva v Armungii, Itálie – SES),
přijal na svém 60. plenárním zasedání ve dnech 6. a 7. července 2005 (jednání ze dne 6. července 2005) následující stanovisko.
1. Připomínky Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 pohlíží pozitivně na snahu realizovat novou Sociální agendu pro období 2005 – 2010, plně sdílí její cíle a pozitivně hodnotí stanovené strategie a škálu jednotlivých nástrojů určených k jejich dosažení shrnuté pod heslem "Sociální Evropa ve světovém hospodářství: zaměstnanost a nové příležitosti pro všechny";
1.2 především oceňuje, že i přes zpomalení evropského růstu a neuspokojivé výsledky, kterých bylo doposud při uskutečňování Lisabonské strategie dosaženo, se v oblasti sociální politiky opět stanovují stejné cíle jako v Lisabonu, zaměřené na upřednostnění sociálního rozměru hospodářského růstu, a že se znovu zavádí evropský sociální model založený na "rostoucím hospodářství, vysoké úrovni sociální ochrany, vzdělání pro všechny a sociálním dialogu", jak bylo odsouhlaseno na zasedání Evropské rady v Barceloně v roce 2002;
1.3 schvaluje principy tvořící základ Sociální agendy, tj. integrovaný přístup, podporu kvality zaměstnanosti, modernizaci systémů ochrany a konečně zohlednění "nákladů chybějící sociální politiky";
1.4 nicméně poukazuje na to, že stanovené cíle jsou někdy velmi obecné a musejí být specifikovány přesněji co do vymezení použitelných účinných nástrojů a stanovení lhůt;
1.5 souhlasí s tím, aby byla zohledněna zásada "nákladů chybějící sociální politiky", protože sociální politika může přispět k dosažení jak sociálních tak hospodářských cílů.
Sociální politika skutečně neslouží pouze k odstranění případů vyloučení ze společnosti, nýbrž může rovněž přispět k lepším hospodářským výsledkům, například tím, že zvyšuje schopnost hospodářství přizpůsobit se změnám v mezinárodním prostředí.
Chybějící nebo nevyhovující sociální politika má tedy ve skutečnosti negativní vliv na potenciální hospodářský růst;
1.6 konstatuje s politováním, nehledě na svůj doposud vcelku pozitivní mínění, že v Sociální agendě není výslovně zmíněna role a odpovědnost, které příslušejí místním a regionálním samosprávám, především vezme-li se v úvahu skutečnost, že právě do jejich působnosti výkonná rozhodnutí a implementace sociální politiky ve většině evropských států spadají;
1.7 se v této souvislosti domnívá, že aktivní zapojení místních a regionálních samospráv a jejich následné kroky, v rámci principu subsidiarity stanoveném návrhem Evropské ústavy a ustanoveními "Bílé knihy o evropské správě" (2001) (sdělení "Trvalý a systematický dialog s organizacemi územních samospráv na téma vypracování politik") budou jedním z faktorů úspěšné realizace cílů Sociální agendy;
1.8 vyslovuje přání, aby právě instituce, které jsou občanům nejblíže, pracovaly na zmenšení rozdílů a nerovnováhy mezi jednotlivými členskými státy a na šíření evropského sociálního modelu v jeho nejlepší podobě a aby přitom byly brány za vzor členské státy s osvědčenými zkušenostmi a ne ty, jejichž sociální politika nejvíce pokulhává.
Ke strategiím, cílům, nástrojům a návrhům Komise.
2. Doporučení Výboru regionů
Posílení důvěry
VÝBOR REGIONŮ
2.1 si je vědom, že Evropa prochází fází velkého neklidu mezi občany (faktory jako zpomalený hospodářský růst, snižování kupní síly, stárnutí populace, vnímání vedlejší role EU v mezinárodním měřítku, problémy v systémech sociální ochrany a neustálý výskyt vrstvy obyvatel žijících v chudobě a na pokraji ekonomického a sociálního minima, způsobují pocity strachu a defenzivní postoje a jsou živnou půdou pro staré i nové lokálně podmíněné egoismy), a souhlasí s myšlenkou, že posílení důvěry by mělo být jedním ze základních bodů evropské sociální strategie;
2.2 se domnívá, že je důležité učinit rozhodný krok směrem k šíření správných informací, které by potíraly obavy občanů ať již starých či nových členských států;
2.3 vyzdvihuje nicméně nutnost, aby byl kromě úsilí o lepší komunikaci brán neustále zřetel na základní cíle a na okamžitě postřehnutelná zlepšení životních a pracovních podmínek.
Takové cíle musejí být přizpůsobeny odlišným podmínkám a prioritám jednotlivých členských států a musejí předpokládat úzkou spolupráci místních a regionálních samospráv.
3. Nástroje
VÝBOR REGIONŮ
3.1 se domnívá, že občané musí být se škálou nejrůznějších nástrojů k dosažení cílů (legislativa, sociální dialog, finanční nástroje) obeznámeni bez zbytečného váhání, aby se zamezilo všeobecné nedůvěře;
3.1.1 vyzdvihuje pokrok, kterého bylo dosaženo vložením všeobecné sociální klauzule (článek III-117) do návrhu Ústavní smlouvy. Podle této klauzule bude sociální dimenze nadále brána v úvahu ve všech politikách Společenství.
3.2 hodnotí pozitivně vzájemnou návaznost Sociální agendy, Lisabonské strategie a strategie trvale udržitelného rozvoje nutnou pro úzkou koordinaci všech politik společenství.
Pokud nástroj k vyhodnocení dopadu vypracovaný Komisí bude brát zřetel na princip subsidiarity, jak se předpokládá v návrhu Ústavní smlouvy, způsobí tento integrovaný přístup skutečný pokrok v sociální politice a politice zaměstnanosti;
3.3 vyzývá Komisi k aplikaci otevřené metody koordinace integrací současného výlučně mezivládního mechanismu: toto bude uskutečněno zapojením místních a regionálních samospráv, které budou hlavními protagonisty řízení finančních nástrojů Agendy, zejména vzhledem k položkám "Konvergence" a "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost";
3.4 považuje za nezbytné, aby byla důrazně prosazována generalizace acquis Společenství a aby se trvalo na tom, že legislativy všech členských států postupně přijmou evropské principy a minimální normy důležité pro snížení rozdílů a nerovnováhy mezi nimi.
3.5 domnívá se, že rok po přijetí nových členských států je vhodné, aby Komise provedla hodnocení omezení přístupu pracovníků z nových členských států na trh práce ve staré Evropské unii.
Bylo by zvláště zajímavé zjistit, jaký je strukturální dopad tohoto omezení na statut pracovních vztahů.
3.6 domnívá se, že omezení přístupu pro pracovníky z nových členských států na trh práce ve staré Evropské unii, jakož i probíhající debata o návrhu Komise o směrnici pro služby ve vnitřním trhu, svědčí o nezbytnosti revize směrnice 96/71 týkající se detašování pracovníků v rámci poskytování služeb.
4. Tři podmínky úspěchu při budování důvěry
VÝBOR REGIONŮ
4.1 uznává důležitost nového mezigeneračního přístupu usilujícího o to, aby mladým lidem poskytl širší a lepší perspektivy.
Budování důvěry a znovuoživení cílů Lisabonské strategie nemůže opomíjet centrální roli, která mládeži přísluší; Proto se odvolává na své stanovisko (EDUC 37, 2004) k Návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o vytvoření programu "MLADEŽ V AKCI" pro období 2007-2013;
4.2 vyslovuje svůj souhlas se pro intenzivní diskusi na téma Zelená kniha o mezigeneračním rozměru v roce 2005;
4.3 zdůrazňuje, že živá diskuse o stárnutí populace a o reformě penzijních systémů musí být doprovázena hlubším posouzením a zvážením postupného zhoršujícího se postavení mládeže, pokud jde o zajištění platů a pracovní a profesní perspektivy.
Aniž by se přehlížely trvalé problémy starších občanů, je při integrovaném přístupu zapotřebí věnovat pozornost i postavení jiných sociálních vrstev, kterým hrozí vyloučení ze společnosti;
4.4 velmi vítá myšlenku mezigeneračního partnerství, které by na jedné straně dovedlo zhodnotit zkušenosti starších lidí a zaručovalo by jejich setrvání v populaci produktivního věku a na druhé straně zaručilo možnost zapojení mladých lidi.
Vyzývá proto v této souvislosti Komisi, aby začala s experimenty, šířením osvědčených postupů a konkrétními iniciativami pro usnadnění mezigeneračních setkávání;
4.5 připisuje, v souladu se sdělením Komise, velkou důležitost partnerství na všech úrovních: takové partnerství považuje za hlavní nástroj k vybudování onoho sociálního kapitálu, který se dnes zdá být narušený konstantně pomalým hospodářským růstem a vláčným přístupem při uskutečňování Lisabonských cílů, z nichž nejdůležitější je slušná práce pro všechny evropské občany;
4.6 zdůrazňuje nezbytnost podniknout konkrétní kroky tam, kde partnerství nemá z historických a socio-ekonomických důvodů tradice a zkušenosti;
4.7 plně souhlasí s důležitostí vnějšího rozměru EU.
Evropa může a musí hrát aktivní roli na mezinárodní scéně, zvláště kvůli podpoře "slušné" práce pro všechny, kvůli zaručení rovných pravidel na trhu a v mezinárodním obchodě, ale také kvůli ochraně a podpoře evropského sociálního modelu a jeho principů lidské důstojnosti, sociální spravedlnosti a solidarity před globalizovaným hospodářstvím.
4.8 domnívá se, že existují nejméně další dvě podmínky, které jsou nutné k úspěchu při zvyšování důvěry občanů: i) občané si musí být plně vědomi evropských příležitostí, které se jim nabízí; ii) občané musí mít k dispozici potřebné nástroje k tomu, aby těchto příležitostí využili, zejména jazykové dovednosti.
Vybízí Evropskou komisi k tomu, aby kladla na tyto a rovněž další podmínky důraz.
5. Dvě prioritní oblasti: k plné zaměstnanosti
VÝBOR REGIONŮ
5.1 zcela sdílí strategii udržet zaměstnanost, její kvantitu a kvalitu na předním místě mezi cíli Sociální agendy.
Zaměstnanost a její čtyři priority navržené ve zprávě pana Koka zůstává hlavním nástrojem potírání vyloučení ze společnosti a podpory pevného a stálého hospodářského růstu;
5.2 je nakloněn vypracování Zelené knihy o rozvoji pracovního práva.
S nárůstem nových forem práce je nezbytně nutné harmonizovat normativní nástroje pracovního práva;
5.3 se domnívá, že v této oblasti je zapotřebí podniknout kroky k odvrácení takové situace, kdy by flexibilita v zaměstnanosti, nezbytná pro modernizaci trhu práce a pro konkurenceschopnost, znamenala zhoršení bezpečnostních podmínek pracovníků a jejich zvýšenému vystavení se riziku vyloučení ze společnosti;
5.4 je toho názoru, že v této souvislosti zůstane sociální dialog základním nástrojem k podpoře a posílení změn, k jejich řízení a zajištění jejich sociální spravedlnosti, kterým je nutno se řídit a který je nutno všemi způsoby upevňovat;
5.5 oceňuje záměr Komise navrhnout novou strategii zdraví a bezpečnosti na pracovišti s cílem zajistit prevenci, zdraví a bezpečnost pracovníků;
5.6 sleduje se zájmem výhledový evropský trh práce.
Přeje si však, aby se nejednalo pouze o monitorování mobility pracovníků mezi členskými státy, ale aby byla spíše rozšířena pravidla a normy upravující fungování trhu práce a umožňují spojit nejvyšší míru záruk s nejvyšší mírou efektivity a produktivity;
5.7 se domnívá, že v tomto směru může být užitečná možná existence nadnárodních kolektivních smluv;
5.8 je stejně tak nakloněn podpoře sociální odpovědnosti podniků.
5.9 je stejně tak nakloněn podpoře lepší a efektivnější koordinace programů sociálního zabezpečení
6. K solidárnější společnosti
VÝBOR REGIONŮ
6.1 uznává, že modernizace sociální ochrany, včetně její finanční udržitelnosti, je klíčovou součástí vyhodnocení Lisabonské strategie v polovině období. Zdůrazňuje však, že tato "modernizace" musí být prováděna v souladu s legitimním cílem solidárnější společnosti a rovných příležitostí pro všechny;
6.2 se nehledě na to, co bylo zmíněno výše, domnívá, že místní a regionální samosprávy budou muset být vyzvány, aby v tomto procesu modernizace sehrály ústřední roli, a že Otevřená metoda koordinace (OMK) bude muset být rozšířena až po mezi-národní územní celky;
6.3 sdílí návrh na racionalizaci OMK prostřednictvím jednotného seznamu společných cílů pro sektory začlenění do společnosti, důchody a zdraví;
6.4 plně vítá cíl boje proti chudobě a podpory začlenění do společnosti;
6.5 považuje iniciativu společenství týkající se opatření k poskytnutí minimální mzdy všem občanům za velmi důležitou a vyzývá Komisi, aby vytvořila konkrétní postupy pro porovnání různých zkušeností z národní a regionální oblasti a podnítila tak šíření osvědčených postupů a komparativní analýzu příslušných opatření;
6.6 je nakloněna tomu, aby byl rok 2010 vyhlášen Rokem boje proti chudobě a vyloučení ze společnosti.
Nicméně vyslovuje obavu, že iniciativy takového druhu (jako další "evropské roky" zamýšlené ve sdělení Komise, které mají být vyhlašovány až do roku 2010) by se mohly stát pouhými oslavami, zatímco by měly být doprovázeny zesílenými podpůrnými konkrétními opatřeními;
6.7 plně sdílí cíl boje proti diskriminaci a podpory práv menšin, eventuálně i prostřednictvím zákonodárných iniciativ;
6.8 podporuje návrh na zřízení Evropského institutu pro rovnost mezi muži a ženami.Zatím by měly být vylepšeny ostatní existující nástroje pro účinnější vyhodnocení zkušeností a implementaci osvědčených postupů z různých evropských zemí,
6.9 zdůrazňuje nutnost co nejlepším způsobem formulovat cíl boje proti diskriminaci a stanovit konkrétní postupy a opatření pro různé situace: již zdůrazněný cíl rovných příležitostí pro muže a ženy uvádí historické konotace a specifické problematiky, které nelze omezit na obecnější otázku práv menšin, které jsou ostatně vnímány různými způsoby v různých částech EU;
6.10 souhlasí se závazkem vypracovat zvláštní sdělení k otázkám sociálních služeb obecného zájmu (SSOZ) a přeje si obzvláště, aby tato iniciativa pomohla vyjasnit obraz momentální právnické nejistoty.
Připomíná primární roli místních a regionálních samospráv v oblasti SSOZ a nutnost dostatečně je podpořit, aby mohly i nadále zaručovat jejich dostupnost a univerzalitu.
Žádoucí mobilita osob v rámci Unie ukládá, aby všechny členské státy postupovaly a činily pokroky v oblasti SSOZ koordinovaně.
V této souvislosti VR oceňuje záměr Komise poskytnout za určitých podmínek výjimku z oznamovací povinnosti ve věcech veřejné pomoci některým oblastem sociálních služeb jako jsou nemocnice a zařízení poskytující sociální bydlení.
7. Závěry
VÝBOR REGIONŮ
vybízí Komisi k tomu, aby brala náležitý zřetel na skutečnou roli a odpovědnost, jež mají místní a regionální samosprávy v různých oblastech, které jsou předmětem Sociální agendy, v souladu s principem subsidiarity stvrzeným Ústavní smlouvou, a zdůrazňuje, že toto je hlavní cesta k vybudování Evropy občanů, která by byla také modelem soudržnosti a solidarity v procesu zaměřeném na to, aby se Unie stala nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě.
Stanovisko Výboru regionů k "Zelené knize o přístupu EU k řízení ekonomické migrace"
(2006/C 31/09)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na Zelenou knihu "O přístupu Evropské unie k řízení ekonomické migrace", předloženou Komisí (KOM(2004) 811 v konečném znění),
s ohledem na rozhodnutí Komise konzultovat s ním toto téma, v souladu s prvním odstavcem článku 265 Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí vlastního předsedy z 22. února pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku vypracováním stanoviska k tomuto tématu,
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Tampere v roce 1999, v Nice a Lisabonu v roce 2000 a v Seville v roce 2002,
s ohledem na vlastní stanovisko k pozměněnému návrhu směrnice Rady o právu na sjednocování rodin (CdR 243/2002 fin) [1],
s ohledem na vlastní stanovisko ke sdělení Komise o společné politice v oblasti ilegální imigrace (KOM(2001) 672 v konečném znění) a k otevřené metodě koordinace politiky Společenství v oblasti imigrace (KOM(2001) 387 v konečném znění) ze 16. května 2002 (CdR 93/2002 fin) [2],
s ohledem na vlastní stanoviska k Politice Společenství v oblasti imigrace a ke společnému postupu v otázkách azylu (CdR 90/2001 fin) [3] a k návrhu směrnice Rady o minimálních normách spojených s přijímáním žadatelů o azyl v členských státech (CdR 214/2001 fin) [4],
s ohledem na vlastní stanovisko k návrhu směrnice Rady o statutu občanů ze třetích zemí, kteří dlouhou dobu pobývají v dané zemi (CdR 213/2001 fin) [5],
s ohledem na vlastní stanoviska k návrhu směrnice Rady týkající se podmínek vstupu a pobytu občanů třetích zemí, kteří mají zájem vykonávat závislou nebo samostatně výdělečnou činnost (CdR 386/2001 rev. 1), a směrnice týkající se podmínek vstupu a pobytu občanů třetích zemí za studijními účely, odborným vzděláváním nebo dobrovolnickou činností (KOM(2002) 548 v konečném znění) (CdR 2/2003 fin) [6],
s ohledem na sdělení Komise o začlenění otázek týkajících se imigrace do vztahů mezi Evropskou unií a třetími zeměmi (KOM(2002) 703 v konečném znění),
s ohledem na vlastní stanovisko ke zprávě Komise vypracované na žádost Evropské rady během jejího zasedání ve Stockholmu zvýšit míru zaměstnanosti a prodloužit období aktivního věku (KOM(2002) 9 v konečném znění) (CdR 94/2002 fin) [7],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Imigrace, integrace a role organizované občanské společnosti" (CES 365/2002 ) [8],
s ohledem na článek 13 Smlouvy ES a dvě směrnice Rady: 2000/78/ES o rovnosti zacházení v oblasti zaměstnanosti a pracovních podmínek a 2000/43/ES o rovnosti mezi lidmi nezávisle na jejich rase a etnickém původu,
s ohledem na zprávu Evropské rady z července 2000 k tématu "Různorodost a soudržnost: nové výzvy pro integraci imigrantů a menšin",
s ohledem na dokument oddělení Komise o hlubším zhodnocení dopadu týkajícím se sdělení o imigraci, integraci a zaměstnanosti (KOM(2003) 336 v konečném znění) SEC (2003) 694,
s ohledem na vlastní stanovisko ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a VR o imigraci, integraci a zaměstnanosti (CdR 223/2003 fin) [9],
s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o Prostoru svobody, bezpečnosti a práva: závěry programu z Tampere a nové cíle (KOM(2004) 401 v konečném znění),
s ohledem na úmluvu OSN o ochraně práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků,
s ohledem na vlastní návrh stanoviska (CdR 82/2005 rev. 1) přijatý 3. května 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodaj: pan Alvaro Ancisi, člen městského zastupitelstva Ravenny (Itálie – ELS)),
a vzhledem k tomu, že
1) rozsáhlá ekonomická migrace nevyřeší ani demografické problémy se stárnutím populace a klesající porodností, ani není jedinou možnou odpovědí na požadavky trhu práce; nadále je třeba využívat především domácí potenciál pracovních sil a přilákat vysoce kvalifikované imigranty pro určité jasně vymezené obory; pro uspokojení potřeb evropského trhu práce a pro zajištění konkurenceschopnosti evropských podniků je třeba stále výraznějších migračních toků;
2) jedním z hlavních bodů Haagského programu, zanesených do nové Agendy EU pro další rozvoj politik spojených s imigrací a s otázkou azylu, schválené v roce 2004, je legální migrace a boj proti práci na černo; a ačkoliv otázka imigrace bude spadat do kompetence jednotlivých států, Komise má za úkol připravit plán pro politiku legální imigrace do roku 2005;
3) Zelená kniha má za cíl zahájit fázi předlegislativních vyjednávání, kterých by se účastnily instituce EU, členské státy a občanská společnost, o existenci nejvhodnějších forem komunitární úpravy pro vstup ekonomických migrantů a o tom, jaké výhody přinese prosazení komunitárního přístupu;
4) nová Ústavní smlouva ještě více rozšiřuje kompetence EU (čl. III-267) a počítá s tím, že Unie vypracuje společnou politiku pro integraci, která zajistí účinné řízení migračních toků, přiměřené zacházení s příslušníky třetích zemí, kteří zákonně pobývají v jednom z členských států, a naopak zamezí nelegální imigraci a obchodování s lidmi, a že evropské zákony stanoví podmínky pro vstup a pobyt těchto osob a zároveň normy pro vydávání víz a povolení k pobytu členskými státy;
5) nová Ústavní smlouva dále počítá s možností, že by evropské zákony nebo rámcový zákon mohly stanovit taková opatření, která by povzbudila nebo podpořila snahy členských států vedoucí k podpoře integrace občanů ze třetích zemí, kteří legálně pobývají na území států EU.
Harmonizace právních předpisů členských států je přitom vyloučena.
VR zdůrazňuje, že regulace přístupu příslušníků třetích zemí na trh práce je v kompetenci členských států;
na svém 60. plenárním zasedání ve dnech 6. a 7. července 2005 (jednání dne 7. července 2005) přijal jednomyslně následující stanovisko.
1. Připomínky Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na některé hlavní otázky, projednávané v Zelené knize:
Stupeň harmonizace, ke kterému by měla směřovat budoucí legislativa Společenství
1.1 zaznamenává, že rozvoj migrační politiky má jako jeden z cílů mimo jiné krátkodobě i střednědobě ekonomicky reagovat na demografický pokles v Evropě a vytvořit prostor svobody, bezpečnosti a práva pro všechny občany, což jsou i hlavní cíle Výboru regionů;
1.2 Zdůrazňuje, že existuje jasná spojitost mezi obtížemi migrantů s využíváním legálních cest ekonomické migrace, chybějící koordinací mezi členskými státy v této oblasti a úrovní nelegální migrace;
1.3 zdůrazňuje vzájemnou závislost hospodářské politiky a politiky práce a sociálních věcí, která je charakteristická pro evropský sociální model založený na kvalitě práce, modernizaci hospodářských struktur a silné sociální soudržnosti;
1.4 nicméně připomíná, že zatímco některé evropské regiony zaznamenávají pokles počtu obyvatel a trpí snížením pracovní síly, v jiných regionech dochází k nárůstu počtu obyvatel, který místy způsobuje problémy s dostupností služeb a s ubytovacími kapacitami;
1.5 domnívá se, že budoucí komunitární opatření by měla stanovit celkový právní rámec, který by se týkal všech migrantů v EU, a nejprve by se mohl přijmout dílčí přístup, který by se zaměřil na specifické skupiny migrujících pracovníků (sezónní pracovníci, pracovníci se speciální kvalifikací, pracovníci přeřazení na jinou pobočku v rámci jedné firmy, poskytovatelé služeb);
podporuje proto možnost navrženou v Zelené knize Komise, která se týká vytvoření společného rámce minimálních norem, které by upravovaly přijímání státních příslušníků z třetích zemí, kteří chtějí vykonávat placené zaměstnání nebo samostatně výdělečnou činnost;
lituje, že návrh směrnice o podmínkách vstupu o pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem placeného zaměstnání a soukromé výdělečné činnosti, který VR přivítal ve svém stanovisku (CdR 386/2001) [10] ze dne 13. března 2002, nebyl schválen Komisí;
1.6 se dále domnívá, že vícero zemí by se mohlo shodnout na urychleném přijetí společných opatření pro případ nedostatku odborných sil; jakýkoliv členský stát, který přistoupí k těmto opatřením, by měl mít povinnost o nich informovat ostatní členské státy a předem je s nimi koordinovat.
Postup při přijímání migrujících pracovníků, povolení k pobytu a pracovní povolení
1.7 zdůrazňuje důležitost vízové politiky a politiky udělování povolení k pobytu a pracovních povolení, které usnadňují vstup migrujícím pracovníkům; navrhuje proto, aby členské státy vytvořily v rámci jednoho administrativního nařízení jediný vnitrostátní postup podávání žádostí vedoucí k jednomu kombinovanému povolení k pobytu a práci, čímž se zjednoduší a harmonizují rozcházející se pravidla, která jsou v současnosti uplatňována v jednotlivých členských zemích;
1.8 zdůrazňuje již vyslovené připomínky týkající se principu podpory mobility migrantů dlouhodobě žijících v dané zemi a již zapojených do pracovního trhu Společenství (CdR 337/2004 rev.1);
1.9 vzhledem k tomu, že Směrnice Rady 2003/109/ES počítá od roku 2006 s uznáním práv na mobilitu dlouhodobých migrantů, považuje za důležité zhodnotit také možnost přijetí minimálních společných norem, jež by usnadnily mobilitu v rámci EU také pracovníkům, kteří žijí v jednom ze členských států krátkodobě, vzhledem k tomu, že členské státy užívají od roku 2004 svobody volného pohybu pracovníků; mohlo by se například udělovat povolení k pobytu, jež by uchazeči o práci umožnilo získat informace o volných místech.
Dále by bylo žádoucí zavést v zemích původu (nečlenských státech) vzdělávací programy, což může mít zvláště v některých odvětvích rozhodující význam, a zavést minimální společná pravidla pro uznávání odborné kvalifikace nabyté před vstupem nebo po vstupu do dané země EU;
1.10 domnívá se, že přijetí jednotlivých pracovníků musí být v zásadě podřízeno existenci specifického pracovního místa.
V určitých specifických segmentech trhu práce, pro něž je v zemích původu obtížné šířit informace o specifických volných pracovních místech, by právní předpisy Společenství pro zákonné přijímání migrantů mohly obsahovat povolení k přechodnému pobytu na hledání práce, které by bylo platné po omezenou dobu a které by bylo řízeno každým členským státem.
Budoucími opatřeními musí být zohledněny také možnosti změny pracovního místa a sektoru s tím, že se stanoví maximální období nezaměstnanosti migrujícího pracovníka v rámci doby platnosti povolení, po jejímž vypršení se bude muset migrující pracovník vrátit do země svého původu.
Nicméně tak přísný požadavek by měl za následek to, že mnoho imigrantů by se dál uchylovalo k převáděčům.
Tudíž určitá flexibilita by na jedné straně dodala imigrantům naději a chránila je před mafiemi, na straně druhé by umožnila členským státům přijímat občany ze zemí mimo Evropskou unii na základě předvídatelných potřeb trhu práce.
Jakákoli případná budoucí opatření týkající se maximální možné doby nezaměstnanosti migrujícího pracovníka, po jejímž vypršení by se musel vrátit do země svého původu, musí zohlednit mimo jiné míru integrovanosti pracovníka, to znamená přítomnost jeho rodinných příslušníků, stupeň školního vzdělání dětí, délku jeho pobytu, počet let odpracovaných před obdobím nezaměstnanosti;
1.11 poznamenává, že přístupem k formám vstupu, flexibilnějším než "individuální přístup", mezi něž patří například zelená karta, určená k pokrytí proměnných a dlouhodobých potřeb pracovních sil, by se mohla zabývat nějaká právní norma Společenství pouze poté, až bude schváleno zavedení informačního systému, který by dovolil zjišťovat a zveřejňovat pracovní nabídky na evropské úrovni, a poté, až budou stanovena minimální společná pravidla pro přijímání migrujících pracovníků;
1.12 domnívá se, že otázka spojování nebo nespojování pracovního povolení s povolením k pobytu by neměla být upravována na evropské úrovni, ale nechána v pravomoci jednotlivých států podle principu subsidiarity;
Práva, doprovodná opatření a spolupráce s třetími zeměmi
1.13 poznamenává, že je nezbytné zaručit cizím státním příslušníkům – migrujícím pracovníkům – základní občanská a sociální práva prostřednictvím adekvátních normativních opatření na úrovni Společenství;
1.14 zdůrazňuje, že je nezbytně nutné zamezit úniku mozků ze třetích zemí a pomoci těmto zemím, aby se migrace dostala na udržitelnou úroveň a byla užitečná jak pro hostitelskou zemi, tak pro zemi původu (CdR 223/2003): plány na snížení chudoby, zlepšení životních a pracovních podmínek a pro rozvoj vzdělávání v zemích původu migrantů pomáhají z dlouhodobého hlediska stabilizovat migrační toky;
1.15 domnívá se, že v prostředí spolupráce je nutno podporovat taková opatření, která by byla příznivá pro vzdělávání, odbornou kvalifikaci a nábor v zemích původu. Dále by bylo třeba, aby bilaterální nebo multilaterální dohody, které mají stanovit preference týkající se vstupu, mohly být podepsány se zeměmi přeshraničními, sousedními nebo zeměmi s největším přílivem imigrantů;
Prioritní role místních a regionálních orgánů
1.16 zdůrazňuje místní a regionální rozměr ekonomické migrace, s ohledem na její dopad na místní trh práce a na místní konkurenční a regionální služby (sociální služby, vzdělání, bydlení atd.); proto tato okolnost má být zvážena s ohledem na přidělení komunitárních prostředků na integraci migrantů ve prospěch zmíněných místních a regionálních orgánů;
1.17 zdůrazňuje hlavní roli místních orgánů v zajišťování bezpečnosti a sociální soudržnosti, což jsou základní aspekty politiky ekonomické imigrace;
1.18 nicméně upozorňuje na to, že v definici typologie a objemu migrující pracovní síly se musí počítat nejen s postupy, které se zaměřují na národní potřebu, ale také na návrhy místních a regionálních orgánů;
1.19 domnívá se, že místní a regionální orgány mohou hrát hlavní roli v procesu sociální integrace, kulturního a jazykového vzdělávání, nabývání a ověřování odborné kvalifikace migrujících pracovníků, jakož i v účasti na procesech spolupráce s třetími zeměmi, které mají za cíl vzdělávání migrujících uchazečů o práci.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 přesto, že neopomíjí opatření zanesená do budoucí Ústavní smlouvy, zdůrazňuje úzké spojení mezi politikou pro imigraci a politikou práce (čl. 137, písm. g, hl. VIII Smlouvy ES) a domnívá se tedy, že je třeba brát v potaz vlastní stanoviska k předpisům, které budou následovat po Zelené knize;
2.2 Naléhavě žádá všechny členské státy EU, aby ratifikovaly úmluvu OSN o ochraně práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků;
2.3 domnívá se, že na evropské úrovni bude snazší čelit problémům spojeným s imigrací a s trhem práce, ale že je nicméně důležité zaměřit pozornost na přesnou definici podmínek pro vstup a pobyt, aby na jedné straně nedošlo ke střetu zájmů s právy jednotlivých států na stanovení počtu vstupů a aby na druhé straně zmíněné právo neovlivňovalo negativně ostatní státy.
Příliš striktní podmínky by neumožnily těm členským státům, které by si to přály, přijmout určitý počet migrantů, což by se mohlo negativně odrazit na jejich hospodářské konkurenceschopnosti nebo na konkurenceschopnosti jejich regionů. Proto doporučuje v rámci přijetí budoucího legislativního aktu, týkajícího se kritérií pro vstup, aby byla provedena důkladná analýza slučitelnosti rozdílných situací v národním, regionálním a místním měřítku;
2.4 s vědomím, že společná pravidla mohou vést k vytvoření přidané hodnoty, vezmou-li se v potaz transnacionální aspekty a dopad politiky jednoho státu na druhý, doporučuje, aby se s touto přidanou hodnotou předběžně počítalo v budoucích evropských normativních aktech a aby byly zhodnoceny ty aspekty, které tím, že nemají transnacionální dopad, mohou být účinněji upravovány na úrovni jednotlivých států;
2.5 vzhledem k tomu, že Zelená kniha (předlegislativní konzultace) neuvádí, jaký by měl být další přijatý legislativní nástroj, domnívá se, že by to měla být směrnice, která by dodala národním politikám hlavní směry, zaručila každému státu autonomii při určování specifických aspektů dané oblasti a při rozpoznávání specifických regionálních a místních rysů a na straně druhé stanovila hlavní směry ohledně vstupu a pobytu tak, aby se zabránilo tomu, že politika jednoho státu v této oblasti negativně ovlivní státy druhé. Nástroj, jaký představuje směrnice, tedy umožní zaručit členským státům dostatečnou flexibilitu, aby bylo možné zohlednit mimo jiné místní a regionální specifika;
2.6 Mimo to se domnívá, že za účelem vymezení sociálních a občanských práv by se mohla zvážit vhodnost reglementačního nástroje;
2.7 doporučuje, aby byla předlegislativní konzultace rozsáhlá a aby byla provedena i na úrovni místních a regionálních samospráv, vzhledem k tomu, že je sama Komise považuje za důležité pro imigrační politiku;
2.8 vzhledem k neurčitému odkazu na nezbytnost vzít v úvahu regionální a místní aspekty (Zelená kniha, str. 8), vyzývá Komisi k tomu, aby také v budoucím nařízení uznala zejména roli místních a regionálních samospráv při výběru sektorů na trhu práce, které by potřebovaly migrující pracovní sílu.
Nicméně zdůrazňuje nutnost programu, který by zajišťoval výměnu zkušeností ohledně osvědčených metod pro zavádění migračních politik, a navrhuje, aby Evropská unie podporovala zřízení regionálních kontaktních míst pro společnosti, které mají zájem o pracovní sílu migrantů, a reagovala tak na snižování stavů pracovní síly a podporovala hospodářský rozvoj.
Považuje za užitečné obzvláště vyhodnotit regionální a místní rozměr politiky pro ekonomickou migraci, hospodářský a sociální dopad navržených opatření na místní a regionální úrovni a stanovit nutnou finanční podporu na této úrovni.
VR sám by měl použít nástroje pro vyhodnocení dopadu (studie, průzkum veřejného mínění, konference, dotazníky), s cílem lépe regulovat a koordinovat imigrační a integrační politiku;
2.9 si uvědomuje, že Komise naléhá na to, aby budoucí opatření maximálně snížila administrativní zatížení členských států a třetích zemí, ale nezmiňuje přímo problém spojený s náklady, který je přesto v aktivitách přítomný; považuje proto za nezbytně nutné vyhodnotit, do jaké míry by byla zaváděná opatření administrativně a finančně závazná pro místní a regionální samosprávy.
Vzhledem k tomu, že programy tohoto druhu jsou finančně nákladné, je nezbytné vyhodnotit jejich dopad.
Tyto programy pak musí být finančně podpořeny jak členským státem, tak EU, avšak nadále bude zachována pravomoc místních úřadů při sestavování obsahu a způsobu implementace takových programů.
Stanovisko Výboru regionů k Návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se pro období 2007 – 2013 stanoví program "Občané pro Evropu" na podporu aktivního evropského občanství
(2006/C 115/18)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se pro období 2007-2013 stanoví program "Občané pro Evropu" na podporu aktivního evropského občanství (KOM (2005) 116 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. dubna 2005 konzultovat Výbor ve věci návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se pro období 2007-2013 stanoví program "Občané pro Evropu" na podporu aktivního evropského občanství, v souladu s články 151 a 265 odst. 1 a článkem 308 Smlouvy o ES;
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 20. ledna 2005 pověřit Komisi pro ústavní záležitosti a evropskou správu vypracováním stanoviska k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se pro období 2007-2013 stanoví program "Občané pro Evropu" na podporu aktivního evropského občanství;
s ohledem na Smlouvu zakládající Ústavu pro Evropu, podepsanou dne 29. října 2004, a zejména na články I-10 a III-280;
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/100/ES ze dne 26. ledna 2004, kterým se zavádí akční program Společenství na podporu aktivního evropského občanství (účast občanů) [1];
s ohledem na své stanovisko ze dne 20. listopadu 2003 k "návrhu rozhodnutí Rady, kterým se zavádí akční program Společenství na podporu aktivního evropského občanství (účast občanů)" a "sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě týkající se opatření, které musí členské státy přijmout k zajištění účasti všech občanů na volbách do Evropského parlamentu v roce 2004 v rozšířené Evropě" (CdR 170/2003 fin) [2];
s ohledem na své stanovisko ze dne 21. listopadu 2002 ke "sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o provádění informační a komunikační strategie pro Evropskou unii" (KOM (2002) 350 v konečném znění) (CdR 124/2002 fin) [3];
s ohledem na čtvrtou zprávu Evropské komise o občanství Evropské unie – 1. květen 2001– 30. duben 2004 – (KOM (2004) 695 v konečném znění);
s ohledem na sdělení Evropské komise týkající se občanství v akci: podpořit evropskou kulturu a rozmanitost prostřednictvím programů týkajících se mládeže, kultury, audiovize a účasti občanů – (KOM (2004) 154 v konečném znění);
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 120/2005 rev 2) přijatý dne 4. října 2005 Komisí pro ústavní záležitosti a evropskou správu (zpravodajka: paní Claude du GRANRUT, radní regionu Picardie, první náměstkyně starosty města Senlis (FR/ELS);
1) vzhledem k tomu, že druhá část Smlouvy o založení Evropského společenství zavádí v rámci článku 17 evropské občanství, které doplňuje národní občanství, ale nenahrazuje ho; že tato ustanovení byla převzata Smlouvou zakládající Ústavu pro Evropu v článku I-10; že tato Smlouva rovněž obsahuje hlavu IV nazvanou "demokratický život Unie";
2) vzhledem k tomu, že občanství je uplatňováno především v rámci blízkosti; že místní a regionální orgány musí hrát, v souladu s principem subsidiarity, aktivní roli při jeho podporování;
3) vzhledem k tomu, že jakožto orgán zastupující místní a regionální úřady a ochránce demokracie blízkosti v rozhodovacím procesu Společenství, pokládá za prvořadé podporu a provádění tohoto evropského občanství;
4) vzhledem k tomu, že rozhodnutím ze dne 26. ledna 2004 Rada zavedla tříletý akční program Společenství na podporu aktivního evropského občanství; že je třeba pokračovat v činnostech prováděných v rámci tohoto programu za finanční částku 72 milionů eur;
5) vzhledem k tomu, že v souvislosti s rozšířením Evropské unie musí být vynaloženo zvláštní úsilí na podporu evropského občanství v nových členských státech;
6) vzhledem k tomu, že rok 2005 byl také vyhlášen Radou Evropy Evropským rokem občanství prostřednictvím vzdělávání, aby byl připomenut význam vzdělávání při podporování a ochraně lidských práv; že se v roce 2005 ve Varšavě konalo v rámci třetího summitu Rady Evropy setkání mládeže, které poukázalo na skutečnost, jak aktivní mládež, vědomá si své nové identity, představovala tu nejlepší podporu aktivního občanství;
jednomyslně přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 17. listopadu):
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ,
1.1 domnívá se, že Evropská unie musí naučit své občany být citlivějšími k evropskému rozměru jejich občanství;
1.2 je přesvědčen, že zvýšení diverzity Unie, které je výsledkem rozšíření 1. května 2004 o deset nových členských států, a také budoucího rozšíření o další státy, si vyžádá zvláštní úsilí na podporu aktivního evropského občanství v těchto nových státech – stejně jako v patnácti ostatních státech, kde se musí brát při podpoře evropského občanství v potaz kulturní, sociální a jazykové obohacení vyplývající z rozšíření;
1.3 je znepokojen pocitem evropských občanů, kteří se domnívají, že jsou příliš vzdáleni od rozhodovacích míst Evropské unie a mají nedostatek informací, což vytváří dojem, že dochází k zamlčování skutečností, pokud jde o politický vývoj Evropské unie;
1.4 zdůrazňuje významnou úlohu místních a regionálních orgánů při rozvoji aktivního evropského občanství;
1.5 vítá návrh rozhodnutí, kterým se stanoví akční program na podporu aktivního evropského občanství, pro který je na období 2007-2013 vyčleněn rozpočet ve výši 235 milionů eur a který navazuje na program v období 2004-2006, jenž je předmětem předcházejícího stanoviska Výboru 170/2003 vyjadřujícího smutek nad nízkou rozpočtovou částkou ve výši 72 milionů eur;
1.6 je toho názoru, že podpora občanství představuje rozsáhlou tématiku a musí být brána v úvahu u ostatních činností Evropské unie; rovněž programy přijaté v oblasti vzdělávání, kultury a mládeže musí zahrnovat občanský rozměr, jako je tomu v případě činností prováděných GŘ pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost v rámci programu o základních právech a občanství pro období 2007-2013;
1.7 naproti tomu se domnívá, že některé programové položky týkající se společných hodnot evropských občanů a význačných událostí jejich historie obsahují značný rozměr "občanství" a bylo by nejvhodnější je začlenit do programu "Občané pro Evropu";
1.8 zastává názor, že zlepšování projektů občanství je podmíněno prováděním podpůrných opatření prostřednictvím výměny nejlepších praktik realizovaných na místní a regionální úrovni;
1.9 vítá úsilí Evropské komise přistoupit v rámci vypracovávání tohoto návrhu k rozsáhlé veřejné konzultaci, která vyvrcholila zorganizováním poradního fora ve dnech 3. a 4. února 2005, ke kterému byl Výbor přidružen;
1.10 podporuje prioritu danou v akčním programu na partnerství měst, na které je vyčleněna téměř třetina z celkového rozpočtu programu;
1.11 nicméně konstatuje, že rozpočet nového programu bude mít pravděpodobně za následek snížení počtu financovaných programů a obává se, že předkladatele projektů odradí;
1.12 zastává názor, že partnerství ostatních místních a regionálních orgánů musí být rovněž podporováno při respektování národních legislativ;
1.13 domnívá se, že přeshraniční prostory, které jsou v kontaktu s několika národními kulturami, mají největší potenciál pro rozvoj evropské identity a podporuje úvahy, ke kterým dochází zejména v GŘ pro regionální politiku, o provádění struktur přeshraniční spolupráce, aby zahrnovala občanský rozměr;
1.14 schvaluje princip otevřenosti programu pro státy ESVO, signatářské země Evropského hospodářského prostoru, kandidátské země mající předpřístupovou strategii a země západního Balkánu v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003, ale lituje, že návrh rozhodnutí nebere v úvahu občany Společenství, kteří žijí mimo území Unie;
1.15 schvaluje podporu aktivní občanské společnosti v Evropě a zdůrazňuje prioritu, kterou je třeba dát těmto projektům;
1.16 podtrhuje zájem o aktivní, dlouhodobou informační a komunikační politiku, které dává přednost před systematickým organizováním událostí s vysokým profilem, jejichž návratnost není vždy významná;
1.17 vítá úsilí vynaložené na zmírnění administrativních překážek pro příjemce při respektování platných finančních pravidel, která mohou být ještě zlepšena;
1.18 vítá navrhovaný proces monitorování a hodnocení a zejména předpokládané vydání třech zpráv v letech 2010, 2011 a 2015, ale lituje, že doposud není k dispozici žádné střednědobé hodnocení tříletého programu pro období 2004-2006.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 přeje si, aby Evropský parlament a Rada přijaly bez dalších prodlev toto rozhodnutí, aby mohla být zajištěna kontinuita stávajících činností probíhajících v rámci tříletého programu pro období 2004-2006;
2.2 vyzývá Evropskou komisi, aby zahrnula do všech svých návrhů, zejména do těch, které se týkají oblasti vzdělávání, kultury, mládeže a ochrany základních práv, uvědomění si občanského rozměru a aby přenesla některé prvky z ostatních programů do tohoto programu za předpokladu, že podpora občanství je jejich hlavním cílem;
2.3 je toho názoru, že předpokládanou částku je třeba zvýšit a financovat ji ze zvláštní rozpočtové položky určené na podporu aktivního evropského občanství v nových členských státech;
2.4 zdůrazňuje potřebu rozšiřovat partnerství měst a navrhuje, aby byly podporovány ostatní místní a regionální orgány k vytváření partnerství a k zapojení do partnerství, jež na jejich území již existují, přičemž by se měly inspirovat nejlepšími praktikami, které již byly identifikovány;
2.5 přeje si, aby byla věnována zvláštní pozornost podpoře evropského občanství v přeshraničních prostorech;
2.6 požaduje, aby byla zahájena diskuse o prostředcích na podporu evropského občanství pro občany Společenství žijící mimo území Unie;
2.7 podporuje dlouhodobou informační a komunikační politiku určenou zejména pro mládež, jejíž evropský původ musí být jednoznačně určen;
2.8 požaduje, aby bylo vynaloženo větší úsilí na zmírnění administrativních překážek;
2.9 přeje si, aby místní a regionální administrativy vystupovaly jako vektory v informační a komunikační politice;
2.10 navrhuje, aby bylo vypracováno doporučení zaměřené na podporu vzdělávání o evropském občanství ve školském a univerzitním prostředí, činnost, která bude pod záštitou Evropské komise, do které bude zapojen Výbor jakožto představitel odpovědných orgánů v oblasti vzdělávání.
Stanovisko Výboru regionů na téma "Zlepšení tvorby právních předpisů 2004" a "Zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii"
(2006/C 81/02)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na zprávu Evropské komise ze dne 21. března 2005 "Zlepšení tvorby právních předpisů 2004" KOM(2005) 98 v konečném znění a její přílohu SEK(2005) 364,
s ohledem na sdělení Evropské komise ze dne 16. března 2005 na téma "Zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii" KOM(2005) 97 v konečném znění a její přílohu SEK(2005) 175,
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 21. března 2005 konzultovat s ním toto téma v souladu s prvním odstavcem článku 265 Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 20. ledna 2005 pověřit Komisi pro ústavní záležitosti a evropskou správu přípravou stanoviska k tomuto tématu,
s ohledem na "Protokol o způsobech spolupráce mezi Evropskou komisí a Výborem regionů", podepsaný předsedy obou institucí dne 20. září 2001 (DI CdR 81/2001 rev. 1),
s ohledem na Bílou knihu o evropské správě ze dne 25. července 2001 (KOM(2001) 428 v konečném znění),
s ohledem na obecné stanovisko Výboru ze dne 2. července 2003 k "Bílé knize o evropské správě" (CdR 19/2003 fin [1]),
s ohledem na stanovisko Výboru ze dne 20. listopadu 2003 k tématu "Lepší tvorba zákonů 2002" a k tématu "Aktualizace a zjednodušení acquis communautaire" (CdR 62/2003 fin [2]),
s ohledem na návrh stanoviska jeho Komise pro ústavní záležitosti a evropskou správu k tématu "Provádění a kontrola zásad subsidiarity a proporcionality" (CdR 220/2004),
s ohledem na prohlášení přijaté dne 13. května 2005 jeho Komisí pro ústavní záležitosti a evropskou správu ve Vitoria-Gasteiz (Španělsko) v rámci semináře k tématu "Územní správa: otázka efektivity a demokracie Evropské unie" (CdR 125/2005 fin)
s ohledem na návrh stanoviska Výboru (CdR 121/2005 rev. 1) přijatý dne 14. června 2005 Komisí pro ústavní záležitosti a evropskou správu (zpravodaj: pan DELEBARRE, bývalý ministr bez portfeje a starosta města Dunkerque (Francie/SES),
1) vzhledem k důležitosti lepšího uplatnění zásad subsidiarity, proporcionality a blízkosti při přípravě evropských právních předpisů, jednoduchých, jasných a srozumitelných pro občany,
2) vzhledem k zásadní úloze, kterou mohou hrát místní a regionální samosprávy, vhodně začleněné do přípravy právních předpisů a provádění těchto předpisů na úrovni jejich území,
3) vzhledem k přidané hodnotě, již mohou přinést modernější metody evropské správy, jako jsou např. metoda hloubkové dopadové analýzy a uzavírání partnerských tripartitních smluv a úmluv, k jejichž úspěchu může Výbor aktivně přispět,
přijal jednomyslně toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 12. října).
1. Hledisko Výboru regionů
1.1 Používání zásad subsidiarity a proporcionality
VÝBOR REGIONŮ
1.1.1 vyjadřuje přání doplnit různá stanoviska [3], jež přijal k tématu "evropské správy" a "ústavního procesu", jenž stvrzuje tyto zásady, a doplnit svůj návrh stanoviska k používání zásad subsidiarity a proporcionality [4],
1.1.2 bere na vědomí pokrok popsaný ve 12. výroční zprávě Evropské komise s názvem "Zlepšení tvorby právních předpisů" a zdůrazňuje důležitost prohloubení analýzy mechanismů konzultace a interinstitucionálního dialogu, výhledových studií a dopadových analýz,
1.1.3 domnívá se, že "lepší právní předpisy" a "lepší provádění" právních předpisů Unie představují hlavní cíl jak pro Evropskou komisi, tak pro Výbor samotný, a připomíná roli, kterou mu Předsednictvo dne 19. března 2004 přisoudilo v tomto dialogu,
1.1.4 připomíná, že jeho doporučení vedla k přijetí postoje umožňujícího užší zapojení místních a regionálních orgánů do provádění právních předpisů Společenství [5], a oceňuje, že Evropská komise tuto skutečnost zmínila ve své poslední zprávě "Zlepšení tvorby právních předpisů 2004",
1.1.5 vyjadřuje však politování nad skutečností, že Evropská komise nevzala dostatečně v potaz jeho předchozí doporučení týkající se důležitosti konzultace místních a regionálních samospráv v raném stadiu přípravy právních předpisů [6], a vyjadřuje přání, aby Komise v budoucnu náležitě zhodnotila možné dopady některých opatření na finanční potřeby místních a regionálních samospráv,
1.1.6 oceňuje skutečnost, že práce Evropské komise navazuje na interinstitucionální dohodu přijatou v souladu s Akčním plánem z června 2002 Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí v prosinci 2003 [7],
1.1.7 vyjadřuje potěšení nad záměrem Evropské komise spustit od října 2005 rámcový program zjednodušení acquis pro období 2005-2009 v souladu s následujícími doporučeními vyplývajícími ze schůzky na vysoké úrovni v Haagu [8] na téma "Správa a EU", jež nabývají zásadního významu pro regionální a místní samosprávy:
- používání zásady subsidiarity,
- sledování bílé knihy Evropské komise, zejména co se týče tripartitních smluv a úmluv a dialog s místními a regionálními sdruženími-,
- provádění práva Unie na regionální a místní úrovni, úsilí o zlepšení právní úpravy (better regulation),
1.2 Strukturovaný dialog, konzultační proces a smluvní partnerství
VÝBOR REGIONŮ
1.2.1 oceňuje, že Evropská komise již dlouhou dobu [9] podporuje rozvoj živé "interakce s regionálními a místními samosprávami a s občanskou společností", a to v raném stadiu definice politik, a otevírá trvalý a systematický dialog [10] provázený širokými konzultacemi územních samospráv v oblastech, kde zodpovídají za transpozici nebo provádění, a to včetně příslušných asociací,
1.2.2 s uspokojením konstatuje, že jarní Evropská rada [11] nedávno deklarovala, že "kromě vlád by všichni ostatní dotyční účastníci – parlamenty, regionální a místní orgány, sociální partneři a občanská společnost – měli být na [Lisabonské] strategii zainteresováni a aktivně přispívat k dosažení jejích cílů".
1.2.3 vyjadřuje potěšení nad podpisem první tripartitní úmluvy o cílech mezi Evropskou unií, Itálií a lombardským regionem ve věci mobility městské dopravy,
1.2.4 domnívá se, že provádění zásady partnerství umožňuje překonat nedostatky stávajícího systému a přinést skutečnou přidanou hodnotu v rámci rychlého plnění přesně stanovených společných cílů, aniž by bylo narušeno rozdělení institucionálních kompetencí jednotlivých partnerů,
1.2.5 vyjadřuje na jedné straně přání, aby se tento typ smluv stal účinným nástrojem zapojení regionálních a místních samospráv do národního strategického referenčního rámce, jenž ponechá "dostatečný manévrovací prostor pro regiony, jež tak budou moci stanovit své cíle a konkrétní postupy", a na straně druhé aby kompetence, ať už legislativní, či exekutivní, byly svěřeny signatářům dané smlouvy nebo úmluvy s Evropskou komisí,
1.2.6 vyjadřuje naléhavé přání, aby posílení pružnosti vertikální decentralizace a spolupráci mezi různými úrovněmi územního členění náležitě doplnily také nové mechanismy horizontální meziregionální spolupráce a více či méně smluvně zakotvené partnerství s ostatními místními samosprávami či se zástupci občanské společnosti, např. prostřednictvím využití odborných znalostí stávajících meziregionálních organizací.
1.3 Rozšířené hodnocení vlivu a odborné posudky
VÝBOR REGIONŮ
1.3.1 vyjadřuje potěšení nad zavedením nové metody dopadové analýzy v roce 2004 pro hlavní iniciativy Evropské komise a nad využitím nástroje, jenž umožňuje přezkoumání ekonomických, environmentálních a právních dopadů určitého návrhu, a zároveň počítá s konzultací zainteresovaných stran a kompetentních expertů,
1.3.2 domnívá se nicméně, že je nezbytné postupně zajistit, aby byl brán v úvahu územní dopad hlavních iniciativ Evropské komise s cílem posílit soudržnost činnosti Společenství,
1.3.3 považuje za obzvláště významné prvky v rámci opatření navrhovaných Evropskou komisí:
- možný dopad určitých opatření na finance územních samospráv,
- prohloubení dopadových analýz včetně vyčíslení nákladů pro firmy,
- přezkoumání a možné modifikace či stažení pozastavených návrhů,
- zrychlení postupu zjednodušení s cílem zvýšit konkurenceschopnost,
- pilotní projekty zaměřené na snížení administrativní zátěže,
- řešení nahrazující právní předpisy (spoluregulace a samoregulace),
- využití externích expertů,
- posílení konzultací s občany, firmami a nevládními organizacemi prostřednictvím internetu,
2. Doporučení Výboru regionů:
2.1 Doporučení k opatřením pro "Zlepšení tvorby právních předpisů" jako celku
VÝBOR REGIONŮ
2.1.1 vyjadřuje potěšení nad prioritním strategickým cílem Evropské komise pro pětileté funkční období "Přijímat lepší právní předpisy" a zahájit interinstitucionální spolupráci za tímto účelem, lituje nicméně, že místní a regionální hledisko nebylo v této iniciativě dostatečně zohledněno, a naléhavě žádá jednotlivá předsednictví Rady, Evropský parlament a Evropskou komisi o užší spolupráci,
2.1.2 připomíná, že Protokol o používání zásad subsidiarity a proporcionality jako součást Smlouvy o Ústavě pro Evropu otevírá možnost přihlížet k regionálnímu a místnímu rozměru Evropské unie při rozsáhlých konzultacích před přijetím všech legislativních aktů, a stanoví, že pro každý evropský rámcový zákon bude obsahovat informaci, v níž Evropská komise zhodnotí právní a finanční dopady rámcového zákona na regionální a místní orgány, a vyzývá od nynějška Evropskou komisi ke zohlednění tohoto aspektu ve vztahu k platným evropským právním předpisům, a to bez ohledu na vývoj ratifikačního procesu.
2.1.3 vyjadřuje přání využít prostor, jenž mu otevírá protokol o používání zásad subsidiarity a proporcionality, a zaujmout významnou pozici mezi místními a regionálními samosprávami a evropskými institucemi za účelem konzultací v souladu s protokolem o spolupráci s Evropskou komisí [12],
2.1.4 vyjadřuje záměr posílit svoji činnost v předlegislativní fázi, jež převládne vzhledem k požadavku vyšší účinnosti, transparentnosti a demokratické legitimity v Evropské unii, a znovu proto vyjadřuje své přání moci zasáhnout v okamžiku "konzultací před rozhodnutím" a zúčastnit se provádění nástrojů "spoluregulace", jež by se měly ukázat jako "účinný prostředek naplnění cílů Evropské unie".
2.1.5 připomíná, že Smlouva o Ústavě pro Evropu mu svěřuje spoluzodpovědnost za používání a kontrolu zásad subsidiarity a proporcionality tím, že mu uděluje nová práva a povinnosti v oblasti přípravy a provádění právních předpisů Společenství, čímž konsoliduje jeho institucionální rozměr v rámci Unie,
2.1.6 vyjadřuje záměr vykonávat co nejlépe tyto nové úkoly, zaujmout roli strážce subsidiarity, již mu přisuzuje Smlouva o Ústavě pro Evropu, a budou-li to vyžadovat okolnosti, využít svého práva obrátit se na Evropský soudní dvůr jak na obranu svých vlastních výsad, tak v případě porušení zásady subsidiarity, a v tomto případě přijetím stanoviska v rámci výkonu své poradní funkce zakotvené ve Smlouvě a nikoli nutně vydáním kritického hodnocení k dodržování zásady subsidiarity,
2.1.7 domnívá se, že dopad činnosti Společenství lze posílit prostřednictvím proporcionality do té míry, že převládajícími prvky při posuzování jsou výběr doporučovaných nástrojů a dále rozsah a intenzita daného legislativního návrhu,
2.1.8 vyjadřuje přání přispět ke zvýšení kvality právních předpisů podporou integrovaného a kooperativního přístupu, zkvalitněním koordinace mezi evropskými subjekty na třech úrovních – evropskými institucemi, členskými státy a územními samosprávami – a zejména spoluúčastí na oživení diskusních platforem mezi těmito subjekty a občanskou společností,
2.1.9 vyjadřuje dále přání posílit svoji roli prostředníka mezi institucemi Společenství a místními a regionálními orgány tím, že:
- se aktivně zúčastní organizace a oživení výměnných sítí povolaných k budování partnerství mezi různými úrovněmi samosprávy, zejména pokud se jedná o teritorializaci politik Evropské unie,
- bude úzce spolupracovat na přípravě Evropské politické agendy a zajištění úspěšnosti cílů lepší evropské správy,
2.1.10 potvrzuje svůj záměr připravit se na dohled nad dodržováním zásady subsidiarity tím, že během roku 2005 pokročí jednak v přípravě tabulky hodnocení subsidiarity, jež se stane přílohou jeho stanovisek, a za druhé v postupném budování sítě místních a regionálních samospráv s cílem zajistit subsidiaritu,
2.1.11 opakuje svoji žádost, aby místní a regionální samosprávy byly zapojeny do raného stadia přípravy právních předpisů, přinejmenším z důvodu náležitého uplatnění protokolu o používání zásad subsidiarity a proporcionality vzhledem k rozpočtovým dopadům na místní a regionální samosprávy a z důvodu dodržení zásad subsidiarity a proporcionality,
2.2 Doporučení k úmluvám a tripartitním smlouvám
VÝBOR REGIONŮ
2.2.1 vyzývá Evropskou komisi, aby opět oživila podepisování úmluv a tripartitních smluv jako metodu partnerství spojující místní a regionální orgány, státy a Společenství, a aby využití tohoto nástroje rozšířila na ostatní politiky Společenství, zejména vůči velkým evropským infrastrukturám, a prostřednictvím uplatnění tohoto nástroje vyzývá Komisi k provádění politiky soudržnosti [13],
2.2.2 doporučuje rychlé uzavření úmluv a tripartitních smluv, jež byly předmětem dlouhé a pozitivní spolupráce mezi zainteresovanými stranami,
2.2.3 rozumí skutečnosti, že první tripartitní úmluva podepsaná mezi Evropskou unií, Italskou republikou a regionem Lombardie o mobilitě městské dopravy, stejně jako pilotní experimentální projekty načrtnuté v oblasti životního prostředí se samosprávami Birminghamu, Lille a Pescary, umožňují vyvodit užitečné závěry a "osvědčené postupy", s jejichž pomocí bude možno určit vhodnou metodologii pro přípravu budoucích tripartitních smluv,
2.2.4 trvá na skutečnosti, že tripartitní smlouvy představují nástroj správy, jehož cílem je zajistit, aby právní předpisy a programy s výrazným územním dopadem mohly být prováděny s vyšší mírou pružnosti a s vyšší účinností,
2.2.5 žádá Evropskou komisi, aby pro tento specifický účel vyčlenila finanční prostředky, jež umožní místním a regionálním orgánům disponovat potřebnými prostředky pro rychlé provádění tripartitních úmluv a smluv a beze zbytku a bez překážek naplnit jejich operační úlohu na daném území,
2.2.6 vyzývá Evropskou komisi, aby již nyní posílila příčnou koordinaci této experimentální fáze a dohledu nad ní ze strany Generálního sekretariátu a rozvíjela komunikační a podpůrnou činnost pro tento nástroj,
2.2.7 doporučuje explicitnější podporu ze strany Rady Unie s cílem upevnit postavení této iniciativy, jež přispívá k obnově způsobů evropské správy,
2.2.8 navrhuje Evropské komisi, aby do všech mechanismů oživení Lisabonské strategie zařadila reflexi možných přínosů cílených tripartitních smluv nebo úmluv pro úspěšnost tohoto strategického procesu, a to tím, že regionům, jež projeví zájem, umožní větší podíl na jeho úspěšnosti,
2.3 Doporučení pro dopadové analýzy
VÝBOR REGIONŮ
2.3.1 navrhuje, aby zařazení nové metody dopadové analýzy pro hlavní iniciativy Evropské komise vedlo k optimálnímu zohlednění místního a regionálního rozměru ve fázi "ex ante" legislativního procesu,
2.3.2 vyzývá Evropskou komisi, aby mu svěřila přípravu výhledových studií v oblasti jeho kompetencí, především v případě všech hlavních iniciativ s územním dopadem,
2.3.3 domnívá se, že obzvláště důležité bude jeho úvodní hodnocení v rámci uplatnění neregulačních nástrojů (spoluregulace a samoregulace), a dále u veškeré informační a koordinační činnosti, jež souvisí s místní a regionální úrovní,
2.3.4 je toho názoru, že dopadové analýzy musejí sehrát klíčovou úlohu ve snížení administrativních nákladů, jež zatěžují místní a regionální orgány v souvislosti s právními předpisy Společenství, v důsledku čehož musejí předběžné analýzy zahrnovat hodnocení dopadu legislativního aktu na místní a regionální úroveň z finančního hlediska,
2.3.5 doporučuje, aby v rámci revize protokolu o spolupráci s Evropskou komisí [14] hlubší dopadové analýzy umožnily definici podrobných hodnotících a kvalitativních kritérií pro toho, kdo je bude provádět, a aby bylo možno vytvořit skutečnou strategii pro konzultace územních základen,
2.3.6 vyzývá Evropskou komisi, aby podpořila proaktivnější příspěvky předcházející přijetí opatření ze strany Společenství, a to ve formě předběžných stanovisek k budoucím politikám Společenství a týkajícím se dopadů na místní a regionální orgány, a dále zpráv o dopadech určitých směrnic z místního a regionálního hlediska,
2.3.7 znovu doporučuje Evropské komisi, aby zřídila nezávislou expertní konzultační skupinu, jež by dohlížela na dopadové analýzy, zaručila objektivitu a podpořila osvědčené postupy, a aby průběžně informovala Výbor o její činnosti, čímž mu umožní posílit jeho politickou úlohu v pozdějších fázích rozhodovacího procesu [15],
2.3.8 žádá, aby byl informován o činnosti pracovní skupiny pro provádění a kontrolu dopadových analýz zřízené v Evropském parlamentu, což mu umožní zúčastnit se postupu interinstitucionální spolupráce iniciované Evropským parlamentem a dospět s Evropskou komisí a Radou k výběru společných kritérií hodnocení kvality dopadových analýz, a dále kvantifikovat výdaje vyplývající z legislativních návrhů,
2.4 Doporučení pro zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii
VÝBOR REGIONŮ
2.4.1 bere s velkým zájmem na vědomí zájem Rady o znovuoživení Lisabonského procesu a obsah sdělení [16] předložených Evropskou komisí s cílem vytvořit "lepší právní úpravu" pro tento proces, neboť zjednodušení právního rámce považuje za zásadní požadavek jak na národní úrovni, tak na úrovni Společenství,
2.4.2 podporuje doporučení Evropské komise, aby se zlepšení právní úpravy stalo nedílnou součástí lisabonských národních akčních plánů, a vyslovuje se pro vypracování společného harmonogramu činností k tématu "Zlepšení právní úpravy",
2.4.3 navrhuje, aby národní akční plány zahrnovaly také regionální oddíl s cílem zvýšit pružnost a účinnost administrativních opatření na místní úrovni a aby národní programy zjednodušení právních předpisů – tak, jak je navrhuje Evropská komise – byly podnětem ke konzultacím místních a regionálních samospráv a posílily informovanost o reformě na úrovni regionů a obcí.
2.5 Obecná doporučení
VÝBOR REGIONŮ
2.5.1 žádá zejména Evropskou komisi, aby ve spolupráci s ním zajistila konkrétnější návaznost v rámci tohoto návrhu prostřednictvím rychlejší a političtější reakce,
2.5.2. vyjadřuje konečně záměr pravidelněji provádět, zejména v rámci výroční konzultace ke zprávě Evropské komise, hodnocení činností předepisovaných akčním plánem "Zlepšení tvorby právních předpisů", a dále vyjadřuje přání, aby Evropská komise vytvořila informační systém usnadňující přístup k informacím o probíhajícím legislativním procesu, s cílem zlepšit informovanost místních a regionálních samospráv o všech fázích legislativního procesu.
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Politika soudržnosti pro podporu růstu a zaměstnanosti: Strategické obecné zásady Společenství, 2007 – 2013
(2006/C 115/01)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na sdělení Komise "Politika soudržnosti pro podporu růstu a zaměstnanosti: Strategické obecné zásady Společenství, 2007-2013" (KOM (2005) 299 v konečném znění),
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. července 2005 konzultovat tuto problematiku s Výborem regionů, v souladu s prvním odstavcem článku 265 Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí předsedy Výboru regionů z 19. května 2005 pověřit Komisi pro politiku teritoriální soudržnosti vypracováním stanoviska k tomuto tématu,
s ohledem na sdělení Komise "Třetí zpráva o pokroku v oblasti soudržnosti: K novému partnerství pro růst, zaměstnanost a soudržnost" (KOM(2005) 192 v konečném znění – SEK(2005) 632),
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise "Třetí zpráva o hospodářské a sociální soudržnosti – nové partnerství pro soudržnost: konvergence, konkurenceschopnost, spolupráce" (KOM(2004) 107 v konečném znění) (CdR 120/2004 fin [1]),
s ohledem na své stanovisko k finančním výhledům – sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu: "Budování naší společné budoucnosti: politické úkoly a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007 – 2013" (KOM(2004) 101 v konečném znění – CdR 162/2004 fin [2]),
s ohledem na své stanovisko k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském fondu pro regionální rozvoj (KOM(2004) 495 v konečném znění – 2004/0167 – (COD)) a své stanovisko (CdR 233/2004 fin [3]),
s ohledem na své stanovisko k návrhu nařízení Rady o zřízení Fondu soudržnosti (KOM(2004) 494 v konečném znění – 2004/0166 (AVC)) (CdR 234/2004 fin [4]),
s ohledem na své stanovisko k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském sociálním fondu (KOM(2004) 493 v konečném znění – 2004/0165 (COD)) (CdR 240/2004 fin [5]),
s ohledem na své stanovisko k návrhu nařízení Rady o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti (KOM(2004) 492 v konečném znění – 2004/0163 (AVC) – (CdR 232/2004 fin) [6];
s ohledem na deklaraci z Birminghamu, přijatou předsednictvem VR dne 2. září 2005, o politice soudržnosti a národních rámcových plánech pro provádění Lisabonské strategie;
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 140/2005 rev. 1) přijatý 30. září 2005 Komisí pro politiku teritoriální soudržnosti k tomuto tématu (zpravodaj: pan Alain Rousset, vrchní představitel regionální rady Akvitánska (Francie/SES)),
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu).
I. Obecné poznámky
VÝBOR REGIONŮ
1) bere na vědomí Strategické obecné zásady Společenství (SOZS) přijaté Evropskou komisí 5. července 2005;
2) vítá jasně stanovenou prioritu pro regiony, jejichž rozvoj zaostává, spojenou zejména s rozšířením o deset nových členských států prostřednictvím cíle konvergence; Evropa má povinnost solidarity vůči těmto regionům, aby byl urychlen jejich hospodářský a sociální rozvoj, jak tomu bylo v případě předchozích generací programů;
3) rovněž vítá vůli pokračovat v evropské politice soudržnosti pro všechny evropské regiony prostřednictvím budoucího cíle konkurenceschopnosti a zaměstnanosti; avšak zdůrazňuje, že v rámci tohoto cíle je třeba klást prioritu na okrajové a/nebo méně konkurenceschopné regiony, aby se snížily rozdíly v rozvoji mezi regiony a v rámci regionů. Hlavní činností politiky soudržnosti je v podstatě vyrovnávání regionálních a místních rozdílů a nikoli podporování nejkonkurenceschopnějších regionů;
4) lituje, že SOZS nerozlišují priority pro regiony konvergence a pro regiony budoucího cíle konkurenceschopnosti a zaměstnanosti; cíl konkurenceschopnosti a zaměstnanosti musí být určen pro projekty vedoucí k nárůstu regionální konkurenceschopnosti (výzkum, inovace, vzdělání/školení, dostupnost – doprava, informační a komunikační technologie, služby obecného zájmu) a musí zabránit rozptýlení finančních prostředků, které bylo často kritizováno v současném období;
5) vítá, že politika soudržnosti je nastavena jako nástroj na provádění Lisabonské strategie na regionální úrovni, avšak trvá na absolutní nutnosti, aby politika soudržnosti byla v prvé řadě nástrojem k vyrovnávání rozdílů v rozvoji na místní a regionální úrovni;
6) zdůrazňuje základní význam tohoto dokumentu pro vytváření politiky soudržnosti Společenství pro období 2007-2013 a pro sledování této politiky na evropské úrovni vzhledem k formulovaným cílům a prioritám;
7) trvá na nutnosti, aby regionální politika a politika soudržnosti disponovala strategickým dokumentem na evropské úrovni, jako je tomu v případě Evropské strategie zaměstnanosti, kde již několik let existuje takovýto dokument;
8) táže se však na nesoulad mezi ambicemi vyhlášenými v tomto dokumentu a nízkými prostředky, které jsou ochotny některé členské státy věnovat na tyto ambice v rámci finančních výhledů na období 2007-2013;
9) rovněž se táže, jak hodlají členské státy využít tohoto dokumentu, zejména jestliže finanční výhledy nebyly ve stanovené výši;
10) uznává, že jestliže je třeba respektovat zásadu subsidiarity a zároveň ponechat státům možnost upravit SOZS podle jejich potřeb a konkrétních situací, je důležité, aby tyto státy nefinancovaly své národní politiky prostřednictvím evropských strukturálních fondů;
11) je tudíž znepokojen rizikem, jímž by takováto odchylka mohla zatížit dlouhodobější pokračování skutečné politiky soudržnosti Společenství, jež přitom představuje jednu z nejvíce viditelných politik pro evropského občana;
12) z tohoto důvodu lituje, že Evropská komise na nátlak členských států upustila od připojení národních verzí k tomuto dokumentu, které se opíraly o výsledky programu územních studií prováděného v členských státech prostřednictvím Střediska pro zkoumání sítě územního plánování (ORATE) a které dávaly možnost ověřit strategickou soudržnost mezi cíli Společenství a národními cíli v oblasti územní soudržnosti.
1. Strategické obecné zásady Společenství (SOZS) a Lisabonská strategie
VÝBOR REGIONŮ
1.1 znovu potvrzuje svou všeobecnou podporu Lisabonské strategii a bere na vědomí vůli Evropské komise strukturovat SOZS zejména okolo této strategie; avšak vyjadřuje lítost nad tím, že environmentální priority a Göteborská strategie se ocitly na vedlejší koleji;
1.2 sdílí tři hlavní priority navržené Evropskou komisí (učinit z Evropy a jejích regionů místo, které bude atraktivnější pro investice, zlepšit znalosti a inovace jakožto klíčové faktory růstu, a pomáhat vytvářet více pracovních míst a kvalitnější pracovní místa);
1.3 lituje však chybějícího odkazu na pojem vyvážená konkurenceschopnost ve znění těchto hlavních priorit; připomíná svůj požadavek na zajištění stejné pozornosti všem třem pilířům trvale udržitelného rozvoje (hospodářskému, sociálnímu a environmentálnímu);
1.4 znovu zdůrazňuje, že hlavní slabina Lisabonské strategie, stejně jako Evropské strategie zaměstnanosti, spočívá v jejím provádění, zejména členskými státy. Vyjadřuje zejména politování nad chybějícím skutečným decentralizovaným přístupem a nad tím, že metoda koordinace neuspěla při zapojení místních a regionálních orgánů; lituje, že spolupráce rozvinutá v jejím rámci zůstala převážně v mezivládní podobě a nebere v úvahu vzrůstající roli, kterou hrají sociální partneři v rámci lisabonského procesu;
1.5 je tudíž potěšen, že si Evropská komise přeje, aby místní a regionální orgány hrály ústřední roli v rámci provádění této strategie, a vazbou, kterou Komise vytvořila s politikou soudržnosti pro dosažení těchto cílů;
1.6 trvá tedy na tom, že je nutné, aby Strategické obecné zásady Společenství, na kterých členské státy a regiony založí své vlastní strategické priority pro politiku soudržnosti, byly zahrnuty do "lisabonských národních akčních programů" a aby v nich byl zdůrazněn význam místních a regionálních úrovní pro strategický územní rozvoj;
1.7 přeje si, aby kromě regionů konvergence, priorit pro podporu Společenství, byly strukturální fondy poskytnuty v rámci budoucího cíle konkurenceschopnosti a zaměstnanosti přednostně pro urychlení rozvoje okrajových regionů a méně konkurenceschopných okolo prioritních témat jako jsou např. výzkum, inovace, vzdělání a školení, a dostupnost (doprava, informační a komunikační technologie, služby všeobecného zájmu).
Každý evropský region musí mít možnost vytvořit svou vlastní lisabonskou agendu na regionální a místní úrovni;
1.8 upozorňuje na využívání evropských fondů pro financování či spolufinancování národních politik či politik Společenství (transevropské dopravní sítě, rámcový program pro výzkum a vývoj, program pro konkurenceschopnost a inovace), které by byly logicky podřízeny národní konkurenceschopnosti bez ohledu na celý rozměr územní soudržnosti, a které by tudíž nepodléhaly politice soudržnosti.
Má-li být legitimní a prvořadé, aby regiony, jejichž rozvoj zaostává, mohly využívat strukturálních fondů pro tento druh financování, bylo by naopak na škodu, aby regiony způsobilé pro budoucí cíl konkurenceschopnosti a zaměstnanosti nemohly soustředit své fondy na skutečné priority regionálního rozvoje;
1.9 znovu potvrzuje svůj požadavek umožnit také v budoucnu soukromé spolufinancování;
1.10 připomíná tak, že jestliže v současném programovém období musí sektorové politiky přispívat k cíli soudržnosti, po roce 2007 bude situace opačná, kdy bude požadováno, aby politika soudržnosti přispívala k financování sektorových politik;
1.11 přeje si tedy, aby strukturování SOZS okolo Lisabonské strategie neposkytovalo příležitost členským státům upravovat politiku soudržnosti pro financování svých národních politik bez ohledu na všechny zásady hospodářské, sociální a územní soudržnosti použité na jejich území;
1.12 upozorňuje na případné riziko "renacionalizace" politiky soudržnosti Společenství;
1.13 žádá tedy, aby si SOZS stanovily jednoznačné a dobře mířené cíle v oblasti územní soudržnosti, aby se snížilo toto riziko na minimum.
2. Územní rozměr politiky soudržnosti
VÝBOR REGIONŮ
2.1 lituje, že územní rozměr soudržnosti není předmětem vlastní priority nebo nemá horizontální charakter, který by bylo možné použít na tři hlavní priority definované v tomto dokumentu, a že není zároveň ústředním motivem všech SOZS jako hospodářská a sociální soudržnost;
2.2 znovu potvrzuje, že územní rozměr tvoří také základ regionální politiky a politiky soudržnosti;
2.3 je tudíž překvapen, že kapitola o územním rozměru se týká pouze menších měst a venkovských oblastí a je příliš pozadu vzhledem k ambicím vyhlášeným Evropskou komisí ve třetí zprávě o soudržnosti, třebaže územní dynamika umožňuje úřadům a obyvatelstvu měřit v praxi dopad politik Evropské unie; připomíná, že v rámci regionálních programů je nezbytné se také zabývat městským rozměrem;
2.4 žádá, aby byl brán v potaz koncept vyvážené konkurenceschopnosti, jak byl formulován Smlouvou o Evropské unii, a koncept polycentrického rozvoje prostoru Společenství, který by měl umožnit úpravu charakteru a intenzity politik vedených s ohledem na objektivní situaci konkurenceschopnosti území;
2.5 požaduje, aby územní rozměr zahrnoval zvláštní odstavec týkající se trvale znevýhodněných regionů (ostrovy, hornatými regiony a regiony s nízkou hustotou zalidnění), nejvzdálenějších regionů, zranitelných venkovských oblastí a městských oblastí, které mají potíže, posilováním vazeb mezi městem a venkovem; uznává strategický význam měst a městských oblastí pro dosažení lisabonských cílů s úmyslem vytvořit bezpečná, soudržná a udržitelná společenství i v těch nejzanedbanějších městských oblastech;
2.6 v této souvislosti očekává, že Evropská komise předloží sdělení k městskému rozměru strategických obecných zásad politiky soudržnosti;
2.7 důrazněji připomíná závazek místních a regionálních orgánů vůči cíli územní soudržnosti jako nezbytné a neoddělitelné součásti cíle hospodářské a sociální soudržnosti;
2.8 lituje malého prostoru, který byl v celém dokumentu věnován územní spolupráci; z tohoto důvodu je znepokojen snížením finančních prostředků věnovaných tomuto základnímu cíli regionální politiky a politiky soudržnosti, jak navrhují členské státy;
2.9 znovu potvrzuje svou podporu přeshraniční spolupráci jako základního nástroje evropské integrace; přeje si, aby oblasti jako je kultura, životní prostředí, výměna údajů mezi administrativami, civilní ochrana a zdraví měly v tomto opatření své místo;
2.10 doporučuje vybudovat skutečnou nadnárodní spolupráci, která by byla nad prostou spoluprací mezi členskými státy, aby bylo možné uskutečňovat činnosti. Tento typ spolupráce představuje skutečný nástroj územní soudržnosti;
2.11 požaduje, aby byl nadnárodní spolupráci dán skutečný strategický charakter strukturování a propojení území; připomíná, že práce ORATE naznačují řadu cest jak cílit nadnárodní spolupráci okolo některých prioritních témat; požaduje silnější zapojení místních a regionálních orgánů nikoli pouze do řízení programů, ale také do definování priorit podpory;
2.12 žádá členské státy, aby nesnižovaly rozpočet navržený Evropskou komisí určený pro nadnárodní spolupráci;
2.13 doporučuje věnovat větší pozornost meziregionálnímu aspektu a připomíná důležitou roli, kterou hraje dostatečný rozpočet pro dosažení stanovených cílů.
3. Přiměřenost finančních zdrojů s ohledem na vyhlášené cíle
VÝBOR REGIONŮ
3.1 nejprve připomíná nutnost, aby Evropská unie disponovala rozpočtem ve výši svých ambicí a zejména cílů, které byly stanoveny Evropskou radou v Lisabonu;
3.2 je tudíž znepokojen rizikem silné disproporce mezi vyhlášenými strategickými ambicemi a nedostatečnými finančními prostředky, které mohou být ve světle posledních mezivládních jednání na tyto ambice vyčleněny;
3.3 proto lituje, že Evropská komise nenavrhuje soustředit větší podporu Společenství na oblasti a území, kde může mít skutečný vliv;
3.4 domnívá se tedy, že pokud jde o budoucí cíl regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti, bylo by vhodné rozlišovat kritéria podpory EFRR a ESF, neboť je-li oprávněné, že se ESF týká celku evropských území ze zřejmých důvodů nezaměstnanosti a sociálního vyloučení, je naopak nutné, aby podpora EFRR brala při svém rozdělování v úvahu některá územní kritéria;
3.5 naznačuje tedy, aby byly strukturální fondy přednostně určeny pro nejméně konkurenceschopné a nejvíce znevýhodněné regiony a základem pro jejich rozdělení byla kritéria Společenství s tím, že budou vyvážena na základě jednoznačných a objektivních územních kritérií;
3.6 dále lituje, že nebyla na zasedání Evropské rady ve dnech 16. a 17. června 2005 uzavřena dohoda o finančních výhledech. Připomíná rizika, že další prodlužování chybějící dohody v této oblasti by mohlo ztížit přípravy budoucího programovacího období 2007-2013.
II. Doporučení
VÝBOR REGIONŮ
1. zdůrazňuje práci dokončenou Evropskou komisí pro předložení strategického dokumentu, ale zajímá se, jak tohoto dokumentu využijí členské státy;
2. znovu potvrzuje svou podporu prioritě věnované regionům konvergence spojenou zejména s rozšířením o deset nových členských států;
3. domnívá se, že regionální politika a politika soudržnosti by se nemohla omezit pouze na to, aby členské státy financovaly sektorové politiky považované za prioritní v Lisabonské strategii. Hlavní činností politiky soudržnosti je v podstatě vyrovnávání regionálních a místních rozdílů a nikoli podporování nejkonkurenceschopnějších regionů;
4. je toho názoru, že úspěch Lisabonské strategie závisí nejprve a především na jejím provádění na místní a regionální úrovni;
5. přeje si, aby regiony způsobilé pro budoucí cíl konkurenceschopnosti a zaměstnanosti mohly soustředit podporu Společenství na financování skutečných strategií regionálního rozvoje prováděných na regionální úrovni;
6. je znepokojen, že není brán v úvahu skutečný územní rozměr, který je přitom důvodem existence skutečné politiky soudržnosti Společenství;
7. přikládá proto největší význam pokračování cíle územní soudržnosti, obzvláště významného v souvislosti s rozšířenou Evropou;
8. požaduje lepší vyváženost mezi požadavky na konkurenceschopnost Evropské unie a jejích členských států a potřebami územní soudržnosti v prostoru Společenství;
9. domnívá se, že k této lepší vyváženosti dochází způsobilostí celku evropských regionů, ale také integrací skutečného územního rozměru do Národních strategických referenčních rámců (CRSN) vypracovaných členskými státy za účelem soustředění podpory Společenství na okrajové a/nebo méně konkurenceschopné regiony;
10. doporučuje dávat větší význam územní spolupráci obecně a nadnárodní spolupráci zvlášť, a tím jí přisoudit větší strategický charakter v oblasti strukturování území prostoru Společenství a vyčlenit přiměřené rozpočtové prostředky;
11. dále připomíná svou podporu návrhům Evropské komise k finančním výhledům na období 2007-2013; domnívá se, že cíle formulované v rámci Strategických obecných zásad Společenství nebudou moci být dosaženy bez realistického a ambiciózního rozpočtu Společenství umožňujícího pokračování skutečné regionální politiky a politiky soudržnosti pro celou Evropskou unii.
Stanovisko Výboru regionů ke sdělění Komise "Třetí dílčí zpráva o soudržnosti: Na cestě k novému partnerství pro růst, zaměstnanost a soudržnost"
(2006/C 81/03)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Evropské komise "Třetí dílčí zpráva o soudržnosti: Na cestě k novému partnerství pro růst, zaměstnanost a soudržnost"* KOM(2005) 192 v konečném znění, (SEC(2005)632), které bylo přijato dne 17. května 2005;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. května 2005 požádat Výbor v souladu s odst. 1 čl. 265 Smlouvy zakládající Evropské společenství o stanovisko k tomuto tématu;
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 19. května 2005 pověřit Komisi pro teritoriální politiku soudržnosti vypracováním příslušného stanoviska;
s ohledem na"Třetí zprávu o hospodářské a sociální soudržnosti – Nové partnerství pro soudržnost, konvergenci, konkurenceschopnost a spolupráci"*, KOM(2004) 107 v konečném znění, která byla Evropskou komisí přijata dne 18. února 2004;
s ohledem na své stanovisko ke "Třetí zprávě o hospodářské a sociální soudržnosti" (CdR 120/2004 v konečném znění) [1], které bylo schváleno dne 16. června 2004;
s ohledem na stanovisko Výboru regionů k finančnímu výhledu: "sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu: Budování naší společné budoucnosti: Politické úkoly a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007-2013" (CdR 162/2004 v konečném znění) [2];
s ohledem na stanovisko Výboru regionů k "návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady týkající se Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR)" (CdR 233/2004 v konečném znění); [3]
s ohledem na stanovisku Výboru regionů k "návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o Fondu soudržnosti" (CdR 234/2004 v konečném znění); [4]
s ohledem na stanovisku Výboru regionů k "návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském sociálním fondu" (CdR 240/2004 v konečném znění) [5];
s ohledem na stanovisko Výboru regionů k "návrhu nařízení Rady, kterým se stanoví obecná ustanovení o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti"(CdR 232/2004 v konečném znění) [6];
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 141/2005), který byl Komisí pro teritoriální politiku soudržnosti přijat dne … (zpravodaj: pan Michael Schneider, státní tajemník, zástupce Saska-Anhaltska u spolkové vlády (SRN/ELS);
přijal toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 12. října)
Názory Výboru regionů
I. Trvání hospodářské a sociální disparity v rozšířené Unii
Výbor regionů
1. považuje předloženou třetí dílčí zprávu za důležitý dokument pro pokračování diskuse o budoucí podobě politiky soudržnosti v Evropě;
2. konstatuje, že regionální disparity v rozšířené Unii jsou i nadále obrovské a že regionální HDP v deseti nejlépe prospívajících regionech byl o 153 % vyšší než v deseti nejchudších regionech;
3. bere na vědomí, že v rozšířené Unii nyní celkem 64 regionů vykazuje HDP, který je nižší než 75 % průměru Společenství, spadá tam 90 % celkového obyvatelstva nových členských států;
4. požaduje proto znovu, aby tyto regiony byly speciálně podporovány z prostředků strukturální politiky EU;
5. upozorňuje, že 3,5 % obyvatelstva EU žije v regionech, které jsou dotčeny tzv. statistickým efektem a stvrzuje tak svůj požadavek spravedlivého řešení pro tyto regiony;
6. konstatuje, že další 4 % obyvatelstva EU žijí v oblastech, které v důsledku příznivého hospodářského vývoje překročily hranici 75 % a podporuje požadavek těchto regionů, aby získali do nového konkurenčního cíle přiměřené přechodné období;
7. podporuje zjištění dílčí zprávy, že navzdory významnému nárůstu produktivity v uplynulých letech je vzhledem k dosažení konvergence nutný další nárůst nejen produktivity, ale i zaměstnanosti;
8. je znepokojen, že se regionální disparity v některých členských státech zvětšily a v této souvislosti žádá zvýšené úsilí jak na evropské, tak i na národní úrovni, zároveň zdůraznňuje, že se od roku 1995 disparity v rámci EU zmenšují. Tento pokles byl rychlejší v rámci zemí než v rámci regionů;
9. zdůrazňuje zjištění zprávy, že v mnoha nových členských státech bude třeba, aby trvale vysoká míra růstu probíhala celé generace, aby se tak zmenšily stávající disparity;
10. vítá proto zjištění zprávy, že vhledem k panujícímu rozsahu disparit v EU je nutnost aktivní politiky soudržnosti samozřejmá;
11. poukazuje v této souvislosti na to, že regiony se zvláštní problematickou sociálně hospodářskou situací musí být podporovány i v tom, aby mohly provést strukturální transformaci směrem ke společnosti založené na vědomostech;
12. zdůrazňuje pojetí Komise, na jehož základě je s ohledem na podporu růstu a zaměstnanosti nutné, aby aktivní politika soudržnosti byla zachována i mimo nejchudší regiony.
13. vyjadřuje nutnost provádění politiky soudržnosti v regionech, které jsou postiženy přírodními strukturálními nevýhodami, jako jsou ostrovy, horské regiony nebo oblasti s nízkou hustotou osídlení.
II. Politika soudržnosti EU a lisabonská agenda
VÝBOR REGIONŮ
13. vítá zjištění zprávy, že v mnoha programech podíl opatření k realizaci lisabonské agendy činí přes 50 %;
15. vítá v mnoha průběžných hodnoceních uváděnou silnější orientaci využití strukturálních fondů na opatření pro podporu růstu a zaměstnanosti; zároveň ale zdůrazňuje, že musí dojít ke zjednodušení řízení vedoucích ke změně zaměření nebo přesnému nastavení programů strukturálních fondů.
16. potvrzuje v této souvislosti svou kritiku současných návrhů Komise na přepracování rezervy vázané na výkon.
17. sdílí s Komisí hodnocení úspěšného zahájení čerpání prostředků ze strukturálních fondů v nových členských státech a potvrzuje zájem Výboru na zachování čtyřprocentní absorpční hranice pro využívání strukturálních fondů v členských státech.
18. bere na vědomí, že ze třinácti členských států, které alespoň částečně spadají pod cíl 1, jen devět dodrželo princip doplňkovosti a v této souvislosti poukazuje na to, že při posuzování spolufinancování podle čl. 11 nařízení s obecnými ustanoveními o strukturálních fondech [7] musí být zohledněny celohospodářské rámcové podmínky relevantní pro financování, specifické hospodářské podmínky, privatizace nebo mimořádná výše veřejných výdajů ze strukturálních fondů v předchozím období.
19. potvrzuje tedy svůj požadavek započítávat do spolufinancování výdajů ze strukturálních fondů i v budoucnu soukromé prostředky, aby na regionální a obecní rozpočty nebyl vyvíjen ještě vyšší tlak.
III. Budoucnost politiky soudržnosti a agenda pro růst a zaměstnanost
VÝBOR REGIONŮ
21. zdůrazňuje nutnost aktivizace aktérů na místní a regionální úrovni pro budoucí využití strukturální politiky a potvrzuje svůj zájem pořádat i do budoucna společné akce a konference, a tak se aktivně podílet na diskusi o hospodářské, sociální a teritoriální soudržnosti.
22. je znepokojen, že představy členských států o budoucím financování ze strany Evropské unie se ještě velmi rozcházejí a v důsledku opožděného dosažení dohody je zpochybňováno především hladké zahájení dalšího období finančních podpor.
23. vyzývá tedy členské státy, aby učinily rychlé rozhodnutí o budoucím financování ze strany Evropské unie.
24. varuje před tím, že při snížení obecné výše státních podpor není možné opomíjet cíle politiky soudržnosti a potvrzuje svůj zájem o vyváženou a přiměřenou politiku finančních podpor
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Desáté výročí evropsko-středomořského partnerství: pracovní program k řešení výzev následujících pěti let"
(2006/C 81/12)
VÝBOR REGIONŮ
S OHLEDEM NA sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Desáté výročí evropsko-středomořského partnerství: Pracovní program k řešení výzev následujících pěti let", KOM(2005) 139 v konečném znění;
S OHLEDEM NA rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. června 2005 konzultovat toto sdělení v souladu s článkem 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
S OHLEDEM NA rozhodnutí svého předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro vnější vztahy vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
S OHLEDEM NA předběžné stanovisko ze dne 21. dubna 2004 k evropsko-středomořskému partnerství a teritoriálním celkům: nutnost koordinace a potřeba zvláštního nástroje pro decentralizovanou spolupráci (CdR 327/2003) [1];
S OHLEDEM NA závěry konference "Směrem k nové evropsko-středomořské oblasti", na které se z iniciativy VR shromáždili zástupci místní a regionální úrovně 31. října 2003 v Livornu (CdR 350/2003);
S OHLEDEM NA závěry prvního zasedání Evropsko-středomořského parlamentního shromáždění, které se konalo v březnu 2005 v Káhiře;
S OHLEDEM NA závěry sedmé Evropsko-středomořské ministerské konference, která se konala 30. a 31. března v Lucemburku;
S OHLEDEM NA zprávu FEMISE "Evropsko-středomořské partnerství deset let po Barceloně: úspěchy a perspektivy" (Euro-Mediterranean Partnership, Ten years after Barcelona: Achievements and Perspectives);
S OHLEDEM NA zprávu EuroMeSCo "Barcelona plus: směrem k evropsko-středomořskému společenství demokratických států" (Barcelona Plus.
Towards a Euro-Mediterranean Community of Democratic States);
S OHLEDEM NA prohlášení evropsko-středomořských starostů schválené komisí Euromed sítě Eurocities v Byblosu dne 27. září 2003;
S OHLEDEM NA svoje usnesení o 6. ministerské středomořské konferenci (CdR 357/2003) [2];
S OHLEDEM NA svůj návrh stanoviska (CdR 142/2005 rev 1) přijatý Komisí pro vnější vztahy dne 30. června 2005 (zpravodajka: paní TERRÓN I CUSÍ, Generální tajemnice Katalánského patronátu pro Evropu – zástupkyně katalánské autonomní vlády v Bruselu (PSE));
přijal jednomyslně toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 13. října).
1. Hlediska Výboru regionů
1.1 Všeobecné poznámky
VÝBOR REGIONŮ
1.1.1 vítá sdělení Komise a velmi oceňuje, že se stále plně věnuje evropsko-středomořskému partnerství;
1.1.2 sdílí názor, že barcelonský proces rozvinul silné partnerství na základě společného vlastnictví, dialogu a spolupráce;
1.1.3 zdůrazňuje, že silné vazby existující mezi EU a jejími středomořskými partnery jsou historické a strategické povahy, ale středomořští partneři jsou navíc závislí jeden na druhém prostřednictvím obchodních, finančních, turistických a migračních toků.
1.1.4 podporuje myšlenku, že desáté výročí evropsko-středomořského partnerství nabízí příležitost na další rozvinutí spolupráce mezi oběma břehy Středozemního moře a na udělení nového impulsu barcelonskému procesu;
1.1.5 zaznamenává, že bilance deseti let je všeobecně pozitivní a vykazuje výrazné úspěchy, ačkoliv postup v několika důležitých záležitostech je velmi pomalý;
1.1.6 oceňuje ambiciózní a dobře připravený pracovní program navržený Komisí;
1.1.7 zdůrazňuje, že evropsko-středomořské partnerství je pro něj velmi důležitým spisem a že se od počátku barcelonského procesu staví za spolupráci mezi oběma břehy Středozemního moře a podporuje ji.
1.1.8 poznamenává, že je třeba vyvinout další snahy, aby do barcelonského procesu byli zapojeni aktéři na substátní úrovni, protože jsou hlavními aktéry, kteří by měli přispívat k prohloubení a povýšení evropsko-středomořského partnerství;
1.1.9 poznamenává, že důsledně požaduje větší zapojení orgánů místní a regionální správy do barcelonského procesu;
1.1.10 vítá závěry sedmé Evropsko-středomořské ministerské konference týkající se dokumentu, který říká, že role orgánů regionální a místní samosprávy při zapojení do evropsko-středomořského partnerství by měla být výraznější, aby měly přehled o společných výzvách a aby si mohly vyměňovat zkušenosti a osvědčené postupy;
1.1.11 vyjadřuje svoji ochotu posílit spolupráci s institucemi zapojenými do evropsko-středomořského partnerství;
1.2 Bilance barcelonského procesu
VÝBOR REGIONŮ
1.2.1 sdílí názor, že se zlepšila spolupráce v politické a bezpečnostní dimenzi. Tempo je však pomalejší, než se doufalo.
Je však pozitivní, že v roce 2004 bylo dosaženo výrazného úspěchu vytvořením Evropsko-středomořského parlamentního shromáždění, společně s vypracováním opatření posilujících důvěru;
1.2.2 se domnívá, že barcelonský proces nevyústil ve výrazný pokrok v demokratizaci a doposud neměl ani žádný přímý vliv na závažné nevyřešené konflikty v dané oblasti, zvláště pak na palestinsko-izraelský konflikt;
1.2.3 sdílí názor, že pokrok v partnerství se soustředí na hospodářské a obchodní cíle Barcelonské deklarace zaměřené na vytvoření evropsko-středomořské zóny volného obchodu do roku 2010.
Síť bilaterálních asociačních dohod v rámci partnerství Euromed je nyní téměř kompletní a celní bariéry pro průmyslové zboží zmizely nebo jsou postupně odbourávány;
1.2.4 upozorňuje, že došlo k nedostatečnému pokroku při dosahování vzájemné liberalizace zemědělského obchodu, zahraniční a domácí soukromé investice v partnerských zemích zůstávají nízké a rozdíl v prosperitě nebyl snížen;
1.2.5 se domnívá, že z mnoha důvodů bylo dosaženo málo v integraci Jih-Jih. Jedním z hlavních faktorů je nízká úroveň institucionálního aparátu u středomořských partnerů.
1.2.6 zaznamenává navíc, že přímé zahraniční investice téměř nevzrostly.
Integrace Jih-Jih neposílila.
"Agadirská" dohoda, podepsaná v roce 2004 mezi Marokem, Tuniskem, Jordánskem a Egyptem, ještě nebyla ratifikována;
1.2.7 sdílí názor, že v lidské, kulturní a sociální dimenzi, kde je vzdělání klíčovým prvkem, byla posílena spolupráce s občanskou společností a založení Nadace Anny Lindh pro dialog mezi kulturami (Anna Lindh Foundation for Dialogue between Cultures ) v roce 2004 dále podpoří výměnu názorů v těchto oblastech;
1.2.8 vítá zásadní pokrok, který byl učiněn ve finanční stránce partnerství vytvořením FEMIP (Facility for Euro-Mediterranean Investment and Partnership, Ústav pro evropsko-středomořské investice a partnerství) a urychlením provádění projektu a programu MEDA II;
1.2.9 opakovaně zdůrazňuje, že důsledkem nedostatečné koordinace mezi MEDA II a INTERREG III je omezené zapojení orgánů místní a regionální správy v zemích jižního Středomoří do projektů spolupráce prováděných v rámci iniciativy INTERREG III kvůli nízkému spolufinancování středomořských partnerů ze strany EU, opakovaně zdůrazňuje nezbytnost přeshraniční spolupráce a navrhuje použít k tomuto účelu nový nástroj financování IPEV.
1.2.10 opakovaně zdůrazňuje, že následkem toho se zabránilo šíření zkušeností a správných postupů, které se týkají partnerství na místní a regionální úrovni a jdou v duchu barcelonského procesu, přestože mnoho orgánů místní a regionální správy v EU vytvořilo blízké svazky se svými protějšky na jižním břehu Středozemního moře;
1.3 Navržené iniciativy a pracovní program
VÝBOR REGIONŮ
1.3.1 souhlasí s názorem, že v oblasti lidských práv a demokracie je třeba vyvinout další úsilí na podporu rovnosti mezi pohlavími, základních a sociálních práv, nezávislých soudů a pluralismu a na boj za společné postoje k výzvě demokratizace;
1.3.2 zdůrazňuje, že k dosažení úspěchů na tomto poli je zásadní sdružování a zapojení substátních aktérů (regionálních a místních) společně s občanskou společností a sociálními partnery;
1.3.3 věří, že decentralizovaná spolupráce napomáhá orgánům místní a regionální správy v zemích jižního Středomoří dosáhnout vyšší úrovně řádné správy věcí veřejných tím, že při podpoře místního hospodářského rozvoje propaguje sociální účast, zapojení soukromého sektoru a veřejné vedení a tím posiluje institucionální roli orgánů místní a regionální správy vůči centrální vládě a decentralizovaným orgánům státní správy;
1.3.4 poukazuje na to, že podpora ekonomického a sociálního rozvoje prostřednictvím regionální integrace je jedním z hlavních cílů evropsko-středomořského partnerství;
1.3.5 zdůrazňuje, že vytvoření skutečně regionálního trhu může přispět k ekonomickému a sociálnímu rozvoji a že je každopádně nezbytným, i když nedostatečným předpokladem rozvoje;
1.3.6 věří, že skutečně regionální trh může být zajištěn pouze posílením integrace mezi středomořskými partnery, prohloubením reformy komplexním přístupem, zapojením občanské společnosti a substátních aktérů a prokázáním silného politického odhodlání;
1.3.7 se domnívá, že asociační dohody, které jsou bilaterální povahy, plně neposkytují nástroje na regionální integraci středomořských partnerů, která je nezbytným krokem k vytvoření skutečně regionálního trhu;
1.3.8 se domnívá, že Evropská politika sousedství může prostřednictvím svých akčních plánů přispět ke kvalitativní změně v evropsko-středomořských vztazích. Toto však nesmí být učiněno na úkor multilaterální dimenze evropsko-středomořského partnerství.
Barcelonský proces by měl zůstat hlavním nástrojem pro partnerství a dialog v regionu.
1.3.9 zdůrazňuje, že vytvoření nástroje evropské politiky sousedství (European Neighbourhood Policy Instrument, ENIP), který nahrazuje současné programy jako např. MEDA, vyžaduje obnovení zájmu na podporu spolupráce se středomořskými partnery s cílem dokončit řadu navržených akčních plánů se středomořskými zeměmi a neoslabit přitom regionální aspekt obsažený v programu MEDA, ani nesnížit (absolutně ani relativně) finanční pomoc, kterou EU středomořským partnerům poskytuje;
1.3.10 zdůrazňuje, že založení FEMIP a jeho opatření na spolufinancování si naléhavě žádá posouzení skutečných možností na vytvoření Evropsko-středomořské rozvojové banky;
1.3.11 schvaluje následně návrh Komise předložit v roce 2007 hodnocení po konzultaci s EIB;
1.3.12 vítá myšlenku, že by se EU a země Středomoří měly dohodnout na vyjednávání o liberalizaci a integraci obchodu ve službách a právu usadit se a podnikat a lituje, že Komise ještě nevypracovala studii, která by vyhodnocovala důsledky vytvoření zóny volného obchodu; studie by měla brát v úvahu pět výzev obsažených v MEDA II: obyvatelstvo, zaměstnanost a migrace, globalizace, úbytek zdrojů a výzvu týkající se životního prostředí; připomíná, že s touto studií se počítalo již pro maltskou konferenci (Barcelona II, 1997) a že od té doby byla několikrát požadována Výborem regionů i Evropským parlamentem;
1.3.13 zdůrazňuje prvořadý význam zemědělských otázek pro středomořské partnery;
1.3.14 se od nynějška domnívá, že Společná zemědělská politika (SZP) se nutně potřebuje vyvíjet a že je třeba otevřít trh Společenství výrobkům ze Středomoří a vytvořit mechanismus typu EAGGF určený pro Středomoří pro usnadnění nevyhnutelných úprav;
1.3.15 souhlasí s tím, že je důležité zahájit regionální program spolupráce na rozvoj venkova;
1.3.16 vítá návrh na zahájení dialogu s partnerskými zeměmi a členskými státy, aby se zvýšila bilaterální spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy za účelem dosažení následujících tří cílů do roku 2015: vymýcení negramotnosti v regionu, přijetí všech studentů bez rozdílu pohlaví do základní školy a eliminace nepoměru mezi pohlavími na všech úrovních vzdělávání;
1.3.17 vítá iniciativu na posílení existujících programů mobility zahájením stipendijního programu pro univerzitní studenty, který bude spolufinancován Komisí a hostitelskými zeměmi v evropsko-středomořském regionu;
1.3.18 vítá uznání úlohy, kterou hrají orgány místní správy a občanská společnost při podpoře spolupráce v oblasti spravedlnosti, bezpečnosti a svobody, včetně migrace a sociální integrace;
1.3.19 se domnívá, že je důležité posílit úlohu a přítomnost občanské společnosti a sociálních partnerů v partnerství a vítá vytvoření nevládní platformy, která bude jednat jako privilegovaný mluvčí v evropsko-středomořském partnerství;
1.3.20 poznamenává, že oblast Středozemního moře je privilegovaným prostorem pro dialog mezi kulturami a civilizacemi, a žádá o stálou podporu iniciativ zaměřených na vytvoření společného audiovizuálního prostoru na zvýšení porozumění mezi společnostmi a na boj proti rasismu a všem formám xenofobie, včetně antiislamismu a antisemitismu;
1.3.21 lituje, že ve svém sdělení ze dne 12. dubna 2005 Komise nenavrhla posílení úlohy substátních aktérů v partnerství ani vytvoření konzultačních mechanismů s existujícími evropsko-středomořskými institucemi; nicméně vítá důležité substátní regionální programy jako MEDACT a MEDPACT určené k vylepšení činnosti v této oblasti;
1.3.22 souhlasí s potřebou zvýšit viditelnost partnerství jak v EU tak v partnerských zemích a souhlasí s názorem, že ke zvýšení viditelnosti je třeba určitý počet společně schválených, jasných a důsledných sdělení adresovaných obyčejným mužům a ženám pomocí nejefektivnějších způsobů komunikace a šíření;
1.3.23 zdůrazňuje, že orgány místní a regionální správy jak na severním, tak na jižním pobřeží Středozemního moře, poskytují funkční, politické a územní spojení mezi centrální vládou a občanskou společností;
1.3.24 připomíná nakonec, že všechny oblasti zmíněné ve sdělení Komise jako hlavní oblasti spolupráce v barcelonském procesu jsou oblastmi, ve kterých mají odborné zkušenosti orgánů místní a regionální správy nejvíce co nabídnout:
- podporování demokratizace,
- reforma institucí,
- politiky na podporu malého a středního podnikání,
- politiky na podporu investic,
- zemědělství, rybolov a rozvoj venkova,
- politiky na podporu zaměstnanosti,
- regionální a prostorové plánování,
- územní plánování měst,
- životní prostředí, řízení zdrojů a předcházení přírodním katastrofám,
- subregionální dimenze dopravy a energie,
- kulturní a sportovní iniciativy,
- politiky na ochranu dědictví a péči o něj,
- politiky sociálního sbližování,
- výchova a vzdělávání,
- zdraví,
- řízení imigračních toků, přistěhovalecká a integrační politika,
- zvýšená viditelnost partnerství.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 zdůrazňuje potenciální úlohu místních a regionálních kolektivit při posilování evropsko-středomořského partnerství;
2.2 zdůrazňuje následně, že příspěvek těchto aktérů je podstatný pro učinění pokroku v oblasti lidských práv a demokracie, ekonomického a sociálního rozvoje a kulturního dialogu a porozumění, což jsou vedoucí směry barcelonského procesu a hlavní priority pracovního programu příštích pěti let;
2.3 znovu požaduje, aby byly učiněny kroky k intenzivnější účasti a zapojení místních a regionálních kolektivit do evropsko-středomořského procesu, protože jsou privilegovanými aktéry při realizaci prostoru míru, stability a prosperity v oblasti Středozemního moře;
2.4 zdůrazňuje, že regionální spolupráce na politické a úřední úrovni jsou příkladem dobré politiky a že sítě občanské společnosti utvářejí dobrá partnerství; Musí však být doplněny o jiné mechanismy, včetně partnerství na substátní úrovni.
2.5 vyzývá k vytvoření nového fóra v rámci evropsko-středomořských institucí, jehož posláním bude prosazovat teritoriální a decentralizovanou spolupráci a podporovat partnerství a vytvářet programy sjednocující činnosti, které mají být vykonány v celé oblasti Středozemního moře, a které přispěje k analýze fungování asociačních dohod mezi partnery sítě Euromed; Toto fórum by mohlo zahrnovat obce a regiony na obou březích Středozemního moře;
2.6 navrhuje, aby Komise vzala na vědomí požadavek učiněný na prvním zasedání evropsko-středomořského parlamentního shromáždění na orgány místní správy, aby více přispívaly k budování sítí kontaktů na podporu dialogu a vzájemného porozumění a na výměnu zkušeností a osvědčených postupů;
2.7 zdůrazňuje, že zapojení sociálních aktérů a občanské společnosti je klíčem k úspěchu partnerství a k dosažení jeho cílů, ale nelze ho dosáhnout bez zapojení místních a regionálních institucí a správních orgánů;
2.8 věří, že je třeba překročit tradiční hranice centralizované spolupráce a že orgány místní a regionální správy představují nejvhodnější úroveň pro decentralizovanou spolupráci;
2.9 připomíná v tomto ohledu, že orgány místní a regionální správy mají prostor pro činnost, která doplňuje spolupráci na úrovni centrálních vlád a jde za její tradiční hranice;
2.10 věří, že vytvoření nástrojů, které jsou ve prospěch přeshraniční a nadnárodní spolupráce, by mohlo podpořit územní spolupráci v regionech v oblasti Středozemního moře;
2.11 poukazuje na to, že postupy decentralizované spolupráce, které byly vytvořeny během uplynulých let, zdůraznily odpovědnost, kterou nesou orgány místní správy ve své roli katalyzátoru nových postupů spolupráce, jak uznala Komise v lednu 2000 ve své poznámce k decentralizované spolupráci;
2.12 poznamenává, že přestože zásadní úloha, kterou hrají orgány místní a regionální správy, byla uznána mnoha členskými státy, měla by být harmonizována a lépe vyjasněna na úrovni EU. Mělo by být také výslovně udáno, že jejich partneři v zemích jižního Středomoří by měli představovat decentralizované orgány přímo volené občany příslušných regionů a nejsou (nebo nejsou pouze) úředníky zastupujícími centrální vládu na místní úrovni;
2.13 doporučuje Komisi hlouběji poznat funkce a pravomoci subnárodních institucí v zemích jižního Středomoří provedením komparativní analýzy orgánů místní a regionální správy a reforem probíhajících v regionu.
Stanovisko Výboru regionů ke Sdělení Komise Radě Evropská budoucnost pro Kosovo
(2006/C 115/11)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise Radě Evropská budoucnost pro Kosovo (KOM(2005) 156 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. května 2005 konzultovat toto téma s Výborem regionů podle článku 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro vnější vztahy vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady v Bruselu ve dnech 16. a 17. června 2005;
s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003;
s ohledem na rozhodnutí Evropské rady ze dne 14. června 2004 o zásadách, prioritách a podmínkách zahrnutých do Evropského partnerství se Srbskem a Černou horou včetně Kosova;
s ohledem na sdělení Komise o připravenosti Srbska a Černé Hory jednat s Evropskou unií o dohodě o stabilizaci a přidružení – KOM(2005) 476 v konečném znění;
s ohledem na stanovisko Parlamentního shromáždění Rady Evropy k tématu "Současná situace v Kosovu" přijaté dne 3. června 2005 (Current situation in Kosovo, dok. č.
10572, zpravodajka: paní Marianne Tritz);
s ohledem na zprávu Generálního tajemníka k Dočasné správní misi OSN v Kosovu ze dne 23. května 2005 (dok. č.
05-33918);
s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999) ze dne 10. června 1999;
s ohledem na Dohodu o spolupráci mezi Výborem regionů a Kongresem místních a regionálních orgánů Evropy (CLRAE) ze dne 13. dubna 2005, CdR 62/2005;
s ohledem na svoje stanovisko k tématu Úloha místních a regionálních orgánů Evropské unie v demokratickém konsolidačním procesu na západním Balkánu (The role of the European Union's local and regional authorities in the democratic consolidation process in the Western Balkans) – CdR 101/2003 fin [1];
s ohledem na závěry přijaté účastníky konference v Prištině dne 22. června 2005 ("Prištinská deklarace"), CdR 145/2005 fin;
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 143/2005 rev 2) přijatý dne 15. září 2005 Komisí pro vnější vztahy (zpravodaj: pan Tomaž Štebe, starosta obce Mengeš (Slovinsko, ELS));
s přáním vyjádřit se k evropské budoucnosti Kosova z místní a regionální perspektivy;
Vzhledem k těmto důvodům:
1. Závěry předsednictví Evropské rady v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 daly celému regionu západního Balkánu evropskou perspektivu do budoucnosti.
Tuto perspektivu opět zdůraznily závěry předsednictví Evropské rady v Bruselu ve dnech 16.a 17. června 2005;
2. Všechny země západního Balkánu, včetně Kosova, v současnosti prodělávají pozitivní změny v postojích, včetně vztahu k Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY).
Tyto změny jsou důležitým krokem k jejich případné integraci do EU.
Další výrazný pokrok je však nezbytný;
3. Co se týče Kosova, po rezignaci bývalého ministerského předsedy Haradinaje lidé projevili mírumilovnost a zdrženlivost a vláda prokázala politickou vyzrálost při klidném předání moci nové kosovské vládě v čele s ministerským předsedou Kosumim. Současně byl obnoven závazek uskutečnit program předchozí vlády zaměřený na zavádění standardů OSN;
4. 22. února 2005 kosovská vláda přijala dokument "Reforma místní správy – pracovní program na rok 2005".
Účelem reformy je zlepšit služby na místní úrovni a tím přispět k (a) zajištění udržitelné správy a udržitelných životních podmínek pro všechny občany v Kosovu, (b) integraci všech komunit do demokratických struktur v Kosovu, (c) vytvoření a konsolidaci fungujících demokratických institucí v Kosovu, jak požadují standardy;
5. Pokračují činnosti zaměřené na ekonomickou integraci Kosova v regionu.
Účelem probíhajících snah je zabývat se přetrvávající obtížnou ekonomickou situací v Kosovu, včetně nízké úrovně příjmů, vysoké nezaměstnanosti a obrovských nedostatků v infrastruktuře.
Naléhavě nezbytný je právní rámec jasně stanovující vlastnická práva;
6. Ambiciózní a obsáhlé hodnocení zavádění standardů, které v současnosti probíhá, by mělo zahájit realistický proces vedoucí k vyjasnění budoucího statusu Kosova.
Silné, autonomní a multietnické místní a obecní úřady jsou nezbytným předpokladem pro dlouhodobý mír a prosperitu v Kosovu a stejně tak i klíčovým prvkem jakékoliv sjednané dohody o budoucím statusu Kosova;
7. Závěrečná deklarace konference o úloze místních a regionálních orgánů EU v procesu demokratické konsolidace na západním Balkánu, která byla zorganizována společně s Výborem regionů, Evropskou komisí, Kongresem místních a regionálních orgánů Rady Evropy a Paktem stability pro jihovýchodní Evropu v Prištině dne 22. června 2005, zdůrazňuje, že pokud mají mít obyvatelé Kosova budoucnost v rámci Evropské unie, je zásadní, aby v Kosovu proběhla opravdová decentralizace a vznikla participativní demokracie, která plně uznává demokratické hodnoty a práva menšin;
přijal na svém 62. plenárním zasedání ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu) následující stanovisko
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá zprávu a závěry, kterých dosáhla Komise ve sdělení "Evropská budoucnost pro Kosovo", KOM(2005) 156 v konečném znění. Toto sdělení představuje konstruktivní rámec pro ukončení současné bezvýchodné situace týkající se rozvoje demokratické a multietnické společnosti v Kosovu, aby mu bylo možné zajistit účast v regionu v souvislosti s mírem a prosperitou;
1.2 vítá sdělení Komise o připravenosti Srbska a Černé Hory jednat s Evropskou unií o dohodě o stabilizaci a přidružení – KOM (2005) 476 v konečném znění, jehož závěrem je souhlasné doporučení zahájit jednání o stabilizaci a přidružení za předpokladu, že Srbsko a Černá Hora bude vytrvale pokračovat ve svých přípravách;
1.3 vítá závěry předsednictví Evropské rady v Bruselu ve dnech 16. a 17. června 2005 a připojené "Prohlášení o Kosovu", ve které se zdůrazňuje, že výsledek obsáhlého hodnocení není předem jasný: zavádění standardů, zejména těch stanovených jako prioritní, a proces decentralizace mají zvláštní význam;
1.4 se domnívá, že místní a regionální orgány Kosova a EU by měly napomoci k dosažení výzvy evropské budoucnosti pro Kosovo;
1.5 vítá závazek Komise zaměřit se na specifickou situaci a konkrétní potřeby Kosova, aby Kosovo mohlo dosáhnout pokroku v procesu stabilizace a přidružení;
1.6 vítá aktivní zaměření se na potřeby rozvoje a reformy Kosova se závazkem mobilizovat zdroje Komise na urychlení tohoto rozvoje a těchto reforem;
1.7 podporuje návrh Evropské komise prozkoumat nové metody k zajištění toho, aby Kosovo mělo plný prospěch ze všech vhodných nástrojů Evropské unie;
1.8 přikládá nejvyšší význam politickému dialogu mezi komunitami v Kosovu a mezi orgány v Bělehradu a Prištině jako jedinému způsobu, jak dosáhnout vyšší stability, jež je nezbytným předpokladem pro evropskou integraci celého regionu západního Balkánu;
1.9 vítá počáteční snahy prozatímních institucí samosprávy v Kosovu (PISG) o reformu místní správy v Kosovu;
1.10 připomíná, že proces decentralizace musí být doprovázen opravdovým předáním moci a především finančních zdrojů a nemovitostí odpovídajících novým odpovědnostem svěřeným místním a regionálním orgánům;
1.11 podporuje rozhodující úlohu, kterou hrají asociace místních a regionálních orgánů při předkládání skupinových názorů místních a regionálních orgánů vládám a kterou mají jako klíčové nástroje podpory akčního potenciálu prostřednictvím místních a regionálních politiků;
1.12 podporuje zapojení Komise do konzultací na vysoké úrovni s hlavními mezinárodními aktéry za účelem vytvoření koordinovaného politického přístupu ke Kosovu; a vítá rozhodnutí zahájit obsáhlé hodnocení pokroku v zavádění standardů pro Kosovo.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 žádá Komisi, aby aktivně zapojila místní orgány v Kosovu do provádění politických, sociálních a ekonomických reforem na nejnižší úrovni za plného respektování zásad subsidiarity, proporcionality a dobré správy věcí veřejných;
2.2 vyzývá Komisi, aby v úzké spolupráci s místními orgány prosazovala a podporovala informační kampaně za účelem informování občanů EU o vztazích s Kosovem a občanů Kosova o hodnotách EU;
2.3 vyzývá Komisi, aby v úzké spolupráci s místními orgány podporovala výměnné a partnerské programy na pomoc pro zvýšení vzájemného porozumění mezi občany a správními orgány EU a Kosova a posílení správní kapacity na místní a regionální úrovni;
2.4 doporučuje, aby pomoc Komise při budování institucí vzala zvláštní ohled na kapacitu místní správy a pomohla tak především při provádění právních předpisů a zlepšení komunikace a spolupráce mezi centrální vládou a místní správou;
2.5 požaduje úsilí o spolupráci a výměnu zkušeností a osvědčených postupů získaných během provádění předvstupních politik s místními a regionálními orgány členských států EU, kandidátských zemí a zemí na západním Balkánu;
2.6 zdůrazňuje, že jedním způsobem rozvoje důvěry a stability v Kosovu a na západním Balkánu je aktivní přeshraniční spolupráce mezi místními a regionálními orgány;
2.7 vyzývá všechny, kteří jsou zodpovědní za zavádění standardů, především prozatímní instituce samosprávy (PISG) v Kosovu, aby pokračovali v provádění reformy místní správy na celém území Kosova, a pomáhali místním orgánům v Kosovu být v souladu s Evropskou chartou místní samosprávy, především tím, že místním orgánům v Kosovu poskytnou nezbytné finanční, územní a lidské zdroje, aby mohly plnit svou sociální a ekonomickou odpovědnost;
2.8 připomíná všem zodpovědným za zavádění standardů, především prozatímním institucím samosprávy (PISG) v Kosovu, že zachování a podpora regionálních jazyků a jazyků menšin a stejně tak i kulturního dědictví všech komunit jsou klíčovými faktory tolerance a vzájemného porozumění v pluralistickém, multietnickém a multikulturním Kosovu;
2.9 vyzývá všechny, kteří jsou zodpovědní za zavádění standardů, především prozatímní instituce samosprávy (PISG) v Kosovu, aby umožnili jednotlivcům ze všech etnických skupin a komunit účastnit se procesu rozhodování, především na místní a obecní úrovni, a zdůrazňuje, že multietnické obce jsou klíčovým prvkem procesu stabilizace a usmíření v Kosovu;
2.10 doporučuje všem zodpovědným za zavádění standardů, především prozatímním institucím samosprávy (PISG)
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o zřízení rámcového programu týkajícího se solidarity a řízení migračních toků pro období 2007 – 2013
(2006/C 115/10)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o zřízení rámcového programu týkajícího se solidarity a řízení migračních toků pro období 2007–2013 (KOM(2005) 123 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. dubna 2005 konzultovat VR na základě čl. 265, odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 22. února 2005 pověřit Komisi pro vnější vztahy vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na své stanovisko ze dne 7. července 2005 k Zelené knize o přístupu EU k řízení ekonomické migrace (CdR 82/2005 fin);
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 144/2005 rev 1) přijatý Komisí pro vnější vztahy dne 15. září 2005 (zpravodaj: pan PALEOLOGOS, člen obecní rady Livadie (Řecko/SES));
vzhledem k tomu, že tento program solidarity poskytne nový politický nástroj pro ustavení prostoru svobody, bezpečnosti a spravedlnosti pro všechny občany Unie;
vzhledem k tomu, že má v úmyslu uvést do rovnováhy účinnou podporu všech evropských politik v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti a národní, regionální a místní potřeby, v souladu s myšlenkou sdílení nákladů;
vzhledem k tomu, že faktory "tlaku" a "tahu" budou stále příčinou migračních proudů z méně rozvinutých zemí celého světa do Unie, zatímco zločinecké sítě, rasistické a xenofobní myšlenky a hnutí a správní mezery mohou ohrozit regulovanou, řízenou a společensky a hospodářsky všem přístupnou migraci ve prospěch jak migrantů, tak vysílajících a přijímajících společností;
vzhledem k tomu, že rozšiřující se zapojení Unie do řady politik a aktivit vyžaduje podporu odpovídajících finančních zdrojů a nástrojů;
vzhledem k tomu, že stárnoucí obyvatelstvo a snižující se počet obyvatel v produktivním věku pravděpodobně povedou k větším imigračním tokům, které budou stále nutnější pro splnění potřeb širší Unie;
vzhledem k tomu, že rámcový program obsahuje pevný právní základ ohledně regionálních a místních subjektů, jenž zdůrazňuje, že: "Každý členský stát v souladu se současnými národními pravidly a praxí vytvoří partnerství s orgány a subjekty, které určí, zejména s příslušnými regionálními, místními, městskými a jinými orgány veřejné správy";
přijal jednohlasně toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu).
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá návrh Komise na ustavení rámcového programu solidarity a řízení migračních toků pro období let 2007-2013;
1.2 si je vědom významu a rozsahu celosvětové migrace a její důležitosti pro různorodost a rozvoj, zvlášť v místních komunitách.
VR plně schvaluje důležitost koordinování přistěhovalecké, azylové a integrační politiky v Evropské unii.
To je nyní v rozšířeném Společenství ještě důležitější;
1.3 si je vědom důležitosti zevrubné a udržitelné politiky vedené Společenstvím pro řízení migračních toků, včetně bezpečnosti na hranicích, účinné ochrany osob, které potřebují mezinárodní ochranu, vysoce účinného navracení státních příslušníků třetích zemí, kteří ilegálně pobývají na území Evropy, do země původu, integrace legálních migrantů do hospodářského, společenského, kulturního a politického života;
1.4 zdůrazňuje, že národní úroveň je odpovědná za navrhování a provádění zákonů, zatímco úkol umožnit přijetí přistěhovalců, jejich usídlení a integraci připadá především regionální a místní úrovni.
VR by tedy zejména zdůraznil důležitou úlohu místních a regionálních samospráv, jejichž povinnosti zahrnují plánování, opatření ubytování, vzdělávání a trh práce, které mají přímý vliv na integraci a mohou podpořit společenskou soudržnost, společenskou integraci a udržitelné společnosti;
1.5 zdůrazňuje, že místní a regionální samosprávy doufají, že vytvoří klíčový článek řetězu solidarity a pomohou vymýtit příčiny migrace tím, že posílí opatření finanční spolupráce a vyvinou společnou strategii na podporu přeshraniční regionální a národní spolupráce v oblasti řízení migračních toků.
Jejich pravomoci v oblasti migrace, přistěhovalectví a integrace, stejně jako jejich postavení provozovatelů nebo vlastníků infrastruktur, je staví do popředí procesů, které mají zabránit migračním proudům, financovat a řídit je;
1.6 zdůrazňuje, že v mnoha částech Evropské unie jsou daňové výnosy shromažďovány na národní úrovni, zatímco ekonomické břímě řešení s přistěhovalectvím souvisejícího vyloučení připadá místní úrovni.
Nedostatek konzultací mezi různými úrovněmi může být překážkou nejlepšího využití ekonomických zdrojů.
Tento typ sdílení nákladů by mohl doplnit plán na úrovni Unie a přinést kladné výsledky v této oblasti;
1.7 a) připomíná, že ženy jsou diskriminovány jak na základě pohlaví, tak na základě etnického původu.
Vezmou-li se v úvahu genderové problémy, bude úsilí o lepší řízení migračních proudů cílenější a efektivnější.
Nesmí se podcenit důležitost žen pro úspěšnou integraci, protože to jsou ony, kdo často zajišťuje přímé pojítko s dětmi v rodině;
b) zdůrazňuje, že dosažení úspěšné migrační politiky vyžaduje, aby se kromě ekonomických zohlednila i jiná měřítka.
Přistěhovalectví otevírá zorné úhly, které mohou obohatit životy jednotlivých občanů, stejně jako může poskytnout Evropské unii dovednosti, které jsou v celosvětovém kontextu hodnotné;
c) vyzývá Radu a Komisi k dalšímu využití odborných znalostí, které místní a regionální samosprávy získaly během desetiletí praktických zkušeností s prováděním migrační politiky;
1.8 a) zdůrazňuje, že iniciativy navržené tak, aby zajistily účinnost ekonomické podpory společné imigrační politiky, musí vzít v úvahu regionální rozdíly.
Podpora by měla povzbudit pružná řešení, místní a regionální úrovně musí dostat svobodu při výběru svého přístupu;
b) vyzývá, aby se během diskuse o budoucí evropské politice soudržnosti zvážily iniciativy realizované v některých regionech, v nichž podpora ze strukturálního fondu může být snížena a v nichž se v uplynulých letech výrazně zvýšil počet přistěhovalců.
To se vztahuje především na velká města;
1.9 zdůrazňuje, že přistěhovalectví nepostačuje k tomu, aby byl dlouhodobě pokryt nedostatek pracovní síly v EU, a odkazuje na své stanovisko k přínosu starších lidí trhu práce;
1.10 Je naléhavě nutné, aby byly vytvořeny strategie, jak zacházet s velkou skupinou přistěhovalců, kteří jsou mimo trh práce z ekonomických, sociálních a politických důvodů.
1.11 požaduje přijetí opatření, která by účinně řešila problematiku velkého počtu zaměstnanců, kteří do EU vstoupili a pobývají v ní nelegálně.
Je třeba přijmout rozhodnutí a zavést mechanismy, které by umožnily přistěhovalcům porušujícím platné imigrační zákony co nejrychleji legalizovat své postavení, a to zejména v případě, kdy nelegálnost jejich pobytu vyplývá z administrativních těžkostí nebo zvláštních geopolitických okolností, jimž čelí členské státy.
Tato opatření musejí být považována za výjimečná a nezvratná a musejí být provázena následujícími činnostmi: a) zajistit zájemcům slušné přijímací podmínky, b) jasně deklarovat, že nelegální přistěhovalectví nelze tolerovat, c) bojovat s maximálním úsilím proti obchodu s lidmi a sociálnímu vyloučení, d) vytvářet instance a politiky, jež budou účinně podporovat legální přistěhovalectví z pracovních důvodů;
1.12 zdůrazňuje, že se musí uznat a povzbudit potřeba každého přistěhovalce pracovat, aby se uživil.
Ke kladnému společenskému rozvoji přispívají kromě hospodářských hledisek i podnikání a malé firmy.
Příležitost vlastnit a řídit podnik má vliv na integraci, a tak by se jí mělo dostat zvýšené podpory veřejnosti;
1.13 vítá rostoucí povědomí v EU o tvůrčích schopnostech a podnikavosti přistěhovalců.
Růst podnikavosti a nových firem je velmi důležitým prvkem úspěšného procesu integrace a představuje důležitý příspěvek k dosažení Lisabonské strategie;
1.14 zdůrazňuje důležitost práce nevládních organizací v úzké spolupráci s místními a regionálními samosprávami a podporuje jejich programy na urychlení politik a aktivit souvisejících s migrací (jako je integrace do politického a společenského života země atd.);
1.15 vítá rozhodnutí, kterým se zakládá Evropský fond uprchlíků (European Refugees Fund), zejména pak ustanovení o integraci cílového obyvatelstva.
VR připomíná, že naprostá většina kroků navrhovaných jako přicházejících v úvahu jak pro zlepšení přijímacích podmínek, tak pro integraci uprchlíků, spadá do oblasti intervence regionálních a místních samospráv;
1.16 vítá rozhodnutí, kterým se zakládá Fond pro vnější hranice (External Borders Fund), a připomíná, že některé evropské regiony jsou postiženy vedlejšími ztrátami, pokud jde o rozvoj a sociální soudržnost, protože jsou na hranicích Unie.
Tato skutečnost by se měla v rozhodnutí odrazit;
1.17 konstatuje, že neúspěch EU v oblasti integrace je částečně dán tím, že místní a regionální samosprávy nebyly zahrnuty do vytváření politiky.
Místní a regionální samosprávy jsou vrstvou vlády nejbližší občanům, ale důsledky provádění na místní úrovni se nejčastěji přehlížely a ne vždy se zohlednily;
1.18 připomíná, že problémy integrace se musí zahrnout do všech oblastí politiky, má-li se dosáhnout sociální soudržnosti.
Imigrační a integrační politika Společenství musí být v souladu se širšími cíly EU v oblasti sociální, ekonomické, zahraniční a rozvojové politiky a přizpůsobit se takovým základním evropským hodnotám, jako jsou rovné příležitosti, lidská práva, lidská důstojnost, tolerance, úcta k různosti, opatření na boj proti diskriminaci a podpora zvýšené účasti v komunitě;
1.19 zdůrazňuje skutečnost, že integrace je povinností pro společnost jako celek a vyžaduje si přísun informací jak od přistěhovalců, tak od místního obyvatelstva, aby se dosáhlo udržitelné sociální soudržnosti a růstu;
1.20 uznává, že ačkoli otázky trhu práce jsou pro integraci přistěhovalců velmi důležité, nemohou být vytrženy ze souvislosti, protože stupeň integrace také závisí na několika dalších faktorech, jako je sociální zázemí, vzdělání a jazykové dovednosti a účast na životě komunity.
Úspěšná integrace přistěhovalců je krokem k dosažení společnosti, na které má každý hmotný zájem, což je ku prospěchu jak jednotlivců, tak místní komunity a společnosti v širším smyslu;
1.21 lituje, že v programu solidarity se nevěnuje dostatečná pozornost téměř 500000 žadatelů o azyl v Evropské unii, kteří čekají na rozhodnutí o povolení k trvalému pobytu nebo podobné povolení, a z nichž velká většina je mimo obvyklý trh práce;
1.22 zdůrazňuje, že nerovnost mezi zaměřením pozornosti na potřebu práce přistěhovalců na národní úrovni a úsilím bojovat proti sociálnímu vyloučení, vytěsňování a xenofobii na místní úrovni posiluje požadavek dialogu a spolupráce mezi všemi zúčastněnými úrovněmi;
1.23 zastává názor, že činnosti a politiky postupně vedoucí k formálnímu právu volit, které napomůže zapojení přistěhovalců do demokratického procesu, by měly být rozhodující částí programu solidarity;
1.24 vítá rozhodnutí, kterým se zakládá Evropský fond pro navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu (European Return Fund), připomíná, že integrované řízení navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu musí zahrnovat regionální parametr, a zvlášť uznává příspěvek místních a regionálních samospráv na hranicích EU podpoře programů dobrovolného navracení.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 zdůrazňuje, že vyrovnaná politika, která podpoří opatření k zajištění rovnoměrné úrovně legální migrace, spolu s opatřeními, jež by odradila od nelegální migrace a bojovala proti převaděčství a obchodu s lidmi, je nepostradatelná.
VR také zdůrazňuje důležitou úlohu migrace, pokud jde o vyplnění nedostatku dovedností, a žádá Evropskou radu, aby v těchto oblastech vytvořila účinné politické iniciativy, včetně náboru státních příslušníků třetích zemí pro vědecký výzkum;
2.2 zdůrazňuje, že místní a regionální samosprávy by měly být víc zapojeny do přípravy a provádění azylové politiky.
VR navrhuje, aby se k pokrytí těchto úkolů zvážilo zvětšení rozsahu financování v rámci regionální spolupráce a nové politiky sousedství, které jsou obsaženy ve třetím hlavním cíli strukturálních fondů pro období let 2007-2013, a doufá, že společné mnohostranné programy prováděné podle tohoto cíle, stejně jako dvoustranné akční plány, které budou realizovány jako část politiky sousedství, budou účinně koordinovány;
2.3 zdůrazňuje, že je svrchovaně důležité umožnit konkrétní zapojení regionálních a místních samospráv do navrhování i realizace činností v rámci všech čtyř fondů, aby se uskutečnilo horizontální ustanovení o partnerství;
2.4 navrhuje posílení činností a opatření, které se týkají vzdělávání, v úsilí o řízení migračních toků, zejména v oblastech integrace migrantů a uprchlíků;
2.5 navrhuje zahrnout specifické horizontální předpovědi jako doložky, takto:
Doporučení 1
Čl. 3
Text navržený Komisí (KOM(2005) 123 v konečném znění – 2005/0049 (COD)) _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
Článek 3Konkrétní cíle1.Fond bude přispívat k dosažení těchto konkrétních cílů:(a)zavedení a zlepšování organizace realizace integrovaného řízení navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu v členských státech;(b)rozšíření spolupráce mezi členskými státy v rámci integrovaného řízení navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu a jeho realizace;(c)podporování účinného a jednotného uplatňování společných norem pro navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu v souladu s rozvojem politik v této oblasti. _BAR_ Článek 3Konkrétní cíle1.Fond bude přispívat k dosažení těchto konkrétních cílů:(a)zavedení a zlepšování organizace realizace integrovaného řízení navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu v členských státech, zejména zavedením opatření, tam, kde to bude vhodné, pro spolupráci mezi národními, regionálními a místními orgány veřejné správy;(b)rozšíření spolupráce mezi členskými státy v rámci integrovaného řízení navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu a jeho realizace;(c)podporování účinného a jednotného uplatňování společných norem pro navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu v souladu s rozvojem politik v této oblasti. _BAR_
Odůvodnění
Vzhledem k tomu, že návrh Komise má právní základ, pro který je použito spolurozhodování, by měl Výbor regionů aktivně přistoupit k předložení konkrétních pozměňovacích návrhů k textu Komise, a to dle modelu používaného Evropským parlamentem.
Doporučení 2
Čl. 4.1
Text navržený Komisí (KOM(2005) 123 v konečném znění – 2005/0049 (COD)) _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
Čl. 4Způsobilé akce v členských státech1.Fond podporuje akce související s cílem uvedeným v článku 3 odst. 1 písm. a) a zejména následující akce:(a)zavedení či zlepšení účinné, stabilní a trvající akceschopné spolupráce orgánů členských států s konzulárními úřady a imigračními službami třetích zemí za účelem získání cestovních dokladů pro vrácení státních příslušníků třetích zemích a zajištění rychlého a úspěšného postupu odchodu těchto občanů;(b)podporování a napomáhání dobrovolným návratům nedovoleně pobývajících státních příslušníků třetích zemí zejména prostřednictvím programů pro asistované dobrovolné návraty s cílem zajistit udržitelnost těchto návratů;(c)zjednodušení a realizace nucených návratů nedovoleně pobývajících státních příslušníků třetích zemí za účelem zvýšit důvěryhodnost a celistvost přistěhovaleckých politik a zkrátit období zadržování osob čekajících na nucený návrat. _BAR_ Čl. 4Způsobilé akce v členských státech1.Fond podporuje akce související s cílem uvedeným v èlánku 3 odst. 1 písm. a) a zejména následující akce:(a)zavedení či zlepšení účinné, stabilní a trvající akceschopné spolupráce orgánů členských států s konzulárními úřady a imigračními službami třetích zemí za účelem získání cestovních dokladů pro vrácení státních příslušníků třetích zemích a zajištění rychlého a úspěšného postupu odchodu těchto občanů;(b)podporování a napomáhání dobrovolným návratům nedovoleně pobývajících státních příslušníků třetích zemí zejména prostřednictvím programů pro asistované dobrovolné návraty s cílem zajistit udržitelnost těchto návratů;(c)zjednodušení a realizace nucených návratů nedovoleně pobývajících státních příslušníků třetích zemí za účelem zvýšit důvěryhodnost a celistvost přistěhovaleckých politik a zkrátit období zadržování osob čekajících na nucený návrat;(d)akce, jež přispívají ke zlepšení koordinace mezi různými národními, regionálními, místními, městskými a jinými orgány veřejné správy. _BAR_
Odůvodnění
Vzhledem k tomu, že návrh Komise má právní základ, pro který je použito spolurozhodování, by měl Výbor regionů aktivně přistoupit k předložení konkrétních pozměňovacích návrhů k textu Komise, a to dle modelu používaného Evropským parlamentem.
Doporučení 3
Čl. 4.2
Text navržený Komisí (KOM(2005) 123 v konečném znění – 2005/0049 (COD)) _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
Čl. 4Způsobilé akce v členských státech(…)2.Fond podporuje akce související s cílem uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. b) a zejména následující akce:(a)spolupráce na sběru a poskytování informací potenciálním navrátilcům o zemi původu;(b)spolupráce na tvorbě účinné, stabilní a trvající akceschopné spolupráce orgánů členských států s konzulárními úřady a imigračními službami třetích zemí za účelem usnadnit konzulární pomoc při získání cestovních dokladů pro vrácení státních příslušníků třetích zemích a zajištění rychlého a úspěšného postupu odchodu těchto občanů;(c)tvorba společných integrovaných plánů pro navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu a jejich realizace včetně společných programů pro dobrovolné návraty pro specifické země či regiony původu, dřívějšího pobytu či transitu;(d)studie zaměřené na současnou situaci a možnosti, jak rozšířit správní spolupráci mezi členskými státy v oblasti navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu, a dále zaměřené na roli mezinárodních a nevládních organizací v tomto kontextu;(e)výměna informací, pomoci a rad v oblasti řešení navracení obzvláště zranitelných skupin;(f)organizování seminářů pro pracovníky z praxe na téma nejlepší postupy zaměřené na konkrétní třetí země anebo regiony;(g)společná opatření umožňující přijímání znovupřijatých osob v zemi původu, dřívějšího pobytu či tranzitu;(h)společné vytváření činností s cílem zajistit trvalou znovuintegraci osob v zemi původu či bývalého pobytu;(i)společná opatření pro sledování situace navrátilců a udržitelnost jejich situace po návratu. _BAR_ Čl. 4Způsobilé akce v členských státech(…)2.Fond podporuje akce související s cílem uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. b) a zejména následující akce:(a)spolupráce na sběru a poskytování informací potenciálním navrátilcům o zemi původu;(b)spolupráce na tvorbě účinné, stabilní a trvající akceschopné spolupráce orgánů členských států s konzulárními úřady a imigračními službami třetích zemí za účelem usnadnit konzulární pomoc při získání cestovních dokladů pro vrácení státních příslušníků třetích zemích a zajištění rychlého a úspěšného postupu odchodu těchto občanů;(c)tvorba společných integrovaných plánů pro navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu a jejich realizace včetně společných programů pro dobrovolné návraty pro specifické země či regiony původu, dřívějšího pobytu či transitu;(d)studie zaměřené na současnou situaci a možnosti, jak rozšířit správní spolupráci mezi členskými státy v oblasti navracení státních příslušníků třetích zemí do země původu, a dále zaměřené na roli mezinárodních a nevládních organizací v tomto kontextu;(e)výměna informací, pomoci a rad v oblasti řešení navracení obzvláště zranitelných skupin;(f)organizování seminářů pro pracovníky z praxe na téma nejlepší postupy zaměřené na konkrétní třetí země anebo regiony;(g)společná opatření umožňující přijímání znovupřijatých osob v zemi původu, dřívějšího pobytu či tranzitu;(h)společné vytváření činností s cílem zajistit trvalou znovuintegraci osob v zemi původu či bývalého pobytu;(i)společná opatření pro sledování situace navrátilců a udržitelnost jejich situace po návratu;(j)organizace společných seminářů a školení pro personál národních, regionálních, místních a městských orgánů veřejné správy kompetentních v administrativní, donucovací a soudní oblasti;(k)podpora "Příručky osvědčených postupů", společné iniciativy Rady Evropské unie, Evropské komise, Evropského parlamentu a Výboru regionů. Tato příručka by měla obsahovat příspěvky národních, regionálních a místních orgánů veřejné správy, zejména strategie pro přiblížení občanům, spolupráci s nevládními sdruženími a organizacemi, budování místních sítí, sběr dat a realizaci studií a pro spolupráci s ostatními policejními složkami a ostatními institucemi;Bude-li to vhodné, tyto akce přihlédnou k regionálním a místním orgánům. _BAR_
Odůvodnění
Vzhledem k tomu, že návrh Komise má právní základ, pro který je použito spolurozhodování, by měl Výbor regionů aktivně přistoupit k předložení konkrétních pozměňovacích návrhů k textu Komise, a to dle modelu používaného Evropským parlamentem.
2.6 lituje, že výdaje na technickou pomoc jsou ve všech čtyřech rozhodnutích nízké, ačkoli kampaně veřejné osvěty jsou velmi důležité pro úspěch a účinnost všech politik v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti;
2.7 vyzývá místní a regionální úřady, aby si vyměňovaly programy odborné přípravy a pracovaly na součinnosti a partnerství s příslušnými evropskými a národními orgány;
2.8 vyzývá místní a regionální samosprávy, aby přispěly k rychlé a účinné realizaci opatření navržených v rámcovém programu;
2.9 navrhuje akční plán Výboru regionů na podporu ducha spravedlivého sdílení povinností mezi členskými státy a v členských státech mezi národními, regionálními, místními, městskými a jinými orgány veřejné správy v oblasti přistěhovalectví;
2.10 zdůrazňuje, že musí být považován za závažného a na Společenství zaměřeného partnera, který účinněji pomáhá vyjasnit povinnosti místních a regionálních zástupců, pokud jde o otázky financování a řízení migračních proudů pro období let 2007-2013, a tak napomáhá jejich integraci do mechanismu spolupráce, který chce Unie zavést.
Stanovisko Výboru regionů k tématu "Integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost (2005–2008)" sdělení předsedy ve shodě s místopředsedou Verheugenem a komisaři Almuniou a Špidlou včetně doporučení Komise o hlavních směrech hospodářské politiky členských států a Společenství (na základě článku 99 Smlouvy o ES) a návrhu rozhodnutí Rady o hlavních směrech politiky zaměstnanosti členských států (na základě článku 128 Smlouvy o ES)
(2006/C 81/04)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na Integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost (2005-2008), včetně doporučení Komise o hlavních směrech hospodářské politiky členských států a Společenství (na základě článku 99 Smlouvy o ES) a návrhu rozhodnutí Rady o hlavních směrech politiky zaměstnanosti členských států, KOM(2005) 141 v konečném znění – 2005/0057 (CNS),
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. dubna 2005 a Rady ze dne 22. dubna 2005 konzultovat tuto problematiku s Výborem regionů v souladu s prvním odst. čl. 265 a 128 Smlouvy zakládající Evropské společenství,
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 19. května 2005 pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku vypracováním stanoviska,
s ohledem na usnesení Výboru regionů o znovuoživení Lisabonské strategie přijaté 24. února 2005,
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 147/2005 rev. 1) přijatý 29. června 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodajka: paní Pauliina Haijanen, členka zastupitelstva regionální rady jihozápadního Finska a členka rady města Laitila (Finsko/ELS)),
jednomyslně přijal toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 12. října).
1. Názory Výboru regionů
Obecné připomínky
VÝBOR REGIONŮ
1.1 se domnívá, že přístup, který orientuje integrované hlavní směry na zvyšování růstu a zaměstnanosti musí být realizován s cílem dosažení větší sociální soudržnosti zlepšující veřejné blaho a kvalitu života. Nezbytným předpokladem k dosažení tohoto cíle je vyšší konkurenceschopnost a investice a udržitelná vysoká úroveň sociální ochrany;
1.2 znovu vyslovuje požadavek intenzivnějšího a decentralizovanějšího provádění Lisabonské strategie v souladu se závěry summitu Evropské rady v Lisabonu, které stanovují, že "zvolený přístup (provádění Lisabonské strategie) bude zcela decentralizovaný v souladu se zásadou subsidiarity; Unie, členské státy, regionální a místní samosprávy spolu se sociálními partnery a občanskou společností budou aktivně zapojeni do různých forem partnerství";
1.3 je však toho názoru, že integrované hlavní směry představují pokrok co do metodologie, jelikož svědčí o komplementárnosti mezi hospodářskou a sociální politikou Evropské unie a o snaze pokračovat ve zjednodušování a zlepšování srozumitelnosti nástrojů makroekonomické správy Evropské unie;
1.4 se domnívá, že cílem zlepšení růstu a pracovních míst musí být udržení a zvýšení blaha všech občanů v celém Společenství a umožnění občanům rozvinout ve společnosti plně svůj potenciál;
1.5 se domnívá, že nedostatečný společenský rozvoj nakonec také zpomalí hospodářský růst;
1.6 zastává názor, že růst mezd je z mezinárodního hlediska důležitým opatřením společenského rozvoje;
1.7 se domnívá, že jeho návrhy na zhodnocení přidané hodnoty vytvořené decentralizací a zajištění účasti místních a regionálních samospráv při přípravě a provádění hlavních směrů nebyly dostatečně uplatněny;
1.8 zdůrazňuje svoji ochotu aktivně se účastnit nového Lisabonského procesu a každoročně přispívat k jarnímu zasedání Evropské rady, věří, že větší zapojení místních a regionálních samospráv do procesu správy věcí veřejných na evropské úrovni poskytne aktivní partnerské příležitosti ve vývoji evropského rozhodovacího procesu a zvýší úroveň povědomí týkající se regionálního rozměru.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 považuje za důležité, aby se místní a regionální samosprávy aktivně zapojily do praktického provádění integrovaných hlavních směrů, a dále doporučuje, aby byly vytvořeny nezbytné podmínky pro to, aby se názory místních a regionálních samospráv braly v úvahu i ve stadiích přípravy a revize hlavních směrů;
2.2 se domnívá, že je důležité zlepšit možnosti místních a regionálních samospráv utvářet a posilovat základní ekonomické podmínky, které jsou klíčem jejich životaschopnosti.
Rozvoj služeb poskytovaných místními a regionálními samosprávami by měl být pokládán za jeden z možných přístupů;
2.3 považuje za důležité, aby služby poskytované místními a regionálními samosprávami byly rozvinuty tak, aby se staly ziskovějšími a konkurenceschopnějšími.
Aby se tohoto stavu dosáhlo, mělo by se ulehčit utváření služeb odstraněním pravidel a nařízení a dalších překážek bránících inovaci a kreativitě v rozvoji konkurenčních veřejných služeb, za předpokladu, že budou respektovány národní standardy a minimální standardy EU;
2.4 považuje za důležité, pokud jde o rozšíření a prohloubení vnitřního trhu služeb, aby se věnovala pozornost poskytování služeb regionům, které jsou obtížně dostupné a řídce osídlené; pro efektivní fungování vnitřního trhu je nezbytné ujasnit, co se myslí pojmy obecný hospodářský zájem a služby obecného zájmu;
2.5 považuje za důležité rozvinout sociální dialog, aby se sociální partneři výrazně podíleli na reformním úsilí.
Integrované hlavní směry a národní reformní programy
2.6 navrhuje, aby za účelem zvýšení zapojení místních a regionálních samospráv, sociálních partnerů a občanské společnosti integrované hlavní směry v budoucnu zmiňovaly přípravu konkrétních cílů založených na místním a regionálním úhlu pohledu;
2.7 domnívá se, že je důležité zajistit, aby členské státy měly dostatek času na přípravu národních reformních programů ve spolupráci s místními a regionálními samosprávami, a proto doporučuje, aby Komise také připravila směrný harmonogram pro toto stadium vývoje hlavních směrů;
2.8 doporučuje, aby byla navržena přesnější ustanovení, která posílí navrhované partnerství s místními a regionálními samosprávami.
Tato okolnost by se měla vzít v úvahu nejen v hlavních směrech, ale také zejména při přípravě strategií Evropského sociálního fondu – strategie ESF by měly podporovat partnerství navržené v hlavních směrech, a také rozvoj nových modelů spolupráce mezi různými oblastmi vlády a sociálních partnerů;
2.9 navrhuje, aby občané byli informováni o přípravě hlavních směrů a národních reformních programů způsobem, který zdůrazňuje evropskou povahu cílů a potřeb reformy a který je zároveň příznivý pro zapojení občanské společnosti v celé Unii do rozvíjení nových cílů a opatření;
2.10 považuje za důležité zajistit, aby se na přípravu reformního programu nahlíželo v kontextu cílů fondu soudržnosti a sociálního fondu, programů sociálního začlenění a procesů politiky odborné přípravy ve Společenství;
2.11 považuje za důležité určit, do jaké míry je zrušení státních podpor reálnou možností v těch řídce osídlených regionech, kde neexistují konkurenční soukromé podniky jako alternativa k veřejně financovaným službám;
2.12 konstatuje, že investice do rozvoje lidských zdrojů jsou rozhodující a podporují hospodářský růst a zaměstnanost mnoha způsoby, například tím, že povzbuzují inovace a jejich použití a usnadňují zaměstnancům a organizacím, aby se přizpůsobili problémům, které s sebou změna přináší;
2.13 doporučuje, aby členské státy povzbudily místní a regionální samosprávy, aby se učily ze zkušeností ostatních zemí EU s reformou služeb v různých typech obcí a regionů;
2.14 naléhá na to, aby byly učiněny kroky k určení, jak mohou být vyvinuty systémy odměňování, aby lépe zohlednily rozdíly v produktivitě regionů;
2.15 považuje za důležité, aby schopnost místních a regionálních samospráv ucházet se o kvalifikované pracovníky byla náležitě zohledněna při přípravě národních reformních programů a aby byly poskytnuty prostředky na udržování pracovní způsobilosti a motivace starších zaměstnanců;
2.16 poukazuje na úlohu politiky vzdělávání a odborné přípravy při podpoře demokratické společnosti a rozvoji lidských zdrojů;
2.17 zdůrazňuje úlohu zainteresovaných subjektů na místní a regionální úrovni při odhadování poptávky po pracovních silách a odborné přípravě a jejich nabídky a při koordinaci informací, a navrhuje, aby byly shromážděny příklady správné praxe;
2.18 považuje za důležité rozvinout rozsáhlé kvalifikace, které by lidem umožnily přecházet od jedné činnosti ke druhé s další odbornou přípravou;
2.19 zdůrazňuje, že národní rozhodovací pravomoci a národní požadavky by se měly vzít v úvahu při organizování služeb odborné přípravy a zlepšování rovnocennosti odborných kvalifikací;
2.20 konstatuje, že zvyšování míry zaměstnanosti a celoživotního učení vyžaduje rozsáhlou síť služeb odborné přípravy, která pružně reaguje na poptávku.
Dálkové studium může být jedním ze způsobů, jak toho dosáhnout.
Politika pracovní přípravy a odborné vzdělávání by měly být jasně definovány a zdvojení odstraněno;
2.21 doporučuje, aby byly vyvinuty pružné přístupy k učení tak, aby vyhovovaly potřebám mladých lidí a dospělých, a aby byla podpořena praktická příprava.
Při rozvoji systémů odborné přípravy je důležité, aby byly uvedeny v soulad potřeby a kapacity zaměstnavatelů a zaměstnanců a aby se zohlednily zvláštní vzdělávací potřeby podnikatelů;
2.22 pozitivně hodnotí podporu celoživotního přístupu k práci a rozvoj trhů práce podporujících začlenění, ale zdůrazňuje, že místním a regionálním samosprávám nesmí být uloženy úkoly navíc bez toho, že by jim byly poskytnuty nezbytné prostředky.
Reforma se nesmí provádět takovým způsobem, který by znevýhodnil služby a zaměstnance místních a regionálních samospráv ve srovnání s ostatními aktéry;
2.23 považuje za důležité, aby se rozvinula a posílila opatření k usídlení přistěhovalců a jejich integraci do společnosti a pracovního života, a doporučuje, aby se zpřístupnilo více informací o výsledcích studií, pokud jde o integraci a správnou praxi;
2.24 naléhá na to, aby se nalezly způsoby jak umožnit zaměstnavatelům, kteří přijímají zaměstnance ze zahraničí, aby se účastnili navrhování a financování opatření na podporu integrace, a jak rozvinout spolupráci v této oblasti mezi místními a regionálními samosprávami;
2.25 upozorňuje na potřebu opatření, která by zlepšila schopnost předvídat dopad globalizace na regionální obchodní aktivity, a vytvoření opatření, která pomohou společnostem se přizpůsobit a zůstat konkurenceschopnými, a také opatření, která zaměstnancům usnadní rychlou rekvalifikaci a získání nového zaměstnání v případě uzavření nebo přemístění podniků.
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Restrukturalizace a zaměstnanost Předvídání restrukturalizací a doprovodná opatření pro rozvoj zaměstnanosti: úloha Evropské unie
(2006/C 115/06)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na sdělení Komise Restrukturalizace a zaměstnanost – předvídání restrukturalizací a doprovodná opatření pro rozvoj zaměstnanosti: úloha Evropské unie, KOM(2005) 120 v konečném znění;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 31. března 2005 konzultovat tuto věc s Výborem regionů podle článku 265 odstavce 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na své stanovisko k tématu Integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost (2005–2008) (CdR 147/2005 fin);
s ohledem na své stanovisko k tématu Přepracované pokyny ke státní regionální podpoře (CdR 77/2005 fin);
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise k tématu Sociální agenda (CdR 80/2005 fin);
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise o sociální dimenzi globalizace – politický příspěvek EU k rovnoměrnému rozdělení užitku (CdR 328/2004 fin);
s ohledem na návrh stanoviska VR 148/2005 rev. 2 přijatý dne 23. září 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodajka: paní Irene Oldfather, členka skotského parlamentu (Velká Británie/SES));
přijal jednomyslně toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu):
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá sdělení jako užitečný příspěvek do důležité diskuse o restrukturalizaci podniků a jejím vlivu na zaměstnanost.
Restrukturalizace je reakcí na změny trhu, vytvoření vnitřního trhu a globalizaci.
Mnoho společností ji považuje za důležitý prvek pro udržení konkurenceschopnosti, pohlíží-li se na ni jako na příležitost k vytvoření nových činností s vyšší přidanou hodnotou a více udržitelných pracovních míst na příslušném území;
1.2 je rád, že se hospodářská restrukturalizace diskutuje v kontextu lisabonské strategie pro růst a v kontextu evropského sociálního modelu.
VR chce zdůraznit důležitost evropského sociálního modelu při zmírňování škodlivých účinků restrukturalizace jak pro jednotlivce, tak pro místní komunity, a uznává potřebu podniknout v souvislosti s tím preventivní kroky, kde to bude vhodné;
1.3 souhlasí, že je nutné zajistit, aby restrukturalizace byla řádně řízena a splňovala dvojí ekonomický a sociální požadavek, a že musí být součástí dlouhodobé vize rozvoje evropské ekonomiky, aby se tak zaručilo, že změny jsou skutečně cestou k posílení její konkurenceschopnosti;
1.4 zaznamenává, že sdělení se zabývá pouze úrovní EU.
Vzhledem k důležité roli, kterou hrají místní a regionální samosprávy a členské státy, je Výbor regionů zklamaný, že sdělení nemělo širší rozsah a neprostudovalo součinnost různých vrstev vlády a jejich role.
Do kompetence EU ale náleží oblasti jako rozvoj jednotného trhu, obchodní a rozvojová politika a lisabonská agenda.
Je důležité, aby Evropská komise vzala v úvahu vliv těchto politik na hospodářskou restrukturalizaci a naopak;
1.5 souhlasí se sdělením, že náklady restrukturalizace mohou být vysoké nejen pro dotčené zaměstnance, ale také kvůli nežádoucím účinkům n místní a regionální ekonomiku;
1.6 zdůrazňuje důležitou roli Evropského střediska pro sledování změn při vyzdvihování nejlepší praxe, což umožní položit lepší základy pro veřejnou diskusi o restrukturalizacích a relokacích..
SOUČASNÉ ÚKOLY
VÝBOR REGIONŮ
1.7 souhlasí, že následující důvody mohou vést k restrukturalizaci na úrovni podniku:
- evropský jednotný trh a otevírání se ekonomik mezinárodní konkurenci,
- technologická inovace,
- vývoj regulačního rámce,
- velké změny spotřebitelské poptávky;
1.8 namítá, že sdělení se mělo podrobněji zabývat globalizací a přesunem značného počtu pracovních míst mimo Evropskou unii;
1.9 navrhuje, aby změny v odvětvových strukturách zaměstnanosti a kvalita pracovních míst byly důležitými činiteli při vytváření politiky zaměstnanosti a odborného vzdělávání a průmyslové a zemědělské politiky na úrovni EU.
Sdělení uvádí, že od roku 1977 do roku 2002 bylo v EU vytvořeno okolo 30 milionů pracovních míst.
44 milionů pracovních míst bylo vytvořeno v odvětví služeb, zatímco v průmyslu ubylo 7 milionů a v zemědělství 7,5 milionů pracovních míst.
Míra zaměstnanosti stoupla o 25,1 % u vysoce kvalifikovaných pracovníků, o 14,2 % u pracovníků se střední kvalifikací a pouze o 2,2 % u nekvalifikovaných pracovníků;
1.10 podporuje sdělení o přínosu růstu a zaměstnanosti z hlediska prohloubení vnitřního trhu a otevření ekonomiky obchodu.
Výbor regionů také vítá, že sdělení uznává regionální dopady těchto politik a potřebu sociální spravedlnosti v těchto oblastech politiky;
1.11 podporuje stanovisko obsažené ve sdělení, že následky restrukturalizace mohou být ovlivněny politikami, které mají zlepšit fungování trhu práce, posílením politik aktivní zaměstnanosti a předvídáním změn, stejně tak jako poskytnutím mechanizmů, které umožní profesní změny.
Výbor regionů by chtěl zároveň zdůraznit význam účinných strategií místního a regionálního hospodářského rozvoje, které napomáhají růstu ekonomiky a rozmanitosti hospodářské základny.
Restrukturalizaci podniků lze v takovýchto ekonomikách zvládnout mnohem snadněji;
1.12 zaznamenává, že Trade Adjustment Assistance Reform Act Spojených států amerických z roku 2002 je citován jako kladný příklad otevření ekonomiky obchodu a poskytnutí podpory společnostem a pracovníkům.
VR se však domnívá, že v EU existuje mnoho příkladů, které mohou být vzaty jako modelové, kdy státní orgány úspěšně reagovaly na restrukturalizaci.
ODPOVĚDI NA ÚROVNI EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
i. Celkový přístup
VÝBOR REGIONŮ
1.13 podporuje potřebu větší koordinace politik Společenství, které ovlivňují restrukturalizaci, a zvláště pak vítá vytvoření pracovní skupiny sdružující útvary Komise, které mají vliv na restrukturalizaci;
1.14 souhlasí s přezkoumáním politik Společenství, které ovlivňují restrukturalizaci, aby mohly být provedeny jejich vhodné změny.
ii. Reforma evropské strategie zaměstnanosti (ESZ)
VÝBOR REGIONŮ
1.15 vyzývá členské státy, aby zajistily účinné a okamžité provádění opatření dohodnutých v rámci evropské strategie zaměstnanosti;
1.16 vítá, že sdělení vytváří důležitá pojítka mezi lisabonskou strategií, evropskou strategií zaměstnanosti a strukturálními fondy EU.
VR zdůrazňuje význam opatření na podporu adaptace a restrukturalizace, které Evropská komise navrhuje v Evropském sociálním fondu (ESF).
VR také zdůrazňuje nutnost vysoce kvalitního manažerského školení, orientovaného na místní potřeby a založeného na široké základně tak, aby zaměstnavatelé a zaměstnanci měli potřebné dovednosti pro účinné řízení změn, a proto vítá návrhy na přípravu "manažerů změny";
1.17 upřímně souhlasí se závěrem sdělení, ve kterém se uvádí, že "předvídání změny je nejúčinnější na místní úrovni" a že "regionální politika a politika soudržnosti Evropské unie [musí hrát] úlohu katalyzátoru" [1];
1.18 vyzývá členské státy, aby odpovídajícím způsobem financovaly regionální politiku a politiku soudržnosti, aby mohla působit jako katalyzátor změn.
1.19 připomíná, že dosud existují oblasti v zemích, které byly členy Unie před posledním rozšířením, jež, aby mohly směřovat ke stejnému cíli jako ostatní regiony Společenství, potřebují i nadále uplatňování politiky regionálního rozvoje prostřednictvím strukturálních a kohezních fondů, a to přinejmenším po dobu přechodného období.
iii. Reforma finančních nástrojů Společenství k lepšímu předvídání a řízení restrukturalizace
VÝBOR REGIONŮ
1.20 souhlasí se sdělením, že sedmý rámcový program a programy EU pro vzdělávání a odbornou přípravu, stejně jako evropská strategie zaměstnanosti a strukturální fondy EU, mohou pomoci při rozvoji konkurenceschopné ekonomiky založené na znalostech, které by podpořily mobilitu;
1.21 navrhuje navýšení pomoci určené výzkumu, rozvoji a inovaci (V + R + I) s přihlédnutím k tomu, jak významný přínos má tento druh aktivit při střetu s procesy podnikové restrukturalizace a při zmírňování negativních důsledků, které mohou tyto mít na některé místní a regionální ekonomiky;
1.22 zaznamenává, že nebyl vzat v úvahu různý dopad, který proces restrukturalizace má na muže a ženy, což znemožňuje přijetí specifických opatření přizpůsobených každé problematice;
1.23 je znepokojen nízkou úrovní financování určeného pro cíl konkurenceschopnosti na jednání členských států EU.
Restrukturalizace budou v těchto oblastech pokračovat i nadále a mnoho oblastí potřebuje podporu, aby plně modernizovaly regionální ekonomiky a vytvořily znalostní ekonomiku;
1.24 znovu opakuje, že podporuje návrhy Komise na vytvoření fondu pro úpravu růstu v rámci jednání o strukturálních fondech EU na období let 2007 – 2013;
1.25 vítá nový podnět v souvislosti s návrhem na zřízení fondu pro přizpůsobení globalizaci, jehož cílem by bylo řešit závažné ekonomické a sociální šoky na místní a regionální úrovni, které vznikly v důsledku restrukturalizace spojené s globalizací a které místní a regionální samosprávy nemohly předvídat;
1.26 zdůrazňuje důležitost reformy SZP a politiky rozvoje venkova pro snížení škodlivých účinků restrukturalizace na zaměstnance v zemědělství a na venkovské obce a zvláště vyzdvihuje užitečnost politik vnitřního rozvoje.
iv. Průmyslová a podniková politika
Výboru regionů
1.27 podporuje přístup přijatý EU v dubnu 2004, kdy byla revidována průmyslová a podniková politika.
Tato revize zlepšila regulační rámec pro podniky, podpořila větší konkurenceschopnost a inovaci a zavedla koordinovanou aktivitu na odvětvové úrovni;
1.28 podporuje návrh obsažený ve sdělení, aby Evropská komise určila odvětví podléhající rychlým a dalekosáhlým změnám a prostřednictvím skupin na vysoké úrovni, které sdružují všechny zainteresované subjekty, a aby se soustředila na analýzu vývoje konkurenceschopnosti, možností a hrozeb pro životní prostředí, důsledků na regionální úrovni a opatření pro předvídání a řízení změn, která mohou být přijata na úrovni Společenství.
v. Politika hospodářské soutěže
VÝBOR REGIONŮ
1.29 konstatuje, že současné hlavní směry pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích byly zavedeny v říjnu 2004 bez konzultace s Výborem regionů nebo Evropským parlamentem;
1.30 zaznamenává, že Komise v červnu 2005 zveřejnila akční plán v oblasti státních podpor [2] (SAAP), který bude předmětem samostatného stanoviska VR.
VR dále konstatuje, že SAAP uvádí, že bude provedeno zhodnocení a úpravy hlavních směrů podpory v oblasti záchrany a restrukturalizace na přelomu let 2007 – 2008, a zdůrazňuje nutnost konzultace s Výborem regionů před zavedením nových hlavních směrů v roce 2009;
1.31 zdůrazňuje význam návrhu nařízení o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti (KOM(2004) 492), který uvádí, že pokud podniky mající prospěch z fondů ukončí produktivní činnost a případnou ztrátu pracovních míst v období sedmi let od rozhodnutí o financování, musí vrátit obdržené finanční prostředky (článek 56);
vi. Vnější politika
VÝBOR REGIONŮ
1.32 vítá prohlášení obsažené ve sdělení, že sociální agenda se vztahuje na vnější opatření a stanoví podporu zaměstnanosti, sociální politiky a slušné pracovní podmínky pro všechny.
Ve sdělení se dále uvádí, že cíle sociální agendy zahrnují podporu základních sociálních práv, rozvoj sociálního dialogu, sociální odpovědnost podniků a aktivní řízení změn na světové úrovni.
Tyto cíle povedou EU v jejích stycích s mezinárodními organizacemi, jako jsou MOP, OECD, OSN, MMF, Světová banka a WTO.
vii. Posílení partnerství pro změnu
VÝBOR REGIONŮ
1.33 podporuje poznámky obsažené ve sdělení, že Komise bude usilovat o partnerství pro změnu posílením sociálního dialogu, sdělením k sociální odpovědnosti podniků a vytvořením "fóra restrukturalizace";
1.34 se domnívá, že první fórum restrukturalizace, které se konalo v červnu 2005, bylo velmi úspěšné a těší se na zřízení fóra, které se bude konat pravidelně.
VR zvláště vítá záměr soustředit se na příštím fóru na místní a regionální úroveň;
1.35 souhlasí, že středem pozornosti navrženého sdělení o sociální odpovědnosti podniků by měly být osvědčené postupy, které podniky a zainteresované strany využívají, aby čelily restrukturalizaci.
Ve sdělení se uvádí, že je prokázanou skutečností, že podniky, které jsou lépe schopny řídit restrukturalizace sociálně odpovědným způsobem, jsou často podniky dosahující lepších výsledků, co se týká konkurenceschopnosti a přizpůsobení se trhu.
VR tyto závěry vítá;
1.36 vítá návrh obsažený ve sdělení, aby Evropské středisko pro sledování změn v Dublinu bylo vyzváno ke sledování restrukturalizací a k zajištění jejich kvantitativní a kvalitativní analýzy, což podpoří veřejnou rozpravu;
viii. Úprava regulačního a smluvního rámce
1.37 vítá v této části návrhy na opatření, jejichž cílem je modernizovat a zjednodušit právní předpisy stanovené v lisabonském akčním programu, a návrh na Zelenou knihu o pracovním právu, která bude analyzovat nové modely organizace práce a úlohu pracovního práva při zvládání restrukturalizací.
To umožní zabývat se podporou "zpětné restrukturalizace".
Tato opatření zahrnují přestávky na školení, studijní volno, dělení se o pracovní úvazek, práce na dálku nebo na částečný úvazek a jsou méně rušivá, než povinné propouštění spojené s agresivnější restrukturalizací;
ix. Druhá fáze konzultací s evropskými sociálními partnery o restrukturalizacích podniků a evropských radách zaměstnanců
1.38 souhlasí se sdělením, že sociální partneři musí být více zapojeni do předvídání a řízení změn a restrukturalizací;
1.39 vítá přístup Komise, pokud jde o revizi směrnice o radách zaměstnanců zahájené v dubnu 2004.
Komise navrhla k dohodě čtyři oblasti o úloze rad zaměstnanců při předvídání a řízení změn a restrukturalizací.
Tyto oblasti dohody zahrnují přijetí správných postupů a společných přístupů k restrukturalizacím.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 zastává názor, že hospodářská restrukturalizace na úrovni podniků je nevyhnutelnou součástí procesu modernizace při vytváření prozíravé ekonomiky založené na znalostech, ale zdůrazňuje, že je nezbytné posílit evropský sociální model, aby se zmírnily problémy, které může restrukturalizace způsobit jednotlivcům a místním komunitám;
2.2 souhlasí s Evropskou komisí, že "fórum restrukturalizace" bude hrát hodnotnou úlohu a že by budoucí fórum mělo analyzovat roli, kterou bude hrát při restrukturalizaci na místní a regionální úrovni;
2.3 žádá, aby byl proveden další průzkum reakcí vlád na restrukturalizaci podniků, zejména rolí a součinnosti správních orgánů na evropské, národní, regionální a místní úrovni, a rovněž další průzkum příčin restrukturalizace, zejména globalizace;
2.4 žádá, aby byly evropské, národní a místní politiky byly vytvořeny spíše s ohledem na jistotu zaměstnanosti, než na jistotu pracovního místa.
Tím by došlo k opuštění konceptu práce na celý život (jistota pracovního místa) a přešlo by se k situaci, kdy se zaměstnanci učí dovednosti, které jim umožní snadnější přesun mezi zaměstnáními (jistota zaměstnanosti);
2.5 zdůrazňuje roli Evropského střediska pro sledování změn a jeho roli při poskytování aktuálních informací o hospodářské restrukturalizaci, což dá charakter diskusi o předvídání a řízení změn;
2.6 klade důraz na potřebu větší koordinace politik EU s cílem přizpůsobit se změnám a řídit je a v souladu s doporučeními Komise navrhuje nutnost zapojit vzdělávací a profesní politiku do seznamu politik, které potřebují posílit svou koordinaci;
2.7 přeje si, aby existovala dobře fungující evropská strategie zaměstnanosti, která hraje klíčovou úlohu při přizpůsobování se změnám a jejích řízení a při vytváření pracovních míst v růstových odvětvích;
2.8 zdůrazňuje skutečnost, že restrukturalizace na úrovni podniků se řídí snadněji tam, kde místní a regionální orgány navrhly strategie hospodářského rozvoje, které podporují růst a zvyšují rozmanitost ekonomiky.
To přispívá k tomu, že bývalí zaměstnanci si snadněji najdou jiné zaměstnání;
2.9 bere na vědomí klíčovou roli, kterou hrají strukturální fondy EU a Evropský sociální fond při restrukturalizaci a řízení změn.
VR vyzývá členské státy, aby schválily rozpočet EU, který umožní orgánům místní a regionální správy modernizovat své ekonomiky, a tak snížit škodlivé účinky restrukturalizace na úrovni jednotlivých podniků, přičemž je nutné brát v úvahu, že jde o horizontální problematiku, která ovlivňuje všechny druhy regionů;
2.10 doporučuje, aby členské státy EU znovu zvážily fond pro úpravu růstu nebo fond pro přizpůsobení globalizaci prostřednictvím strukturálních fondů EU, jenž by EU umožnil intervenovat v případě, že místní nebo regionální ekonomika bude kvůli restrukturalizacím zasažena krizí; VR se domnívá, že tento fond by mohl intervenovat jen při dosažení regionálních mezních hodnot, jež jsou definovány počtem pracovníků, kteří byli postiženi nepředvídatelnou restrukturalizací, mírou nezaměstnanosti v regionu a dopadem na regionální hrubý národní důchod.
Souhlasí, že z fondu by měla být pokryta opatření na zmírnění šoku, co se týče lidského kapitálu, tj. prostřednictvím školení a přemístění pracovníků, a doporučuje zřízení tohoto fondu v rámci rozpočtu EU jako stálého nezávislého fondu s vlastním pevným ročním rozpočtem.
VR podporuje přidělení částky tomuto fondu ve výši 1 miliardy eur ročně;
2.11 doporučuje, aby se Evropská unie zabývala kroky ke zvýšení rozmanitosti venkovských ekonomik a zlepšení jejich konkurenceschopnosti, aby byly sníženy vážné následky zemědělské restrukturalizace; hlavně pro tyto účely zdůrazňuje významnou roli, kterou mohou plnit politiky vnitřního rozvoje;
2.12 ačkoli VR vítá návrhy průmyslové a podnikové politiky, doporučuje, aby Evropská komise úzce spolupracovala s orgány místní a regionální samosprávy za účelem určení odvětví, které procházejí prudkou změnou;
2.13 přeje si, aby byl konzultován, až budou revidovány hlavní směry v oblasti záchrany a restrukturalizace na přelomu let 2007 – 2008;
2.14 doporučuje, aby zřetele sociální agendy hrály klíčovou roli při jednáních s mezinárodními organizacemi a v kole jednání o rozvojovém programu z Dohá;
2.15 klade důraz na nutnost zodpovědného řízení změn a restrukturalizací na úrovni podniků a různých vrstev vlády a na nutnost zajistit, aby si zaměstnavatelé byli vědomi svých povinností.
VR doporučuje, aby toho bylo dosaženo různými způsoby na úrovni EU prostřednictvím posílení sociálního dialogu, sdělení o sociální odpovědnosti podniků a jednáních v souvislosti se směrnicí o radách zaměstnanců;
2.16 doporučuje, aby se podniky nejprve zaměřily na podporu "zpětné restrukturalizace".
Tato opatření zahrnují přestávky na školení, studijní volno, dělení se o pracovní úvazek, práci na dálku nebo na částečný úvazek a jsou méně rušivá, než povinné propouštění spojené s agresivnější restrukturalizací prostřednictvím uzavírání poboček.
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů: Zlepšit zdraví, bezpečnost a důvěru občanů: strategie v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele a k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí akční program Společenství v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele (2007 – 2013)
(2006/C 192/02)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise: Zlepšit zdraví, bezpečnost a důvěru občanů: strategie v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele a návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí akční program Společenství v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele (2007-2013), KOM(2005) 115 v konečném znění – 2005/0042 (COD),
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 2. června 2005 konzultovat s ním toto téma, v souladu s prvním odstavcem článku 265 a 152 Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku vypracováním stanoviska k tomuto tématu,
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise: Reakce na připomínkové řízení na vysoké úrovni o mobilitě pacientů a o rozvoji zdravotního zabezpečení v Evropské unii a ke sdělení Komise: Modernizace sociální ochrany pro rozvoj kvalitního, přístupného a pro budoucnost vhodného zdravotního zabezpečení a dlouhodobé péče: Podpora strategií jednotlivých států "otevřenou metodou koordinace", KOM(2004) 301 v konečném znění a KOM (2004) 304 v konečném znění (CdR 153/2004 fin) [1],
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise o zdravotní strategii Evropského společenství a na návrh Komise na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o akčním programu Společenství v oblasti veřejného zdraví (2001-2006), KOM(2000) 285 v konečném znění (CdR 236/2000 fin) [2],
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise: Posílení sociálního rozměru Lisabonské strategie: upevnění otevřené koordinace v oblasti sociální ochrany, KOM(2003) 261 v konečném znění (CdR 224/2003 fin) [3],
s ohledem na své stanovisko k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu, KOM(2004) 2 v konečném znění) (CdR 153/2004) [4],
s ohledem na svůj návrh stanoviska CdR 149/2005 rev. 2 přijatý dne 28. listopadu 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodajka: paní Bente Nielsen, členka Rady århuského hrabství (DK/SES),
přijal toto stanovisko na 63. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. února 2006 (jednání ze dne 16. února).
Výbor regionů
1.1 konstatuje, že ve sdělení Komise Zlepšit zdraví, bezpečnost a důvěru občanů: strategie v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele se navrhuje zdravotní a spotřebitelská politika, jaká umožní vytvoření vzájemně působících účinků při transferu vědomostí, metodologii a efektivnějším uplatňování správních zdrojů;
1.2 pozitivně vyzdvihuje úsilí Komise poskytnout jednotlivci lepší možnosti pro to, aby jeho rozhodnutí byla vedena vědomím důležitosti vlastního zdraví a aby nabyl zdravějších spotřebitelských návyků.
Ve sdělení se vyzdvihuje velký význam, jaký má zdraví jak pro obecné blaho občanů, tak i pro realizaci Lisabonské strategie, protože lepší zdravotní stav obyvatelstva přispívá k produktivitě Evropy, k podílu pracovních sil na zaměstnanosti a k trvalému růstu.
Vnitřní trh zboží a služeb, který odpovídá potřebám a požadavkům spotřebitelů, bude dále zvyšovat konkurenceschopnost EU;
1.3 zdůrazňuje, že hlediska zdraví a spotřeby by se měly brát v úvahu i v jiných oblastech politiky EU.
Pro dosažení celkových cílů v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele je nutná lepší koordinace politických procesů v ostatních oblastech, např. v politice zaměstnanosti a v zemědělství.
Tak například nepovede k cíli, jestliže EU stále ještě subvencuje spotřebu nezdravých potravin, např. mlékárenských produktů s vysokým obsahem tuku, popř. ve svém rozpočtu na rok 2005 podporuje tabákový průmysl 916 miliony eur – tato částka nesmírně překračuje oněch 14,4 milionů eur, které EU vynakládá na prevenci spotřeby tabáku.
Výbor proto vyjadřuje potěšení, že veškerá podpora tabákového průmyslu má do konce roku 2010 naprosto skončit;
1.4 podporuje žádost o vytvoření minimálního souboru práv na horizontálním základě, která budou mít všichni spotřebitelé při využívání služeb obecného zájmu (např. plyn a elektřina, poštovní služby, telekomunikace, voda), ať na národní nebo nadnárodní úrovni, založeného na zásadě univerzálního poskytování služeb (tj. univerzální přístup k službám všeobecného zájmu, které jsou podstatné pro život v moderní společnosti).
Jde o oblast, ve které by zásada univerzálních služeb měla mít nejvyšší důležitost a která musí odpovídat očekáváním spotřebitelů, co se týče přístupu, bezpečnosti, spolehlivosti, ceny, kvality a výběru.
1.5 spatřuje dále jako nezbytné sledovat účinky vnitřního trhu na zdravotnictví a na spotřebitelské návyky v členských státech.
Vzájemné působení předpisů Společenství a jednotlivých zdravotních a spotřebitelských politik se má při zajišťování vysoké úrovně ochrany zdraví a spotřebitele stanoveném ve Smlouvě vyhodnocovat v rámci iniciativ Společenství;
1.6 žádá o zvážení důraznější zájmů spotřebitelů v politice hospodářské soutěže EU s ohledem na vztah mezi ochranou spotřebitele a politikou hospodářské soutěže, formulovaný v článcích 81 a 82 Smlouvy o ES, které stanovují, že cílem pravidel hospodářské soutěže pro podniky je chránit konkurenci na trhu jako prostředek zvyšování prospěchu spotřebitele.
1.7 je názoru, že iniciativy Společenství je třeba zkoumat i vzhledem k jejich účinkům na oblast zdravotní politiky.
Toto šetření by se mělo zabývat tím, jak příslušná rozhodnutí ovlivňují zdraví obyvatelstva, a nejenom tím, jaký vliv mají jednotlivá opatření na organizaci a na strukturu zdravotnictví.
Kromě toho se také musí přezkoumat, jak opatření EU ovlivňují základní hodnoty, které jsou základem zdravotnictví v jednotlivých členských státech.
Při tom nelze ztrácet ze zřetele, že jedna a táž iniciativa Společenství může mít různé účinky od země k zemi;
1.8 přimlouvá se za demokratické a transparentní rozhodovací procesy a struktury odpovědnosti ve spotřebitelské oblasti.
Je zejména důležité, aby si potravinářský průmysl osvojoval ekologická a zdravotní hlediska a všem občanům, bez ohledu na jejich finanční možnosti, poskytoval čerstvé a výživné potraviny;
1.9 ohrazuje se proti tomu, aby se sloučení zdravotní a spotřebitelské politiky využívalo k tomu, že podniky budou v reklamě uvádět své produkty jako "podporující zdraví" nebo jako "lékařsky doporučené".
Výrobci nesmějí využívat strach z nemocí ani jako argument podporující prodej, ani svádět spotřebitele k mylnému předpokladu, že ty nebo ony potraviny mohou být náhradou zdravé a vyvážené výživy.
Rozhodující je, aby se podporoval vývoj směrem k lepšímu zdraví a ke zdravějším produktům a aby se v rámci evropské spotřebitelské politiky činila přítrž klamání spotřebitelů;
1.10 zdůrazňuje, že právní základy politiky Společenství na ochranu veřejného zdraví a politiky na ochranu zákazníka jsou zcela rozdílné.
V souladu s článkem 152 Smlouvy o ES v oblasti veřejného zdraví "činnost Společenství doplňuje politiku členských států".
Politika na ochranu spotřebitele stanovená v článku 153 Smlouvy o ES je však z velké části předmětem společného přístupu s ohledem na podporu práv spotřebitelů a ochranu jejich zájmů, zvláště co se týče dokončení vnitřního trhu.
Odvolávat se na společný právní základ těchto dvou politik je proto v rozporu se zásadou subsidiarity. Spotřebitelské právo EU nesmí vést k tomu, aby se stanovovaly specifické předpisy nebo právní ustanovení v oblasti zdraví, které budou v rozporu s organizací a orientací zdravotnictví v členských státech.
Avšak uvedení politiky ochrany spotřebitele do souladu s přísnými kritérii komplementarity a subsidiarity, která jsou oporou politiky veřejného zdraví, by mohlo mít negativní účinek na pravomoci EU k ochraně spotřebitelů;
1.11 proto se domnívá, že by bylo přesnější, aby Komise místo toho, že bude mluvit o strategii "ochrany zdraví a spotřebitele", ve svém sdělení zmiňovala pouze "ochranu veřejného zdraví a spotřebitele", což by bylo v souladu s pravomocemi EU, jak jsou stanoveny v článku 152;
1.12 vyzdvihuje, že sloučení zdravotní a spotřebitelské politiky nesmí vést k tomu, aby se pacienti ve zdravotnictví a spotřebitelé na trhu stavěli na stejný stupeň.
Trh zdravotnických služeb se v celé řadě podstatných bodů odlišuje od "normálního" trhu pro spotřebitele, jak je vidět na nejistotě, v jakém rozsahu se využijí zdravotnické výkony a kolik budou činit jejich náklady, externí účinky uplatnění zdravotnických výkonů a informační nerovnováha mezi poskytovateli a spotřebiteli/pacienty.
Nadto by se všem občanům – bez ohledu na jejich socioekonomické pozadí – měl poskytnout rovnoprávný přístup, respektive stejné možnosti využití zdravotnických služeb.
Členské státy musí mít nadále možnost stanovit si v náležitém rozsahu priority a musí zmíněným vadám čelit opatřeními a intervencemi;
1.13 doporučuje, aby se bez ohledu na sloučení oblastí ochrany zdraví a spotřebitele do společného programu i v budoucnu nezbytně braly v úvahu jejich zvláštnosti.
To se může dít cestou účelové vazby prostředků na ochranu zdraví, respektive na ochranu spotřebitele.
V programu Komise se podrobně popisuje rozdělování prostředků v období 2007-2013.
Pokud je to uskutečnitelné, měla by se vytvořit možnost, jak v dalším průběhu programu přeskupovat priority, třeba v rámci plánovaného vyhodnocování za tři roky.
To by bylo slučitelné se záměrem programu pracovat s pružnými akčními plány;
1.14 připouští, že v určitých oblastech zdravotnictví se jako žádoucí jeví silnější koordinace mezi členskými státy otevřenou metodou koordinace.
To platí třeba pro mobilitu pacientů a pro vzdělávání a nábor personálu ve zdravotnictví;
1.15 zastává názor, že se vytvářejí předpoklady pro dobrý zdravotní stav obyvatelstva v jeho bezprostředním okolí.
Zdravotnická zařízení při tom nejsou jediným rozhodujícím činitelem.
V oblasti zdraví jsou v mnohých členských státech za zdravotnictví a veřejné zdraví v obcích zodpovědné regionální a místní úřady.
Výbor regionů a regionální a místní orgány příslušné pro tyto oblasti by tak měly být schopné vykonávat vliv na celkovou zdravotní strategii Unie.
Zejména by se mělo stanovisko Výboru regionů brát v úvahu s ohledem na usnesení a iniciativy, které se týkají úkolů a sfér kompetence místních a regionálních úřadů ve zdravotnictví.
Regionální a místní územní orgány musí být zapojeny a rozhodovat např. při realizaci iniciativ k rozvoji zdravotních indikátorů a výkonnostních srovnání ("benchmarking"), a strategie pro zdraví veřejnosti v oblastech jako je zapojení a vliv, psychické zdraví, diety a výživa i alkohol;
1.16 vyslovuje se pro to, aby se občanská společnost povzbuzovala k účasti na rozvojové činnosti.
Spolurozhodování občanů u zdravotní a spotřebitelské politiky EU musí být zajištěno.
Důležité je, aby se relevantním sítím v oblasti zdraví a spotřebitelství dostalo podpory a sluchu na úrovni Společenství.
To platí například pro spotřebitelské organizace, pro spolky k ochraně zájmů pacientů a pro další relevantní sítě;
1.17 poukazuje na to, že Komise musí zajistit, aby se příslušní pracovníci výkonné agentury prokázali nezbytnou kvalifikací k tomu, aby realizovali a prováděli program Komise.
Tím se myslí kvalifikace v oblasti ochrany spotřebitele, respektive zdraví, ale i interdisciplinární kvalifikace;
1.18 je toho názoru, že novým členským státům se musí dostat zvláštní pozornosti, aby se mohlo čelit společným a budoucím výzvám v sektoru zdraví a spotřebitelství.
Nové členské státy by se měly zcela vědomě podporovat v rozvoji jejich zájmů v oblasti zdraví a spotřebitelství, aby se tak bojovalo s rozdíly a nerovnostmi v oblasti zdraví v EU a nastávalo pozvolné přibližování k nejvyšší úrovni v Unii.
Tak je například neuspokojivé, že podle výzkumů Eurostatu střední délka života v nových členských státech ve srovnání se starými členskými státy je daleko menší;
1.19 vítá, že v rámci navrhovaného programu Komise mohou se použít prostředky strukturálních fondů (Evropský fond regionálního rozvoje 2007-2013) ke zlepšení zdraví obyvatelstva.
Důležitá je pro Výbor informace, že tyto prostředky by se měly využívat výhradně v počáteční fázi projektů, ne však k jejich průběžnému uskutečňován;
1.20 pokládá za žádoucí, aby se státům sousedícím s EU věnovala zvláštní pozornost tak, aby se mohlo čelit společným a budoucím výzvám v zdravotním a spotřebitelském sektoru.
Tyto země by se měly naprosto vědomě podporovat při rozvoji jejich zdravotních a spotřebitelských zájmů, aby se tak zmenšovaly rozdíly a nerovnosti v této oblasti v EU a na jejích okrajích;
1.21 podtrhuje, že sloučením záležitostí spotřebitelských a zdravotních lze zajistit i větší vyrovnání uvnitř členských států, jelikož socioekonomické rozdíly jsou často příčinou odlišné situace v oblasti zdraví a spotřebitelství.
Nerovnostem uvnitř členských států, respektive mezi nimi musí se dostat zvláštní pozornosti.
Silnější soustředění na okrajové skupiny – k nim patří třeba lidé s nízkými příjmy, lidé s nadváhou a etnické minority – je nezbytné, proto aby se směrodatný záměr rovných příležitostí pro všechny stal skutečností.
Je také třeba zdůraznit význam vlastní zodpovědnosti jednotlivce za své zdraví.
Je žádoucí taková zdravotní a spotřebitelská politika, která podporuje zdravotně uvědomělé rozhodování, jelikož se tak může bojovat s nemocemi podmíněnými životním stylem.
Výzkumy ukazují, že skupiny na okraji společnosti častěji trpí zdravotními poruchami a nemocemi podmíněnými životním stylem.
Tím, že se bude pomáhat skupinám na okraji společnosti v tom, aby činily "zdravá" rozhodnutí, lze mírnit socioekonomické nerovnosti;
1.22 je názoru, že informace, které má šířit Komise, mají být pro příjemce užitečné.
Měly by se navrhnout metody k cílevědomému pořádání informačních kampaní, tak aby se oslovily žádoucí cílové skupiny.
Plánuje se dávat přednost interaktivním zprostředkovacím a informačním kampaním před zasíláním jednotvárných informačních materiálů.
Při distribuci informací na téma ochrany zdraví a spotřebitele by se mohlo ukázat jako zvlášť účelné oslovit zejména děti a mladistvé, tak aby se v časném životním období u nich působilo proti špatnému způsobu života, což by mělo dlouhodobé důsledky pro zdraví; Zde může být důležitá funkce předškolních zařízení, škol a spolků;
1.23 vyzývá Komisi, aby při své informační činnosti brala ohled na právo jednotlivých členských států moci si stanovit předpisy se zřetelem na práva a povinnosti u kalkulace nákladů ve zdravotnictví v souladu se systémem sociální jistoty toho kterého členského státu, jakož i podmínky platné pro různé výkony a pro práva spotřebitelů;
1.24 doporučuje, aby informace byly k dispozici tam, kde je po nich u občanů poptávka; a také by je mělo doprovodit kompetentní poradenství v jednotlivých členských státech.
Poskytování informací okrajovým skupinám je v místní a regionální zodpovědnosti.
Osvěta u okrajových skupin spadá pod místní a regionální kompetenci.
Také skupiny pacientů vyžadujících ochranu musí mít přístup k informacím na témata zdraví a spotřebitelství. Jednotný informační materiál pro všechny občany nerovnosti mezi různými společenskými skupinami uvnitř toho kterého členského státu jen ještě zvětší, jelikož výzkumy prokázaly, že právě skupiny lépe finančně situované lze oslovit informačními kampaněmi lépe než společenské skupiny znevýhodněné; Mají-li být kampaně úspěšné, musí být do celkového snažení zapojena i místní a regionální úroveň;
1.25 vyzývá Komisi, aby při sběru dat a v plánování informačních kampaní držela krok s rozvojem technologie a komunikace.
Jsou to oblasti, které se rychle mění.
Je důležité být vždy na současné úrovni vývoje, má-li se i v budoucnu zachovat účinné působení na veřejnost;
1.26 konstatuje, že vzhledem k tomu, že trh zemědělsko-potravinářských výrobků z velké části podléhá dovozu ze třetích zemí, v nichž záruky zdravotní nezávadnosti a pravosti mohou být nedostatečné ve srovnání s evropskými bezpečnostními normami, musí spotřebitelé dostat jasnou a úplnou informaci o sledovatelnosti těchto výrobků, aby si mohli kvalifikovaně vybrat;
1.27 vítá, že se Komise hodlá omezit pouze na několik, avšak velkoryse pojatých a pro veřejnost působivých informačních kampaní.
To navíc skýtá možnost pracovat efektivně, co se nákladů týče.
Důležité je, aby se společný sekretariát posuzoval nejenom podle kvantity realizovaných projektů, ale i podle výsledného účinku těchto projektů;
1.28 žádá Komisi, aby podpořila rozvoj práce na síti pro výměnu zkušeností a šíření osvědčených postupů. To je klíčová součást otevřené metody koordinace.
Výbor regionů by měl být k této činnosti přibrán a je třeba se postarat, aby regionální a místní orgány, které zodpovídají za zdravotnictví, mohly ovlivňovat celkovou zdravotní strategii Společenství;
1.29 podtrhuje, že Komise by měla udržovat těsný kontakt se světem výzkumu, aby zachovávala důvěryhodnost a věcnost svých informačních a preventivních kampaní.
Strukturovaná a koordinovaná spolupráce na evropské úrovni směřovaná k výměně zkušeností, k transferu vědomostí a podpoře rozvoje v oblasti ochrany zdraví a spotřebitele by mohla přinést členským státům významný dodatečný prospěch, což také Výbor zdůraznil ve svém stanovisku k sedmému rámcovému programu pro výzkum a vývoj (CdR 155/2005 fin).
Mělo by se to dít v souladu s evropským rámcovým programem pro výzkum;
1.30 je toho mínění, že členské státy musí mít přístup ke spolehlivým datům a kvalitativně hodnotným informacím, pokud chtějí podporovat osvědčené metody a porovnávat standardy a tak vytvářet nezbytné předpoklady k uskutečňování četných navrhovaných iniciativ v oblasti ochrany zdraví a spotřebitele.
Vytváření společných databank a indikátorů by mělo probíhat ve spolupráci s příslušnými dalšími činiteli po dohodě s OSN, OECD, Radou Evropy a WHO.
Záleží na jednotlivých členských státech, aby na základě pořízených srovnatelných dat a informací učinily opatření a zahájily nové iniciativy;
1.31 vítá, že prostředky v poměru k oběma stávajícím programům budou podstatně navýšeny.
Tím se jasně signalizuje, že ochrana zdraví a spotřebitele je významná jak pro kvalitu života jednotlivého občana EU, tak i pro konkurenceschopnost celé Unie;
1.32 konstatuje, že projednávání finanční základny ještě nebylo uzavřeno.
Konečný rozpočet závisí na probíhajících jednáních o finančním výhledu na období 2007-2013.
Výbor regionů by se přimlouval za to, aby tato oblast – tak jak se navrhuje v programu a v strategii – byla finančně zajištěna lépe.
Stanovisko Výboru regionů k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (2007 – 2013)
(2006/C 115/04)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (2007-2013), KOM(2005) 121 v konečném znění – 2005/0050 (COD),
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. dubna 2005 konzultovat tuto problematiku s Výborem regionů v souladu se články 265 a 156 Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí předsedy ze dne 19. května 2005 pověřit vypracováním stanoviska k tomuto tématu Komisi pro hospodářskou a sociální politiku,
s ohledem na návrh stanoviska CdR 150/2005 rev. 2 přijatý dne 23. září 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodaj: pan Harry Dijksma, člen výkonné rady provincie Flevoland (Nizozemsko/ALDE)),
vzhledem k tomu, že v nedávné minulosti vypracoval stanoviska k většině specifických programů obsažených v rámcovém programu pro konkurenceschopnost a inovaci, který Komise navrhla, a rovněž vypracoval stanoviska k různým dalším souvisejícím tématům a opakování těchto nadále platných názorů by postrádalo účinnost,
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání ve dnech 16.- 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu).
Přivítání rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci
1. Výbor regionů s uspokojením konstatuje, že Evropská komise tímto návrhem rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (2007-2013), reaguje na jeho přání, aby se zlepšila koordinace různých typů odvětvové politiky EU a aby se věnovala větší pozornost malým a středním podnikům a posílení konkurenceschopnosti.
Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci – řízení na několika úrovních
2. Podle názoru Komise její návrh zcela odpovídá principům subsidiarity a proporcionality.
Výbor na základě stávající praxe v zásadě souhlasí s argumenty, které Komise předkládá.
Shledává však, že pokud se týká provádění, není dána územním orgánům úloha, která by jim měla náležet z hlediska jejich podílu na zodpovědnosti za dobrou evropskou správu.
3. Výbor považuje rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci za zlepšení stávající situace.
Je však toho názoru, že rámcový program zůstává příkladem postupu od vrcholu k základně, což nevede nezbytně k nejlepším výsledkům.
4. Evropská unie musí odpovídající rámcovou politikou podněcovat vládní a podnikovou sféru, aby posílila své postavení v novém mezinárodním kontextu, jednat v tomto procesu jako iniciátor a tvůrce příznivého prostředí, který doplní svůj přístup od vrcholu k základně přístupem opačným a nebude zavádět příliš detailní programy směřující od vrcholu k základně, což redukuje roli partnerských orgánů na symbolickou.
5. Ekonomika se velice rychle internacionalizuje.
Výbor tudíž zastává názor, že rámcová evropská politika pro konkurenceschopnost a inovaci s odpovídajícím financováním je nyní nezbytná přes změny v rozdělení pravomocí mezi EU, členské státy a územní orgány.
6. Částečně v důsledku pákového efektu finančních příspěvků EU vzniká významná evropská přidaná hodnota.
Výbor zastává názor, že je třeba zajistit rámcovému programu pro konkurenceschopnost a inovaci dostatečné rozpočtové prostředky, aby tato politika mohla být zavedena v celé Evropě.
K uskutečnění záměrů Lisabonské strategie je tedy nezbytné úsilí co do obsahu politik a financování na všech úrovních správy.
7. V této souvislosti si Výbor klade otázku, zda Lisabonská strategie nadále nevychází z příliš lineárního myšlení a zda by nebylo prospěšnější uvažovat spíše o změnách trendů a použít jako východisko specificky evropské přednosti.
8. Síla Evropy spočívá v její rozmanitosti, nikoliv v nivelizaci.
V podpoře konkurenceschopnosti cestou inovace je tedy nutné uplatňovat politiku střiženou na míru.
Územní orgány jsou díky svým správním zkušenostem nejlepším místem, odkud je možné v dané oblasti podporovat konkurenceschopnost cestou inovace.
V blízkosti praktické roviny je i nejsnazší uplatnění integrovaného přístupu a dosažení podstatného synergického účinku, což umožňuje rychlé navázání kooperativních vztahů.
9. Územní orgány tedy musí jako plnoprávní partneři hrát ústřední úlohu při provádění této politiky v celé Evropské unii.
10. Výbor proto vyzývá všechny úrovně řízení k dalším inovacím v rámci jejich organizací a k hledání možností, jak stimulovat inovační akce v jiných subjektech.
Je nepochybné, že důvěryhodnost inovační politiky, a tím i její účinnost bude vyšší, když tyto orgány půjdou samy příkladem.
Zjednodušení a koherence rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci
11. Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci představuje sám o sobě zjednodušení stávající situace.
V zájmu koherence politiky a účinnosti by byl žádoucí jediný řídící výbor a jediný pracovní program namísto tří.
Je zřejmé, že pokud existuje více pracovních programů se stejným cílem, musí být pro dosažení optimálních výsledků dobře koordinovány.
12. Ve svém návrhu Komise uvádí vztahy politické povahy, kterými jsou spojeny různé součásti rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci, a vztahy mezi tímto programem a dalšími programy Společenství, především sedmým rámcovým programem pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace.
Tím vzniká koherentní obraz politiky. Bylo by žádoucí, aby roční pracovní programy jasně stanovily, jak je v praxi tato vazba mezi rámcovým programem pro konkurenceschopnost a inovaci a ostatními evropskými programy využitelná pro sestavení celkových akčních programů na úrovni národní, regionální a místní, které by byly skutečným zdrojem synergie.
13. Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci nabízí četné možnosti činnosti.
Především budou muset pracovní programy jasně stanovit, které akce jsou uskutečnitelné, kdy, pro koho a jakým způsobem; rovněž budou muset uvést, jaká kritéria Komise používá a jaké budou tedy reálné možnosti.
Navíc je důležité, aby regionální samosprávy měly přístup ke konceptům programů pro případné doplnění o své názory a připomínky z pozice iniciátorů konkurenceschopnosti.
Výbor si během vypracování pracovních programů přeje být informován obdobně jako Evropský parlament, aby případně mohl včas vyslovit své názory.
14. Evropské programy mají často pověst složitého a tedy obtížně přístupného systému.
Výbor proto vyzývá Komisi k vypracování stručných a jednoduchých postupů s jasnými parametry a minimální administrativní zátěží pro jednotlivé fáze od žádosti až k auditu, které by samozřejmě optimálně využívaly možnosti informační a telekomunikační techniky.
15. Z výše uvedených důvodů Výbor naléhavě vyzývá Komisi, aby delegovala na územní orgány, které k tomu mají předpoklady i motivaci, alespoň administrativní úkoly související se zaváděním.
Podnikavost a inovace
16. Výbor s uspokojením konstatuje, že Komise bere v úvahu celé rozpětí kategorie MSP, včetně mikropodniků a tradičních a rodinných podniků.
To platí rovněž pro úlohu finančních fondů a zprostředkovatelů na místní a regionální úrovni.
Politika příslušných evropských institucí i kontrolních a řídících orgánů nicméně často ztěžuje poskytování rizikového kapitálu smělejším iniciativám.
V tomto bodě je také žádoucí změnit politiku a právní předpisy.
17. Rámcový plán pro konkurenceschopnost a inovaci klade důraz na kooperaci včetně mezinárodní kooperace, kde se požaduje partnerství subjektů nejméně ze tří zemí.
Výbor doporučuje také zavedení dvoustranného partnerství vzhledem k účinnosti intenzivní kooperace dvou subjektů.
18. Aby se napomohlo malým a středním podnikům překonat překážky, které je dělí od plné kooperace, bylo by vhodné též podporovat kooperaci v malém měřítku mezi místními a regionálními podniky, která by případně mohla být předstupněm k rozsáhlejší kooperaci.
19. Výbor je potěšen skutečností, že mladí lidé jsou výslovně zmíněni jako cílová skupina specifického programu pro podnikavost.
Ze sociálního hlediska je však žádoucí věnovat pozornost rovněž podnikavosti příslušníků vyšších věkových skupin a menšin.
Politika informačních a komunikačních technologií
20. V oblasti programu na podporu informačních a telekomunikačních technologií doporučuje Výbor pro stimulaci trhu pracovat s celým technologickým řetězcem podobně jako v případě technologií životního prostředí, aby bylo možné zrychlit zavádění nezbytných aplikací a infrastruktury pro širokopásmové informační a komunikační služby a obdobné technologie.
21. Zcela stejně jako v oblasti služeb obecně není ani v oblasti veřejných služeb využívání informačních a telekomunikačních technologií dostatečné.
Výbor je toho názoru, že územní orgány by se zde rovněž měly snažit jít příkladem.
Pokud jsou jejich kapacity nebo finanční zdroje nedostatečné, měly by mít při hledání tvůrčích řešení možnost využít podporu jiných orgánů na úrovni národní nebo komunitární, přičemž by maximálně využívaly také vlastní zdroje v oblasti své zodpovědnosti.
Program "Inteligentní energie – Evropa"
22. V úvodní kapitole důvodové zprávy k návrhu Komise zmiňuje finanční nástroj pro životní prostředí (LIFE) jako jeden z existujících nástrojů spojených s rámcovým programem pro konkurenceschopnost a inovaci.
Dále v návrhu však o tomto nástroji není žádná zmínka, přinejmenším v explicitní formě.
Bylo by vhodné úlohu rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci vzhledem k nástroji LIFE ujasnit.
23. Výbor předpokládá, že s programem "Inteligentní energie – Evropa" bude koordinována nedávno zahájená kampaň za udržitelnou energii pro Evropu, která potrvá do roku 2008, přestože to návrh rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci nezmiňuje.
Státní podpora
24. Výbor vítá, že Evropská komise dne 21. září 2005 zahájila veřejnou konzultaci o pravidlech státní podpory na inovace (KOM(2005) 436 v konečném znění), ale lituje, že pro odpovědi byla stanoven příliš krátká lhůta.
Výbor by k tomuto tématu chtěl uvést následující:
- Výbor v souladu s cílem zjednodušovat vyjadřuje svou podporu integraci inovace do současných rozhodnutí místo vytváření rozhodnutí nových.
- Podporuje cíl zaměřit státní podporu v oblasti inovace na malé a střední podniky.
- Žádá o zastavení současné povolené kumulace podpory na inovaci a regionální podpory.
- Výbor by chtěl s ohledem na inovativní nové podniky vědět, proč jsou plánovány pouze "osvobození od [50 %] příspěvků na sociální zabezpečení a jiných místních či regionálních daní (tedy těch, jež nejsou odvozeny ze zisku)."
- Vítá skutečnost, že "státní podpora pro malé a střední podniky a/nebo činnosti od trhu vzdálené může podléhat mírnějším procesním pravidlům a může být zproštěna oznamovací povinnosti" (citace 24).
Výbor se však ptá, proč Komise klade takový důraz na "selhání trhu".
Komise připouští, že aktivity spojené s inovací jsou opravdu specifické tím, že jsou často vzdálené od trhu: Ze zkušeností vyplývá, že je velmi obtížné předem vědět, které inovační výrobky a služby se na trhu stanou úspěšnými. (citace 18).
Závěrečná poznámka
25. Výbor soudí, že stanovisko může přispět ke zvýšení účinnosti politiky růstu konkurenceschopnosti cestou inovace i k diskusi o finančních výhledech; věří, že navrhované uzpůsobení rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci přispěje k vyváženějšímu rozdělení zodpovědnosti a úkolů mezi různé úrovně evropské správy.
Stanovisko Výboru regionů k tématu "Ženy a chudoba v Evropské unii"
(2006/C 81/10)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na rozhodnutí Parlamentu ze dne 11. května 2005 konzultovat jej na téma "Ženy a chudoba v Evropské unii" v souladu s čl. 265 odst. 4 Smlouvy zakládající Evropské společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 19. května 2005 pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku přípravnými pracemi v této věci;
s ohledem na čl. 2 Smlouvy o ES [1], podle kterého je podpora rovnosti mužů a žen úkolem Společenství;
s ohledem na čl. 3 Smlouvy o ES, podle kterého je odstranění nerovností a podpora rovnosti mužů a žen průřezovým cílem politik Evropské unie;
s ohledem na čl. 13 Smlouvy o ES, který dává Komisi právo vyvíjet iniciativy s cílem potírat jakoukoli diskriminaci založenou mimo jiné na pohlaví;
s ohledem na čl. 141 Smlouvy o ES, který ukládá povinnost provádět princip platové rovnosti mužů a žen;
s ohledem na čl. 23 Charty základních práv Unie, který zajišťuje princip rovnosti žen a mužů ve všech oblastech;
s ohledem na závěry lisabonského summitu (v r. 2000), které stanovují dosažení cíle sedmdesátiprocentní míry zaměstnanosti obyvatel a šedesátiprocentní míry zaměstnanosti žen v produktivním věku do roku 2010;
s ohledem na rozhodnutí Rady, kterým se stanoví akční program Společenství týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů (2001-2005) [2];
s ohledem na své stanovisko k tématu Rovnost příležitostí mužů a žen v Evropské unii (CdR 161/1996 fin);
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise "K rámcové strategii Společenství ohledně rovnosti mužů a žen (období 2001-2005)" a k návrhu rozhodnutí Rady o programu týkajícího se strategie Společenství ohledně rovnosti mužů a žen (CdR 233/2000 fin) [3];
s ohledem na své stanovisko k návrhu směrnice Rady, kterým se zavádí princip rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a k poskytování zboží a služeb (CdR 19/2004 fin) [4];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise, kterým se stanoví hlavní směry druhého kola iniciativy Společenství EQUAL o nadnárodní spolupráci pro podporu nových metod potírání všech forem diskriminace a nerovnosti na trhu práce "volný pohyb dobrých nápadů" (CdR 96/2004 fin) [5];
s ohledem na své stanovisko ze dne 18. listopadu 2004 k Zelené knize o rovnosti a nediskriminaci v rozšířené Evropské unii (CdR 241/2004 fin) [6];
s ohledem na své stanovisko k nařízení o Evropském sociálním fondu [7] a k návrhu rozhodnutí, kterým se zavádí program Společenství pro zaměstnanost a sociální solidaritu – PROGRESS (CdR 240/2004 fin) [8];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise o sociální agendě (CdR 80/2005 rev.1) [9];
s ohledem na prohlášení 4. světové konference žen přijaté dne 15. září 1995 v Pekingu (Pekingská deklarace) a rovněž na akční program připojený k deklaraci;
s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí (ODM) a především na cíle "podpory rovnosti pohlaví a autonomizace žen" a "zlepšení mateřského zdraví";
vzhledem k tomu, že v souladu s Pekingskou deklarací "účast žen na hospodářském a sociálním rozvoji, rovnost příležitostí a plná účast na základě rovnosti, kde jsou ženy a muži jakožto zprostředkovatelé a příjemci udržitelného rozvoje služeb pro jednotlivce základními předpoklady k odstraňování chudoby prostřednictvím trvalého hospodářského růstu, sociálního rozvoje, ochrany životního prostředí a sociální spravedlnosti";
s ohledem na své stanovisko (CdR 151/2005 rev. 1) přijaté dne 29. června 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodajka: paní Mireille LACOMBE (Francie – SES), členka regionální rady Puy-de-Dome).
jednohlasně přijal toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 13. října).
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 se domnívá, že je třeba ocenit žádost Evropského parlamentu o vypracování stanoviska v tomto kontextu:
1.1.1 Ženy, zejména ty, které jsou samy s jedním nebo více dětmi a starší ženy, trpí nejistým postavením a chudobou více než muži; 17 % těchto žen stále ještě žije pod rizikovým prahem chudoby [10].
1.1.2 Přístup žen k adekvátně placenému zaměstnání je nejlepší zárukou proti nejistému postavení.
Zajišťuje jim nezávislost a samostatnost a pomáhá jim čelit rodinným roztržkám.
1.1.3 Ženy představují v Evropě asi polovinu ekonomicky aktivního obyvatelstva [11].
Ve všech zemích se pravidlem stala pracující žena, která má placenou práci.
Navzdory tomuto historickému vývoji na trhu práce nebylo dosaženo cíle šedesátiprocentní míry zaměstnanosti pro ženy, stanoveného lisabonským summitem (v r.
2000). Ve většině zemí je nezaměstnanost žen stále vyšší než nezaměstnanost mužů.
Také délka nezaměstnanosti diskriminuje ženy a to zejména v zemích jižní Evropy.
VÝBOR REGIONŮ
1.2 zdůrazňuje, že různé formy diskriminace, které postihují ženy, brzdí uskutečnění cíle Společenství:
1.2.1 Platy žen jsou stále nižší než platy mužů.
Navzdory směrnici z roku 1975 o principu platové rovnosti za tutéž hodnotu práce dosahuje rozdíl v ohodnocení žen a mužů asi 15 % [12].
Platová nerovnost ve skutečnosti odráží překážky a nevoli trhu práce k integraci žen za stejných podmínek jako mužů.
1.2.2 Formy flexibilního zaměstnání se více týkají žen a činí je ohroženějšími. Práce na částečný úvazek představuje 33,5 % zaměstnání žen a 6,5 % zaměstnání mužů (2002).
Během 10 let vzrostla dvakrát rychleji práce žen na částečný úvazek (4,7 bodů oproti 2,3 bodům).
Pokud není prosazena zaměstnavatelem, ženy jsou k ní nuceny nedostatkem kvalitních služeb pro hlídání dětí nebo věkem rodičů.
Každodenní dvojí práce žen snižuje kvalitu života.
V rozdělení domácích prací v páru nebylo dosaženo velkého pokroku, i když se v současnosti muži domnívají, že by měli hrát hlavní roli v oblasti rovnosti příležitostí.
Se samostatností, kterou ženy získaly díky zaměstnání, často ztratily v nejvíce znevýhodněných kategoriích kvalitu života.
Navzdory těmto omezením je "dobrovolně zvolený" částečný úvazek nebo přerušení práce po narození dítěte individuální reakcí na tyto složité situace.
To zesiluje riziko nejistoty v případě rozvratu rodiny.
1.2.3 Starší osoby jsou většinou ženy [13] a rozdíly v měsíčních důchodech jsou značné [14].
1.2.4 Násilí na ženách je nejvyšší a nejhorší diskriminace, kterou ženy podstupují.
Násilí vůči ženám má negativní dopad na jejich život, narušuje jejich osobní život, destabilizuje jejich profesní život a podporuje fenomén vyloučení ze společnosti.
Násilí vůči ženám se uvádí jako jedna z příčin nízké účasti žen ve veřejném a politickém životě.
Manželské násilí je jedním z hlavních důvodů přerušení rodinných vazeb.
VÝBOR REGIONŮ
1.2.5 lituje, že primární právo Evropské unie nemá žádný specifický právní základ, aby bylo možné jednat přímo proti násilí vůči ženám navzdory jeho přeshraničnímu rozměru a existenci ve všech zemích Evropské unie.
1.2.6 Problém obchodu se ženami a prostituce stále přetrvává; nejedná se o problém omezený na země původu a cílové země, ale týká se také tranzitních zemí.
Řešení této problematiky nelze omezit na dimenzi represivních opatření pouze v souladu s programy Generálního ředitelství pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost Evropské komise, vyžaduje také pozornost všech oblastí v boji proti vyloučení, a je nutné nabízet možnosti sociální, vzdělanostní a profesní integrace.
1.2.7 mimo jiné upozorňuje na specifickou situaci žen v národnostních menšinách Evropské unie, pro které je nesnadný přístup ke vzdělání faktorem vyloučení ze společnosti, stejně jako tíha některých tradic, což komplikuje jejich integraci do evropské společnosti.
VÝBOR REGIONŮ
1.3 hodnotí situaci tak, že právě nerovnosti zacházení mezi muži a ženami jsou příčinou nejistého postavení nebo rizika nejistoty a jejich důsledkem je riziko chudoby a vyloučení ze společnosti:
1.3.1 vítá, že legislativa Evropské unie týkající se potírání diskriminace patří mezi nejvyspělejší na světě a je většinou považována za účinný model;
1.3.2 zdůrazňuje, že i když síť právních expertů na aplikaci komunitárního práva o rovnosti zacházení mužů a žen zjistila, že "zásada rovnosti zacházení mužů a žen byla transponována do všech vnitrostátních právních systémů", poznamenává, že definice koncepcí přímé a nepřímé diskriminace stále "působí zjevné problémy".
Stejná síť právních expertů zjistila, že v určitém počtu členských států zůstává nevyřešenou otázkou definice pozitivní diskriminace a rovněž aplikace zásady obrácení důkazního břemena.
VÝBOR REGIONŮ
1.3.3 nicméně konstatuje, že provádění strategie (gender mainstreaming), která spočívá v zahrnutí dimenze rovnosti mužů a žen do všech makroekonomických politik, je nedostačující;
1.3.4 zdůrazňuje, že Soudní dvůr Evropských společenství usoudil, například ve svém usnesení ve věci C-285/98 Tanja Kreil (z 11. listopadu 2000), že právo nebýt diskriminován z důvodu pohlaví je podle práva Společenství základním právem a že je zapotřebí vysvětlit jasným způsobem jakoukoli výjimku.
Soud v tomto usnesení zároveň upřesňuje, že při stanovení dopadu jakékoli výjimky ze základního práva, jako je rovné zacházení s muži a ženami, je třeba respektovat princip proporcionality, který vyžaduje, aby výjimky nepřekročily hranice toho, co je vhodné a nutné k dosažení daného cíle;
1.3.5 připomíná, že politiky mající za cíl sladit rodinný a profesní život neodporují uznání práva žen na práci, a lituje, že jsou politiky mající za cíl motivovat ženy k návratu do domácnosti, pokud je cílem těchto politik snížit statistiky nezaměstnanosti.
1.3.6 konstatuje, že ve všech zemích Unie zůstává práce na částečný úvazek, jejíž podíl na celkové zaměstnanosti se pohybuje od 18 % v Unii do 15 až 10 % v nových členských státech a kandidátských státech, údělem žen, a s výjimkou Slovinska, České republiky či Kypru, většina z nich prohlašuje, jako např. v Řecku, v Portugalsku, v Itálii, ve Finsku a ve Švédsku, že tento druh práce vykonává nedobrovolně a přály by si pracovat na plný úvazek.
Ty, které si "zvolily" částečný úvazek (více než 40 % v Dánsku a ve Švédsku, více než 60 % ve Francii, v Lucembursku a ve Spojeném království), tak činí z důvodů odpovědnosti za rodinu.
1.3.7 zdůrazňuje, že nastolení vhodné rovnováhy mezi flexibilitou a jistotou zaměstnání je nezbytné při provádění základních cílů Lisabonské strategie, které doporučují pružnější organizaci práce.
K té by mělo docházet s ohledem na vytvoření příznivých podmínek pro práci na plný úvazek, sociální soudržnost a zavedení trhu práce podporujícího zařazení do zaměstnání.
1.3.8 souhlasí s pružnější organizací práce, která nebude v rozporu s ambicí profesní rovnosti mezi muži a ženami v Unii;
1.3.9 souhlasí s definicí nepřímých diskriminací na evropské úrovni jako se zdánlivě neutrálním ustanovením, kritériem nebo metodou, která ale může vytvořit specifickou nevýhodu pro jedno nebo druhé pohlaví a to bez objektivního a oprávněného důvodu.
Účinky nepřímých diskriminací jsou pro ženy ničivé; vyplývají z veřejných politik, které opomíjejí dimenzi pohlaví a před svým prováděním neberou dostatečně v úvahu hodnocení různorodých dopadů, které budou mít na muže a ženy;
1.3.10 konstatuje, že i když se zásada poskytování rovných příležitostí mužům i ženám objevuje v programových dokumentech regionálních politik prováděných na úrovni členských států, není systematicky aplikována při provádění těchto programů; genderový rozměr je často pouze uveden, aniž by došlo k jeho skutečnému zapojení do daných projektů.
Vyzývá evropské územní samosprávy, aby věnovaly více pozornosti možnostem, které jim nabídla strategie pro poskytování rovných příležitostí mužům i ženám ve všech stádiích vypracování a provádění regionálních politik.
1.4 Problematika feminizace chudoby ve světovém kontextu
VÝBOR REGIONŮ
1.4.1 již měl příležitost uvítat, že Evropská komise považuje rovnost mužů a žen za klíčový cíl vnější a rozvojové politiky EU a rovněž za zásadní prvek základních pracovních norem přijatých na mezinárodní úrovni [15];
Ze zjištění Mezinárodní organizace práce vyplývá, že 70 % z 1,3 miliardy chudých na světě (tj. lidí, kteří žijí z částky odpovídající méně než 1 USD na den) jsou ženy.
1.4.2 V tomto kontextu je stále relevantní pekingský akční program, a zejména čtyři strategické cíle vztahující se přímo na oblast "ženy a chudoba":
- "revize, přijetí a zavedení makroekonomické politiky a strategie rozvoje odpovídající potřebám a úsilí žen žijících v chudobě",
- "přezkoumání právních předpisů a administrativní praxe s cílem zajistit rovnoprávnost ve vztahu k ekonomickým zdrojům a větší přístup žen k těmto zdrojům",
- "otevření přístupu žen ke spoření a mechanismům a úvěrovým institucím",
- "vypracování metod a zohlednění specifik obou pohlaví a hledání prostředků k boji proti feminizaci chudoby".
1.4.3 Realizace těchto strategických cílů by se však neměla omezit pouze na vnější a rozvojovou politiku EU, ale měla by také tvořit základ boje proti feminizaci chudoby v EU.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 je toho názoru, že místní a regionální samosprávy stojí nejblíže občanům při potírání vyloučení ze společnosti;
2.2 se domnívá, že je běžné potírat chudobu a že je prioritní odstranit na místní a regionální úrovni nerovnosti, které jsou její příčinou;
2.3 vyzývá členské státy, aby podporovaly služby obecného zájmu schopné zabezpečit zaměstnanost žen, upevnit právo na sociální ochranu jednotlivců a bojovat proti feminizaci chudoby;
2.4 zdůrazňuje meze přístupu k sociální ochraně imigrantek, které jsou často brány v úvahu jen jako manželky nebo dcery mužů imigrantů;
2.5 žádá, aby byly na odpovídající vládní úrovni více brány v úvahu problémy týkající se násilí vůči ženám;
2.6 žádá odpovídající orgány na vládní úrovni, aby se zabývaly také specifickými podmínkami různých skupin žen: žen s postižením, žen v pokročilém věku a žen z venkova, a nabídly pro ně řešení, která odpovídají jejich přídavným specifickým problémům.
2.7 vyzývá členské státy, aby určily rovnější práva ohledně placené rodičovské dovolené, zejména proto, aby se mohli otcové aktivněji účastnit výchovy dětí;
2.8 připomíná, že přistoupení zemí střední a východní Evropy k Evropské unii vyvolalo v ženách, které v těchto zemích žijí, očekávání, že transpozice evropských právních předpisů o rovnosti mužů a žen přispěje k rovnoprávnosti a nabídne jim nové příležitosti;
doporučuje tedy, aby byl na základě statistik zaměřených na muže a ženy prostudován dopad ekonomické a politické transformace členských států, ve kterých došlo od roku 1989 ke změně systému, na skutečnou situaci rovnosti mužů a žen.
Tato studie by mohla být začleněna do pracovního programu Evropského genderového institutu;
2.9 s politováním konstatuje vzrůstající vliv náboženského fundamentalismu, který usiluje o omezení nebo zrušení práv žen v oblasti sexuálních a mateřských práv a jenž v posledním desetiletí zaznamenaly všechny územní samosprávy;
2.10 zdůrazňuje, že ženy mají být povzbuzovány, aby využily příležitostí k podnikání, aby se zúžil genderový odstup v evropské zaměstnanosti, což je zásadně důležité pro hospodářskou budoucnost a prosperitu Evropské unie; je také třeba podporovat na úrovni vlády přístup žen k novým technologiím;
2.11 zdůrazňuje však meze přístupu k těmto příležitostem pro nejchudší ženy, a to z důvodu jejich zranitelnosti, jejich sociální křehkosti a nedostatečné důvěry, která jim je zpravidla věnována v odvětví úvěrů a přístupu k financování tvorby podniků a činnosti.
2.12 žádá odpovídající orgány na vládní úrovni, aby vytvořily potřebné prostředky pro podporu účasti žen na politickém životě.
2.13 považuje za prioritní zavést účinné prostředky pro potírání samotného zdroje nerovností.
Faktory vyloučení nejvíce znevýhodněných jedinců ze společnosti jsou zejména tyto:
- příliš mnoho žen v málo kvalifikovaných zaměstnáních, což je důsledkem jak nevhodné profesní orientace, tak častého neuznání jejich kvalifikace a skutečnosti, že v těchto zaměstnáních zůstávají bez dalšího postupu;
- rozvoj nucené práce na částečný úvazek, která negativně postihuje ženy tím spíše, že je často spojena s posunutou pracovní dobou, čímž je ještě obtížnější sladit zaměstnání, rodinné povinnosti a společenský život;
- druh pracovních příležitostí pro ženy, které kromě obtíží se začleněním do trhu práce způsobují i jejich nejisté postavení;
- nepřiměřenost předškolních zařízení pro děti a zařízení pro starší osoby potřebující opatrování, která se jeví jako nedostačující; kvalitní, finančně dostupná zařízení tohoto typu jsou podmínkou pro začlenění do trhu práce a společenského života.
VÝBOR REGIONŮ
2.14 v rámci boje proti pauperizaci žen považuje za důležité, a to jak v rámci EU, tak mimo EU, aby byl kladen velký důraz na rovný přístup ke vzdělání, vymýcení negramotnosti žen, zlepšení přístupu žen k odbornému vzdělávání, vědeckému a technickému vzdělávání a k celoživotnímu vzdělávání a rovněž na zlepšení přístupu žen k novým informačním technologiím, především pro venkovské obyvatelstvo;
2.15 je toho názoru, že je třeba využít schopností žen jako hybné síly regionálního rozvoje:
- slaďování pracovního, rodinného a soukromého života je důležitým přínosem pro dosažení lepšího pracovního výkonu a vyšší míry porodnosti;
- mnoho žen, jež jsou ve věku, kdy by mohly být matkami, musí "volit" mezi kariérou a výchovou dětí;
- vhodné politiky podporující pracující rodiče by mohly zvýšit míru porodnosti a zaměstnanosti;
- ženy, které se skutečně rozhodnou zcela se věnovat svým dětem v předškolním věku, musejí mít dosažitelné poradenství a přípravu, které jim usnadní návrat na trh práce a minimalizují nežádoucí dopady v oblasti kariérního postupu.
2.16 zdůrazňuje potřebu bojovat proti překážkám profesního znovuzařazení žen, které přerušily svou kariéru: nerovný přístup ke zdrojům ubytování, školení, obnovení úrovně, nerovný přístup k pracovním příležitostem, diskriminace na trhu práce z důvodu věku, rodinných povinností.
VÝBOR REGIONŮ
2.17 se opětně hlásí k přísnému dodržování principu subsidiarity:
legislativa Společenství musí zaručit svobodu volby správních celků ohledně způsobů organizace a vykonávání jejich výsad v souladu s ustanoveními národní legislativy;
v kontextu decentralizace představují místní a regionální samosprávy vhodnou úroveň pro podporu dialogu s místními obyvateli, zhodnocení potřeb a poskytnutí konkrétních řešení problémů v oblasti nerovnosti mužů a žen prostřednictvím svých volených zástupců.
2.18 podporuje rozpočtový orgán Společenství v tom, aby snížil hranici finanční způsobilosti projektů předložených v rámci programů Společenství, které se týkají aplikování rovnosti mužů a žen, aniž by došlo ke snížení jejich limitů. A to tak, aby byl rozměr projektů, zejména těch, které jsou zaměřeny na výměnu osvědčených postupů, a rovněž těch, které jsou zapojeny do projektů decentralizované spolupráce, přizpůsoben spolufinancování, jež jsou nevládní organizace působící na místní a regionální úrovni schopny poskytnout.
Kromě toho by měly mít ženské organizace, které jsou aktivní na místní, regionální nebo národní úrovni a které jsou schopné realizovat přeshraniční projekty, možnost získat finanční prostředky na projekty a nebýt z této možnosti vyloučeny, protože nejsou organizovány na evropské úrovni;
2.19 navrhuje vytvoření zvláštních programů pro územní samosprávy, které budou mít za cíl povzbuzovat je k provádění:
- programů zaměřených na začlenění dimenze rovnosti do všech územních politik a do všech etap jejich vypracování (gender mainstreaming);
- programů, jejichž cílem je lépe zohlednit potřeby žen a využít finanční prostředky podle příslušnosti k pohlaví při stanovování rozpočtu (gender budgeting);
- informačních programů pro zvolené zástupce a školení pro zaměstnance orgánů územní správy, aby mohli v praxi lépe provádět politiky rovnosti mužů a žen;
- nadnárodní spolupráce pro šíření dobrých zkušeností v oblasti rovnosti mužů a žen;
- nových forem řízení a správy, jejichž prostřednictvím ženy dosahují nejvyšší úrovně všech nejdůležitějších instancí, s cílem podpořit lepší politické šíření těchto otázek.
2.20 navrhuje, aby Evropská komise vypracovala příručku osvědčených postupů pro evropské územní samosprávy, která se bude týkat realizace genderových politik;
2.21 vyzývá evropské územní samosprávy, aby prováděly genderovou politiku, která je součástí jejich projektů týkajících se decentralizované spolupráce, například projektů zaměřených na přístup žen ke vzdělání, ale také na přístup žen k mikrofinancování obchodní činnosti;
2.22 bere na vědomí, že dne 31. května 2005 Komise předložila návrh rozhodnutí k "Evropskému roku rovnosti příležitostí pro všechny (2007) – směřujeme ke spravedlivější společnosti", ke kterému se VR vyjádří ve svém stanovisku k tomuto tématu.
Nicméně aby mohl být rok 2007 novým impulsem pro konkrétní aplikaci evropských právních předpisů zaměřených na boj proti diskriminaci a především genderové diskriminaci, vyzývá Výbor regionů ostatní evropské instituce, aby od nynějška sloužily jako informační a akční jednotky pro evropské územní samosprávy.
2.23 připomíná nezbytnost územní soudržnosti ve finančních výhledech na období 2007-2013 a zdůrazňuje, že je důležité, aby budoucí strukturální fondy pokračovaly v podpoře místních iniciativ žen zejména v nejvíce znevýhodněných regionech EU.
Stanovisko Výboru regionů k tématu Zelená kniha "Nová mezigenerační solidarita jako odpověď na demografické změny"
(2006/C 115/13)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na Sdělení Evropské komise k Zelené knize "Nová mezigenerační solidarita jako odpověď na demografické změny", KOM(2005) 94 v konečném znění;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. března 2005 konzultovat Výbor regionů v této věci podle článku 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí předsedy VR ze dne 10. ledna 2005 pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na sdělení Komise "Směrem k Evropě pro všechny věkové skupiny: podpora prosperity a mezigenerační solidarity" KOM(1999) 221 v konečném znění;
s ohledem na vlastní stanovisko ke zprávě Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů vypracované na žádost Evropské rady během jejího zasedání ve Stockholmu "Zvýšit míru zaměstnanosti a prodloužit aktivní život", KOM(2002) 9 v konečném znění (CdR 94/2002 fin) [1];
s ohledem na sdělení Komise "Odpověď Evropy na stárnutí světové populace: podpora hospodářského a sociálního pokroku ve stárnoucím světě – příspěvek Evropské komise k 2. světovému shromáždění o stárnutí", KOM(2002) 143 v konečném znění;
s ohledem na vlastní stanovisko ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o imigraci, integraci a zaměstnanosti, KOM(2003) 336 v konečném znění (CdR 223/2003 fin) [2];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů s názvem "Zvýšit zaměstnanost starších pracovníků a oddálit odchod z trhu práce", KOM(2004) 146 v konečném znění (CdR 151/2004 fin) [3];
s ohledem na své stanovisko k "Zelené knize o přístupu EU k řízení ekonomické migrace", KOM(2004) 811 v konečném znění (CdR 82/2005 fin);
s ohledem na svůj návrh stanoviska CdR 152/2005 rev. 1 přijatý dne 23. září 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodaj: pan Línek, 1. náměstek hejtmana Pardubického kraje (Česká republika/ELS);
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 17. listopadu).
1. Připomínky Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na některé hlavní otázky projednané v Zelené knize:
Výzvy evropské demografie
1.1 se domnívá, že veřejné politiky na evropské, národní, ale i regionální a municipální úrovni musejí brát v potaz současné demografické změny v Evropě;
1.2 se domnívá, že diskuse o demografickém vývoji a řešení jeho důsledků se musí odehrávat na evropské, národní, regionální i místní úrovni, a že tato diskuse souvisí s prováděním Lisabonské strategie a musí poskytnout odpovědi na otázky, jak
- posílit mezigenerační solidaritu lepším sociálním začleňováním mládeže, důchodců a seniorů;
- podpořit kvalitu života, dobré zdraví pro všechny a celoživotní vzdělávání i po odchodu do důchodu;
- zajistit, aby výrobní systémy a systémy sociálního zabezpečení odpovídaly požadavkům stárnoucí společnosti;
- zajistit, aby na stárnutí byl brán zřetel ve všech oblastech politické činnosti;
- podpořit sociální podmínky rodin a samostatně žijících rodičů;
se domnívá, že by se mělo vytvořit všestranně příznivější společenské klima a podmínky pro rodiny, pro děti a jejich rodiče nebo pěstouny a závislé osoby a jejich příbuzné, umožňující lidem realizovat vlastní životní strategie v naplňování partnerských a rodičovských plánů, a respektovat přitom diferencované zájmy a potřeby různých rodinných typů a členů rodin.
Hlavním předpokladem je zajištění ekonomické existence rodin a vytvoření příležitostí.
V tomto kontextu se hospodářská politika a politika trhu práce stávají nezbytným předpokladem pro úspěšnou rodinnou politiku;
1.3 se domnívá, že lepší sladění pracovní kariéry a rodinného života může přispět ke zlepšení situace při výchově dětí a péči o závislé osoby, např. v podobě nabídky služeb pro rodiny a zavedení nových opatření týkajících se rodičovské dovolené, z níž budou mít prospěch oba rodiče;
1.4 se domnívá, že vyrovnanějšímu rozdělení povinností v domácnosti a v rodině mezi muže a ženy lze napomoci nabídkou služeb ze strany státu a soukromého sektoru, avšak při zachování spoluúčasti obou partnerů podle jejich možností a vzájemné dohody, při respektování rovnoprávného postavení mužů a žen;
1.5 navrhuje, aby účast žen na trhu práce byla podporována.
Za účelem dosažení tohoto cíle by měla být vytvořena a prosazována účinná opatření včetně nápravných opatření, aby nebyly diskriminovány rodiny s jedním rodičem;
1.6 se domnívá, že rozvoj sociálně-vzdělávacích služeb pro děti do tří let věku a zařízení pro péči o seniory a závislé osoby ze strany veřejného i soukromého sektoru lze zlepšit – pokud tak ještě nebylo učiněno – vytvořením legislativních podmínek pro vstup soukromého sektoru do této oblasti, např. úlevami pro provozovatele i uživatele těchto služeb;
1.7 zdůrazňuje, že přístup rodičů, zejména mladých párů, na trh práce, profesní seberealizaci a možnost mít tolik dětí, kolik chtějí, musí vycházet zejména z jejich vlastní iniciativy za podmínky odstranění diskriminace rodin s dětmi;
1.8 se domnívá, že současné demografické změny v Evropě vytváří tlak na trh práce a sociální zabezpečení.
Zdůrazňuje naléhavou potřebu pozitivních opatření ke zlepšení postavení starších pracovníků na trhu práce a přiměřených politických reakcí, které nejen zvrátí tento vývoj, ale přinesou nové příležitosti pro lepší kvalitu pracovního života, právo na celoživotní vzdělávání, větší flexibilitu ve volbě důchodových programů, integraci těch, kteří jsou znevýhodněni sociálně nebo se setkávají s diskriminací na trhu práce, a podle potřeby pozvolnou pozitivní motivaci pro zvyšování počtu let v aktivním zaměstnání.
Domnívá se, že by měla být zahájena široká diskuse ohledně práva všech na důchod na přijatelné úrovni, včetně pracovníků v atypických profesích nebo lidí z vysoce rizikových skupin;
1.9 je toho názoru, že v důsledku klesajícího počtu osob schopných práce budou k zajištění další generace kvalifikovaných pracovních sil nezbytné analýzy trhu práce zkoumající potřeby, a intenzivnější součinnost všech společenských skupin.
Žádoucí je zejména podnikatelská odpovědnost v oblasti vzdělávání s cílem poskytnout studijní místa podle potřeby, cílený nábor profesí, paralelní opatření jako např. systém vzdělávání, který omezuje teorii a soustředí se na praxi, zvýšení podílu osob oprávněných ke studiu, jakož i opatření umožňující většímu počtu absolventů studia setrvat i v ekonomicky slabších regionech;
1.10 zdůrazňuje, že informace jsou základním nástrojem pro zajištění povědomí populace přistěhovalců nejen o dostupných zdrojích, ale také o specifické povaze společnosti, v níž se rozhodli žít;
1.11 poznamenává, že přistěhovalectví samo o sobě nemůže vyřešit všechny problémy vyplývající z demografického stárnutí obyvatelstva ani nahradit hospodářské reformy nebo potřebu větší flexibility trhu práce, může však být doplňkovým faktorem při řešení současného demografického vývoje v Evropě;
1.12 se domnívá, že imigrace musí být považována za přínos pro evropské společnosti, avšak nemůže být jediným řešením stárnutí evropské populace.
Politiky integrace přistěhovalců, zvláště mladých lidí a starších přistěhovalců, které jsou zásadní pro zajištění sociální soudržnosti ve stále více multikulturním prostředí, jakým je Evropa 21. století, by se měly uplatňovat v rámci hospodářské, kulturní a sociální oblasti.
Nedostatečná integrace přistěhovalců s sebou však může za krátkou dobu nést riziko růstu sociálních výdajů státu.
Je toho názoru, že boj proti diskriminaci (spojené zejména s příslušností k menšině) by měl být zintenzívněn a že členské státy a místní a regionální samosprávy by měly být nabádány k výměně informací o osvědčených postupech;
1.13 se domnívá, že nástroje Společenství, zvláště právní rámec boje proti diskriminaci, strukturální fondy a strategie zaměstnanosti mohou aktivně posilovat integraci imigrantů do evropského hodnotového žebříčku;
1.14 se domnívá, že vhodná migrační politika EU by mohla státům značně pomoci čelit problémům, které s sebou imigrace přináší, mohla by pomoci integrovat přistěhovalce legálně sídlící v Unii a mohla by také tvořit významný krok kupředu v boji proti nelegální imigraci a v plnění potřeb zahraničních pracovníků na trzích práce členských států;
Nová mezigenerační solidarita
1.15 zdůrazňuje nezbytnost komplexní výchovy dítěte v sociálně-kulturní a hodnotově orientovanou osobnost schopnou vést plnohodnotný život a reagovat na různé životní situace s vizí vlastních představ.
Stabilní rodinné zázemí umožňuje zdravý fyzický a psychický vývoj dětí, a tím fungování hospodářských a sociálních systémů ve společnosti;
1.16 zdůrazňuje nutnost považovat nezletilé za aktivní, účastnící se a kreativní osobnosti, které jsou schopny změnit své osobní a sociální prostředí, objevovat a plnit potřeby své i jiných, a zdůrazňuje, že základní obsah práv nezletilých nesmí být ovlivněn nedostatkem základních sociálních zdrojů.
1.17 se domnívá, že je třeba ocenit úlohu, kterou hrají územní orgány v oblasti vzdělávání v řadě členských států. Zdůrazňuje, že změny v počátečním vzdělávání jsou důsledkem nového pojetí celoživotního učení, jehož klíčovými požadavky jsou – zajistit rovné příležitosti ke vzdělávání a umožnit plné zapojení do společnosti.
Vzdělávání dospělých je nutné propojit s počátečním vzděláváním s respektováním rozmanitosti vzdělávacích potřeb jednotlivých skupin;
1.18 se domnívá, že vzdělávací systém může zajistit příznivé podmínky přechodu ze školy do pracovního života mladých lidí tím, že se propojuje počáteční vzdělávání se zaměstnáním a dalším studiem, kombinuje se vzdělávání a podnikové praxe, a funguje dobře organizovaná informační a poradenská soustava zejména na regionální a místní úrovni;
1.19 se domnívá, že k zohlednění specifických potřeb každé věkové skupiny vedoucích k modernizaci organizace práce mohou přispívat krátkodobé možnosti střídání plného a zkráceného úvazku u mužů i žen, pružná pracovní doba nebo nové formy zaměstnanosti – práce doma apod.;
1.20 je přesvědčen, že cíl, stanovený na summitu Evropské rady ve Stockholmu ve dnech 23. a 24. března 2001, jenž spočívá ve zvýšení zaměstnanosti o 50 % pro věkovou kategorii mezi 55 a 64 lety do roku 2010, a to jak žen, tak mužů, bude moci být splněn pouze tehdy, půjde-li zvýšení průměrného věku pracujících ruku v ruce se zlepšením organizace práce, zejména v oblasti celoživotního vzdělávání;
1.21 je toho názoru, že by staří lidé měli být více zapojeni do projektů a činností občanských iniciativ, ať už se jedná o opatrování dětí a mládeže, péči o staré lidi, oblast kultury i péči a opatrování velmi starých osob.
Opatrování a sousedská péče starých lidí o jiné staré lidi brání jejich osamění, posiluje zdraví a zajišťuje jejich začlenění do společnosti;
1.22 se domnívá, že účast seniorů na hospodářském a společenském životě lze uskutečňovat pomocí vytváření podmínek na pracovištích, aby senioři mohli pracovat s ohledem ke svým možnostem.
Není všeobecným pravidlem, že starší občané jsou v zaměstnání méně produktivní než ostatní.
Ve společenské oblasti je nutné motivovat seniory k podpoře svých dětí předáváním osobních znalostí a zkušeností;
1.23 se domnívá, že mobilita důchodců mezi členskými státy vyžaduje vytvoření legislativního nástroje, který bude řešit sociální ochranu a zdravotní péči v rámci migrace uvnitř EU;
1.24 je toho názoru, že by se mělo rozlišovat mezi starobními důchody a příspěvky zdravotně postiženým osobám;
1.25 nerovnost mezi muži a ženami v důchodu je výsledkem značného platového rozdílu mezi muži a ženami, diskriminace v zaměstnání a nedostatečných možností vzdělávání pro ženy, dále nedostatečnosti politik pro sloučení profesního života s osobním a nedostatečnosti sociálních služeb, která je typická pro většinu zemí Evropské unie.
Skutečná politika rovnosti příležitostí mužů a žen spolu s podporou rodičovské dovolené pro muže související s péčí o děti či seniory může napomoci zlepšení důchodu žen.
Orgány veřejné správy se musí angažovat v potírání chudoby starých žen;
1.26 se domnívá, že podpora seniorů by měla vycházet z principů tradičního a moderního celoživotního vzdělávání (např. v podobě tzv. e-learning).
V rámci zavádění nových forem pracovních aktivit podporovat práci z domu, využívat internet a jiné moderní technologie.
Senioři by se měli více účastnit veřejného života, mělo by být podporováno jejich setrvání na trhu práce, které může pro společnost znamenat získání významných pracovních a ekonomických zdrojů.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 souhlasí s tím, že politika zaměstnanosti a sociální politika EU by měla zaujmout systematický a celoživotní postoj k podpoře reformy a provádění lisabonské agendy;
2.2 doporučuje, aby regionální a místní správní orgány navrhly v oblastech, pro něž jsou způsobilé, integrovanou politiku na pomoc nezletilým v dosažení jejich potenciálu pomocí zajištění příslušných zdrojů, zejména co se týče práv stanovených v právních předpisech každého členského státu a v Listině základních práv v oblasti práv nezletilých;
2.3 je přesvědčen, že EU by měla zvýšit informovanost politických a soukromých účastníků o celoživotních účincích prostřednictvím hodnocení dopadu politických iniciativ týkajících se kvality práce, sladění pracovního a soukromého života, pracovní doby, celoživotního vzdělávání, péče o děti a ostatní závislé osoby, kvality života, rovnosti příležitostí, sociálního začleňování a modernizace sociálního zabezpečení;
2.4 zdůrazňuje, že EU by měla navázat na Zelenou knihu o demografických změnách a iniciovat další diskuse o významu celoživotních politik v různých politických arénách: Radě ministrů, Sociálním a občanském dialogu, příslušných agenturách EU atd.;
2.5 je přesvědčen, že EU by měla sponzorovat více výzkumu s cílem rozšířit znalostní základnu o změnách pracovních životopisů a jejich celoživotního účinku na příjem, zaměstnanost, sociální zabezpečení a sladění pracovního a soukromého života;
2.6 vyzývá jak EU, tak členské státy k tomu, aby propagovaly příznivější sociální klima a vytvořily lepší podmínky pro rodiny – děti a jejich rodiče nebo pěstouny;
2.7 zdůrazňuje, že propagace rodiny je klíčový faktor při zvrácení trendu demografické změny v EU, který ohrožuje budoucí životaschopnost ekonomiky a sociální smír.
Účinná rodinná politika musí být uskutečňována na základě principu subsidiarity a za součinnosti širokého spektra subjektů občanské společnosti, a to i na regionální a místní úrovni.
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Evropské komise"Mobilizace inteligenčního potenciálu Evropy: možnost pro univerzity plně přispět k Lisabonské strategii"
(2006/C 81/05)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na sdělení Evropské komise "Mobilizace inteligenčního potenciálu Evropy: možnost pro univerzity plně přispět k Lisabonské strategii" (KOM(2005) 152 v konečném znění);
na základě rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. června 2005 požádat Výbor regionů v souladu s odst. 1 čl. 265 Smlouvy zakládající Evropské společenství o stanovisko k tomuto tématu;
na základě rozhodnutí předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro kulturu a vzdělávání vypracováním příslušného stanoviska;
s ohledem na rozhodnutí lisabonské Evropské rady, která přijala koncept Evropského výzkumného prostoru, a položila tak základy společné politiky pro vědu a techniku v Evropské unii;
s ohledem na stanovisko Výboru regionů k tématu Mezitímní vyhodnocení Lisabonské strategie (CdR 152/2004 fin) [1];
s ohledem na sdělení Evropské komise "Role univerzit v Evropě založené na znalostech [2]"* a průzkumné stanovisko Výboru regionů k tématu "Role univerzit v místním a regionálním rozvoji v Evropě založené na znalostech"* (CdR 89/2003 v konečném znění) [3];
s ohledem na stanovisko Výboru regionů k tématu Zavedení jednotného akčního programu v oblasti celoživotního učení (CdR 258/2004 v konečném znění);
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 154/2005 rev.1), který byl Komisí pro kulturu a vzdělávání přijat dne 11. července 2005, zpravodaj: pan Gerd Harms, zástupce Braniborska u spolkové vlády a pro evropské záležitosti, státní tajemník Státního kancléřství (SRN/SES);
Vzhledem k těmto důvodům:
1. Je nezbytné pohlížet na sdělení Evropské komise v rámci celkové evropské strategie "růstu založeného na znalostech".
Výchova, vzdělávání a výzkum jsou základem společností schopných inovace.
Cílů formulovaných v rámci Lisabonské strategie lze dosáhnout jen v globální hospodářské soutěži, ve které výzkum, vzdělávání a odborná příprava hrají klíčovou úlohu.
Tím je vysokým školám v Lisabonském procesu přiřazena ústřední role.
2. V Evropě bude za 20 let žít a pracovat pouze 5 % světové populace – v Asii však 52 %.
Tato čísla poukazují na naléhavost zásadních opatření, která je třeba s ohledem na rostoucí atraktivitu evropského vzdělávání a výzkumu učinit.
Atraktivita vysokých škol je významným faktorem v "boji o nejlepší mozky", jež Evropa pro zajištění budoucnosti potřebuje.
3. Přístup k co nejrozsáhlejšímu vzdělání není jen zdrojem pro budoucnost v Evropě založené na znalostech, ale zároveň i základem sociální soudržnosti evropských společností i Evropy jako celku.
Odstraňování překážek ve vzdělávání, možnosti celoživotního vzdělávání pro všechny a rostoucí kvalita vzdělávání představují hlavní výzvy pro jednání na všech úrovních.
4. V průběhu revitalizace Lisabonské strategie navrhla Evropská komise celou řadu opatření, jak těmto výzvám aktivně čelit.
Základní stavební kámen aktivit, za něž je odpovědná Evropská komise, představuje 7. rámcový program pro výzkum.
Aby bylo možné integrovat do evropského inovačního procesu potenciály uvedené v tomto rámcovém programu, je nezbytné provést reformy v oblasti vzdělávání a vysokých škol.
5. Regiony Evropy v tomto procesu nesou významnou odpovědnost a mají zásadní pravomoci na poli vědeckého vzdělávání a výzkumu.
Výbor regionů uznává, že místní a regionální samosprávy musí sehrát zvláštní úlohu především jako komunikační kanál pro všechny občany.
Místní a regionální samosprávy mohou rovněž pomáhat při spolupráci sítí za účelem vytvoření součinnosti mezi různými subjekty.
Rozvoj regionů Evropy nesmírně závisí na využití potenciálů v oblasti vědy, výzkumu a inovace; zároveň může být proces vedoucí k posílení těchto potenciálů v Evropě utvářen pouze s regiony.
jednomyslně přijal na svém 61. plenárním zasedání ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání dne 12. října) toto stanovisko:
1. Názory a doporučení Výboru regionů
Obecné připomínky
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá sdělení Evropské komise "Mobilizace inteligenčního potenciálu Evropy: možnost pro univerzity plně přispět k Lisabonské strategii" a pokládá jej za důležitý podnět pro nezbytnou diskusi o zkvalitnění vysokoškolského vzdělávání v Evropě;
1.2 opět zdůrazňuje rozmanitost vysokých škol a univerzit v Evropě, které jsou v rámci sdělení zahrnuty pod výraz "univerzity".
V tomto souhrnném smyslu je v tomto stanovisku použit výraz vysoké školy;
1.3 sdílí názor Komise, že budoucí růst a sociální blahobyt spočívají stále více na průmyslových odvětvích a službách založených na intenzivních znalostech a že vysokoškolský diplom je vyžadován u stále většího počtu pracovních míst;
1.4 uznává, že v evropské vysokoškolské politice musí proběhnout zásadní změna, která se na jedné straně musí zaměřit na potřeby místních a regionálních společností, na druhé straně však musí také umožňovat celosvětově konkurenceschopný výzkum a vzdělávání;
1.5 poukazuje v této souvislosti na to, že v Evropě existují vynikající vysoké školy, které i v globálním měřítku podávají znamenité výkony ve vzdělávání mladých vědeckých talentů i ve výzkumu, že však na druhé straně jsou i vysoké školy, které ještě nemohou rozvinout svůj veškerý potenciál, jak je uvedeno ve sdělení Komise;
1.6 vítá jednoznačné prohlášení o subsidiaritě, kromě toho ale zdůrazňuje odpovědnost regionů, jak je stanovena v "Bílé knize o evropské správě věcí veřejných 2001" a jak se odrazila v návrhu Smlouvy zakládající Ústavu pro Evropu;
1.7 důrazně konstatuje, že univerzitní vzdělávání může být vnímáno nejen z ekonomického hlediska, ale že vytváří i sociální a kulturní přidanou hodnotu, kterou nelze ekonomicky vyhodnotit, jež je však přesto základem rozvinuté společnosti;
1.8 zdůrazňuje, že ambiciózních cílů tvořících základ sdělení je možné dosáhnout jen tehdy, když budou položeny základy v rámci všeobecného školního a předškolního vzdělávání.
Uznává na tomto poli mimořádnou odpovědnost na úrovni regionů;
1.9 je toho názoru, že by univerzity a vysoké školy měly být více zapojeny do konceptu celoživotního učení, aby byly dosaženy cíle Lisabonské strategie;
1.10 je toho názoru, že nejúčinnější odpovědí na rychle se měnící požadavky společnosti na vysokoškolské vzdělávání jsou pružné struktury.
Vytvoření takových struktur je předně úkolem vysokých škol.
Regionální a národní úrovně však nesou odpovědnost za to, že vytvoří předpoklady pro flexibilitu prostřednictvím odbourání překážejících právních omezení a dají k dispozici nezbytné prostředky;
1.11 lituje, že Evropská komise nebyla s to vypracovat v rámci služeb odsouhlasené sdělení ke všem aspektům evropské vysokoškolské politiky, jež by zahrnovalo oblast výzkumu.
Evropský výzkumný prostor, návrh Komise na 7. rámcový program pro výzkum a "regiony opírající se o znalosti" jsou důležitými styčnými body pro evropské vysokoškolské vzdělávání, zvláště pokud se jedná o realizaci lisabonských cílů;
1.12 konstatuje, že v důsledku odtržení oblasti výzkumu se souvislost mezi výzkumem, vzděláváním mladých vědeckých talentů a akademickou kvalifikací pro profesi ztratí stejně jako souvislost mezi univerzitním výzkumem a výzkumem mimo univerzity.
2. Rostoucí výzvy
VÝBOR REGIONŮ
2.1 sdílí obavy Komise, že finanční prostředky evropských společností v oblasti vzdělávání nejsou dostatečně rozvíjeny a v analýze Komise vidí zásadní výchozí body pro pole nezbytných změn;
2.2 je však toho názoru, že statistické údaje, jež byly použity ve sdělení, odráží skutečnou situaci v mnoha zemích Evropy zkresleně.
Především nízký podíl absolventů vysokých škol a studentů na vysokých školách nezohledňuje vysoký počet evropských studentů na odborných školách nebo v systému profesního vzdělávání, zatímco v Severní Americe nebo v Asii jsou srovnatelné typy vzdělávání nabízeny v rámci vysokých škol;
2.3 sdílí analýzu faktorů překážejících v dynamickém rozvoji vysokoškolského sektoru, zvláště zjevnou tendenci oddělit vysoké školy od hospodářství a společnosti, přílišnou regulaci systému prostřednictvím státní kontroly ex ante a relativní chudobu evropského vysokoškolského sektoru, která je podmíněna závislostí na finančních prostředcích od státu;
2.4 zdůrazňuje však, že kvalita evropských vysokoškolských zařízení je zpravidla dobrá a že celá řada vysokých škol se již před léty vypořádala s nutnými změnami, jež byly popsány ve sdělení, nebo je na cestě se s nimi vypořádat, často však bez vědomé orientace na lisabonské cíle.
Skutečnost, že existuje i mnoho vysokých škol, pro které je Boloňský proces ještě cizím slovem, nesmí vést k obecně negativnímu posuzování evropských vysokých škol;
2.5 podporuje snahy Boloňského procesu vytvořit společný vysokoškolský prostor, poukazuje však na rozmanitost národních a regionálních přístupů k oblasti vysokých škol, které se musí projevit i ve společném vysokoškolském prostoru.
Kritiku rozmanitosti jazyků, jež je vyjádřena ve sdělení, Výbor regionů nesdílí.
3. Mezníky modernizace: atraktivita, řízení, financování
VÝBOR REGIONŮ
3.1 je opět toho názoru, že vytvoření evropského vysokoškolského prostoru, který Boloňský proces plánuje do roku 2010, stanoví konkrétní příslušné cíle pro rozvoj vysokoškolského vzdělávání v EU.
Tyto cíle zahrnují zejména zavedení systému srovnatelných typů ukončení vzdělání, který se opírá o dva hlavní cykly, bodovací systém na základě výkonu, mobilitu, zajištění kvality a podporu evropské dimenze.
Konstatuje, že kroky nezbytné k dosažení těchto cílů ještě nebyly učiněny v dostatečném rozsahu a že k jejich dosažení bude třeba zvýšeného úsilí vysokých škol, ale i regionů, členských států a Unie;
3.2 sdílí názor Komise, že univerzity potřebují podporu svého okolí, aby mohly přistoupit k nezbytným změnám.
Místní a regionální samosprávy již dlouho úzce spolupracují s vysokými školami a jinými institucemi přímo v místě, a podporují tak nutná opatření;
3.3 vítá požadavek obecně platné "kultury špičkových výkonů".
Přitom vnímá fakulty a sítě inovativních vědců jako hlavní aktéry v tomto procesu, ve kterém se špičkové výkony požadují i podporují.
Motivace pro vynikající výkony v učení a výzkumu musí být průběžně posilována a podporována;
3.4 bere na vědomí analýzu Komise o faktorech pro zvýšení atraktivity vysokých škol a souhlasí s ní.
Právě v oblasti "lidských zdrojů" se nabízí obrovské možnosti ke zvýšení evropské orientace vysokých škol;
3.5 vítá zvýšené ambice v souvislosti s programem ERASMUS, do kterého by se měly zapojit až 3 milióny studentů;
3.6 podporuje názor Komise, že partnerství mezi vysokými školami a průmyslem má mimořádný význam, pokládá však i jiné oblasti hospodářství, správy, kultury a společenských organizací za významné partnery.
Právě s ohledem na význam vědy pro regionální rozvoj je omezení se na partnerství s průmyslem příliš úzké;
3.7 obává se, že otevření vysokých škol pro nové skupiny studentů, orientace na celoživotní učení a rozšíření přístupu k akademickému vzdělání jako předpoklad pro zvládnutí demografických a strukturálních výzev následujících desetiletí ještě vysoké školy nepřijmou v nutném rozsahu.
Vítá proto přístup Komise posunout tuto otázku do popředí celoevropské diskuse a zároveň jí slibuje svou podporu;
3.8 poukazuje na to, že konkurence a zvyšování kvality na vysokých školách nesmějí vést k odtržení evropských regionů na úrovni vědy: Jedním z výrazných znaků Evropy je totiž široká základna vzdělávání, jež musí být zachována.
Nabídky vysokoškolského vzdělávání odpovídající evropským standardům kvality musí být k dispozici v každém evropském regionu;
3.9 vyzdvihuje, že požadavek Komise na ještě větší a lepší finanční podporu pro vysoké školy je sice pochopitelný, neodráží však adekvátně realitu v mnoha evropských regionech: oblast vzdělávání a odborné přípravy má mnohdy při sestavování rozpočtů prioritu;
3.10 zdůrazňuje, že místní a regionální samosprávy zastoupené ve Výboru regionů jsou ochotny společně s vysokými školami diskutovat o institucionálních modernizačních strategiích a bude-li to možné, tak je i realizovat.
K tomu patří zavádění víceletých smluv, podpora inovačního managementu na vysokých školách a ještě větší otevřenost vysokých škol vůči partnerství s průmyslem.
4. Priority jednání
VÝBOR REGIONŮ
4.1 doporučuje vypracovat shrnutí priorit v oblasti vzdělávání, vysokoškolského vzdělání a výzkumu, aby se do popředí dostaly souvislosti, vzájemné závislosti a z nich vyplývající možnosti jednání vedoucího k realizaci Lisabonské strategie;
4.2 zdůrazňuje, že předpokladem pro to, aby restrukturalizace na vysokých školách nabyla účinnosti, je obecné a celoevropské uznávání různých typů ukončení škol.
Cílem Boloňského procesu je kvantitativní srovnatelnost částí studia a pro toto uznávání je důležitým základem.
Aby byl všem regionům umožněn řádný a perspektivní přístup k evropskému vysokoškolskému prostoru, zdá se, že je nutné stavět na tomto kroku a zahájit diskusi o standardech kvality na evropské úrovni;
4.3 poukazuje na to, že v oblasti mobility vědců se osvědčil Program Marie Curie jako část evropského rámcového programu pro výzkum.
Rozdrobení na evropské úrovni v důsledku další nabídky, jak je uvedeno ve sdělení, není smysluplné.
Vybízí Komisi, aby dále posilovala Program Marie Curie na podporu mobility výzkumných pracovníků a angažovala se ve zlepšování rámcových podmínek pro jejich mobilitu, tak jak jsou stanoveny v Evropské chartě výzkumných pracovníků;
4.4 zdůrazňuje, že diskusi o poplatcích za studium lze vést jen v národním nebo regionálním kontextu;
4.5 odmítá návrh Komise na odstupňování systémů poplatků a podpor sloužících k rozhodování o studiu.
Svobodná a individuální volba vzdělání nesmí být omezena pokusy o řízení ze strany státu;
4.6 podporuje názor Komise, že k modernizaci vysokých škol by měly být využity všechny zdroje financování EU.
Od Komise však požaduje, aby v nařízeních strukturálních fondů vytvořila příslušnou základnu, a posílila tak postavení vědy v národních sporech při rozdělování prostředků a zdůraznila význam rozvoje vysokých škol;
4.7 zdůrazňuje nutnost poskytnout vysokým školám v rámci všeobecné odpovědnosti za národní a regionální okruh působnosti co největší svobodu při formování vzdělávání a výzkumu.
Poměr svobody a odpovědnosti by měl být upraven strategickými víceletými rámcovými dohodami, aby dosažení cíle mohlo být transparentně a účinně kontrolováno ex post.
Výbor regionů zároveň zdůrazňuje odpovědnost regionů za rozvoj vysokého školství a význam vysokých škol pro regionální rozvoj;
4.8 vybízí Komisi, aby učinila příslušná opatření k viditelnému uznání regionů, obcí a měst za účelem zlepšení regionálního zapojení vysokých škol a výzkumných zařízení, většího propojení vědy, hospodářství a správy a posílení vlivu vědeckých institucí na společnost.
Mohlo by to být zorganizováno formou soutěže.
Stanovisko Výboru regionů k Návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013)
(2006/C 115/05)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o sedmém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) (KOM(2005) 119 v konečném znění – 2005/0043 (COD) – 2005/0044 (CNS)),
s ohledem na sdělení Komise k tématu Budování evropského výzkumného prostoru (ERA) znalostí pro růst (KOM(2005) 118 v konečném znění),
v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 31. března 2004 konzultovat Výbor regionů v souladu s čl. 265 odst. 1 Smlouvy o ES,
v souladu s rozhodnutím svého předsedy ze dne 19. května 2005 pověřit Komisi pro kulturu a vzdělávání vypracováním stanoviska k tomuto tématu,
s ohledem na rozhodnutí Evropské rady z Lisabonu v roce 2000 vytvořit "Evropský výzkumný prostor", a položit tak základy společné politice pro vědu a technologický rozvoj v Evropské unii,
s ohledem na rozhodnutí Evropské rady z Barcelony v březnu 2002, kterým si Evropská unie dala za cíl zvýšit své výdaje na výzkum na 3 % HDP Společenství do konce roku 2010,
s ohledem na sdělení Komise Evropská iniciativa pro růst – investování do sítí a znalostí pro růst a zaměstnanost (KOM(2003) 690 v konečném znění),
s ohledem na sdělení Komise k tématu Věda a technika: klíč k budoucnosti Evropy – směrnice pro budoucí evropskou politiku na podporu výzkumu (KOM(2004) 353 v konečném znění) a své stanovisko CdR 194/2004 v konečném znění) [1],
s ohledem na sdělení Komise v návaznosti na poznámky a doporučení skupiny nezávislých expertů na vysoké úrovni pro vyhodnocení účinnosti nových nástrojů šestého rámcového programu (KOM(2004) 574 v konečném znění)*,
s ohledem na sdělení Komise určené pro zasedání Evropské rady na jaře 2005 k tématu Společně k růstu a zaměstnanosti – Nový začátek lisabonské strategie (KOM(2005) 24 v konečném znění),
s ohledem na Návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (2007-2013) (KOM(2005) 121 v konečném znění – 2005/0050 (COD)),
s ohledem na sdělení Komise k tématu Mobilizace inteligenčního potenciálu Evropy: možnost pro univerzity plně přispět k lisabonské strategii (KOM(2005) 152 v konečném znění) a své stanovisko CdR 154/2005 v konečném znění,
s ohledem na zprávu odborné skupiny na vysoké úrovni pod vedením profesora Ramona Marimona Vyhodnocení účinnosti nových nástrojů 7. rámcového programu ( 21. června 2004),
s ohledem na návrh stanoviska přijatý dne 22. září 2005 Komisí pro kulturu a vzdělávání (CdR 155/2005 rev. 2, zpravodaj: pan Lars Nordström, člen regionálního zastupitelstva regionu Västra Götaland (Švédsko/ALDE)),
vzhledem k těmto důvodům:
1. Celkové cíle jmenované v návrhu Komise jsou pro provedení lisabonské strategie nezbytné.
Zvýšení investic do výzkumu na 3 % hrubého domácího produktu EU, přičemž 2 % má opatřit soukromý sektor a středem zájmu výzkumu a vývoje je podpora společnosti a ekonomiky v Evropě založené na znalostech, je velmi náročný cíl, kterého je možno dosáhnout pouze společným úsilím a koordinovanou spoluprací členských států a Evropské unie.
2. Výzkum, inovace a celoživotní učení jsou klíčem k růstu a konkurenceschopnosti v Evropě.
3. Nezbytné zdvojnásobení výdajů na výzkum v Evropské unii v období let 2007 – 2013 se shoduje s cíli lisabonské strategie a zohledňuje přistoupení deseti nových členských států k Unii v roce 2004.
Realizace návrhu je v zájmu všech evropských zemí, i pokud by případné změny nastaly v jiných oblastech finančního výhledu na období let 2007 – 2013.
4. Existuje vysoká míra kontinuity mezi stávajícím šestým rámcovým programem pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006) a následujícím sedmým rámcovým programem, přičemž návrh zahrnuje i nové oblasti jako např. zřízení Evropské rady pro výzkum (ERV) a společné technologické iniciativy.
5. Opatření navržená v dokumentu Komise nepředstavují nástroje soudržnosti, ale mají nepochybně dopad na soudržnost v Evropě,
jednomyslně přijal na svém 62. plenárním zasedání konaném ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (schůzi z 16. listopadu) následující stanovisko:
Názory Výboru regionů
1. Všeobecné poznámky Výboru
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá, že politické vazby a cíle tohoto návrhu jsou vyloženy ve sdělení o vytvoření Evropského výzkumného prostoru, které se předkládá společně s tímto návrhem;
1.2 hodnotí návrh Komise převážně kladně, neboť ve vysoké míře udržuje kontinuitu se současným rámcovým programem.
Podmínky pro účast místních a regionálních samospráv, jakož i malých a středních podniků, jsou lepší, ačkoliv nástroje 7. rámcového programu stále upřednostňují spíše "rozsáhlé iniciativy";
1.3 vzhledem k oživení lisabonské agendy zdůrazňuje význam dohody o finančních perspektivách, které umožňují potřebné financování 7. rámcového programu tak, jak navrhuje Komise;
1.4 vítá administrativní, finanční a právní zjednodušení obsažená v pracovním dokumentu o realizaci, který je přiložen k návrhu, a klade velký důraz na zjištění, že ve všech částech řízení o návrhu, jednání o smlouvě a realizace je nezbytné provést určitá zjednodušení;
1.5 konstatuje, že Komise vyslechla během rozsáhlých diskusí názory četných zainteresovaných stran a že se návrh opírá o podrobné hodnocení dopadu, do kterého byly zahrnuty informace od zainteresovaných stran a vyhodnocení;
1.6 sdílí názor, že "znalosti" jsou jádrem lisabonské strategie a že inovace, vzdělávání a výzkum tvoří "trojúhelník znalostí".
Výbor velmi lpí na zdůraznění, že úsilí o kvalitu a vynikající výkony je hlavním aspektem politiky výzkumu, neboť se tím vytvoří znalosti, které budou přínosem pro trvale udržitelný hospodářský rozvoj, zaměstnanost a sociální soudržnost;
1.7 podporuje překrývající se programové cíle, jakož i členění sedmého rámcového programu na čtyři samostatné programy – Spolupráce, Myšlenky, Lidé a Kapacity, které odpovídají čtyřem hlavním cílům evropské politiky výzkumu;
1.8 vítá zaměření výzkumů prováděných v rámci přeshraniční spolupráce – od společných projektů a sítí až po koordinaci výzkumných programů – na několik málo témat shrnutých do programu Spolupráce:
a) zdraví
b) potraviny, zemědělství a biotechnologie
c) informační a komunikační technologie
d) nanověda, nanotechnologie, materiály a nové výrobní technologie
e) energie
f) životní prostředí (včetně změny klimatu)
g) doprava (včetně letecké)
h) sociální, ekonomické a humanitní vědy
i) výzkum v oblasti bezpečnosti a výzkum vesmíru;
1.9 vkládá velké naděje do programu Myšlenky, který předpokládá zřízení nezávislé Evropské rady pro výzkum k podpoře špičkového výzkumu řízeného výzkumnými pracovníky a popoháněného jednotlivými týmy, které si navzájem konkurují ve všech vědeckých oblastech.
Výbor zdůrazňuje zejména význam nezávislé rady pro výzkum a doporučuje systematické šíření výsledků výzkumu v plné spolupráci s místními a regionálními samosprávami.
Koncept Evropské rady pro výzkum by měl být rozvinut tak, aby byl v těsném spojení s místní a regionální administrativou a VR;
1.10 vítá, že v rámci programu Lidé bude posílena podpora odborné přípravy a profesního rozvoje výzkumních pracovníků, přičemž největší úsilí se bude věnovat dovednostem, profesnímu rozvoji a intenzivnějšímu posílení vazeb na vnitrostátní systémy;
1.11 v souvislosti s programem Kapacity zdůrazňuje obzvláštní potřebu sladit rámcový program se strukturálními fondy za účelem zvýšení evropských kapacit výzkumu, odborné přípravy a inovace zejména s ohledem na infrastruktury ve výzkumu, výzkum ve prospěch malých a středních podniků, regionální uskupení zaměřená na výzkum a uvolnění výzkumného potenciálu v "konvergenčních" regionech EU, otázky k tématu "Věda ve společnosti" a přesahující mezinárodní spolupráci.
1.12 Evropa se musí snažit o co nejlepší integraci nových členských států.
Začlenění těchto zemí do všech politik a nástrojů EU je nezbytným předpokladem účinného využití jejich lidského a ekonomického potenciálu při vytváření konkurenceschopnější a soudržnější Evropy zažívající udržitelný růst.
Rámový program by měl pomoci urychlit proces integrace.
2. Program "Spolupráce"
2.1 Největší význam má přenos znalostí a jejich šíření.
Současný rámcový program pro tento účel předpokládá určité mechanismy, avšak vyvstává otázka, zda jsou tyto mechanismy systematicky a účinně uplatňovány.
Jak je to s výsledky?
O těch se moc neví, protože neexistují žádné jasné požadavky na další monitorování.
Možné řešení by mohlo spočívat v tom, že schválené projekty budou nařizovat důslednější rozvoj a realizaci strategií převodu znalostí.
Komise by to měla mít na zřeteli a měla by přezkoumat, jakých výsledků se dosahuje.
2.2 Informační a komunikační technologie mají klíčový význam pro všechny sektory průmyslu, obchodu, odvětví služeb, vědy a technologie, včetně bezpečnosti a obrany.
Ve srovnání s Japonskem a USA má Evropa velké rezervy, a to nejen ohledně potřeby superpočítačů v mnoha důležitých oblastech, jako např. klima, bezpečnost a materiálový výzkum a vývoj nových léčiv.
2.3 Výbor poukazuje v souvislosti s ekologickým rozměrem trvale udržitelného rozvoje na možnosti, které příroda jako na zdroj nabízí, neboť podle toho by musel být prováděn výzkum v oblastech bioenergie a biopaliv, genomiky rostlin, techniky zpracování dřeva, trvale udržitelného lesního hospodářství, důlních technik, technologií odstraňování odpadů a oblasti turismu.
2.4 VR opětovně vyjadřuje velkou spokojenost se zahrnutím důležitého programu pro energii do 7. rámcového programu.
Přestože energetický výzkum představuje také vysokou prioritu pro 7. rámcový program Euratomu, je nicméně nutné přikládat tomuto tématu ještě větší význam.
Energie je klíčovým zdrojem pro konkurenceschopnou ekonomiku, ale je známo, že Evropa je příliš závislá na dovozu energie.
2.5 Ekologické zaměření by mělo být doplněno o zohlednění sociálního rozměru a Výbor regionů by v této souvislosti chtěl zdůraznit především otázky integrace jako důležité téma zasahující do mnoha oblastí.
Výzkum by se měl například zabývat tím, jak se v členských státech EU realizuje politika integrace a jaká následná opatření se provedou, jaké cíle se za tím skrývají, jaké ukazatele se použijí, a jakým způsobem je integrace ovlivňována opatřeními daňové politiky (v mnoha členských státech se daně vybírají na národní úrovni, takže velkou část nákladů na integraci, např. náklady na opatření proti vyloučení ze společnosti, nesou místní a regionální samosprávy).
Podstatné jsou rovněž aspekty demokracie v politice integrace jako dopady formálního hlasovacího práva nebo rozdílné způsoby pohledu politiky integrace na různých společenských úrovních.
Další otázky se týkají uprchlíků a diskriminace na trhu práce.
2.6 VR vítá zahájení tvorby projektu Galileo.
Kromě toho, že má velkou inovační hodnotu, jsou v něm uvedená technologická řešení a zvláště pak jejich použití tím, co podle Výboru činí tento projekt opravdu multidisciplinárním a multifunkčním.
2.7 Výbor zastává názor, že výzkum v oblasti veřejného zdraví, jakož i zdravotnictví a opatrovnictví v širším slova smyslu, by v zájmu celé Evropy měl být jednou z tematických priorit výzkumu.
K otázkám, které by měly být projednány, patří i nejrůznější aspekty zdraví obyvatelstva jako například opatření na omezení škodlivých vlivů alkoholu a tabáku.
Poznatky o rozsahu a důsledcích problematiky alkoholismu a tabáku jsou důležité z krátkodobého i dlouhodobého hlediska.
2.8 Předmětem výzkumu by v tomto smyslu měly být i nejrůznější otázky rozvoje měst nad rozsah ekologických aspektů.
Zde by se mohlo jednat o oblasti dopravy, urbanistiky, vodního hospodářství, zacházení s odpadními vodami, kulturního dědictví a turismu, ale i o otázky integrace a řízení.
Těmito tematickými oblastmi se zabývá pátý rámcový program, v šestém však chybí.
Proto se požaduje zařazení větších možností pro rozvoj měst do sedmého rámcového programu.
2.9 Důležitou oblast výzkumu vidí Výbor regionů v propojení výzkumu a praxe.
Schopnost praktického využití znalostí založených na výzkumu je velkou výzvou nejen pro veřejný, ale i pro soukromý sektor, mezi jiným v souvislosti s reformou a dalším rozvojem systémů sociální ochrany.
To se týká v zásadě všech oblastí výzkumu, ale zvlášť významně nových znalostí v oblasti služeb.
Proto by výzkum v oblasti využití výzkumných poznatků měl být posílen.
Předmětem této nové oblasti výzkumu by byla např. metodika převodu výsledků výzkumu do praxe, překážky změnám, důvody, proč jsou některé strategie ke zlepšení úspěšné a jiné nikoliv, jak probíhají procesy změn související s učením, jak jsou zapojováni pracovníci a jak může systém návrhů přispět k vytvoření kreativního prostředí.
Evropská politika výzkumu tak musí stanovit oblast výzkumu, která bude zkoumat vzájemné působení výzkumu a praxe a bude zaměřena na podporu inovací a rozvoje.
EU by toto měla uznat a podporovat rozvoj tohoto pole výzkumu v odvětví služeb.
2.10 Výbor se domnívá, že téma demografických změn včetně stárnutí populace by se mělo zkoumat za prvé v rámci vnitrostátních výzkumných programů, které by následně musely být více koordinovány na evropské úrovni.
Postupy pro koordinaci programů by měly být rozvíjeny v rámci spolupráce nad úrovní regionů podle schématu Evropského výzkumného prostoru (ERA-NET) na základě článku 169 Smlouvy o ES.
Za druhé by podpora výzkumu o otázkách stárnutí obyvatelstva měla být podstatným způsobem posílena samotným sedmým rámcovým programem.
V této souvislosti je závažným tématem např. "aktivní stárnutí", kterým se Komise zabývá ve svém sdělení o větším zaměstnávání starších pracovníků a oddálení odchodu z trhu práce.
Aktivní stárnutí však znamená daleko širší přístup; musela by se například zvýšit úroveň znalostí o lidech, kteří stárnou zdravě, a ukázat, jaký přínos pro společnost by starší generace mohla mít.
V členských státech EU existují kulturní rozdíly a různé zkušenosti s demografickými změnami, které by se mohly stát východiskem pro řadu různých výzkumných témat, která by měla být projednávána mezioborově.
Závažné otázky jsou příliš nízká porodnost, migrace a drastický úbytek obyvatelstva a témata jako je vliv stárnutí populace na potřebu zdravotnických a pečovatelských služeb, jakož i na potřebu péče o sebe sama.
Koordinace evropských a vnitrostátních výzkumných programů je sice zmíněna v programu Spolupráce, podle názoru Výboru by však měla být posílena.
Pojem "stárnutí" obsahuje jak sociální, tak i ekonomické a kulturní složky.
Vývoj společenských řešení a koncepcí adaptace jako odpovědi na demografické změny je jednou z největších politických výzev následujících let zejména na regionální úrovni.
Proto je nesmírně důležité, aby do vypracovávání národních programů byly zapojeny místní a regionální úrovně.
2.11 Výbor regionů je toho názoru, že rozhraní mezi výzkumem, inovací a ekonomikou je kvůli rozdělení na tento rámcový program a program pro konkurenceschopnost a inovaci (The Competitiveness and Innovation Framework Programm, CIP) nejasné.
Koncepty projektů, které nelze jednoznačně přiřadit k jednotlivých programům, nicméně jsou klíčové pro růst a vytváření pracovních příležitostí, tak podstupují riziko, že se dostanou do šedé zóny a budou zmařeny přílišnou byrokracií, nebo budou v nejhorším případě potenciální uchazeči úplně odstrašeni, což si Evropa nemůže dovolit.
Proto je mimořádně důležité, aby se Komise jako celek přičinila o to, aby administrativní hranice mezi jednotlivými generálními ředitelstvími a programy nestály v cestě slibným projektům.
2.12 Účast místních a regionálních samospráv na technologických platformách může být na základě jejich kompetencí v důležitých společenských oblastech užitečná.
Při vypracovávání vědeckých strategií pro nové technologické platformy, které budou vyhovovat potřebám občanů, a při zdokonalování příslušných platforem, které byly nedávno realizovány,mají místní a regionální samosprávy své přirozené místo ve spolupráci vysokých škol, ekonomiky a veřejného sektoru, která je předpokladem pro technologické platformy.
Existují technologické platformy, které mohou být velmi dobře přizpůsobeny rozvoji místních a regionálních aktivit.
Technologické platformy představují dlouhodobé iniciativy, jejich vývoj však často řídí spíše pevně zavedené technické obory než základní potřeby občanů.
2.13 Na základě významu měst, komun a regionů pro hospodářský a sociální rozvoj obyvatelstva a území, by tyto měly být plně zapojeny do programů inovace a celoživotního učení.
Města, komuny a regiony jsou totiž katalyzátory, které podporují partnerství umožňující široký přístup k fondům, a místní orgány jsou hnacím motorem při rozvoji inovací a výzkumu na svém území.
2.14 Výbor je potěšen, že řada členských států v Radě, jakož i Evropský parlament, začaly díky 7. rámcovému programu užívat pojem "společensky motivované výzkumné platformy" (societally motivated research platforms, SMRP).
Těmito platformami se míní určité doplnění technologických platforem takovým způsobem, aby společenské potřeby měly při koncipování dlouhodobých výzkumných strategií příslušnými subjekty jako jsou státní instituce, výzkumní pracovníci (na univerzitách, vysokých školách a ústavech), ale eventuálně i při koncipování ekonomiky, zásadní význam.
Evropa potřebuje nové poznatky, aby lépe pochopila problémy, které vyplývají ze sociálních příležitostí, jako např. z určitých mezikulturních a etnických rozdílů, demografického vývoje, životního prostředí včetně změny klimatu.
Cílem SMRP je sjednotit evropské zájemce o rozvoj znalostí a čelit tak velkým dlouhodobým společenským výzvám, před kterými Evropa stojí.
K nejdůležitějším zájemcům patří samozřejmě "koneční spotřebitelé" znalostí, mezi nimi místní a regionální samosprávy.
2.15 Pojem resp. koncepce společensky motivovaných výzkumných platforem staví z velké části na iniciativě veřejných zájemců ze společnosti a jejich potřebě nových poznatků založených na špičkovém výzkumu v nejrůznějších společenských oblastech.
Koncepce zahrnuje i to, že se tito zájemci budou aktivně podílet na pojmenovávání problémů a otázek, které mají být zkoumány.
Kromě toho se opírá o to, že zájemci ze společnosti aktivně převezmou odpovědnost za šíření a uplatnění znalostí, které se vytváří.
Naděje na úspěch se přitom samozřejmě zvyšují tím, že se zájemci sami velkou měrou podílejí na formulaci problémů.
SMRP by tak měly být chápány jako doplnění technologických platforem, kde hlavní tón udává průmysl.
Průmyslové subjekty by se v závislosti na oblasti výzkumu mohly rovněž intenzivně zapojit do jednotlivých SMRP, i když směr udávají jiné subjekty.
Koncepce SMRP zahrnuje interdisciplinární výzkum, aby vyhověla komplexnosti lidských a společenských problémů.
Ty lze nejlépe pochopit tehdy, když se na ně nahlíží z nejrůznějších vědeckých hledisek.
Pro účely rozšíření rozvoje znalostí a možností inovací ve společnosti se rozsáhlá nadnárodní spolupráce stala součástí SMRP.
2.16 V debatě o SMRP přišla na řadu rozmanitá témata, ze kterých by Výbor regionů na tomto místě chtěl některá zmínit: demografické změny v Evropě (stárnutí populace), Evropa a integrace/migrace, trvale udržitelný rozvoj z hlediska životního prostředí.
Problém stárnutí populace se týká všech členských států EU a otevírá diskusi v oblasti zdravotnictví, péče (například e-zdraví, zdravé stárnutí, bezpečné bydlení), systému důchodového zabezpečení, prodlužování produktivního věku atd.
Tento demografický vývoj je často označován za problém, otevírá však i mnohé možnosti.
Starší generace představuje velký vědomostní zdroj založený na schopnostech a zkušenostech, neboť mnoho starších občanů je dobře informovanými a náročnými zákazníky/uživateli/pacienty, kteří budou v různých oblastech požadovat inovativní řešení.
Jak lze během celého života co nejlépe využívat a rozvíjet lidský potenciál ku prospěchu jednotlivců a společnosti?
Téma "Integrace a migrace" se může zabývat např. určitými aspekty integrace, pracovního života a diskriminace atd.
Téma "Trvale udržitelný rozvoj – ochrana životního prostředí" se například může věnovat otázkám územního plánování v Evropě: město jako hnací síla, se zaměřením na vzájemné vztahy mezi městem a venkovem; znečištění životního prostředí a jeho dopad na krajinu, se zaměřením na vzájemné vztahy mezi městy a venkovskými oblastmi různých regionů; odpovědnost Evropy za globální trvale udržitelný rozvoj, se zaměřením na vzájemné vztahy v globálním a evropském kontextu.
3. Program "Myšlenky"
3.1 Podstatné je, že Evropská rada pro výzkum při práci s nezávislými a významnými výzkumnými pracovníky zachovává vysokou míru integrity.
Její práce se musí vyznačovat jednoduchým administrativním zpracováním návrhů.
Musí být zřejmé, kdo stanovuje priority.
3.2 Výsledky výzkumů financovaných Evropskou radou pro výzkum musí být systematicky a efektivně zpřístupněny výzkumným pracovníkům činným v jiných evropských regionech.
Nezbytné prostředky k tomuto účelu by se měly brát z rozpočtu určeného pro opatření k mobilitě výzkumných pracovníků nebo by měly být poskytnuty Evropskou radou pro výzkum ve formě přímých dotací.
V takovém případě by dotace měla tvořit jen menší část celkové sumy určené na schválené projekty.
4. Program "Lidé"
4.1 Za účelem dostatečného počtu vědců v Evropě považuje Výbor za nezbytné ulehčit ženám práci v oblasti výzkumu.
V této souvislosti mohou být důležitými faktory různá politická opatření i změna myšlenkového postoje v ekonomice a na univerzitách.
Měly by se rozšířit akce "Marie Curie", a vzbudit tak zájem o roli a místo žen ve vědě a výzkumu již u mládeže na specializovaných školách, a tím snížit podprůměrné zastoupení žen.
4.2 Výbor zdůrazňuje, že k přilákání velkého počtu renomovaných výzkumných týmů do Evropy bude určitě třeba značného množství nejrůznějších opatření.
Rozdíly, které brání nadějnému postupu v kariéře v Evropě, jsou jednak zeměpisné, právní a administrativní a jednak kulturní povahy.
Srovnávání postupů v kariéře, výše platů a sociálních dávek atd. by mohlo být jednou z možností, jak pozitivně rozvíjet perspektivy v zaměstnání výzkumných pracovníků v Evropě.
Další možností by mohlo být vytvoření takzvaných "kombinovaných míst", ve kterých by pracující měli v rámci své práce i možnost výzkumu.
4.3 Výbor zastává názor, že by měl být zdůrazňován význam "celoživotního učení" jako zdroje pro růst v Evropě a nástroje k dosažení evropských cílů politiky výzkumu.
Pozitivní je, že se tento pohled odráží v návrhu Komise, a je důležité, aby tuto činnost podporovaly zainteresované subjekty nejen na regionální, ale i na národní úrovni a úrovni Společenství.
V této souvislosti Výbor poukazuje na iniciativu "platformy vzájemného učení" generálního ředitelství pro výzkum, generálního ředitelství pro podniky a Výboru regionů.
Tato iniciativa se obrací na orgány s rozhodovací pravomocí na regionální úrovni, jimž mají být dány do rukou konkrétní nástroje v oblasti "učení", např. regionální rozhled, regionální srovnání výkonu ("benchmarking") a regionální profily.
4.4 Podle názoru Výboru by měla Komise dále zohlednit skutečnost, že pracovní příležitosti výzkumných pracovníků v Evropě se týkají všech členských států EU a v jejich rámci i těch veřejných sektorů, za které odpovídají obce, kraje a regiony.
4.5 Výbor kromě toho zdůrazňuje, že by měla být učiněna důraznější opatření zaměřená na vyškolení nové generace výzkumných pracovníků, kteří mohou působit na univerzitách, v ekonomice a ve veřejném sektoru.
Myslí se tím mimo jiné opatření ke vzdělávání výzkumných pracovníků například tím, že doktorandi budou muset během svého studia sbírat praktické zkušenosti nejen v ekonomickém, ale i ve veřejném sektoru.
Budoucí výzkumní pracovníci musí být rovněž vyškoleni a připraveni na pracovní uplatnění mimo univerzity.
5. Program "Kapacity"
Výbor vítá tuto část rámcového programu.
Výbor je toho názoru, že všech šest dílčích oblastí je důležitých, chtěl by však vyzdvihnout zejména následující:
5.1 Iniciativa regiony založené na znalostech je vítaná zejména proto, že ozřejmuje význam regionů pro inovaci a růst.
Význam regionů založených na znalostech pro všeobecný hospodářský růst v Evropě nelze vůbec dost vyzdvihnout – jsou to základní pilíře národních ekonomik.
5.2 Výbor žádá větší propojení rámcových programů se strukturálními fondy.
Mezi podporou špičkovému výzkumu a podporou soudržnosti vládne napětí.
Tento napjatý vztah je možné vyrovnat podporováním motivace příslušných subjektů v oblasti špičkového výzkumu ve všech regionech.
Výbor regionů mimoto nechal vypracovat studii, ve které se podrobně zkoumá strukturální kapacita a důvody místních a regionálních samospráv pro podporování výzkumu a vývoje (VaV).
Studie se mimo jiné zaměřuje na spojení mezi VaV, strukturálními fondy a otázkami inovací.
5.3 Výbor regionů si je vědom diskuse kolem finančního výhledu, která se v Evropě vede.
Je však nesmírně důležité tyto nové iniciativy zachovat i tehdy, pokud se výše rozpočtu oproti předloženému návrhu sníží. Plánované prostředky ve výši 160 mil.
EUR, což odpovídá jen zhruba 2 % celkové částky určené pro dílčí program "Kapacity" ve výši 7,4 mld. EUR, jsou vzhledem k ambicím návrhu zcela nedostačující.
5.4 Dále chybí viditelná snaha propojit práci vysokých škol s rozvojem a podporou komerčního využití VaV spolu s průmyslem.
To lze odůvodnit faktem, že oblasti týkající se inovace byly vyčleněny a zařazeny do speciálního rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci, tzv. programu CIP.
Existují určité pochybnosti ohledně vymezení hranic a možného překrývání těchto rámcových programů.
Zde by se Komise měla postarat o vyjasnění.
To sice nemusí způsobit problémy, ale pokud by se tak stalo, měla by mít Komise připravené modelové řešení k zajištění lepší kompatibility programů.
Jako příklad poslouží rizikový kapitál na společné technologické iniciativy: splňuje projekt ve fázi uvádění na trh v rámci 7. rámcového programu požadavky pro čerpání z fondů nebo by se v této fázi muselo žádat o čerpání prostředků z programu CIP?
5.5 Výbor regionů poukazuje na to, že pozornost by si zasluhovala i výzkumná zařízení jako přirozený most pro přenos technologií a společný vývoj výrobků.
Podle konkrétní ekonomické struktury a podoby veřejného sektoru regionů může vzniknout velká potřeba specializace.
Komise by neměla jen odkazovat na synergie politiky soudržnosti, nýbrž zdůrazňovat i význam prostředků EU při provádění jak národních, tak i regionálních inovačních strategií.
5.6 Výbor regionů sdílí názor Komise, že v konvergenčních regionech EU, tak jak jsou definovány v rámci strukturálních fondů, dřímá velký výzkumný potenciál, který je možno aktivovat.
5.7 Nesmí být opomíjeny oblasti trhu práce méně náročné na výzkumnou činnost, které přispívají stejně vysokou měrou k hospodářskému růstu v Evropě a k lisabonskému procesu.
Doposud se šestý rámcový program zaměřoval převážně na oblasti náročné na výzkum.
Finanční pomoc oblastem s méně intenzivní výzkumnou činností, která jim umožňuje společné užívání již existujících technologií, může vést k realizování těch inovací, k nimž by jinak nedošlo.
Těmto subjektům by měl proto výzkumný program věnovat větší pozornost.
5.8 Výbor regionů vítá akční program "Věda ve společnosti" a zdůrazňuje význam této důležité oblasti nového rámcového programu.
6. Doporučení Výboru regionů
6.1 Podle názoru Výboru regionů by měl sociální a ekologický rozměr trvale udržitelného rozvoje ve větší míře proniknout do celého 7. rámcového programu.
6.2 Výbor regionů doufá, že Komise převezme proaktivní roli a různými způsoby podpoří procesy SMRP, jak tomu učinila i v případě technologických platforem.
Nejprve by kupříkladu mohla být definována koncepce SMRP a nejrůznější zájemci by mohli být vybízeni k vypracování dlouhodobé vize a strategické výzkumné agendy nebo k účasti na různých platformách v pozici pozorovatelů, kde by mohli pomoci radou či podporou, navíc by se mohli starat o transparentnost a otevřenost, jakož i určitou organizační podporu.
Tak by Komise připravila pole pro úspěšnou realizaci.
6.3 Výbor regionů konstatuje, že různí zástupci místní a regionální úrovně aktivně pracují na získávání subjektů, které jsou pro rozvoj koncepce SMRP rozhodující.
Výbor by uvítal, kdyby začala diskuse mezi Komisí, Parlamentem, Radou, národními zřizovateli výzkumných zařízení, obcemi, kraji a regiony, jakož i výzkumnými pracovníky a dalšími příslušnými subjekty, která by do středu pozornosti postavila v první řadě otázku stárnutí populace.
6.4 Výbor regionů se domnívá, že úkolem Komise jako celku je zajistit, aby realizaci programu nebránily žádné administrativní problémy, které by mohly být způsobené skutečností, že správa tohoto rámcového programu a Rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci (CIP) přísluší různým generálním ředitelstvím, vymezení obou těchto programů musí být zjevné.
6.5 Výbor regionů zdůrazňuje význam technologického rozvoje v rámci 7. rámcového programu a tvorby úzkého propojení s Rámcovým programem pro konkurenceschopnost a inovaci (CIP) za účelem vytvoření nového obchodu a nových pracovních míst v podnicích založených na znalostech ve všech evropských regionech.
6.6 Výbor regionů se domnívá, že hlavní témata by měla být doplněna o obecné otázky zdraví obyvatelstva, zdravotnických a pečovatelských služeb.
Mimoto je nutno prozkoumat nejrůznější aspekty rozvoje měst, nejen aspekty životního prostředí.
6.7 Vzhledem k úloze malých a středních podniků jako hnací síly evropské ekonomiky VR navrhuje hledat v 7. rámcovém programu rovnováhu mezi rozsáhlými iniciativami a iniciativami pro malé a střední podniky, a to například navýšením prostředků pro financování iniciativy "regiony založené na znalostech".
6.8 Výbor regionů vybízí Komisi, aby se pokusila najít ukázky příkladné vědecké spolupráce různých zainteresovaných stran na místní úrovni.
To by mohlo být provedeno vypsáním veřejné soutěže.
6.9 Výbor regionů doporučuje Radě a Evropskému parlamentu, aby odsouhlasily návrh Komise na poskytnutí prostředků pro 7. rámcový program ve výši 72726 mil. EUR.
Návrh stanoviska Výboru regionů k tématu "Bezpečnost všech druhů dopravy, včetně otázky financování"
(2006/C 115/17)
VÝBOR REGIONŮ
S ohledem na žádost komisařky Wallström ze dne 3. června 2005 zaslanou předsedovi Straubovi, ve které požádala VR o stanovisko k "bezpečnosti všech druhů dopravy, včetně otázky financování" v souladu s článkem 265 odst. 1 Smlouvy zakládající Evropské společenství;
S ohledem na Bílou knihu o evropské správě věcí veřejných, kterou Evropská komise předložila v roce 2001 a která vyzývá Výbor regionů k tomu, aby "hrál proaktivnější úlohu v prověřování politiky například tím, že ještě před návrhy Komise připraví předběžné zprávy";
S ohledem na protokol o spolupráci ze září 2001 mezi Evropskou komisí a Výborem regionů, která nabádá "Výbor regionů, aby vypracoval strategické dokumenty o záležitostech, které Komise považuje za důležité; tyto" předběžné zprávy "mají zkoumat do větší hloubky problémy v oblastech, ve kterých má Výbor regionů odpovídající místní informační zdroje";
S ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 25. července 2005 pověřit Komisi pro teritoriální politiku soudržnosti vypracováním odpovídajícího stanoviska;
S ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu na téma "Prevence, připravenost a reakce na teroristické útoky", "Prevence a potírání financování terorismu prostřednictvím opatření na zlepšení výměny informací, transparentnosti a zvýšení sledovatelnosti finančních transakcí", "Připravenost a zvládání následků při boji proti terorismu", "Ochrana kritické infrastruktury v boji proti terorismu" KOM(2004) 698 v konečném znění – KOM(2004) 700 v konečném znění – KOM(2004) 701 v konečném znění – KOM(2004) 702 v konečném znění – CdR 465/2004 fin;
S ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 209/2005 rev. 1) přijatý dne 30. září 2005 Komisí pro teritoriální politiku soudržnosti (zpravodaj: pan Robert Neill, člen londýnského zastupitelstva (Velká Británie, ELS);
Vzhledem k
1) Bezpečnost dopravních systémů byla vždy prioritním zájmem provozovatelů dopravy a klíčových zúčastněných stran, tj. veřejných orgánů a cestujících.
Avšak nedávné teroristické činy v Londýně a v Madridu ukázaly, že je nutné více se zaměřit na bezpečnost dopravních systémů v celé EU.
Výbor regionů vítá záměr Evropské komise vydat ke konci roku 2005 sdělení k tomuto tématu včetně otázky financování bezpečnostních opatření.
Členské státy a jejich regionální a místní orgány by měly především zvážit, jak budou reagovat na toto sdělení, až bude napsáno.
2) Výbor regionů vítá opatření, která jsou prováděna nebo plánována na úrovni EU a národních úrovních v oblasti letecké, námořní a přepravní bezpečnosti.
3) Vlády členských států EU upozorňují na to, že hrozba teroristických útoků na civilní cíle bude s námi v dohledné budoucnosti stále.
Tato hrozba se týká zvláště dopravních systémů, protože jsou to místa, kde se pravidelně shromažďuje velké množství lidí často bez možnosti systematických bezpečnostních kontrol.
4) Na základě zodpovědnosti za řadu dopravních otázek musí místní a regionální vlády a příslušné veřejné orgány hrát klíčovou roli při snaze o zmírnění této hrozby a následků teroristického činu.
5) Žádný dopravní systém nemůže být nikdy úplně bezpečný.
Vždy bude existovat riziko teroristického útoku, a proto musí být vyvíjeny a/nebo aktualizovány strategie na snížení a řízení tohoto rizika.
Na celém světě existují expertizy řízení rizika, které byly vyvinuty jako reakce na teroristické útoky minulých desetiletí i na útoky z 11. září a později.
Problémem je, jak využít tyto expertizy ve složitých sítích jako jsou dopravní systémy, které mohou zahrnovat mnoho různých subjektů veřejného a soukromého sektoru, a jak financovat nutné změny ve stávajících postupech.
6) Snadný přístup k efektivní dopravní infrastruktuře za rozumnou cenu je základní součástí života v členských státech EU.
Občané EU jsou častými uživateli místních dopravních systémů, ale také jsou závislí na celosvětových dopravních a logistických sítích, které poskytují nejenom pracovní místa a obchodní příležitosti, ale jsou nepostradatelné i pro zásobování základním zbožím včetně potravin.
Je třeba provést další opatření týkající se hrozby terorismu, ale tato nesmí vést k nepřiměřenému narušení dopravní sítě.
Závažné a trvalé narušení, o které teroristé usilují, by mělo vážné důsledky pro hospodářský a sociální život EU.
7) Tato zpráva se v žádném případě nesnaží pokrýt celý rozsah činností, které protiteroristická strategie zahrnuje.
Soustřeďuje se na ty body, které jsou v kompetenci místních a regionálních orgánů, a především na ty, které se týkají provozování veřejných dopravních služeb.
Přesněji, tato zpráva se snaží identifikovat některé problémy, na které by se tyto orgány měly soustředit (a v mnoha případech se jimi už zabývají) a specifikovat, jaká hodnota může být přidána k tomuto úsilí díky spolupráci s jinými členskými státy na úrovni EU.
přijal jednomyslně toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 17. listopadu).
Názory Výboru regionů
Klíčové otázky k řešení
1. Spolupráce
1.1 Efektivní bezpečnost dopravních sítí závisí na velmi úzké spolupráci mezi všemi zúčastněnými stranami, od zaměstnanců pozemních dopravních služeb, jejich manažerů a politiků (místních, regionálních nebo národních), kterým se zodpovídají, až po policejní a výzvědné služby.
Je důležité zajistit důsledný přístup k zastrašování a účinné kroky v případě incidentu a například zajistit, aby byla zároveň poskytnuta pomoc cestujícím, aby byly chráněny důkazy a co nejdříve obnoveny služby.
Účast vrchního vedení všech zúčastněných stran je nevyhnutelná.
1.2 Taková spolupráce musí usilovat o rovnováhu mezi utajením tam, kde je to nutné, a sdílením informací mezi zúčastněnými stranami, členskými státy a veřejností, pokud je to možné.
Tam, kde je přítomen soukromý sektor, například jako poskytovatel dopravních služeb nebo služeb, které jsou poskytovány v blízkosti dopravních center (např. úklidové služby nebo maloobchodníci/jiní podnikatelé využívající místo na nádražích), tam by měl být plně zahrnut do bezpečnostních strategií.
1.3 Tato spolupráce musí být také rozšířena mezi regiony členského státu a za jeho hranicemi v rámci EU, aby se mohly šířit osvědčené postupy a aby všechny příslušné zúčastněné strany od pohotovostních služeb po dopravní orgány byly v případě teroristického činu okamžitě informovány a mohly podniknout odpovídající kroky.
1.4 Kromě předcházejících incidentů v EU, zvláště vlakového pumového útoku v Madridu v roce 2004, by se EU měla snažit poučit od jiných zemí světa, které také zažily teroristické útoky, např.
New York, Tokyo a Moskva [1]. Také by mělo být vyvinuto úsilí o využití zkušeností v jiných sektorech (např. porovnat reakce leteckého a pozemního dopravního sektoru).
1.5 Základní prvky evropské kooperace v oblasti bezpečnosti dopravy již existují, ale toto úsilí je třeba zvýšit.
Provozovatelé dopravy spolupracují prostřednictvím fóra jako je pracovní skupina pro bezpečnost Mezinárodní asociace veřejné dopravy (UITP – The International Union of Public Transport).
Železniční policie a železniční společnosti v Evropě spolupracují přes COLPOFER (Collaboration des services de police ferroviaire et de sécurité), což je přidružený orgán Mezinárodního svazu železnic (UIC – International Union of Railways) [2].
Policie železnic a metra v Nizozemí, Německu, Belgii, Itálii a Spojeném království sdílejí informace a osvědčené postupy a hledají oblasti spolupráce pomocí RAILPOLu.
Holandská policie má předsednictví a vede sekretariát RAILPOLu, který dostává na svou činnost určitou finanční podporu od EU.
Řada dalších členských států má zájem se k této skupině připojit a tento proces by se měl podporovat.
2. Výcvik a plánování
2.1 Dopravní a záchranné služby, které zasahovaly při nedávných útocích v Londýně, obdržely pochvalu za dobře organizovanou reakci.
Zdá se, že to bylo díky odpovídajícímu výcviku a plánování pro mimořádné případy v různých službách.
Efektivní využívání lidských zdrojů může zahrnovat vytváření týmů specialistů, včetně obětavé policejní práce v dopravních sítích, dopravní nebo policejní personál speciálně vyškolený na monitorování kamerových systémů (CCTV – closed circuit television).
2.2 Pravidelná školení zaměstnanců v dopravě včetně cvičení simulujících teroristické činy, kterých se účastní všechny zúčastněné strany jsou neocenitelná zvláště při zvládání bezprostředních následků útoku.
2.3 Plánování pro mimořádné případy se může týkat obnovení provozu po určitém incidentu až po kontinuitu obchodní činnosti.
Tyto plány mohou být pravidelně nacvičovány a aktualizovány podle každodenních událostí jako jsou například poruchy zařízení nebo události u třetích stran (např. prasknutí vodovodního potrubí nebo vážné dopravní nehody).
Podobně plánování pro mimořádné případy by mělo mít přeshraniční aspekt, například jasně určit zodpovědnosti v případě incidentu na hraničním přechodu nebo v jeho blízkosti, nebo poskytnout pomoc specialistů členskému státu, který tuto možnost nemá.
2.4 Odhad rizika je důležitou součástí plánování a školení.
Zahrnuje monitorování celosvětových hrozeb, systematickou analýzu incidentů v minulosti pro poučení, odhad jednotlivých incidentů (např. opuštěné zavazadlo), pokud se vyskytnou, aby se minimalizovalo zbytečné přerušení provozu.
2.5 Cestující využívající služby veřejné dopravy a také ti, kteří cestují služebně, musí též hrát klíčovou úlohu.
Potřebují však jasné a snadno dostupné informace, jak se například vyhnout způsobení poplachu, co mají dělat, jestliže zpozorují podezřelé chování, a co mají dělat v případě útoku.
Tyto informace by měly být přístupné v přehledu v přepravních prostorách samotných a ve větších podrobnostech na příslušných internetových stránkách.
Dále jsou nutné strategie k ujišťování cestujících o bezpečnosti sítě, například pomocí zjevné přítomnosti zaměstnanců/policie nebo pomocí reklamních kampaní [3].
2.6 Je rozumné provádět ve školách, v jiných vzdělávacích zařízeních a v závodech školení o možných teroristických útocích a o chování během nich, a také rozdávat prospekty a jiné názorné prostředky, aby se dosáhlo zvýšené pozornosti a zmírnily následky možné paniky.
3. Použití informační technologie
3.1 Ukázalo se, že efektivní kamerové systémy a monitorování jsou velmi důležité jak pro zastrašování tak pro vypátrání zločinu.
Tyto systémy musí vyhovovat určitým standardům a splňovat jasné provozní požadavky, aby umožňovaly například stahování dat a zároveň provádět monitorovací funkce.
Firmy na nádražích a okolo nich nebo ty, které jsou součástí dopravní infrastruktury mohou mít také své vlastní kamerové systémy.
Pokud jsou firmy řádně instruovány a vyškoleny, mohou se tyto zdroje stát dodatečnýma "očima a ušima" a zvyšovat bezpečnost nejbližšího okolí dopravních systémů s malým dodatečným dopadem na běžný provoz firem.
3.2 Pružné mobilní sítě jsou také životně důležité.
Ačkoliv za určitých okolností může být potřeba mobilní sítě zablokovat nebo vyhradit jejich použití záchranným službám, budou za běžných okolností hrát důležitou úlohu při zvládání incidentů.
Například zaměstnanci pozemní dopravy v oblasti zasažené neštěstím budou potřebovat mobilní telefony ke komunikaci s řídícím centrem.
Stejně tak cestující budou muset nutně komunikovat s přáteli nebo příbuznými, což by mohlo přispět ke snížení znepokojení a zmatku v případě neštěstí.
4. Stavební uspořádání
4.1 Při poskytování či zprostředkování služeb ve veřejné dopravě a infrastruktuře je důležité, aby byla ve smluvních podmínkách věnována plná pozornost závazkům souvisejícím s bezpečností.
Rovněž by se měla vzít do úvahy i pružnost, se kterou je možné tyto závazky pozměnit, v návaznosti na změněnou bezpečnostní situaci.
4.2 Dopravní orgány a jiní uživatelé dopravních prostor by měli uvažovat o stavebním uspořádání existujících zařízení, např. dopravních terminálů a vozidel tak, aby bylo obtížnější uschovat bomby, aby se usnadnila evakuace a zredukovaly oběti a škody v případě exploze nebo jiné formy teroristického útoku.
Tak například rozšířené používání skla a lehkých materiálů v nejnovějším vývoji stavebnictví, zvláště tam, kde jsou pohromadě provozní a obchodní prostory, nemusí být už považováno za vhodné.
Zároveň se prokázalo, že zajištění dobré viditelnosti a eliminace míst k ukrývání se osvědčilo jako efektivní.
5. Financování a zdroje
5.1 Opatření ke zvýšení bezpečnosti dopravních sítí budou vyžadovat zvláštní zdroje.
V mnoha případech budou tyto zdroje značné a/nebo dlouhodobé, např. složitější informační technologie, dodatečné železniční reverzní body, více autobusů, více personálu v dopravě a obětavá policejní práce, více školení a rozsáhlejší informační kampaně.
Takové nové iniciativy mohou velmi překračovat dřívější investiční plány, které se soustředily převážně na obnovu dopravní infrastruktury a sítí.
Je však možné, že v některých případech současné finanční procesy ke schválení investic do dopravy mnohdy nejsou vhodné pro získání finanční podpory pro bezpečnostní opatření.
5.2 Zatímco provozovatelé dopravních sítí ve veřejném a soukromém sektoru a ostatní důležité zúčastněné strany se musí přesně rozhodnout, co je pro ně nejlepší reakce, podstatné je, aby v okamžiku dohodnutí priorit nebyla zdržována implementace kvůli neshodám ohledně financování.
Komise, členské státy a místní a regionální orgány by měly hrát důležitou úlohu při zajištění toho, aby tato klíčová otázka byla brána vážně.
5.3 Otázka financování musí být proto řešena hned zpočátku, zároveň s ostatními otázkami.
Dále je třeba odhadnout potenciální náklady, ale je možné, že rozsah nezbytných opatření bude tak široký, že nebude možno převést veškeré náklady na bezpečnostní opatření na cestující, aniž by to vážně poškodilo přitažlivost veřejné dopravy.
Je třeba zamezit velkému zvýšení cen jízdného v době, kdy je kvůli řadě politických důvodů (ekologických, zdravotních, ekonomických) nezbytné podpořit používání veřejné dopravy.
5.4 Při provádění odhadu nákladů by měly členské státy a veřejné instituce vzít v úvahu náklady na to, jestliže neudělají veškeré kroky ke snížení hrozby a zmírnění následků teroristického útoku.
Kromě přímých nákladů na zranění a škody způsobené útokem, mohou tyto náklady zahrnovat ztrátu zisku z důvodu omezení turistického ruchu, cestování, investic a jiných ekonomických aktivit po delší období.
5.5 Možné následky lze výrazně zvýšit koordinovanými, případně simultánními útoky na vybrané rozhodující části jedné nebo více infrastruktur se záměrem maximalizovat narušení provozu a/nebo ztrátu životů a paniku.
Dosah a význam jsou jasně demonstrovány v níže uvedené tabulce.
Hodnota ztrát v pøípadì incidentù
Zdroj: výzkum společnosti Deloitte (čísla převedena v kurzu 1 EUR = 1,3 USD
Popis _BAR_ Náklady _BAR_
Odhadované náklady na celkový řetězec dodávky zbraní hromadného ničení zaslané kontejnerem _BAR_ 770 mld. EUR _BAR_
Pokles na evropských trzích (FTSE – hlavní index londýnské burzy) bezprostřední po pumových útocích v Madridu _BAR_ 42 mld. EUR _BAR_
Náklady na kybernetické útoky proti společnostem na celém světě v roce 2003 _BAR_ 9,6 mld. EUR _BAR_
Náklady na útoky z 11. září na obě budovy Světového obchodního centra (přímé a nepřímé) _BAR_ 64 mld. EUR _BAR_
5.6 Je třeba uvést, že se zlepšením v bezpečnosti dopravních systémů je spojen i potenciální prospěch.
Opatření na zastrašení teroristů odradí také ostatní osoby, které mají v úmyslu spáchat zločin jako krádež, vandalizmus a přepadení.
Lépe navržené a monitorované dopravní terminály přinášejí zvýšení důvěry uživatelů a cestujících, což může vést k širšímu používání veřejné dopravy celkově.
Zlepšené plánování pro mimořádné případy a praktická cvičení reakce při incidentech velkého rozsahu budou užitečné také v případě neštěstí nezpůsobených teroristy.
Doporučení Výboru regionů
1. VR vyzývá Komisi a všechny členské státy, aby přiřadily otázce bezpečnosti dopravy nejvyšší prioritu.
VR věří, že veřejné orgány všech úrovní – EU, národní, regionální a místní – integrovaly kompatibilní strategie odpovídající jejich odpovědnostem, jak reagovat na ohrožení bezpečnosti a jak zmírnit incidenty, které se vyskytnou.
2. VR zdůrazňuje, že zatímco je třeba vytvořit nebo zlepšovat strategie bezpečnosti, je důležité, aby veřejné dopravní systémy dále efektivně fungovaly, protože kdyby nemohly, došlo by k nepříznivým sociálním, hospodářským a ekologickým důsledkům.
3. VR vyzývá EU a členské státy, aby podpořily provozovatele veřejné dopravy a všechny zodpovědné orgány, aby navázaly užší spolupráci uvnitř členských států a mezi nimi, která by se zakládala na existujících sítích provozovatelů dopravy a dopravní policie.
4. VR se domnívá, že tato spolupráce by se mohla soustředit na vytvoření principů sdílení informací, aby se zvýšilo povědomí o hrozbě terorismu, aby se umožnilo provádění odhadů rizika a poučení z předcházejících incidentů a umožnila se realizace osvědčených postupů v řadě sektorů.
5. VR blahopřeje záchranným službám, provozovatelům dopravy a veřejnosti k jejich reakci na nedávné teroristické činy.
VR zdůrazňuje, že tato reakce byla umožněna v neposlední řadě díky dobrému výcviku, plánování pro mimořádné případy a sdílení informací, a je přesvědčen, že spolu s dobrým stavebním uspořádáním a využitím odpovídajících informačních technologií jsou tyto prvky důležitou součástí každé strategie bezpečnosti dopravy.
6. VR vyzývá Komisi a členské státy, aby spolupracovaly s operátory mobilních sítí a provozovateli veřejné dopravy a podporovaly je ve vývoji pružnějších služeb mobilních telefonů pro případ vážných incidentů ku prospěchu provozovatelů i cestujících.
Navíc jakýkoliv návrh EU týkající se ukládání elektronických a telefonických dat pro účely bezpečnosti by neměl sloužit k oslabení existující příslušné legislativy členských států.
7. VR připomíná EU a členským státům, že sektor silniční dopravy je velmi zranitelný teroristickými útoky a že je třeba provést výše uvedená doporučení na příslušných místech tohoto sektoru, a uvádí, že EHSV má v úmyslu zabývat se touto problematikou podrobně v právě připravovaném stanovisku.
8. Vzhledem k tomu, že hrozba terorismu bude s největší pravděpodobností trvat i nadále, VR se domnívá, že dostatečná zlepšení strategie dopravní bezpečnosti nebudou možná bez značných dodatečných finančních zdrojů.
VR proto vyzývá Komisi a členské státy, aby považovaly tuto otázku za velice urgentní a zajistily, aby nezbytné zvýšení bezpečnosti nebylo zpožděno v důsledku nedostatků ve finančním plánování.
Stanovisko Výboru regionů ke Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu: zpráva o provádění strategie EU v oblasti lesního hospodářství
(2006/C 115/19)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu podávající zprávu o provádění strategie Evropské unie v oblasti lesního hospodářství, KOM (2005) 84 v konečném znění,
s ohledem na rozhodnutí Komise ze dne 17. března 2005 konzultovat Výbor na toto téma v souladu s článkem 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropské společenství,
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 16. listopadu 2004 pověřit Komisi pro udržitelný rozvoj vypracováním stanoviska k tomuto tématu,
s ohledem na usnesení Rady ze dne 15. prosince 1998 týkající se strategie Evropské unie v oblasti lesního hospodářství,
s ohledem na své stanovisko ze dne 19. listopadu 1997 k tématu "Užívání, řízení a ochrana lesů v Evropské unii" (CdR 268/1997) [1],
s ohledem na své stanovisko ze dne 18. listopadu 1999 ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ke strategii lesního hospodářství v Evropské unii (CdR 184/1999) [2],
s ohledem na své stanovisko ze dne 12. února 2003 k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady k monitorování lesů a vzájemných environmentálních vlivů ve Společenství (Forest Focus) (CdR 345/2002) [3],
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 213/2005 rev. 1) přijatým 6. října 2005 komisí pro udržitelný rozvoj (zpravodaj: Enrico BORGHI, člen zastupitelstva města Vogogna (Itálie/ALDE)),
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 17. listopadu).
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.1 kladně hodnotí, že Komise předložila dokument hodnotící provádění strategie v oblasti lesního hospodářství, tak jak se uvádí v usnesení Rady z 15. prosince 1998;
1.2 vyjadřuje, že je velmi potěšen skutečností, že všechny instituce Společenství tento dokument studují, což svědčí o zájmu, který problematika lesního hospodářství budí ve stále širších kruzích;
1.3 zaznamenává, že Komise:
- nevyjadřuje konkrétní posudek výsledků, které strategie dosáhla;
- potvrzuje trvalou platnost zásad a základních prvků této strategie: udržitelné hospodaření s lesy, mnohonásobnou funkci lesů, souvislost s národními programy lesního hospodářství;
- považuje za nezbytné nově zaměřit strategii v rámci "změny politických souvislostí";
- navrhuje vytvoření evropského akčního plánu pro udržitelné hospodaření s lesy, revizi současných nástrojů pro usnadnění koordinace a spolupráce mezi různými politickými sektory, které mají vliv na lesní hospodářství a revizi stálého výboru pro lesní hospodářství;
1.4 zdůrazňuje, že platná smlouva o Unii neplánuje společnou politiku lesního hospodářství a nepočítá dřevo mezi zemědělské výrobky, a tak i nová ústavní smlouva. Z toho vyplývá, že na evropské úrovni zůstává pouze nástroj pro koordinaci a nástroje politiky životního prostředí, a v rámci nařízení pro zemědělství pro zásahy ve prospěch lesů, protože Komise nechtěla využít svou možnost iniciativy na vytvoření legislativního základu;
1.5 bere na vědomí návrh Komise, aby se i s ohledem na lisabonskou i a göteborgskou strategii pokračovalo v rozvoji strategie a vytvořil se evropský akční plán pro udržitelné hospodaření s lesy, s cílem dosáhnout lépe strukturovaných a definovaných nástrojů, které se budou v jednotlivých státech používat přesvědčivěji než v současnosti;
1.6 vítá, pokud se týká rozvoje evropské strategie v celosvětovém měřítku, vyčerpávající seznam existujících dokumentů a dohod; poznamenává nicméně, že se i v těchto případech uplatňuje zásada subsidiarity, takže je nutná buď ratifikace mezinárodní dohody ze strany členských států nebo koordinace ze strany orgánů Společenství;
1.7 se domnívá, že lesy stejně jako voda – a vztah mezi oběma prvky je názorný – představují strategicky důležitý majetek v celosvětovém měřítku a měly by být předmětem politiky Společenství a ne souborem jednotlivých dílů, ze kterých nelze snadno sestavit evidentní společný rámec, zejména pokud vezmeme v úvahu souvislost mezi kácením lesů a záplavami, které jsou jeho důsledkem.
Prvky strategie lesního hospodářství
VÝBOR REGIONŮ
1.8 se domnívá, že problematika lesního hospodářství a dřeva nebyla doposud dostatečně zviditelněna v politice hospodářského rozvoje Společenství, takže ačkoliv jsou zaměstnanost a obrat v tomto odvětví významné, je stále považováno za okrajový sektor;
1.9 považuje za nutné, aby se zisk z různých druhů dřeva vyrobeného v Evropě, včetně dřeva z porostů určených na energetické účely, stal předmětem dlouhodobé strategie Společenství.
Podpora využívání dřeva musí být doprovázena informační a komunikační činností, které představí jeho technické vlastnosti a možnosti použití, které jsou rozdílné od těch tradičních. Cílem těchto aktivit je nahradit dřevem ostatní materiály jejichž cena a zároveň náklady na jejich likvidaci na konci cyklu jsou stále vyšší;
1.10 se domnívá, že prostřednictvím politických opatření k hospodářskému rozvoji je třeba kromě výrobků ze dřeva stimulovat i jiné produkty lesního hospodářství, z nichž některé jsou již ve zprávě uvedeny – například korek, pryskyřice, léčivé rostliny, houby a bobuloviny – a některé ne – například produkty lovu, včelařství, piniové ořechy, kaštany a byliny;
1.11 podporuje rozvoj certifikace lesů, která by se měla stát nástrojem pro výrobce, umožňující jim představit na vnitřním trhu své vlastní dřevo, a vytvořit tak prvek hospodářské soutěže, který by vnímali uživatelé i občané.
Systémy certifikace musí zůstat dobrovolné a obsahovat prvky, o nichž rozhodnou různé organizace, které je navrhují.
Je nezbytné, aby úřady nezasahovaly do vypracovávání různých systémů tím, že by předepisovaly normy, s výjimkou těch, které jsou nezbytné pro zaručení transparentnosti a zamezení falešných informací;
1.12 považuje za prospěšné pokračovat a zintenzivnit politiku využívání méně hodnotného dřeva, dřevní štěpky a dřeva z porostů určených na energetické účely pro výrobu tepla a elektřiny v blízkosti výrobních závodů s cílem nahradit tak jiná minerální paliva. Je třeba počítat s opatřeními, která umožní rozvíjet trh s energií získávané ze dřeva;
1.13 považuje za nezbytné, aby budoucí akční plán EU podporoval různé organizace v odvětví lesního hospodářství – od majitelů půdy až po obchod, využívání a zpracovávání – a obzvláště dbal na upevnění nebo obnovu všech těchto prvků tohoto hospodářského odvětví; zároveň je nutno poskytnout podporu a podněty lesnickým svazům;
1.14 bere na vědomí skutečnost, že multifunkční role lesů a zalesněných ploch nabývá v ekonomikách příslušných oblastí a u příjmů jejich obyvatel stále více na významu, ale že ve většině případů nevyužívá svůj potenciál a že vlastníci těchto pozemků musí často čelit různým omezením uloženým zodpovědnými orgány.
Vzhledem k tomu, že tento problém nebyl ještě vyřešen a politika soudržnosti a rozvoje venkova stále nedokázala zajistit odpovídající podporu hospodářství lesních oblastí, je nutné schválit opatření, která jsou obsažena v návrhu Komise (KOM(2004) 490 v konečném znění), aby mohla být vytvořena vazba mezi politikou lesního hospodářství a rozvojem venkova;
1.15 se domnívá, že lisabonské cíle a göteborgské cíle pro kvantitativní a kvalitativní zlepšení zaměstnanosti a pro stále větší sociální soudržnost je nutné mít na zřeteli i při vytváření Akčního plánu, a to jak v souvislosti se všemi, kteří pracují v lesním hospodářství, tak v souvislosti s dotčenými oblastmi;
1.16 považuje za nezbytné, aby akční plán podpořil zapojení četných odborníků lesního hospodářství do tohoto sektoru, od nichž lze očekávat větší schopnosti při dalším rozvoji obhospodařování lesa.
Příspěvek odborníků bude spočívat i ve schopnosti organizovat a podporovat toto odvětví a vytvářet svazy majitelů a nájemců.
Akční plán musí naplánovat i programy a iniciativy pro přiměřený profesní růst a vzdělávání pracovníků v lesním hospodářství;
1.17 se domnívá, že je nutné aby v dotčených oblastech bylo o udržitelném hospodaření s lesy, právních předpisech v této oblasti a v oblasti životního prostředí a o definici a provádění programů dostatečně informováno, aby se obyvatelé ztotožnili s cíly, spolupracovali na nich a aby se podporoval sociální a kulturní růst místního obyvatelstva;
1.18 podporuje probíhající iniciativy FLEGT, které mají za cíl bojovat proti nezákonnému kácení lesů a zajistit dodržování mezinárodních dohod; žádá, aby byly dodržovány a doufá, že budou plně zapracovány do legislativního rámce;
1.19 vyzývá instituce Společenství aby se ujaly iniciativy a navrhly normy chránící evropské výrobce před nekalou konkurencí výrobků z oblastí, kde není dodržována ochrana zaměstnanců a domorodého obyvatelstva, které je často předmětem nadměrného vykořisťování;
1.20 potvrzuje svůj souhlas s politikou životního prostředí Evropské unie týkající se lesních oblastí a vítá významné rozšíření chráněných oblastí v Evropě a iniciativ na ochranu biodiverzity a na boj proti desertifikaci;
1.21 konstatuje se zadostiučiněním, že politika životního prostředí se stala čím dál více vlastní veškeré evropské společnosti a že akce Společenství přispěly k dosažení těchto kladných výsledků;
1.22 zdůrazňuje, že akční plán musí podporovat přeměnu lesních formací za účelem zdůraznění jejich multifunkčnosti, chránit biodiverzitu, zachovávat ráz krajiny, chránit především vodní zdroje a zlepšit kvalitu ovzduší.
Dále bude nutno uskutečnit zásady udržitelného hospodaření s lesy, schválené v Rio de Janeiru, společně se strategickými směry na adaptaci lesních formací a celého odvětví na klimatickou změnu;
1.23 se obává poškození životního prostředí, které by mohlo být způsobeno lesními pracemi a souvisejícími činnostmi v ekologicky citlivých oblastech.
Zvláštní ochranu vyžadují zejména vrchovištní rašeliniště.
1.24 považuje za nezbytné, aby akční plán obsahoval iniciativy pro vědecký a technologický výzkum, týkající se především:
- inovačních způsobů využívání dřeva, především ve stavebnictví; a pro jiné dřevěné materiály;
- inovací strojů a technik pro lesní hospodářství;
- hospodaření s lesy se zaměřené na jejich multifunkčnost;
1.25 se domnívá, že pro výzkum jsou nejnaléhavější tyto oblasti: způsob zalesňování, obnova znovu zalesňováním případná náhrada zalesněných ploch a hospodaření s lesy se zaměřením na zvýšení absorpce uhlíku, krátkodobě a dlouhodobě.
Těmto směrům výzkumu musí být v sedmém rámcovém programu věnována patřičná pozornost zohledňující různorodost podmínek prostředí a klimatu v různých evropských regionech;
1.26 věří, že akční plán zohlední programované a udržitelné iniciativy na evropské úrovni, aby se zvýšilo povědomí veřejnosti o různorodých aspektech a výhodách lesů ve Společenství. Přitom by se měly naplánovat informační aktivity jak pro širokou veřejnost tak pro mládež a programy exkurzí do chráněných oblastí, zařízení lesního hospodářství a dřevozpracujících podniků.
1.27 připomíná požadavek začlenit do akčního plánu přesná ustanovení o ochraně lesů a zalesněných ploch před požáry, znečištěním, biotickými činiteli a o vyzdvižení jejich funkce ochrany před sesuvy půdy, lavinami a záplavami, kterou mohou lesní formace zabezpečit;
1.28 se domnívá, že členské státy mají k dispozici významnou daňovou páku, s jejíž pomocí lze stimulovat a podporovat návrhy a směrnice politiky v oblasti lesního hospodářství, které jsou považovány za adekvátní, a zejména ty, které se vztahují k vytváření svazů nebo mají sociální a ekologický význam.
Akční plán EU by mohl poskytnout informace o tom, jaké kroky se již podnikají v jednotlivých členských státech a podpořit společné akce.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 navrhuje, aby byly využity všechny možnosti vedoucí k zajištění právního základu pro lesní strategii vzhledem k tomu, že tato otázka nabyla na celosvětovém významu;
2.2 žádá, aby se všechny instituce Společenství zasadily o to, aby byl návrh Komise (pakliže nebude změněn) co nejrychleji realizován a aby se tak zajistilo, že budoucí akční plán EU bude obsahovat nejen instrukce pro členské státy, ale aby byly i přesně určeny zodpovědnosti a prostředky na jeho provedení;
2.3 se domnívá, že akční plán EU by měl být schválen s jistotou, že národní plány pro lesní hospodářství budou předloženy ve stanovených termínech a budou odrážet ustanovení plánu Společenství;
2.4 navrhuje, aby akční plán předepisoval hlavní směry fiskální politiky členských států pro různé složky lesního hospodářství. Měl by obsahovat prvky pobídky zajišťující fungování lesního hospodářství, údržbu méně hodnotných nebo méně výnosných lesů, zřizování svazů majitelů a nájemců lesů, ve kterých by byli zastoupeni i odborníci pro lesní hospodářství, realizaci a údržbu staveb, iniciativy, sociální služby a služby v oblasti životního prostředí a ochrany lesů, které jsou obsaženy v programech regionálních a místních úřadů;
2.5 za účelem dosažení dohod skutečně realizovatelných na celosvětové úrovni vyzývá k maximální angažovanosti v souvislosti s definicí nové mezinárodní dohody o lesích, která by tvořila závazný právní nástroj pro udržitelné hospodaření a realizovala tak závěry Rady ze dne 26. dubna 2005;
2.6 znovu doporučuje, aby se věnovala co nejvyšší priorita vztahu mezi lesním hospodářstvím a dřevozpracujícím průmyslem, obchodu s různými druhy evropských dřev, podpoře celého sektoru lesního hospodářství a aby se co nejvíc využila koordinace příslušných složek Komise;
2.7 žádá, aby byly zlepšeny a rozvinuty možnosti využití obnovitelných zdrojů energie získaných z lesnictví a aby byly zaneseny do tématické strategie Komise, týkající se této otázky; včetně poskytnutí konkrétních výhod provozovatelům v lesním hospodářství;
2.8 považuje za nezbytné, aby akční plán zohlednil téma ekologických, turistických, kulturních a sociálních služeb souvisejících s lesy tak, aby byly lesy náležitě oceněny a aby se ukázalo, jak je lze ekonomicky zhodnotit a podpořit tak vlastníky a obhospodařovatele lesů, aby tyto služby na trhu nabízeli; pokud takový trh neexistuje, musí akční plán EU navrhnout způsob a opatření, které by odrazily ekologický užitek v příjmech majitele resp. obhospodařovatele majetku;
2.9 požaduje, aby akční plán mohl zajistil, aby činnosti, které úřady financují, mohly být realizovány organizacemi vlastníků a výrobců, v případě že si to tito přejí a mohou;
2.10 považuje za nezbytné, aby akční plán obsahoval základní prvky, které by mohly členské státy a další úřady využít při přepracování stávajících platných předpisů, jejichž některé aspekty jistě brání realizaci cílů Společenství; je třeba naplánovat opatření, která by zjednodušila administrativní postupy na všech úrovních;
2.11 souhlasí s návrhem Komise, aby se revidoval Stálý lesnický výbor tak, aby se stal schopným pro spolupráci na vytváření akčního plánu, jeho realizaci a údržbě vlivných vztahů se členskými státy;
2.12 považuje za nutné posílit lesnické zájmy uvnitř Komise ze strukturálního hlediska a z hlediska lidských zdrojů tak, aby bylo možné účinně uskutečnit akční plán EU;
2.13 navrhuje, aby Komise a členské státy zřídily fórum pro vědu a techniku lesního hospodářství, jehož by se zúčastnili zástupci univerzit, výzkumných středisek a odborných svazů s cílem rozšířit vzájemně mezi sebou znalosti o existující typologii a problematice různých lesních formací
Stanovisko Výboru regionů na téma "Příspěvek místních a regionálních orgánů k boji proti změně klimatu"
(2006/C 115/20)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na žádost britského předsednictví Evropské unie ze dne 30. června 2005 o vypracování stanoviska k tématu "Příspěvek místních a regionálních úřadů k boji proti změně klimatu" v souladu s čl. 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí předsedy ze dne 25. července 2005 pověřit Komisi pro udržitelný rozvoj vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na závěry zasedání Rady ve dnech 22. a 23. března 2005 a zasedání Rady pro životní prostředí dne 7. března 2005;
s ohledem na své stanovisko ze dne 21. září 2000 k Zelené knize o obchodování emisemi skleníkových plynů v Evropské unii a ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu na téma "Politiky a opatření EU ke snížení emisí skleníkových plynů: směrem k Evropskému programu pro změnu klimatu (ECCP)", KOM(2000) 87 v konečném znění a KOM(2000) 88 v konečném znění (CdR 189/2000 fin [1]);
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 65/2005 rév. 1) přijatý dne 28. června 2005 Komisí pro udržitelný rozvoj ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů na téma "Jak zvítězit v boji proti celosvětové změně klimatu" (KOM (2005) 35 v konečném znění);
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 215/2005 rev.1) přijatý dne 6. října 2005 Komisí pro udržitelný rozvoj (zpravodaj: pan Ken Bodfish, předseda Rady měst Brighton a Hove (Spojené království/SES));
vzhledem k těmto důvodům:
1. dochází ke změně klimatu.
Vědci se shodují v odhadu, že v roce 2010 můžeme očekávat zvýšení celosvětové teploty o 1,4 až 5,8 °C;
2. Rada ministrů EU v roce 1996 prohlásila, že "je přesvědčena o tom, že průměrné celosvětové teploty by neměly vzrůst o více než dva stupně nad úroveň před industrializací";
3. důsledky změny klimatu budou celosvětové a projeví se především na místní úrovni např. sníženou úrodou, povodněmi, lesními požáry, poškozením půdy a erozí, omezením použití vody, poškozením silniční a železniční infrastruktury, ztrátou biodiverzity, přerušením dodávky elektrické energie, snížením rezerv fosilních paliv, poškozením staveb a poklesy půdy, tepelnými ostrovy [2] a problémy s kvalitou ovzduší;
4. extrémní povětrnostní podmínky, jako např. povodně, již mají výrazný dopad na evropskou ekonomiku a vzhledem k další předpokládané změně klimatu mohou mít katastrofické následky;
5. všeobecně se soudí, že prevence změny klimatu nepřináší výsledky, bude však také zapotřebí zmírnit již počínající důsledky změny klimatu a přizpůsobit se jim;
6. místní a regionální orgány hrají klíčovou roli ve sledování a hodnocení změny klimatu, v informování místních a regionálních komunit o možných dopadech, dále v rozvoji strategií zmírnění dopadů změny klimatu a přizpůsobení těmto dopadům a v podpoře udržitelného využití energií;
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 17. listopadu).
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ,
Úvod
1.1 vítá vedoucí úlohu, již dosud v oblasti změny klimatu prokázaly Evropská komise a Rada ministrů, a vyzývá, aby v tomto závazku pokračovaly v rámci nadcházející politiky pro změnu klimatu po roce 2012 a dále;
1.2 oceňuje závazek Rady ministrů z března 2005 v podobě souhlasu s cíli dalšího snižování emisí a vyzývá EU k posílení jejího zaměření na celosvětovou reakci na změnu klimatu s cílem zajistit rozšíření tohoto závazku i na ostatních místech;
1.3 zdůrazňuje, že místní a regionální orgány hrají vedoucí a nezbytnou úlohu v oblasti bezpečnosti klimatu. Orgány místní a regionální samosprávy jsou místy, kde se setkávají odpovědnost za podporu veřejného blaha oblasti, poskytování klíčových služeb, působení na způsob života a práce lidí, donucovací orgány, praktické znalosti a demokratická legitimita.
Místní a regionální orgány mohou ke stabilnímu klimatu přispět využíváním udržitelné energie způsobem, jemuž se nevyrovná žádná jiná jednotlivá organizace;
1.4 se domnívá, že komplexní roli, kterou mohou místní a regionální orgány sehrát v boji proti změně klimatu, by se mělo dostat širšího všeobecného uznání.
Následně by tyto orgány měly být vybaveny náležitými prostředky pro tuto činnosti;
1.5 zdůrazňuje, že nejvýrazněji jsou změnou klimatu postiženi často ti nejchudší jak v rámci EU, tak za jejími hranicemi, již navíc často mají pouze omezenou schopnost adaptovat se na důsledky změny klimatu.
Řešení problému změny klimatu musí zahrnovat výraznější zaměření na finanční nedostupnost energií, zlepšení účinnosti energií a zvýšení odolnosti komunit vůči předpokládaným budoucím dopadům;
1.6 domnívá se, že hierarchie energií musí být ústředním prvkem všech politik:
a) snížení energetických potřeb,
b) účinnější využití energií,
c) využívání obnovitelné energie,
d) jakékoli pokračující využívání fosilních paliv musí být čisté a účinné;
1.7 upozorňuje, že boj se změnou klimatu má často řadu přínosů na regionální a místní úrovni, včetně zlepšení konkurenceschopnosti regionální ekonomiky;
2. Změna klimatu jako příležitost, nikoli pouze hrozba
2.1 zdůrazňuje, že změna klimatu představuje přímé ohrožení bezpečnosti v Evropě vzhledem k rostoucí křehkosti bezpečnostních dodávek z důvodu ztenčování množství fosilních paliv a negativním dopadům změn povětrnostních modelů.
Evropa jako celek bude čelit zvýšeným pojistným nákladům a majetek se v řadě případů stane nepojistitelným;
2.2 naznačuje, že změna klimatu představuje jednu z nejvážnějších hrozeb našemu způsobu života, avšak představuje také velkou příležitost budovat udržitelnější, všem přístupnou a konkurenceschopnou budoucnost;
2.3 se domnívá, že zkušenosti místních a regionálních orgánů mohou velmi přispět k budoucí politice EU pro změnu klimatu.
Z tohoto důvodu je níže uvedeno několik případových studií, jež uvádějí některé klíčové okruhy činnosti v oblasti změny klimatu a doporučení do budoucna.
3. Příklady opatření na místní a regionální úrovni [3]
3.1 Podpora špičkové kvality a výměna postupů
Partnerství zaměřená na podporu odbornosti mohou posílit a koordinovat fungování místních a regionálních strategií pro změnu klimatu, rozšířit znalosti a podpořit výměnu osvědčených postupů.
Zkušenosti z partnerství místních a regionálních orgánů prokázaly významné výsledky a měly by obohatit evropské a národní politiky.
Program Climate Star Awards, založený organizací Climate Alliance, uděluje ceny příkladným aktivitám v boji s klimatickou změnou a dokumentuje zkušenosti a úspěchy z celé Evropy.
Kromě oceňování špičkové kvality také podporuje výměny mezi místními a regionálními orgány.
Na národní úrovni se výměně a předávání zkušeností získaných na místní úrovni věnují programy, jako je např. Beacon Council Scheme pro udržitelnou energii (Anglie a Wales).
3.2 Podpora obnovitelné energie
Různá ohrožení bezpečnosti klimatu znamenají, že budeme muset rostoucí měrou vyrábět energii na místní úrovni.
Lokálně vyráběná energie je často efektivnější a přenáší se na kratší vzdálenosti.
Klíč k rozvoji větších kapacit obnovitelné energie mají místní a regionální orgány.
Jejich úloha při plánování a zásobování z nich činí hlavní správce energetických kapacit a spotřeby na místní úrovni.
Rozvoj lokální obnovitelné energie je také rozhodující pro budování místních dovedností a technologické základny.
Závazkům na místní úrovni však neodpovídají závazky na vysoké úrovni v rámci EU.
Toto je třeba změnit, chceme-li vybudovat dovednosti a technologie pro konkurenceschopnou budoucnost s nízkými emisemi kysličníku uhličitého.
Švédské město Malmö prostřednictvím Mezinárodní rady pro místní environmentální iniciativy a jejího programu Města pro ochranu klimatu vybudovalo novou městskou část o 1000 bytových jednotek, jež jsou zásobovány 100 % obnovitelné energie.
Zásobování energií je založeno na místních slunečních, větrných a vodních zdrojích, a dále na dodávkách energie z odpadu a kanalizace dané čtvrti.
Obydlí jsou vybavena individuálními elektroměry, díky nimž může město získat vzorce využití energií a náležitě plánovat kapacity obnovitelné energie.
3.3 Měření a snižování množství emisí na místní úrovni
Místní a regionální orgány mohou sehrát významnou úlohu v měření a regulaci spotřeby energií a množství emisí produkovaných jejich místní komunitou včetně soukromé a komerční spotřeby.
K dosažení tohoto cíle je nutno položit důraz na rozvoj nástrojů měření dopadu emisí kysličníku uhličitého a zlepšení přístupu k ověřitelným datům spotřeby energie.
Celoevropská kampaň DISPLAY pomáhá místním orgánům vypočítat spotřebu energie v obecních budovách za pomoci speciálního softwaru.
Dále také podporuje zveřejňování údajů o spotřebě energie přístupnou formou ve veřejných budovách, aby tak napomohla zvýšit informovanost o efektivním využití energie.
3.4 Boj se změnou klimatu – celá řada sociálních, environmentálních a hospodářských výhod
Adaptace na modely nízké spotřeby a výroby energie nabídne místním občanům vyšší kvalitu života tím, že sníží rizika, jimž jsou vystaveni, zvýší bezpečnost v ulicích podporou udržitelnější mobility a rozvojem pohodlnějších obydlí bez ohledu na povětrnostní podmínky.
Všechna tato zlepšení budou zajištěna podporou místních a regionálních orgánů místním činnostem, dále vybudováním lokálnějších trhů a zlepšením řízení zdrojů v rámci dané komunity.
Rada měst Brighton a Hove (Anglie) založila partnerství s názvem Energy Action Partnership, jež se zaměřuje na budování pohodlnějšího domácího prostředí pro ty, již jsou nejvíce ohroženi, a to včetně seniorů, obyvatel malých obydlí a osob nedávno propuštěných z nemocnic.
Do roku 2005, tedy po pouhých dvou letech běhu tohoto programu, se podařilo zlepšit domácí prostředí 361 soukromých domácností a realizovat roční úsporu 128 tun CO2.
Modernizované postupy správy dotací a důkladné nastavení veřejných soutěží v rámci partnerství napomohly dosažení významného pokroku pro komunitu za krátkou dobu.
Nizozemské město Heerlen vyvíjí ve spolupráci se skotským místním úřadem v Midlothianu systém vytápění, jež využívá teplou vodu z opuštěných uhelných dolů k vytápění místních budov.
Tato technologie je kombinována s mohutně rostoucím využitím solární energie, a to také v obecních budovách s cílem rozšířit informace o inovacích a obnovitelné energii po celém městě a sousedních komunitách v Německu.
3.5 Podpora lokálních činností v oblasti řady politik
Stávající budovy, sídla, způsoby obživy a životní styly je nutno adaptovat tak, abychom se dokázali vyrovnat s nepředvídatelnými, rozmanitými a potenciálně nebezpečnými povětrnostními podmínkami.
Komunitám v naplnění tohoto cíle napomohou jednoduchost, rozhodnost a krátké zásobovací trasy.
Odolnost před změnou klimatu lze zvýšit zajištěním základních potřeb, jako jsou potraviny, teplo, světlo a vybavení typu nákupního střediska s co nejlepší lokální dostupností.
Rada města Bristolu (Anglie) pracuje na pilotním programu s názvem Food for Life ve 20 školách ve městě – nakupuje pro školní jídelny nezpracované, čerstvé, sezónní zdravé potraviny; rada spolupracuje s partnerskou organizací Primary Healthcare Trust and the Soil Association.
3.6 Podpora růstu pracovních míst
Strategie pro změnu klimatu a strategie pro obnovitelnou energii představují příležitost čelit základním problémům, jež ohrožují naše komunity, a vybudovat silnou základnu odbornosti a dovedností do budoucna.
Partnerství mezi lokálními komunitami, místními a regionálními orgány, vzdělávacím a zdravotním sektorem a také, a to je velmi důležité, soukromými společnostmi povede k silnějšímu pocitu společného cíle a silného postoje ve prospěch "investic do úspor".
Rada okresu Newark and Sherwood (Anglie) téměř odstranila finanční nedostupnost energií mezi obyvateli veřejného bytového sektoru.
V roce 1984 bylo pouze 6 % obydlí schopno dodat cenově dostupné teplo – nyní je to 98,4 % díky investicím do efektivního využití energie.
Programy zlepšení vytvořily každoročně 30 lokálních pracovních míst po dobu 18 let.
Celková útrata za 7500 nemovitostí za období 1988-2008 bude přibližně 24 milionů EUR (16 milionů liber).
Kromě vytváření pracovních míst došlo v Newarku také ke zlepšení výkonů ve školách a ke snížení výskytu problémů v oblasti duševního zdraví.
Rada zjistila, že tyto výhody se zaplatily do čtyř let.
3.7 Zlepšení zdraví a veřejného blaha místní komunity
Finanční nedostupnost energie postihuje řadu evropských domácností a představuje významné zdravotní riziko.
Nadměrné letní teploty v posledních letech již podobně vedly k vyššímu průměrnému počtu úmrtí vyčerpáním z horka.
Místní a regionální orgány mohou pracovat s vlastním bytovým fondem a prostřednictvím stavebních a plánovacích předpisů a účinnějších topných a dalších zařízení zajistit, aby obydlí byla pohodlnější a odolnější vůči vnějším povětrnostním podmínkám, přičemž bude snižováno zatížení emisemi díky lepší ventilaci a vyšší efektivitě využití energie.
Rada okresu Carrick (Anglie) spolu se sdruženími nájemníků a dalšími členy organizace Beacon Community Regeneration Partnership zavedla opatření ke zlepšení efektivity využití energie na sídlišti Beacon Housing Estate ve Falmouthu, jež bylo kdysi jednou z nejzanedbanějších oblastí Cornwallu.
Výsledky: zvýšení efektivity využití energie pro 900 obydlí; v prvním roce bylo instalováno ústřední topení a izolace do 300 nemovitostí, na poplatcích za palivo bylo ušetřeno celkem 274000 EUR (186000 GPB).
Organizace Regeneration Partnership se domnívá, že zlepšení bydlení lze přisoudit i další změny: došlo ke zlepšení zdravotního stavu obyvatel, a to včetně 50 % snížení počtu astmatiků; místní škola vykazuje 100 % zlepšení výsledků zkoušek u chlapců; dramaticky poklesl výskyt kriminality včetně snížení výskytu domácího násilí a počtu dětí v registru "Children at Risk"; došlo k rekordnímu poklesu vandalismu; roste zaměstnanost; vzrostl počet lidí, kteří mají zájem se přestěhovat na toto sídliště; lze pozorovat pozoruhodný vzestup ducha sounáležitosti.
Obyvatelé Lewenborgu (Nizozemsko) si stěžovali na zdravotní potíže v důsledku vlhkosti obydlí, problémů s vytápěním a sucha.
Město Groningen koordinuje projekt s provincií Groningen, federální agenturou, konzultanty a velkou bankou s cílem provést energetický audit těchto obydlí; majitelům poskytnout hypotéky s nízkým úrokem a pomoci jim tak zlepšit klimatické podmínky bez dodatečných nákladů.
Výsledkem jsou zlepšení zdravotního stavu obyvatel a nižší účty za energie.
3.8 Změna vzorců chování
Místní a regionální orgány musejí pracovat společně se soukromým sektorem a dalšími oblastmi veřejného sektoru na budování partnerství, jež povedou k vizi nízké spotřeby energie.
Tohoto úkolu se ujaly také Anglie a Wales, kde národní Asociace místních úřadů (Local Government Association) přišla s vizí "Anytown 2025", jejímž cílem je vyvinout udržitelnější komunitu s využitím již existujících technologií.
Tato udržitelná budoucnost používá elektromobily, má více zeleně, kombinovanou výrobu tepla a energie a síť ulic, jež odrazuje od jízdy automobilem, to vše bez nutnosti vyvíjet nové technologie.
Tento druh vize by se měl stát součástí politik, jako je budoucí tematická strategie pro městské prostředí, aby napomohl místním a regionálním orgánům v přijímání rozhodnutí zaměřených na udržitelnější budoucnost s využitím stávajících technologií a know-how.
Starosta Londýna zavedl v únoru 2002 první poplatek za vjezd do města v Evropě.
Díky tomuto modelu se podařilo omezit hustotu dopravy o 30 % a emise CO2 ve zpoplatněné části jsou nyní o 20 % nižší, než byly v roce 2002.
Protože se vyskytuje na cestách méně aut, zvýšila se rychlost veřejné dopravy a stále více Londýňanů dnes raději jezdí do práce na kole.
Příjmy navíc tímto způsobem vytvořené pomohly zlepšit veřejnou dopravu v Londýně.
Další iniciativy starosty Londýna, jejichž cílem je řešit změnu klimatu, zahrnují vytvoření nové Agentury pro změnu klimatu města Londýna (London Climate Change Agency).
Ve spolupráci se soukromými firmami agentura dodá projekty s nízkou nebo nulovou mírou emisí kysličníku uhličitého v celém Londýně za použití nejčistších technologií a poskytne nové příležitosti pro ekonomický rozvoj.
Starosta rovněž plánuje zavést zónu nízkých emisí tak, že do roku 2008 zakáže nejvíce znečišťujícím nákladním vozům, dálkovým autobusům, autobusům a taxíkům vjezd do ulic Velkého Londýna.
Stanovisko Výboru regionů k Zelené knize o energetické účinnosti aneb Méně znamená více
(2006/C 192/03)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na Zelenou knihu o energetické účinnosti, KOM(2005) 265 v konečném znění;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze 7. června 2005 konzultovat tuto problematiku s Výborem regionů, v souladu s prvním odstavcem článku 265 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 16. listopadu 2005 pověřit Komisi pro trvale udržitelný rozvoj vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na své stanovisko ze 17. června 2004 k Návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o koncové energetické účinnosti a o energetických službách, KOM(2003) 739 v konečném znění [1] – 2003/0300 (COD) – CdR 92/2004 fin [2];
s ohledem na své stanovisko z 20. listopadu 2002 k Návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o přijetí víceletého akčního programu v oblasti energetiky: program "Inteligentní energie-Evropa" (2003 – 2006), KOM(2002) -162 v konečném znění [1] – 2002/0082 COD – CdR 187/2002 fin [3];
s ohledem na své stanovisko z 15. listopadu 2001 k zelené knize Komise "Směrem k evropské strategii pro bezpečnost dodávek energie", KOM(2000) 769 v konečném znění [1] – CdR 38/2001 [4];
s ohledem na své stanovisko z 15. listopadu 2001 k Návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o účinnosti energie v budovách, KOM(2001) 226 v konečném znění [1] – 2001/0098 (COD) – CdR 202/2001 fin [5];
s ohledem na své stanovisko z 13. prosince 2000 ke Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o akčním plánu na zlepšení energetické účinnosti v Evropském společenství, KOM(2000) 247 v konečném znění [1] – CdR 270/2000 [6];
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 216/2005 rev. 1) přijatý dne 1. prosince 2005 Komisí pro udržitelný rozvoj (zpravodaj: pan VÖGERLE, místopředseda Svazu obcí Rakouska (Rakousko/SES));
přijal toto stanovisko jednomyslně na 63. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. února 2006 (jednání ze dne 16. února).
1. Názory Výboru regionů
Výbor regionů
1.1 vítá na základě současných trendů, podle kterých se očekává, že spotřeba energie v Evropě vzroste během příštích 15 let až o 10 %, zelenou knihu Evropské komise, jakož i iniciativy ke zvyšování energetické účinnosti obecně;
1.2 zdůrazňuje mimořádný význam energetické účinnosti, zejména vzhledem k současné krizi na trhu s plynem.
Musí dojít k diverzifikaci dodávky energie v Evropě, aby se minimalizovaly závislosti, jež se nyní projevují na Ukrajině nebo v Bulharsku.
Na základě Zelené knihy o energetické účinnosti je možné celkově snížit závislost na ropě a zemním plynu, a v souvislosti s tím nechat vzniknout evropský akční plán;
1.3 vítá zohledňování opatření na všech potenciálních úrovních jejich provádění (EU, národní, regionální, místní) a upomíná dodržování zásady subsidiarity při jejich provádění;
1.4 si je vědom, že energetická účinnost významně přispívá ke všem třem důležitým cílům energetické politiky, totiž k zabezpečení zásobování energií, k ochraně životního prostředí a klimatu, jakož i ke konkurenceschopnosti;
1.5 zdůrazňuje rovněž významný sociální rozměr opatření v oblasti energetické účinnosti, která obsahují vytváření a zajištění pracovních míst v místě i v regionu a chrání spotřebitele před neúnosnými výdaji za spotřebovanou energii;
1.6 poukazuje na to, že při tvorbě dalších předpisů o energetické účinnosti, které musí členské státy dodržovat, se nesmí postupovat uspěchaně.
Jak udává sama zelená kniha, již dnes existuje velké množství platných zákonů resp. opatření EU k energetické účinnosti nacházejících se ve stádiu příprav, u kterých se z časových důvodů požadovaný účinek zatím nedostavil resp. která musí být nejdříve teprve zavedena.
Zde je třeba zmínit kupříkladu směrnici o budovách, směrnici o kogeneraci elektřiny a tepla, směrnici o obchodování s emisemi nebo směrnici o koncové energetické účinnosti;
1.7 upozorňuje na to, že v mnoha členských státech a regionech již existují strategické plány a akční programy s podobnými cíli nebo dopady, jaké požaduje zelená kniha.
Jako příklad lze uvést strategie k ochraně klimatu (od ratifikace Kjótského protokolu), alokační plány (v rámci obchodování s emisemi) a snižování látek znečišťujících ovzduší (v rámci směrnice o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší – směrnice NEC).
Ze střednědobého hlediska se proto důraz neklade na nové plány efektivnosti, nýbrž na důsledné provádění stávajících plánů.
Zkušenosti s prováděním těchto plánů ukazují, že jde často o opatření, o jejichž provádění může být často rozhodnuto rychle, ale účinek se dostaví teprve za delší dobu;
1.8 odkazuje na četné iniciativy místní a regionální úrovně v oblastech energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie, jejichž výsledky jsou dostupné veřejnosti na četných internetových stránkách.
Pro ilustraci se uvádí odkaz na sbírku příkladů dobré praxe z celé Evropy na internetových stránkách ManagEnergy und Energie Cités [7];
1.9 si je vědom, že zvyšování energetické účinnosti je politikou drobných krůčků.
Tyto malé krůčky dělají ve velké míře místní a regionální úrovně, které díky své blízkosti občanům mají důležitou úlohu ve zvyšování povědomí;
1.10 kriticky poukazuje na to, že evropské cíle liberalizace trhů s energií (zvyšováním konkurence snížit ceny) a energetické účinnosti lze jen velmi obtížně spojit.
Klesající ceny nestimulují účinné využívání energie.
Kromě toho je z důvodu nevyhovujícího investičního prostředí zpožděna inovace parku elektráren;
1.11 považuje opatření ve prospěch politiky utvářené poptávkou na liberalizovaném trhu s energií za smysluplné.
To rovněž znamená zahrnout do spotřebitelské ceny ekologické náklady a zajistit rovný přístup k rozvodné síti.
Strategie ke zvyšování energetické účinnosti hraje ústřední roli tam, kde je třeba vytvořit protiváhu k současné politice na straně nabídky.
2. Doporučení Výboru regionů
2.1 požaduje, aby se v případě rozhodnutí ve prospěch zavedení plánů energetické účinnosti tyto koncipovaly jako pětileté plány maximálně s dvěma hodnoceními.
Každoročně vypracovávané plány a roční hodnocení neukazují v praxi žádné uspokojující výsledky, a proto nejsou smysluplné (otázka 3);
2.2 zejména zdůrazňuje, že při stanovení opatření se musí bezpodmínečně zohlednit rozdíly mezi jednotlivými členskými státy, pokud jde o již učiněné kroky a o možnosti, a každému opatření musí předcházet analýza nákladů a výnosů;
2.3 odmítá stanovení absolutních cílů ke zvýšení účinnosti.
Musí se totiž zamezit situaci, že vzniknou konkurenční výhody pro ty členské státy, které s energií doposud zacházely méně svědomitě.
Členské státy, které již sáhly k úsporným opatřením nebo začaly používat obzvláště účinné technologie, mají méně možností k dalšímu zvyšování účinnosti a byly by při uskutečňování absolutních cílů jasně v nevýhodě;
2.4 souhlasí namísto toho se systémem odborného posuzování, který na základě analýzy rozdílných klimatických podmínek a již učiněných kroků v oblasti energetické účinnosti navrhuje národní cíle energetické účinnosti pro každý členský stát.
Tyto národní cíle by se mohly stát součástí definice evropských norem a umožnily by tak zohlednění národních podmínek, jakož i spravedlivé započtení již učiněných kroků;
2.5 je toho názoru, že mechanismus obchodování s emisemi musí fungovat tak, aby elektrárny po rozumně dlouhém přechodném období v rámci alokačního plánu obdržely jen takový počet emisních certifikátů, který bude odpovídat výrobě plánovaného množství elektrického proudu a tepla v tepelné paroplynové elektrárně založené na kogeneraci.
To by byl jasný signál cíli zvyšování energetické účinnosti při výrobě elektřiny (otázka 13);
2.6 navrhuje, aby se přemýšlelo o propočtu emisních certifikátů pro průmysl provedeném podobným způsobem.
Každý průmyslový podnik by obdržel pouze tolik emisních certifikátů, který bude odpovídat výrobě plánovaného množství výrobků v podniku s nejvyšším standardem energetické účinnosti.
Takové opatření by znamenalo přesunutí nákladů v souladu se zásadou původce a mělo by za následek velkou úsporu energie a CO2 (otázka 2);
2.7 požaduje přípustnost státních podpor na opatření podporující inovace životního prostředí a zlepšení produktivity za účelem zvýšení energetické účinnosti.
Tyto podpory by mohly být na jedné straně koncipovány jako investiční podpory, které by osvobozovaly od ohlašovací povinnosti podpory pro inovační technologie v oblasti energetické účinnosti.
Na druhé straně by energetická účinnosti měla být zohledňována jako obecné kritérium pro podpory v oblasti ochrany životního prostředí, protože ty se používají zejména na místní a regionální úrovni. Souhlasí zejména s hromadným poskytováním podpor na zvýšení energetické účinnosti, alespoň však s dostatečně vysokými limity, aby se zmenšila administrativní náročnost a případné zpoždění při realizaci podobných projektů (otázka 5);
2.8 podporuje zohledňování kritérií energetické účinnosti v oblasti zadávání veřejných zakázek na všech úrovních (EU, národní, regionální, místní).
Vzhledem k 16 % podílu na HDP Evropské unie by zvýšenou poptávkou po účinných přístrojích, vozidlech, budovách atd. mohla vzniknout silná pobídka pro průmysl k výzkumu popř. ke zlevňování takovýchto výrobků.
S ohledem na ekologická kritéria zadávání zakázek lze odkázat na bohaté zkušenosti v jednotlivých členských státech;
2.9 však odmítá závazky veřejných zadavatelů vyplývající ze zákona o zadávání veřejných zakázek, neboť mnoho regionů a obcí musí hospodařit s extrémně omezenými rozpočty.
Namísto toho by finančně slabé obce měly být dostatečným způsobem informovány o výhodách udělování smluv na energeticky účinné projekty, aby se mohly samy rozhodnout mezi nejlevnější a nejlepší nabídkou (otázka 6);
2.10 vítá programy financování pro projekty energetické účinnosti.
Pro regionální a místní úroveň by to však znamenalo, že finanční prostředky a podpory budou moci být poskytnuty na základě dobrovolnosti a podle příslušné rozpočtové situace (otázky 7 a 22);
2.11 vyzývá Komisi k zohledňování kritérií energetické účinnosti ve všech oblastech politik spadajících do působnosti EU.
Komise by mohla určit energetickou účinnost za závazné kritérium při výběru projektů zejména v oblasti strukturálních fondů a Fondu soudržnosti, v oblasti rozvoje venkova a v oblasti podporování výzkumu.
To by bylo možné považovat i za nepřímý podnět pro místní a regionální úroveň (otázka 12);
2.12 odmítá rozšíření resp. zpřísnění směrnice EU o budovách dříve, než budou vyhodnoceny dopady uplatňování jejího současného znění.
Před rozšířením směrnice musí být stanovena přiměřená lhůta na zhodnocení stávající směrnice o budovách (otázka 8);
2.13 se vyslovuje pro intenzívní propagační činnost na všech úrovních.
Kampaně by měly brát zřetel na národní, regionální nebo místní úroveň a měly by být přednostně spuštěny k těm otázkám, u kterých má cílová skupina skutečně praktické alternativní možnosti jednání.
Spolupráce mezi Evropskou komisí resp. jejími zástupci v členských státech a regionální a místní úrovní by zde byla velmi žádoucí (otázka 12);
2.14 zdůrazňuje potřebu informací a odborné přípravy, které by neměly být omezeny na odborníky z odvětví energetiky, ale rozšířeny zejména na ty, kteří v energetické oblasti nepracují, např. architekti, stavební společnosti, projektanti nemovitostí, plánovači a řídící pracovníci infrastruktury;
2.15 se jasně vyslovuje pro urychlené nasazení elektráren založených na kogeneraci.
Kromě aktivního uplatňování směrnice o kogeneraci elektřiny a tepla je také nezbytně nutné budovat příslušný trh s teplem rychleji než dosud (otázka 13);
2.16 podporuje sanaci starších – neefektivních – systémů dálkového vytápění jako velmi významného přínosu ke zvyšování energetické účinnosti a vyzývá členské státy, aby na to uvolnily příslušné prostředky ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti;
2.17 podporuje výzvu Evropského parlamentu Komisi, aby vypracovala návrh právní úpravy pro trh s teplem a chladem.
Pro místní úroveň je účinné hospodaření s využívanou tepelnou energií stejně důležité jako smysluplná řešení pro oblast chlazení.
Zavádění klimatizačních zařízení vedlo v posledních letech k enormnímu zvýšení spotřeby elektrické energie v obdobích mimo topnou sezónu.
Jelikož trh s teplem a chladem spadá díky své příslušnosti ke stavebním předpisům do působnosti místní úrovně, i zde se zdají být informační politika a poradenství důležité.
Rozhodnutí na místní úrovni se mají činit ve prospěch větší energetické účinnosti.
Inovační příklady z oblasti dálkového vytápění a chlazení jsou na internetu ke stažení pod shora uvedenými sbírkami příkladů osvědčených postupů;
2.18 souhlasí s decentralizovanou výrobou, kterou zelená kniha požaduje a podporuje, poukazuje však na skutečnost, že je třeba přesně uvážit poměr mezi kapacitou elektrárny a místní spotřebou.
I zde by se mělo vsadit na kogeneraci elektřiny a tepla jako na obzvlášť účinnou formu výroby.
Vysoký stupeň energetické účinnosti lze zajistit především tehdy, nalezne-li vyrobené teplo místní uplatnění;
2.19 zdůrazňuje, že i při výrobě energie z obnovitelných zdrojů se musí dbát na energetickou účinnost a na pokud možno šetrné zacházení s existujícími zdroji.
Při výstavbě nových elektráren by se měla ve všech oblastech nejdříve optimalizovat spotřeba a teprve potom optimalizované spotřebě přizpůsobit zásobovací systém.
Přitom je rovněž třeba vzít v úvahu a – podle jednotlivé národní právní situace – při zapojení příslušných orgánů samosprávy přezkoumat následující faktory: lokalitu, druh technologií, velikost zařízení a stupeň využití;
2.20 odmítá systém bílých (energetických) certifikátů, které dodavatele zavazují k zavádění úsporných opatření u konečného zákazníka.
Existují obavy, že z makroekonomického hlediska je zavedení a provoz dalšího obchodního systému dražší než dosažené úspory.
Vedle vysoké administrativní náročnosti se i spravedlivé přidělování jeví ještě obtížnější než u obchodování s emisemi (otázka 15);
2.21 požaduje další investice do rozšíření městské hromadné dopravy a železniční infrastruktury.
Jen pokud budou existovat rozumné alternativy k osobní automobilové dopravě, lze z dlouhodobého hlediska očekávat její pokles. Vítá v této souvislosti přihlášení se obcí a regionů k sebeurčení při poskytování těchto služeb veřejného zájmu, které je obsažené v návrhu nařízení Evropské komise o veřejných službách v osobní dopravě na železnici a silnicích, čímž se uznává role orgánů místní a regionální samosprávy při zajišťování městské hromadné dopravy;
2.22 vyzývá Komisi, aby průmyslu připomenula jeho povinnosti a pomocí různých opatření ovlivnila snížení spotřebitelských cen u energeticky účinných přístrojů a technologií pro obnovitelné formy energie, a připojuje se k názoru Evropského parlamentu, že v oblasti jednotlivých technologií bylo v posledních letech dosaženo impozantního snížení nákladů, ale že je třeba dalšího snižování nákladů, aby byla opatření ke zvýšení energetické účinnosti pro širokou veřejnost atraktivnější;
2.23 si uvědomuje povinnost EU vyjednat u WTO vzhledem k existenci srovnatelně vysokých ekologických standardů
Stanovisko Výboru regionů k tématu Akční plán pro státní podpory Cílenější státní podpory a jejich nižší počet: plán pro reformu státní podpory v letech 2005 – 2009
(2006/C 115/02)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise "AKČNÍ PLÁN PRO STÁTNÍ PODPORY Cílenější státní podpory a jejich nižší počet: plán pro reformu státní podpory v letech 2005–2009", KOM(2005) 107 v konečném znění;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. června 2005 konzultovat Výbor v této věci podle čl. 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí předsednictva VR ze dne 22. února 2005 pověřit Komisi pro hospodářskou a sociální politiku vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na rozhodnutí Komise ze dne 18. července 2005 o uplatnění čl. 86 odst. 2 Smlouvy na státní podpory ve formě kompenzace za veřejné služby, udělované určitým podnikům, pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, a s ohledem na směrnici Komise .../.../ES, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a rámcem Společenství pro státní podpory ve formě kompenzace za veřejné služby;
s ohledem na své stanovisko k tématu "Přepracované pokyny ke státní regionální podpoře" (CdR 77/2005 fin);
s ohledem na své stanovisko k rozhodnutí Komise o uplatnění článku 86 Smlouvy na státní podpory ve formě kompenzace za veřejné služby, návrhu směrnice, kterou se mění směrnice Komise 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a návrhu rámce Společenství pro státní podpory ve formě kompenzace za veřejné služby (CdR 155/2004 fin) [1];
s ohledem na své stanovisko k Bílé knize o službách obecného zájmu (CdR 327/2004 fin) [2];
s ohledem na usnesení Výboru regionů ke Znovuoživení lisabonské strategie přijaté dne 24. února 2005;
s ohledem na svůj návrh stanoviska CdR 225/2005 rev. 1 přijatý dne 23. září 2005 Komisí pro hospodářskou a sociální politiku (zpravodaj: pan Gabor Bihary, člen Generálního shromáždění hlavního města, předseda Výboru pro evropskou integraci a zahraniční věci Generálního shromáždění hlavního města (Maďarsko/SES));
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16.– 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu).
Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
vítá přístup Evropské komise ke zřízení série konzultací ve věci reformy politiky státní podpory a k zapojení orgánů evropských místních a regionálních samospráv prostřednictvím Výboru regionů;
znovu připomíná svůj dřívější postoj k přepracovaným pokynům ke státní regionální podpoře.
1. Modernizovaná politika státní podpory v souvislosti s lisabonskou strategií pro hospodářský růst a zaměstnanost
VÝBOR REGIONŮ
1.1 vítá fakt, že politika státní podpory by měla být úzce spojena s cíly lisabonské strategie a podobně vítá její novou orientaci na selektivnější horizontální přístup (bez toho, že by nepřihlížela k potřebám specifických cílových regionů) a její zaměření na klíčové politiky inovace a výzkumu a vývoje, lidského kapitálu, podnikání, služeb obecného hospodářského zájmu, regionální podpory, udržitelného životního prostředí, dopravy, energetiky a infrastruktury informačních a komunikačních technologií;
1.2 zastává názor, že měřítko selhání trhu, které Komise vypracovala, aby oprávnila poskytnutí státní podpory, je zajímavým přístupem, ale není podloženo Smlouvou o ES, není jasně definováno a nemůže se použít v případech, kde neexistuje žádný trh.
Výbor proto nesouhlasí s myšlenkou, aby selhání trhu byla přidělena klíčová role jako měřítka pro stanovení přípustnosti státní podpory. Uplatnění měřítka selhání trhu je navíc přijatelné pouze tehdy, jestliže si členské státy a regionální a místní orgány udrží v souladu s principem subsidiarity dostatečný manévrovací prostor pro vymezení selhání trhu a pro rozhodování, jak na něj reagovat;
1.3 připomíná, že usnesení VR ke Znovuoživení lisabonské strategie, přijaté dne 24. února 2005, zdůrazňuje, že by "bylo vhodné, aby Evropská unie místo snahy o dosažení cíle kvantitativního snížení státních dotací upřednostnila zlepšení systému státní podpory, a tím dlouhodobě zajistila dostatek kvalitních služeb"; považuje rozhodně za nesprávné zaměřit se na celkové náklady na státní podpory bez rozlišování druhů státní podpory a jejich příslušného přínosu z hlediska společného zájmu;
1.4 zdůrazňuje, že pokud bude státní podpora dostatečně cílená a efektivně řízena, může významně přispět k plnění požadavků týkajících se závazků veřejných služeb stanovených orgány místních a regionálních samospráv, a domnívá se, že reforma pravidel státní podpory by měla zohlednit tuto skutečnost spolu s dopadem státní podpory na fungování trhu;
1.5 konstatuje, že cílem článků 81 a 82 Smlouvy o ES, které se týkají pravidel hospodářské soutěže, je ochrana hospodářské soutěže na trhu jako způsobu, jak zvýšit blaho spotřebitelů.
Vzhledem k tomu, že definice "hospodářské soutěže" musí být stejná a souvislá v celé smlouvě, Výbor regionů lituje, že akční plán pro státní podpory vůbec nezmiňuje cíl blaha spotřebitele;
1.6 s obavou zaznamenává, že koncept nedotčenosti obchodu mezi členskými státy se již nepoužívá jako prioritní kritérium pro poskytování státní podpory.
VR se opravdu domnívá, že dotace místních a regionálních orgánů společnostem poskytujícím veřejné služby neovlivní nutně obchod mezi členskými státy na jednotném trhu, ani vážně neohrozí hospodářskou soutěž, tj. nevytvoří nebo neposílí pozici dané/ých společnosti/í na trhu;
1.7 zdůrazňuje, že Evropská unie potřebuje být při získávání vnitřních investic mezinárodně konkurenceschopná, a domnívá se, že pravidla pro státní podpory musí lépe odrážet obchodní realitu v otevřené globalizované ekonomice a poskytovat dostatečnou flexibilitu, aby regiony v členských státech mohly soutěžit o zahraniční (mimo EU) investiční projekty s regiony vně Unie, které jsou intenzivně podporovány;
1.8 se domnívá, že státní podpora hraje větší roli v obdobích nižšího hospodářského růstu, a navrhuje proto zvážit pružná pravidla, jež by zohlednila tuto skutečnost;
1.9 se dále domnívá, že uvnitř hospodářsky integrované oblasti čím je členský stát méně hospodářsky rozvinutý, tím vyšší státní podporu jako podíl v procentech HDP by bylo možno odůvodnit za účelem rozvoje veřejných služeb nebo zavedení podobných standardů veřejných služeb jako v ostatních členských státech; navíc se domnívá, že některé regiony uvnitř členského státu (zejména méně rozvinuté regiony a regiony v přechodu) by měly mít prospěch ze specifických zlepšení;
1.10 navrhuje, aby Evropská komise posílila dopadovou analýzu svých vlastních rozhodnutí v oblasti státní podpory, zvláště pak proto, že Akční plán pro státní podpory je založen na "ekonomickém přístupu" analýzy státní podpory;
1.11 vyjadřuje politování nad skutečností, že Akční plán pro státní podpory nezohledňuje specifický charakter partnerství veřejného a soukromého sektoru v oblasti státních podpor;
2. Zaměření na klíčové priority
VÝBOR REGIONŮ
2.1 vítá záměr zjednodušit a konsolidovat předpisy pro blokové výjimky pro podpory na vzdělávání a zaměstnanost a upozorňuje na skutečnost, že zde také vyvstává příležitost harmonizovat definice, jako např. definici "znevýhodněného pracovníka", která se liší od jedné blokové výjimky ke druhé;
2.2 se domnívá, že rozlišení mezi specifickým a obecným vzděláváním je v praxi většinou pouze umělé, a navrhuje proto, aby se do budoucna nerozlišovala míra státní podpory na tomto základě;
2.3 vítá úsilí Komise napravit nejistotu vyplývající z rozsudku ve věci Altmark [3] tím, že přijala balíček opatření týkajících se pravidel financování veřejných služeb.
Výbor regionů se domnívá, že tato opatření tím, že ukládají místním a regionálním orgánům lépe definovat smlouvy o veřejných službách, povedou k vyšší transparentnosti a demokratické zodpovědnosti v řízení služeb obecného hospodářského zájmu;
2.4 s potěšením zaznamenává, že Evropská komise v této souvislosti souhlasí s požadavkem Výboru regionů vyjmout státní podpory pro nemocnice a společnosti poskytující sociální bydlení z oznamovací povinnosti;
2.5 zdůrazňuje, že návrh právního rámce veřejných služeb, jenž by usnadnil definici pozitivních principů, je nutnější než kdykoli předtím.
Tento rámec by měl obsahovat například:
- kritéria pro rozlišení služeb obecného hospodářského zájmu (SOHZ) a nehospodářských služeb obecného zájmu (SOZ);
- principy a všeobecné povinnosti SOZ, jako jsou univerzálnost, kontinuita, kvalita, účinnost, dostupnost a ochrana uživatelů a spotřebitelů;
- kritéria pro omezení deformace obchodních vztahů;
- uznání práva místních a regionálních orgánů na vlastní poskytování služeb obecného hospodářského zájmu a řídicí principy financování;
- kritéria hodnocení;
2.6 vítá záměr Komise vydat nařízení o obecné blokové výjimce, kterým budou určité kategorie podpory osvobozeny od oznamovací povinnosti vůči Komisi, a věří, že toto budoucí nařízení zajistí lepší správu;
2.7 podporuje záměr rozšířit blokové výjimky s cílem integrovat podporu malým a středním podnikům a výzkumu a vývoji;
2.8 se domnívá, že vzhledem k procedurálním požadavkům je velmi obtížné používat výjimku de minimis v praxi.
Jakékoliv zvýšení prahu de minimis by tudíž mělo být doprovázeno zjednodušením a vyjasněním stávajících pravidel obsažených v nařízení de minimis. Je především třeba vyjasnit:
(i) zda se práh podpory de minimis týká nezávislých podniků nebo samostatných právních subjektů,
(ii) jak jsou brány v úvahu operace ve více než jednom členském státu prováděné jedním právním subjektem pobírajícím podporu de minimis v různých členských státech a
(iii) jaký je statut podpory ES při stanovení, zda bylo dosaženo prahu de minimis;
proto podporuje zvýšení prahu podpory de minimis a požaduje, aby se tak stalo na základě kumulované inflace od posledního zvýšení v roce 2001;
2.9 se domnívá, že vzhledem k velkému nárůstu státních podpor, jejichž příjemci jsou neziskové organizace, by je Komise měla jasně a výslovně zmínit a využít k tomu relevantních rozsudků Soudního dvora;
2.10 se domnívá, že zlepšení infrastruktury informačních a komunikačních technologií (ICT) bude mít stejný zásadní význam jako zlepšení dopravních a energetických infrastruktur; připomíná však, že pro rozvoj ICT platí odlišné tržní podmínky, a upozorňuje proto na potřebu specifických pokynů, jež by umožnily větší flexibilitu, aby bylo možno dosáhnout větší podpory určené k celkovému rozvoji ICT;
2.11 2.11.1 vítá, že Evropská komise dne 24. srpna 2005 zahájila veřejnou konzultaci o hodnocení pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí, ale lituje, že pevný termín pro odpovědi byl stanoven na 10. října 2005;
2.11.2 vyjadřuje svoji podporu rozšíření pokynů na "zdraví spotřebitelů", které podle Výboru regionů zahrnuje pojmy "bezpečnost civilistů a jejich prostředí", "bezpečnost zaměstnanců" a "zdraví zaměstnanců";
2.11.3 podporuje jasná pravidla pro environmentální investiční podporu podniků, která jim bude sloužit k vypořádání se se znečištěním způsobeným jinými podniky;
2.11.4 zasazuje se za zachování podpory vyšší intenzity pro malé a střední podniky;
2.11.5 považuje za nutné zachovat podporu vyšší intenzity pro regiony, které v důsledku ekonomické transformace zaostávají v plnění požadavků acquis communautaire v oblasti životního prostředí.
2.12 vítá, že Evropská komise dne 21. září 2005 zahájila veřejnou konzultaci o reformě pravidel pro státní podporu na inovace (KOM(2005) 436), ale lituje, že pevný termín pro odpovědi byl stanoven na 21. listopadu 2005;
2.12.1 Výbor v souladu s cílem zjednodušení vyjadřuje podporu začlenění inovací do současného rámce Společenství pro státní podpory na výzkum a vývoj [4] namísto vytváření zvláštního předpisu;
2.12.2 podporuje cíl zaměřit se na státní podpory pro malé a střední podniky, které souvisejí s inovacemi;
2.12.3 přimlouvá se za uchování současné povolené kumulace podpory na inovaci a regionální podpory;
2.12.4 Výbor si v souvislosti s novými inovačními podniky klade otázku, proč se počítá pouze s "osvobozením od [50 %] příspěvků na sociální zabezpečení a jiných místních či regionálních daní (tedy těch, jež nejsou odvozeny ze zisku)";
2.12.5 vítá, že "státní podpora pro malé a střední podniky a/nebo činnosti od trhu vzdálené může podléhat mírnějším procesním pravidlům a může být zproštěna oznamovací povinnosti" KOM(2005) 436 (24. bod odůvodnění);
2.12.6 má ale pochybnosti o tom, že Komise zaměřuje pozornost na "selhání trhu".
Komise vskutku připouští, že činnosti související s inovacemi jsou specifické v tom, že jsou často vzdálené trhu: "Ze zkušeností vyplývá, že je velmi obtížné předem vědět, které inovační výrobky a služby se na trhu stanou úspěšnými."
KOM(2005) 436 (18. bod odůvodnění).
3. Modernizace praktik a postupů v oblasti státní podpory
VÝBOR REGIONŮ
3.1 vítá návrhy Komise na zajištění lepší správy státních podpor; obzvláště podporuje vydání pokynů pro osvědčené postupy po konzultaci s členskými státy a zainteresovanými stranami;
3.2 upozorňuje na skutečnost, že společná zodpovědnost s členskými státy je jednou z klíčových otázek reformy státní podpory, a proto vítá ty prvky Akčního plánu pro státní podpory, jež posilují závazek členských států;
3.3 domnívá se, že by se měl vyhodnotit návrh na zřízení nezávislých kontrolních orgánů pro státní podpory v jednotlivých členských státech z hlediska procesních výhod a rolí, které tyto orgány převezmou, a žádá, aby místní a regionální orgány byly při tomto vyhodnocování konzultovány;
3.4 vyzývá k vybudování sítě státních orgánů pro státní podpory s cílem umožnit trvalý tok informací a výměnu osvědčených postupů, jež by mohly posílit závazek členských států a přispět k lepší správě;
3.5 podporuje navrhovaný systém s určitou pružností kombinovanou s pevným časovým rozvrhem a odlišením jednoduchých případů od těch, jež vyžadují hlubší šetření;
3.6 s ohledem na ohlášenou revizi procesního nařízení 659/1999 žádá o posílení práv třetích stran (příjemců a navrhovatelů) v postupech následujících po zahájení řízení;
3.7 žádá, aby byl konzultován ve věci hodnocení nebo změn pokynů k podpoře na záchranu a restrukturalizaci, naznačených
Stanovisko Výboru regionů k tématu "Období reflexe: struktura, témata a rámec pro hodnocení diskuse o Evropské unii"
(2006/C 81/09)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 6. září 2005 konzultovat, v souladu s čl. 265 odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství, Výbor regionů v této věci;
s ohledem na rozhodnutí jeho předsedy ze dne 27. července 2005 jmenovat, v souladu s čl. 40 odst. 2 Jednacího řádu, pana Franze Schausbergera, zástupce spolkové země Salcbursko ve Výboru regionů (Rakousko/ELS), a lorda Topa, Krajský úřad pro Velký Londýn (Spojené království/ALDE), jako hlavní zpravodaje stanoviska v této věci;
s ohledem na Smlouvu zakládající Ústavu pro Evropu, kterou podepsali nejvyšší představitelé států a vlád dne 29. října 2004 (CIG 87/04 rev. 1, CIG 87/04 Add 1 rev. 1, CIG 87/04 Add 2 rev. 1);
s ohledem na své stanovisko ze dne 17. listopadu 2004 ke Smlouvě zakládající Ústavu pro Evropu (CdR 354/2003 fin [1]);
s ohledem na svou zprávu ze dne 6. listopadu 2001 na téma Proximity (CdR 436/2000 fin)
přijal toto stanovisko na svém 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 13. října).
STANOVISKA A DOPORUČENÍ VÝBORU REGIONŮ
VÝBOR REGIONŮ:
(a) Souvislosti
1. se domnívá, že pro zabezpečení míru, svobody a prosperity potřebujeme politicky silnou a demokratickou Evropskou unii, pevné vedení v EU a pevnou spolupráci mezi institucemi za účelem propagace evropského projektu;
2. vyjadřuje obavy, že příliš dlouhé období reflexe uškodí obrazu EU, a vyzývá všechny instituce, aby pracovaly na záchraně a propagování hlubokého ideálu a projektu evropské integrace;
3. považuje nicméně za vhodné, aby toto období reflexe bylo využito k analýze postojů občanů členských států týkajících se Evropské unie a k upevnění základních cílů, hodnot a principů EU, jako jsou solidarita, efektivita, transparentnost a spolupráce, založených na podpoře jejích občanů;
4. v této souvislosti připomíná význam základních práv Unie zakotvených v chartě připojené k Ústavní smlouvě;
5. je přesvědčen, že Evropská unie musí brát vážně výsledky francouzského a holandského referenda a musí být zřejmé, že je bere vážně; zastává názor, že pokračovat v ratifikačním procesu Ústavní smlouvy a přitom nezměnit původní plán a nepodrobit se vážné reflexi na evropské úrovni by znamenalo vyslat negativní signál občanům Evropy a mohlo by to způsobit další odmítnutí v členských státech;
6. nicméně uznává, že důvodů pro odmítnutí je mnoho a jsou různé a v některých případech ani nesouvisejí s vlastní Smlouvou; považuje tedy za podstatné zaměřit úsilí především na kontext diskuse s cílem dosáhnout úspěšné dohody o finančních výhledech; připomíná však, že více než polovina členských států ovšem již Smlouvu ratifikovala vybraným způsobem a rozhodnutí těchto členských států musí mít stejnou platnost jako rozhodnutí těch, kteří hlasovali proti;
7. znovu potvrzuje svůj závazek vůči Ústavní smlouvě a pokrok, který zaručuje lepší evropskou správu prostřednictvím významného zlepšení ve fungování, jednoduchosti a transparentnosti EU ve srovnání se stávajícími smlouvami;
8. se domnívá, že při rozšíření diskuse o budoucnosti Evropské unie by se její instituce měly zaměřit na skutečné a potenciální praktické výhody, které přináší členství a občanství jejím občanům;
9. s cílem obnovit důvěru evropských občanů v evropský projekt vyzývá evropské instituce k tomu, aby:
- přijaly rozhodnutí, která jsou nevyřešená v těch oblastech, kde Unie poskytuje evropským občanům skutečnou přidanou hodnotu,
- začaly fungovat více decentralizovaným způsobem a přitom respektovaly a podporovaly zásadu subsidiarity, jež by měla být rovněž uplatňována na regionálních úrovních,
- aktivně demonstrovaly, že politická jednota nezničí kulturní a lingvistickou různorodost Evropy,
- ukázaly, že Evropa poskytne svým občanům příležitost k tomu, aby rozvíjeli svou osobní a profesionální zkušenost na evropské úrovni,
- vytvořily trvalý oboustranný dialog s občany Evropy,
- rozvíjely kulturu zvýšené transparentnosti, zejména větším zpřístupněním způsobu práce Rady, aby bylo občanům umožněno lépe pochopit rozhodovací proces EU;
10. požaduje pokračování činností, které podporují zásadu subsidiarity ve všech oblastech a které využívají výhod, jaké může občanům nabídnout větší blízkost regionálních a místních institucí;
11. vyzývá členské státy, aby prohlubovaly integraci EU, která představuje důležitý základ budování rozšířené Unie, a současně definovaly cíle, potenciální geografická omezení a dlouhodobé cíle integračního procesu v rámci Evropské unie; přičemž členství v EU s sebou musí nést úctu k místní a regionální demokratické samosprávě v pevně stanoveném konstitučním rámci každé země;
12. vyzývá politiky v členských státech a na regionální a místní úrovni, aby přijali odpovědnost za své jednání v oblastech, které spadají do jejich odpovědnosti, a aby z Bruselu nedělali obětního beránka, jak je tomu častým zvykem; zdůrazňuje, že Evropská unie může dosáhnout úspěchu pouze tehdy, když si politikové na evropské, národní, regionální a místní úrovni odpovědně rozdělí své povinnosti a uvědomí si, jako nezbytný předpoklad pro dobrou správu, že základem úspěchu je úcta k institucím;
(b) Struktura diskuse
13. se domnívá, že instituce EU musí zahájit diskusi s lidmi a komunitami, které zastupují, a demonstrovat tak otevřený přístup, který byl aplikován při přípravě Smlouvy ve formě Konventu, který se skládal ze zástupců národních parlamentů, politických stran, místních a regionálních samospráv, občanské společnosti a rovněž sociálních partnerů.
V této diskusi se musí občanům zdůraznit politická, hospodářská a sociální přidaná hodnota Evropské unie;
14. se domnívá, že ve svém postavení institucionálního zástupce místních a regionálních samospráv v Evropské unii, musí hrát aktivní úlohu v politických a institucionálních iniciativách během období reflexe vyhlášených nejvyššími představiteli států a vlád; za tímto účelem navrhuje"mapu" [2] s cílem vytvořit skutečný decentralizovaný dialog;
15. vyzývá místní a regionální samosprávy, aby zapojily své komunity a informovaly je o záležitostech, které je ovlivňují v rámci diskuse o budoucnosti Evropské unie, a aby lépe vysvětlovaly postupy a praktické úspěchy evropské integrace prostřednictvím regionální a místní informační politiky, protože se domnívá, že diskuse, která by proběhla pouze na evropské úrovni, by neoslovila širokou veřejnost, a proto požaduje strukturovanou diskusi s nadnárodními prvky, která proběhne na národní, regionální a místní úrovni, zapojí své členy a bude mít podporu institucí EU;
16. potvrzuje dále charakteristiku postupu "zdola nahoru", který je VR vlastní, a zavazuje se prostřednictvím svých členů vyhledávat a přijímat žádosti místních úřadů, pokud jde o politiky a instituce Společenství, a předat jejich význam, i pokud jde o politickou analýzu a inovační návrhy, evropským institucím;
17. doporučuje, aby komunikace nebyla omezena na jednorázové kampaně a nesoustředila se na detaily institucionální činnosti; proto naléhá na Unii, aby se zaměřila na sdělování informací, jež mají přímý praktický užitek pro občany a jež jim umožňují využít výhody a příležitosti, které jim EU poskytuje;
18. vyzývá evropské instituce, členské státy a regionální a místní orgány, aby vytvořily nové a kreativní způsoby interakce s občany na nejnižší úrovni a pro diskusi využívaly moderních elektronických médií (např.
"Evropa poslouchá" v Rakousku a "Národní fórum o Evropě" v Irsku) a aby zajistily, že bude sdělení dostupné v rodném jazyce občana a nikoli pouze ve vybraných jazycích EU; dále je na institucích a na členských státech, aby přijali opatření k vyvrácení fakticky nepřesných prohlášení o Evropské unii, se kterými se občané mohou setkat zejména v médiích;
19. v této souvislosti uznává zásadní úlohu místních a regionálních médií, a zejména místního tisku, v neposlední řadě také proto, že mohou s občany komunikovat v laických termínech a jejich místním jazyce;
(c) Témata reflexe
Obecný rámec
20. má za to, že ustanovení Ústavní smlouvy v oblasti upevňování územního rozměru Unie a institucionálního zastoupení místních a regionálních orgánů prostřednictvím VR představují důležitý a pozitivní vývoj;
21. vyzývá instituce EU, aby pomohly při rozvoji skutečné "kultury subsidiarity" v Unii, jejích členských státech, regionálních a místních orgánech a aby bezodkladně uplatňovaly principy subsidiarity a proporcionality, které stanoví Ústavní smlouva jako jednoduchý a účinný způsob, jak ukázat občanům, že Unie bude jednat pouze v případě, že bude zřejmá přidaná hodnota a v souladu se svým principem zlepšení tvorby právních předpisů;
22. požaduje uplatňování konceptu "proximity" při provádění evropských politik a právních předpisů, což by bylo viditelným znamením vůle k zavádění postupů, jejichž cílem je zvýšit transparentnost, jako okamžité reakce na obavy občanů; v tomto kontextu by zavedení nového právního nástroje, který usnadní meziregionální a přeshraniční spolupráci, včetně hospodářské a sociální spolupráce, mohlo být považováno například za jasný signál k tomu, že Evropa bude blíže svým občanům;
23. zdůrazňuje, že i když by bylo žádoucí, aby měly tyto prvky místo ve Smlouvě, je možné okamžitě začlenit mnoho akcí a závazků plynoucích z těchto ustanovení do činnosti Společenství, jako například rozšíření analýz dopadu také na finanční a administrativní dopad nových právních předpisů EU o místních a regionálních orgánech;
24. zejména vítá následující body Smlouvy jako články o řádné správě a přeje si, aby byla v období reflexe věnována pozornost jejich ochraně a provádění:
- uznání úlohy místních a regionálních orgánů ve správě EU,
- lepší konzultace před zveřejněním legislativních návrhů,
- přihlédnutí k finančnímu a administrativnímu břemenu místních a regionálních orgánů,
- širší definice subsidiarity, která bude zahrnovat místní a regionální samosprávu,
- uznání kulturní a jazykové různorodosti jako zdroje bohatství, které by mělo být ochraňováno, spolu se základním prvkem spolupráce a integrace,
- posílení role Výboru regionů, zejména zavedení práva na odvolání se k Evropskému soudnímu dvoru v souvislosti s jeho vlastními právy a porušením principu subsidiarity,
- odkaz na reprezentativní sdružení (např. místních a regionálních samospráv);
Aktuální témata k diskusi
25. se domnívá, že je velmi důležité, aby EU měla odpovídající úroveň zdrojů a mohla tak plnit zadané úkoly; připomíná, že v současné době podporuje návrhy Evropské komise týkající se finančního výhledu 2007-2013;
26. se domnívá, že nyní je ten správný čas k tomu, abychom začali uvažovat o základu pro financování rozpočtu EU z dlouhodobého hlediska a aby byla posílena demokratická kontrola rozpočtu prostřednictvím Evropského parlamentu;
27. připomíná členským státům, že politika soudržnosti je oblast, kde EU poskytuje skutečnou přidanou hodnotu, jejíž viditelnost umožňuje občanům každodenně oceňovat praktickou a pozitivní práci EU a jež představuje základ evropské solidarity, a tím odlišuje evropský sociální model od jiných příkladů přeshraniční integrace;
28. znovu zdůrazňuje svou podporu Partnerství pro růst a zaměstnanost (Lisabonská strategie) jako vyrovnanému přístupu k hospodářským cílům, udržitelnému rozvoji, modernizaci a pokroku evropského sociálního modelu;
29. věří, že posílení konkurenceschopnosti EU vyžaduje také pomoc občanům Evropy, aby rozvinuli svůj talent a kreativitu za hranice svých států.
Dále věří, že hodnota kulturně rozmanité Unie se stane pro Evropany mnohem reálnější, když začnou prožívat život v evropském kontextu. Proto, aby posílil konkurenceschopnost a spojil občany s evropskými projekty, zdůrazňuje potřebu, aby EU nadále usnadňovala volný pohyb lidí a podporovala větší mobilitu uvnitř Unie;
30. podporuje strategii EU týkající se udržitelného rozvoje a zdůrazňuje zvláště skutečnost, že akce a financování Společenství na podporu zlepšení životního prostředí by měly mít silný vliv na národní, regionální a místní úrovni;
31. připomíná jedinečnou povahu evropského občanství jako prvku identity, který nenahrazuje národní občanství;
32. požaduje mnohem větší investice do vzdělávání (včetně příležitostí k celoživotnímu učení pro všechny občany), výzkumu a inovace na evropské a národní úrovni jako nejlepšího prostředku k vytvoření více a lepších pracovních míst pro evropské občany a k posílení konkurenceschopnosti Evropy v celosvětové ekonomice;
33. je přesvědčen, že pro lepší objasnění Evropy a jejích politik by měly národní, regionální a místní orgány vyvinout úsilí v oblasti vzdělávání, například prostřednictvím zavedení zvláštních kurzů ve školách, evropského rozměru do školních osnov, mimoškolního vzdělávání a školení pro učitele;
34. je dále přesvědčen, že je nezbytné rozšiřovat pozitivní evropskou kulturu mezi veřejnými místními a regionálními úředníky, kteří jsou v každodenní práci konfrontováni s normami;
(d) Hodnocení
35. vyzývá instituce EU a členské státy, aby naslouchaly občanům a mohly tak zhodnotit výsledky diskuse během období reflexe;
36. je si vědom skutečnosti, že se během období reflexe bude diskutovat o různých scénářích, nicméně je proti tomu, abychom se vzdali Ústavní smlouvy ve prospěch Niceské smlouvy, a požaduje zaujmout konsensuální přístup vůči ratifikaci do roku 2009;
37. si přeje aktivně se účastnit obnoveného ústavního procesu a nabízí Evropskému parlamentu podporu v jeho úsilí o zabezpečení úspěšného výsledku.
Stanovisko Výboru regionů k tématu Návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o zavedení akce Společenství na podporu projektu Evropské hlavní město kultury pro období 2007 až 2019
(2006/C 115/12)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na návrh Evropské komise na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, o zavedení akce Společenství na podporu projektu Evropské hlavní město kultury pro období 2007 až 2019 KOM(2005) 209 v konečném znění – 2005/102 (COD),
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. května 2005 konzultovat tuto věc s Výborem regionů podle čl. 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí předsedy Výboru regionů ze dne 25. července 2005, kterým pověřil Komisi pro kulturu a vzdělávání, aby vypracovala stanovisko k této věci,
s ohledem na stanovisko Výboru k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí iniciativa Společenství Evropské hlavní město kultury (CdR 448/97 v konečném znění) [1],
s ohledem na stanovisko Výboru k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění rozhodnutí 1419/1999/ES o zavedení akce Společenství na podporu projektu Evropské hlavní město kultury pro roky 2005 až 2019 (CdR 393/2003 v konečném znění) [2],
s ohledem na stanovisko Výboru k tématu Kultura a kulturní rozdíly a jejich význam pro budoucnost Evropy (CdR 447/97 v konečném znění) [3],
s ohledem na stanovisko Komise pro kulturu a vzdělávání přijaté dne 22. září 2005 (CdR 251/2005 rev.1) (zpravodaj: pan Seamus Murray, člen rady hrabství Meath a regionálního úřadu Středovýchodní oblasti (Irsko/UEN-EA));
přijal jednomyslně toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16.- 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 17. listopadu).
1. Názory Výboru regionů
na evropské hlavní město kultury (EHMK)
VÝBOR REGIONŮ
1.1 považuje EHMK za dynamický nástroj za účelem předvádění, podpory, obohacení a prožití evropské a místní kultury a oceňuje, že jmenování EHMK má na města velmi příznivý dopad, a to nejen v kulturním sektoru, ale také při zajišťování ekonomických a pracovních příležitostí v cestovním ruchu, oblasti volného času a sportu, a při působení jako katalyzátor obnovy měst;
1.2 uznává, že vliv EHMK může být větší, když tato akce bude nedílnou součástí dlouhodobé strategie měst pro kulturní rozvoj, a je názoru, že je důležité, aby EHMK podporovalo udržitelnější přístupy k rozvoji kultury.
Výbor navíc uznává, že EHMK nabírá stále více regionální rozměr a města zahrnují do rozvoje a provádění svých kulturních programů i okolní oblasti;
1.3 je názoru, že hodnota a potenciál EHMK byly podceněny, v prvé řadě jako důsledek nízké úrovně finanční pomoci ze strany EU, nedostatku pozornosti věnované rozvoji evropského rozměru EHMK a rozvoji zviditelnění měst a nedostatku podpory při pomoci městům s přípravou a prováděním jejich kulturních programů;
1.4 je názoru, že Evropská unie v minulosti promarnila příležitost využít iniciativy EHMK, která by pomohla podpořit evropskou integraci a identitu a měla přitom na paměti velké zviditelnění a široké povědomí o EHMK.
Výbor je názoru, že EHMK může občanům pomoci příznivě se identifikovat s Evropskou unií.
na navržené výběrové a kontrolní postupy
VÝBOR REGIONŮ
1.5 vítá návrh Evropské komise změnit postup výběru EHMK a poskytnout kontrolní proces pro vybraná města během příprav jejich kulturních programů;
1.6 je názoru, že návrh Evropské komise řeší mnoho z nedostatků současného výběrového procesu a uznává, že navržený přístup představuje dobrou rovnováhu mezi potřebou mít opravdový prvek konkurence mezi městy, posílit roli poroty, více zdůraznit evropský rozměr EHMK a uznat přínos členských států a roli Rady při nominačním a jmenovacím procesu;
1.7 vítá a podporuje následující aspekty navrženého výběrového a kontrolního postupu:
- včasnější jmenování EHMK a prodloužení úvodního času, aby města mohla připravit své kulturní programy,
- větší srozumitelnost pro města, které bude dosaženo rozdělením kritérií pro kulturní program do skupin "evropský rozměr" a "město a občané" a určením cílů pro každou skupinu,
- větší průhlednost výběrového procesu a důraz kladený na evropskou přidanou hodnotu v tomto procesu,
- zavedení prvku soutěže jako stimulu a inspirace ve vybraných městech za účelem zvýšení kvality a uměleckých prvků v jejich kulturních programech,
- pravidelný kontakt mezi vybranými městy a monitorovacím výborem za účelem kontroly procesu, poskytování poradenství a řešení potenciálních problémů v nejranějším stupni přípravné fáze;
1.8 žádá Evropskou komisi, aby brala plně v úvahu roli, kterou města hrají během výběrového a kontrolního procesu, a z tohoto hlediska je názoru, že návrh, tak jak vypadá v současnosti, je jak dvojznačný tak normativní a vyvolává nejistotu u měst, která by chtěla EHMK pořádat;
1.9 má několik výhrad k následujícím aspektům navrženého výběrového a kontrolního postupu:
- potenciální zátěž uvalená na vybraná města, co se týče předkládání zpráv v polovině období, monitorovacích a hodnotících zpráv; toto by mohlo být nepoměrné ve srovnání s velmi omezeným finančním příspěvkem EU k celkovému rozpočtu EHMK a zejména by to mohl být problém pro menší města, která by chtěla EHMK pořádat,
- na základě minulých zkušeností – schopnost monitorovacího výboru poskytovat městům odbornou podporu při přípravě jejich programů a praktické zkušenosti při realizaci EHMK,
- možnost zpoždění, která v novém procesu jmenování stále existuje, zejména v období mezi nominací města členským státem a rozhodnutím o jmenování města vykonaném Radou;
1.10 je názoru, že je třeba dalšího objasnění některých aspektů navrženého výběrového a kontrolního postupu, a to zejména:
- definice "nezávislých odborníků", kteří mají být evropskými institucemi jmenováni do poroty a monitorovacího výboru, a důsledky, které mohou pro instituce při nominacích nastat,
- postup udělování ocenění (jak uvádí článek 11) jmenovaným městům, která splní kritéria a doporučení poroty a výboru;
1.11 podporuje složení poroty (jak uvádí článek 5) o třinácti členech – sedm členů z evropských institucí a šest nominovaných příslušnými členskými státy.
Požaduje však, aby členské státy do komise zahrnuly jednoho kandidáta z příslušného národního sdružení zastupujícího místní a/nebo městskou samosprávu;
1.12 vítá skutečnost, že kritéria mají mezi programy dvou vybraných měst vazby tak, jak se o to zasazoval ve svém předešlém stanovisku (CdR 393/2003 v konečném znění), a je názoru, že monitorovací výbor hraje klíčovou roli při zajištění rozvoje této součinnosti v přípravné fázi programu;
1.13 zdůrazňuje, že všechny členské státy jsou v rámci iniciativy EHMK považovány za rovnocenné bez ohledu na datum jejich přistoupení.
Výbor je zklamán, že Evropská komise opět nijak nezohlednila další rozšíření Unie, a žádá Evropskou komisi, aby vyjasnila situaci pro země, které nyní jednají o svém členství.
na financování evropských hlavních měst kultury a pomoc těmto městům
VÝBOR REGIONŮ
1.14 vítá návrh programu Kultura 2007, který ve srovnání se současným programem zaručuje ztrojnásobení příspěvku Společenství každému hlavnímu městu kultury, neboť je názoru, že se tak maximalizuje viditelnost zapojení EU, bude to odpovídat obnovenému důrazu na evropský rozměr kulturních programů měst a pomůže se tak lépe splnit očekávání vybraných měst;
1.15 varuje před jakýmkoli snížením rozpočtu pro Evropské hlavní město kultury v rámci programu Kultura 2007 během probíhajících jednání o finančním výhledu na období 2007-2013;
1.16 je názoru, že Komise musí ihned objasnit svůj návrh, jak si představuje finanční podporu vybraných měst prostřednictvím "ocenění", a vysvětlit potenciální přínos, který by tento postup městům přinesl ve srovnání se současnou praxí.
Výbor by navíc chtěl Komisi požádat, aby pro poskytnutí takové pomoci používala jiný termín než "ocenění", neboť ocenění vyvolává představu odměny nebo vyznamenání za vítězství v soutěži v protikladu k platbě za splnění určitých programových kritérií;
1.17 je znepokojen dlouhými prodlevami při provádění plateb směřovaných z Evropské komise do hlavních měst kultury, kdy města někdy dostanou značnou část prostředků až po skončení roku, na který bylo město vybráno; s těmito prodlevami mají města časté zkušenosti;
1.18 by přivítal další návrhy jiných způsobů, jak by Evropská komise mohla podporovat vybraná města a pomáhat jim při přípravě a realizaci jejich kulturních programů;
1.19 by dále od Evropské komise přivítal podporu měst poté, co jejich nominační rok skončí, aby se zajistilo, že vliv EHMK přetrvá delší dobu a v městě zůstane určité kulturní dědictví.
Při zajištění toho, aby trvalost činnosti v kulturním sektoru byla zahrnuta do programů měst, by svou roli mohl hrát monitorovací výbor, ale finanční pomoc z EU by pomohla tohoto stavu dosáhnout.
na zapojení třetích zemí
VÝBOR REGIONŮ
1.20 podporuje všeobecný návrh Komise týkající se zapojení třetích zemí do EHMK prostřednictvím znovuzahájení iniciativy "měsíc kultury" spíše než určení dalšího EHMK z třetí země.
Výbor by však přivítal objasnění toho, jak bude iniciativa "měsíc kultury" finančně podporována na úrovni EU;
1.21 je názoru, že mezi vybraným EHMK a (aspoň dvěma) městy pořádajícími "měsíc kultury" musí existovat spojitost; tyto vazby se zaměří zejména na přeshraniční a meziregionální kulturní spolupráci.
Akce a činnosti spojené s "měsícem kultury" by měly být ústředním prvkem kulturních programů EHMK, neboť Výbor je názoru, že takový přístup by posílil evropský rozměr EHMK;
1.22 je proto názoru, že návrh na budoucí zapojení třetích zemí měl být vypracován společně se současným návrhem EHMK s ohledem na to, aby procesy jmenování pro EHMK a "měsíc kultury" probíhaly současně.
na zapojení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1.23 přikládá stále velkou důležitost svému zapojení do akce EHMK a je ochoten být i nadále aktivním členem ve výběrovém a kontrolním procesu, který navrhla Evropská komise;
1.24 by přivítal vyjasnění formulace o nominaci členů poroty (stanovené v článku 5), aby bylo zajištěno, že jeden ze zvolených členů bude i nadále ve jmenovacím procesu Výbor reprezentovat.
Výbor by také rád pokračoval v praxi jmenování osobního zástupce, aby zajistil své aktivní zapojení i v případě, kdy se jeho představitel v porotě nebude moci schůze zúčastnit.
2. Doporučení Výboru regionů
k navrženému výběrovému a kontrolnímu postupu
VÝBOR REGIONŮ
2.1 doporučuje, aby města využívala EHMK jako součást dlouhodobé strategie kulturního rozvoje za účelem podpory udržitelnějšího přístupu ke kulturnímu rozvoji a posílení vlivu a odkazu EHMK ve městech;
2.2 žádá Evropský parlament, Radu a Evropskou komisi, aby možné prodlevy mezi nominací měst členskými státy a rozhodnutím o jmenování města učiněném Radou snížily na minimum, aby města měla k dispozici maximální čas na přípravu programů;
2.3 požaduje, aby členské státy mezi šest kandidátů poroty EHMK zahrnuly jednoho kandidáta z příslušného národního sdružení zastupujícího místní a/nebo městskou samosprávu.
k pomoci evropským hlavním městům kultury
VÝBOR REGIONŮ
2.4 žádá Evropskou komisi, aby zavedením nových kontrolních úprav snížila administrativní zátěž uvalenou na vybraná města během přípravného procesu;
2.5 požaduje, aby vybraná města byla dostatečnou dobu před realizací svého programu informována o výši finanční pomoci ze strany EU, kterou obdrží, aby se jim tak pomohlo při plánovacím procesu.
Výbor vítá záměr Evropské komise udělit "ocenění" městům, která splní kritéria, šest měsíců před začátkem roku, pro který bylo město vybráno, uvítal by však další informace o tom, jak a za jakých podmínek by "ocenění" bylo udělováno;
2.6 požaduje, aby Evropská komise okamžitě zjednodušila postup pro využívání fondů a urychlila proces vyplácení těchto prostředků hlavním městům kultury;
2.7 žádá, aby Evropská komise umožnila vybraným městům jako součást kontrolního procesu snadný přístup k praktickým zkušenostem a odborným poznatkům, a to prostřednictvím poskytování poradenské služby.
Tato služba by měla reagovat na potřeby měst a být jim šitá na míru a měla by poskytovat dodatečné informace k jakýmkoli informacím, které městům poskytuje webová stránka Komise, a mohlo by se toho dosáhnout následujícími způsoby:
a) zpřístupněním adresáře poradců, jako jsou ředitelé a techničtí odborníci, z měst, která dříve organizovala programy hlavních měst kultury, nebo
b) znovuoživením sítě evropských hlavních měst kultury a měsíců kultury, která by usnadnila výměnu zkušeností a vystupovala jako poradenská služba pro nově vybraná města;
2.8 žádá Evropskou komisi, aby vypracovala další návrhy jiných způsobů, jak podpořit vybraná města a pomoci jim při přípravě a realizaci jejich kulturních programů, a to zejména prostřednictvím:
a) přímé pomoci městům při marketingových aktivitách, širší distribuce propagačních materiálů a většího zviditelnění EHMK,
b) přípravy poradenství, jak města mohou splnit náročné hodnotící a kontrolní požadavky;
2.9 žádá, aby Evropská komise poskytovala určitou finanční i jinou podporu městům poté, co skončí rok, pro který byla vybrána, aby se zajistilo, že vliv EHMK přetrvá delší dobu a ve městě zůstane určité kulturní dědictví.
k širšímu zapojení do iniciativy evropská hlavní města kultury
VÝBOR REGIONŮ
2.10 žádá Evropskou komisi, aby okamžitě objasnila ustanovení v rámci EHMK, která se týkají dalšího rozšíření Unie;
2.11 doporučuje, aby dvě města z třetích zemí uspořádala "měsíc kultury" a aby tato města byla vybrána ve stejnou dobu jako EHMK, a to za účelem zajištění rozvoje součinnosti mezi těmito městy už v rané fázi příprav a posílení evropského rozměru kulturních programů EHMK.
k zapojení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.12 zdůrazňuje, že jeho zástupce v porotě musí být i nadále jedním ze zvolených členů Výboru, jak to bylo zvykem v minulosti, a za účelem usnadnění vnitřní koordinace žádá, aby tento zástupce byl jmenován raději na dva než na tři roky.
Doporučení 1
Článek 5(3)
Text navrhovaný Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
Dva členy poroty jmenuje Evropský parlament, dva Rada, dva Komise a jednoho Výbor regionů.
Členy poroty jsou nezávislí odborníci, kteří nejsou ve střetu zájmů a mají významné zkušenosti a odbornou kvalifikaci v kulturní oblasti či v oblasti kulturního rozvoje měst nebo mají zkušenosti při organizování projektu Evropské hlavní město kultury.
Odchylně od prvního pododstavce jmenuje v prvním roce platnosti tohoto rozhodnutí dva odborníky Komise na jeden rok, dva Evropský parlament na dva roky, dva Rada na tři roky a jednoho Výbor regionů na tři roky. _BAR_ Dva členy poroty jmenuje Evropský parlament, dva Rada, dva Komise a jednoho Výbor regionů.
Členy poroty jsou čelné nezávisléí osobnostiodborníci, kteréří nejsou ve střetu zájmů a mají významné zkušenosti a odbornou kvalifikaci v kulturní oblasti či v oblasti kulturního rozvoje měst nebo mají zkušenosti při organizování projektu Evropské hlavní město kultury.
Odchylně od prvního pododstavce jmenuje v prvním roce platnosti tohoto rozhodnutí dva členy odborníky Komise na jeden rok, dva Evropský parlament na dva roky, dva Rada na tři roky a jednoho Výbor regionů na dva tři roky. _BAR_
2.13 požaduje, aby návrh rozhodnutí potvrdil roli Výboru regionů v monitorovacím výboru a aby tomuto výboru byla přidělena aktivní role při zajištění skutečnosti, že součinnost mezi kulturními programy vybraných měst se bude rozvíjet už v přípravné fázi programu;
Doporučení 2
Článek 9(2)
Text navrhovaný Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
Nejpozději 24 měsíců před předpokládaným zahájením akce Komise svolá sedm odborníků nominovaných Evropským parlamentem, Radou, Komisí a orgány měst jmenovaných Evropskými hlavními městy kultury, jež jsou odpovědné za provádění programů.
Od této fáze tvoří tito odborníci tzv. "monitorovací výbor".
Setkají se za účelem hodnocení příprav akce, zejména pokud jde o evropskou přidanou hodnotu programů. _BAR_ Nejpozději 24 měsíců před předpokládaným zahájením akce Komise svolá sedm členů odborníků nominovaných Evropským parlamentem, Radou, Komisí, Výborem regionů a orgány měst jmenovaných Evropskými hlavními městy kultury, jež jsou odpovědné za provádění programů.
Od této fáze tvoří budou tito členové tvořit odborníci tzv. "monitorovací výbor".
Setkají se za účelem hodnocení příprav akce, zejména pokud jde o evropskou přidanou hodnotu a součinnost mezi programůy těchto dvou měst. _BAR_
Stanovisko Výboru regionů ke Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost"
(2006/C 192/05)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost" (KOM(2005) 229 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. června 2005 konzultovat EHSV v této věci v souladu s čl. 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 12. dubna 2005 zadat vypracování stanoviska k tomuto tématu Komisi pro kulturu a vzdělávání;
s ohledem na Lisabonskou strategii, jejímž cílem je učinit z Evropské unie do roku 2010 "nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomiku na světě schopnou udržitelného hospodářského růstu s větším počtem pracovních míst, s lepšími pracovními místy a větší sociální soudržností";
s ohledem na výzvu Evropské rady ze zasedání ve dnech 22. a 23. března 2005 v Bruselu adresovanou Komisi, aby neprodleně oživila Lisabonskou strategii tím, že ji zaměří na růst a zaměstnanost [1];
s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady 22. a 23. března 2005 v Bruselu, podle kterých "je nezbytné vytvořit plně integrující informační společnost založenou na všeobecném využívání informačních a komunikačních technologií ve veřejných službách, malých a středních podnicích a domácnostech.
Za tímto účelem se iniciativa i2010 zaměří na výzkum a inovaci v oblasti informačních a komunikačních technologií, na rozvoj průmyslu obsahu, zabezpečení sítí a informací, jakož i na konvergenci a interoperabilitu s cílem vytvořit informační prostor bez hranic" [2];
s ohledem na sdělení Komise "Akční plán eEurope 2005: aktualizace" (CdR 193/2004 fin) [3];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise "Vysokorychlostní propojení Evropy: národní strategie širokopásmového připojení" (CdR 257/2004 fin) [4];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise "O budoucnosti evropské regulační politiky v audiovizi" (CdR 67/2004 fin) [5];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise "Věda a technika: klíč k budoucnosti Evropy – směrnice pro budoucí evropskou politiku na podporu výzkumu" (CdR 194/2004 fin) [6];
s ohledem na své předběžné stanovisko k tématu "Úloha univerzit v místním a regionálním rozvoji v kontextu Evropy založené na znalostech" (CdR 89/2003 fin) [7];
s ohledem na stanovisko (CdR 252/2005 rev.2) přijaté dne 7. prosince 2005 Komisí pro kulturu a vzdělávání (zpravodaj: pan Théodoros Georgakis, starosta města Ilioupoli, Řecko, SES).
VZHLEDEM K TĚMTO DŮVODŮM:
1. informační a komunikační technologie (IKT) mohou značnou měrou přímo i nepřímo přispět k dosažení cílů Lisabonské strategie;
2. širokopásmová konektivita, založená na rovnosti práv a nediskriminačním elektronickém přístupu v rámci informační infrastruktury na evropské úrovni, musí hrát klíčovou roli ve shromáždění celé Evropy, členských států EU a všech budoucích kandidátských zemí, měst a venkovských obcí, podniků i občanů;
3. klíčovým předpokladem jsou investice do výzkumu a inovací, jež je nutno dále zvyšovat, aby odvětví IKT mohlo dále přispívat k růstu a zaměstnanosti;
4. zásadní význam má zavedení efektivních a moderních informačních infrastruktur pro podniky, a to jak nové, tak existující, stejně jako pro modernizované veřejné služby;
5. rovné příležitosti v informační společnosti musejí patřit mezi práva evropských občanů v otázce propojitelnosti a služeb, a to nezávisle na typu uživatele, sociálního postavení a zeměpisné poloze;
6. informační infrastruktury je nutno navrhnout a řídit stejným způsobem jako dodávky vody a elektrické energie;
přijal toto stanovisko na 63. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. února 2006 (jednání ze dne 16. února).
1. Názory Výboru regionů
Obecné poznámky
Výbor regionů
1.1 oceňuje syntetickou povahu a jasnost, jež charakterizují analýzu a závěry uvedené Komisí ve sdělení "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost";
1.2 znovu konstatuje, že růst, výzkum a inovace jsou hnací silou udržitelného růstu;
1.3 plně podporuje myšlenku, že jedním z prioritních úkolů je vybudovat informační společnost, z níž nebude nikdo vyloučen;
1.4 schvaluje tezi, podle níž jsou IKT hybnou pákou růstu a zaměstnanosti, zejména vzhledem ke statistickým ukazatelům, jež ukazují, že je jim možno přisoudit 25 % růstu HDP Evropské unie a 40 % zvýšení její produktivity;
1.5 uznává, že digitální konvergence služeb, sítí, zařízení a médií zaznamenává rychlý pokrok, jenž rozšiřuje kanály, jejichž prostřednictvím mohou občané přistupovat k digitálnímu bohatství;
1.6 upozorňuje na skutečnost, že sociální konvergence a definice předpisových rámců napomohou úspěšné digitální konvergenci;
1.7 schvaluje strategii i2010 pro informační společnost a přijímá za své obecné směry tohoto opatření a jeho hlavní priority;
1.8 uznává, že strategie i2010 podporuje myšlenku otevřeného a konkurenceschopného digitálního hospodářství, přispívá ke zvýšení kvality života a usiluje o prevenci sociálního vyloučení;
1.9 zdůrazňuje význam tří priorit, jež byly stanoveny pro strategii i2010 a podtrhuje
- dokončení jednotného evropského informačního prostoru,
- posílení inovací a investic do výzkumu,
- informační společnost pro všechny, bez sociálního vyloučení a charakterizovanou zlepšením veřejných služeb a zvýšením kvality života;
1.10 je přesvědčen o tom, že iniciativa i2010 přispěje ke zvýšení kvality života občanů a obecně i společnosti.
V oblasti dokončení jednotného evropského informačního prostoru
Výbor regionů
1.11 podporuje anticipační politický postup Evropské komise, neboť se domnívá, že odvětví IKT v sobě skrývá obrovský potenciál, jehož je třeba využít.
Jednotný evropský trh s jednotnými pravidly pro všechny státy nabízí obzvláště příznivé podmínky pro podniky;
1.12 zdůrazňuje potřebu uznat a vyjádřit roli místních a regionálních územních celků, aby byla dosažena strategie i2010;
1.13 s uspokojením zaznamenává úsilí vynaložené k určení hlavních úkolů a připomíná, že získané výsledky budou hodnoceny především v závislosti na navržených akčních programech;
1.14 zdůrazňuje, že požadavek zvýšení rychlosti širokopásmových služeb ve znevýhodněných oblastech s nedostatečnými strukturami vyžaduje uvolnění významných částek ze strukturálních fondů a požadavek bohatství digitálního obsahu, interoperability a bezpečnosti spojení vyžaduje uvolnění významných částek z programů výzkumu a vývoje;
1.15 soudí, že přístup ke kvalitním a cenově dostupným širokopásmovým službám představuje jeden z hlavních parametrů, jež určují kvalitu služeb pro občany, zejména zvyšují kvalitu služeb poskytovaných místními orgány veřejné správy a zároveň napomáhají malým a středním podnikům v dodávání jejich výrobků.
Je možno počítat zvláště s tím, že velmi přínosné bude rozšíření a zrychlení přístupu k širokopásmovým službám pro okrajové regiony a obce, především pro nejvzdálenější regiony;
1.16 klade důraz na citlivé téma pro společnost, jímž je ochrana spotřebitelů a osobních údajů, a proto bude nutné je zohlednit při formulaci strategie a pravidel fungování trhu s IKT;
1.17 vyjadřuje proto své přesvědčení, že je nutné zajistit, aby v každém případě nové služby a aplikace v oblasti IKT vyhovovaly pravidlům ochrany údajů a zároveň aby spotřebitelé měli trvale možnost ověřit si, jak jsou jejich osobní údaje zpracovávány.
"Zvyšování povědomí o potřebě vlastní ochrany" [8], jež figuruje mezi návrhy obsaženými ve sdělení, bude muset být provázeno účinnějšími záručními mechanismy;
1.18 zvláště trvá na bezpečnosti spojení, boji proti nepovoleným a závadným obsahům na internetu a nutnosti, aby EU zaručila přístup ke službám a kvalitním komunikacím za dostupné ceny, které by zaručily územní soudržnost na celém území EU, se zvláštní pozorností pro odlehlé a nejvzdálenější regiony;
1.19 domnívá se, že obsah nových služeb a digitálních médií nelze pojímat výhradně na základě ekonomických parametrů, ale je nutno je rozvíjet v souladu se sociálními a kulturními potřebami;
1.20 vyjadřuje potěšení nad zřízením vědeckých parků a nastolení náležitého rámce pro investice pocházející z malých a středních podniků.
V oblasti inovací a investic do výzkumu
Výbor regionů
1.21 jednoznačně podporuje zamýšlený postup Evropské komise pro zvýšení objemu a zkvalitnění výzkumu IKT v Evropě.
Zde bude nicméně nutné zajistit přenos získaných znalostí, aby se odrazil ve výsledcích, které by bylo možno využít ku prospěchu evropského průmyslu jako celku a aby k pokroku v plnění lisabonských cílů docházelo ve všech regionech;
1.22 stále se domnívá, že je nezbytné zajistit vyšší rozpočet pro výzkum na období 2007–2013, "i když by se mohly změnit ostatní části rozpočtových plánů" na toto období [9];
1.23 zdůrazňuje, že je-li přeměna závěrů výzkumu v produkty základním úkolem v každém hospodářství a u každé technologie, je třeba pečlivě zohlednit specifika odvětví IKT.
Tato nezbytnost je způsobena zejména tím, že tyto technologie mají přímý dopad na způsob, jakým fungují místní a regionální samosprávy (elektronická správa) a zajišťují organizaci a výkon svých pravomocí (poskytování nejrůznějších služeb občanům, účast na správě historického a environmentálního dědictví, účast na správě sítí a infrastruktur místní dopravy, elektronická výuka, zdravotnictví on-line, př. práce na dálku atd.);
1.24 připomíná, že IKT tvoří základní prvek pro zlepšení koordinace a spolupráce v různých oblastech mezi místní, regionální, národní a evropskou veřejnou správou, jako i mezi touto správou a občany a soukromými evropskými subjekty.
IKT dále představují důležitou a významnou příležitost ke zlepšení kvality veřejných služeb;
V oblasti informační společnosti pro všechny bez sociálního vyloučení a charakterizované zlepšením veřejných služeb a zvýšením kvality života
Výbor regionů
1.25 zdůrazňuje nutnost zachovat rovnováhu mezi pozitivními ekonomickými dopady IKT a eventuálními sociálními, právními a kulturními následky vzniklými jejich zavedením do života evropských občanů, z čehož vyplývá, že je třeba kombinovat strategie týkající se těchto technologií s politikou mládeže a vzdělávání a základních lidských práv;
1.26 sdílí názor, že informační a komunikační technologie by mohly umožnit lepší kvalitu života.
Větším nasazením těchto technologií by mohly být například zlepšeny stávající veřejné zdravotní služby založené na IKT nebo vytvořeny nové služby tohoto druhu.
Tím by se mohlo přispět ke zlepšení zdravotního stavu obyvatelstva a občanům by se mohl zajistit lepší a účinnější přístup k veřejným službám ve zdravotnictví;
1.27 souhlasí s tezí, že využití IKT jakožto nové "kulturní techniky" navíc k psaní a čtení by mohlo vést ke snížení hodnoty tradičních informačních zdrojů a kanálů (noviny, korespondence).
Chceme-li zachovat tyto základní dovednosti, bude se učení prostřednictvím IKT muset stát doplňkem těchto klasických způsobů, spíše než je nahrazovat;
1.28 jasně deklaruje, že je nutno zaručit respekt ke kulturní a jazykové rozmanitosti.
To, že v odvětví IKT převažuje použití jediného jazyka, nelze žádným způsobem stavět proti nutnosti poskytnout občanům specifické služby v dalších jazycích a respektovat pluralitu kultur a jazyků;
1.29 připomíná, že je nezbytné převést do elektronické podoby evropské písemné dědictví, aby mohlo být uchováno i pro potřeby budoucích generací; tato operace by měla být provedena pro všechny jazyky, regiony a země Evropy;
1.30 upozorňuje na skutečnost, že používání IKT by mělo znamenat významný růst produktivity a konkurenceschopnosti, což bude mít velký prospěch pro společnost;
1.31 podporuje tři iniciativy návrhu týkající se IKT, jež budou sloužit jako "vlajková loď": potřeby stárnoucí společnosti, bezpečnou a čistou dopravu a kulturní rozmanitost;
1.32 klade důraz na používání IKT jako nového "sociálního nástroje".
Proto je zapotřebí napojit strategie související s IKT na sociální politiku Společenství;
1.33 vyjadřuje se ve prospěch zřízení virtuálních knihoven a muzeí s elektronickým obsahem historického a kulturního dědictví, jež budou univerzálně přístupné;
1.34 řadí se mezi stoupence podpory digitálního dialogu (porady na dálku), jehož cílem je sdílení návrhů, hledisek, myšlenek, připomínek a osvědčených postupů mezi zeměmi, regiony a obecněji i složkami občanské společnosti.
2. Doporučení Výboru regionů
Výbor regionů
2.1 navrhuje Komisi a členským státům, aby v rámci tematiky i2010 postavily do popředí a mezi absolutní priority především decentralizaci a správu
- politik,
- akčních programů
- a finančních prostředků
ve prospěch místních a regionálních samospráv, jež tak budou moci zřídit infrastruktury a služby, jež posilují rozvoj a kvalitu života občanů v regionech;
2.2 doporučuje Komisi pracovat na koncepci a využití ukazatelů, jež umožní sledovat a hodnotit srovnávacím způsobem rozšíření a využití IKT v regionech, což umožní trvale vyvozovat užitečné a nezbytné závěry s cílem přijímat opatření zaměřená na hospodářsko-sociální a technologickou konvergenci regionů;
2.3 rád by se seznámil s výsledky a závěry hodnotící zprávy o strategii i2010, o níž bude třeba v pravý čas informovat, a vyjádřit se k nim;
2.4 doporučuje Komisi, aby při přípravě koncepce akčních programů řádně zohlednila, že významná část vývoje v daném odvětví spadá do herního průmyslu, a proto je třeba věnovat velkou pozornost otázce kvality tohoto vývoje a jeho dopadů na společnost a zvláště mladou generaci;
2.5 žádá Komisi, aby jej plně zapojila do iniciativ, jež budou mít za cíl revidovat nebo přizpůsobit přijatou a prováděnou strategii;
2.6 informuje Komisi o své vůli zahájit doplňkové postupy směrem k členským státům, aby účinně podpořily iniciativu i2010 a přebudovaly své národní reformní programy, včetně těch, jež se týkají IKT, s primárním cílem posílit své regiony, zejména odlehlé, nejvzdálenější a venkovské regiony a ostrovní komunity, které budou mít největší prospěch z hospodářsko-sociálních výhod rozvoje IKT;
2.7 navrhuje Komisi, aby věnovala zvláštní pozornost regionům, které mají nižší úroveň ekonomického rozvoje, aby tak mohly využít reálné konvergence, kterou IKT nabízejí a vyhnuly se nebezpečí vyloučení, které hrozí těm, kdo nemá k IKT přístup.
Závěrem Výbor regionů zdůrazňuje a domnívá se, že je nutno rozvíjet a vést trvalý a plynulý dialog o strategii "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost". Tato nutnost vyplývá z rychlosti vývoje technologií a z potřeb, jež neustále vyvolávají.
Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Radě o evropských politikách týkajících se mládeže Řešení problémů mladých lidí v Evropě – provádění Evropského paktu pro mládež a podpora aktivního občanství
(2006/C 192/04)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na "sdělení Komise Radě o evropských politikách týkajících se mládeže.
Řešení problémů mladých lidí v Evropě – provádění Evropského paktu pro mládež a podpora aktivního občanství" (KOM(2005) 206 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. května 2005 konzultovat toto téma s Výborem regionů podle čl. 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí předsedy Výboru regionů ze dne 25. července 2005 pověřit Komisi pro kulturu a vzdělávání, aby vypracovala stanovisko k tomuto tématu;
s ohledem na "Evropský pakt mládeže" (závěry předsednictví Evropské rady v Bruselu ve dnech 22. a 23. června 2005 – 7619/05 příloha 1);
s ohledem na své stanovisko k Návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady – Vytvoření programu "Mládež v akci" pro období 2007-2013 [1] (CdR 270/2004 fin) [2];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise Radě o sledování Bílé knihy o novém impulsu pro evropskou mládež – Návrh společných cílů pro dobrovolné činnosti mladých a ke sdělení Komise Radě o sledování Bílé knihy o novém impulsu pro evropskou mládež – Návrh společných cílů pro lepší porozumění a poznání mládeže [3] (CdR 192/2004 fin) [4];
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise Radě o sledování Bílé knihy o novém impulsu pro evropskou mládež – Návrh společných cílů pro účast a informovanost mladých, v návaznosti na usnesení Rady ze dne 27. června 2002, které se týká rámce evropské spolupráce v oblasti mládeže [5] (CdR 309/2003 fin) [6];
s ohledem na své stanovisko k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o jednotném rámci pro transparentnost kvalifikací a pravomocí (Europass) [7] (CdR 307/2004 fin) [8];
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 253/2005 rev. 2), který schválila Komise pro kulturu a vzdělávání dne 7. prosince 2005 (zpravodaj: pan Roberto Pella, člen zastupitelstva města Cossato (IT/ELS));
přijal toto stanovisko na 63. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. února 2006 (jednání ze dne 16. února).
1. Úvod
Výbor regionů
1.1 bere na vědomí sdělení o evropských politikách týkajících se mládeže, které vypracovala Komise při provádění Evropského paktu pro mládež, oceňuje jeho záběr a průřez mnoha sektory vstupujícími do politik Společenství;
1.2 oceňuje návaznost sdělení na bílou knihu Komise "Nový podnět pro evropskou mládež", na usnesení Rady ze dne 27. června 2002 a na integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost, které Komise přijala dne 12. dubna 2005;
1.3 schvaluje a podporuje úsilí posílit politiky týkající se mládeže ve všech oblastech jejich působnosti, protože se domnívá, že mladí lidé představují nezbytnou investici pro budoucnost Evropy;
1.4 trvá na potřebě všech úrovní rozhodovacího procesu – EU, národní, regionální a místní – aktivně pracovat na zajištění skutečného využití občanství mladých lidí ve všech politických kontextech v evropské společnosti.
Je obzvláště důležité, aby byly zahájeny činnosti potřebné ke zlepšení kvality profesního, sociálního a rodinného života mladých lidí za účelem vytvoření předpokladů pro jejich aktivní občanství.
Pro dlouhodobou integraci institucí EU a jejich legitimnosti v očích evropské veřejnosti je zásadní, aby byli mladí lidé zapojeni;
1.5 zdůrazňuje, že skutečná účast mladých lidí může být zajištěna pouze tím, že se do činností, které Evropská unie zamýšlí vykonávat, zapojí orgány místní a regionální samosprávy, mládežnické organizace a všichni sociální partneři, kteří mají jakýkoliv kontakt se světem mládeže.
Úspěch iniciativ, které uvádí Komise, závisí z velké části na úspěšné realizaci tohoto smluveného procesu.
2. Použití metody otevřené koordinace
Výbor regionů 2.1 doufá, že způsoby uplatňování metody otevřené koordinace přiměřeně zhodnotí roli orgánů místní a regionální samosprávy co se týče jejich pravomocí;
2.2 se domnívá, že v oblasti politiky mládeže by metoda otevřené koordinace měla mít následují cíle: a) harmonicky začlenit mladé lidi do veřejného života, aby mohli být lépe zapojeni do politik, které se jich týkají; b) lépe uvážit specifické potřeby mladých lidí v politikách Společenství a národních politikách.
Aby mohlo být dosaženo těchto cílů, nesmí být přehlížena úloha, pravomoci a znalosti orgánů místní a regionální samosprávy, a to především v otázce, která je předmětem strategie uvedené ve sdělení;
2.3 proto doporučuje, aby členské státy zaručily účast orgánů místní a regionální samosprávy na navrhování, provádění a monitorování politik mládeže na národní úrovni a aby Rada zajistila jejich účast na evropské úrovni.
3. Politiky zaměstnanosti a sociální začlenění
3.1 Výbor oceňuje způsob, jakým Komise vytyčila politiky zaměstnanosti a sociálního začleňování mladých lidí, kteří jsou obzvláště vystaveni riziku nezaměstnanosti, nejistoty a nízkých platů.
Považuje především za důležité, aby v této oblasti byla plně prováděna Lisabonská strategie, která předpokládá nejen zvýšení počtu pracovních míst, ale také jejich kvality.
3.2 VR vyzývá Komisi, aby navrhla kvantitativní cíle pro potírání nezaměstnanosti mladých (ta v současnosti činí v EU 18 %).
Jestliže pravomoc na provádění těchto politik přísluší členským státům, pak místní správní orgány představují ve všech členských zemích politické a administrativní jednotky, kterým přísluší úkoly realizace, rozvíjení a řízení procesů integrace mezi politikami práce, sociálními politikami, politikami začleňování, politikami boje proti diskriminaci a sociálnímu vyloučení.
3.3 Příprava opatření určených k vytvoření nové definice a nového členění systémů "blahobytu" podle "proaktivních" zásad na rozšíření možností účasti mladých lidí v pracovním procesu a ve společnosti obecně vyžaduje zásadní změnu hlediska, kterým se pohlíží na problematiku začleňování/vyloučení, a to způsobem, který umožní "panoramatický" pohled na sociální podmínky mladistvého.
Rozměr zaměstnanosti nemůže být prostě vyčleněn ze souboru "sociálně kvalifikujících podmínek", jako dobré zdraví, základní vzdělávání a soutěž, která podporuje a rozvíjí iniciativní přístup.
3.4 V rámci evropských strategií zaměstnanosti a v rámci opatření týkajících se konkurenceschopnosti se národní a evropské akční programy a strukturální fondy soustředí okolo cílů pro růst zaměstnanosti, rovné příležitosti a sociální soudržnost.
Zvýšení adaptability pracovníků a podniků na hospodářské změny a rozšíření úrovně zaměstnavatelnosti pracovníků představují pro integrované politiky, které se provádějí a vzájemně integrují na místní úrovni, oblast experimentování, co se týče mladé generace.
3.5 Výbor vyzývá Komisi, aby po vzájemné dohodě podporovala činnosti ve prospěch vývoje znalostí, pravomocí a všech operačních nástrojů sloužících k posílení a hodnocení práce místních a regionálních správních orgánů, a to především:
- výměnu dat, informací, osvědčených postupů (i prostřednictvím vytvoření stálých nadnárodních sítí, jejichž práce by byla efektivní a ověřitelná);
- odbornou přípravu, společnou a srovnatelnou pro klíčové aktéry místních a regionálních politik týkajících se mládeže.
3.6 Oblasti, ve kterých je třeba provádět tyto činnosti na posílení účinnosti příspěvku orgánů místní a regionální samosprávy, zahrnují především:
- střet poptávky a nabídky,
- cesty vstupu na trh práce,
- zaměstnanost směřující k sociálnímu začleňování,
- informační a komunikační činnost vztahující se k tematice spojené s institucionálním uspořádáním na trhu práce a s vývojem profesí,
- spojitost mezi systémy odborné přípravy a ekonomikou/podnikáním,
- ekonomická opatření pro usnadnění sociálního začleňování.
3.7 Strategie sociálního začleňování může zlepšit situaci mladých lidí (především těch nejzranitelnějších) tím, že na úrovni Společenství a členských států bude rozvinuta účinná integrace mezi různými politikami, které přímo provádějí orgány místní a regionální samosprávy.
Z tohoto důvodu bude vypracování každé strategie sociálního začleňování a programu vzájemného učení v oblasti zaměstnanosti podpořeno aktivním a přímým zapojením různých místních a regionálních správních orgánů.
3.8 V tomto rámci se sbližování a spolupráce mezi různými institucionálními úrovněmi bude moci soustředit na obtíže mladých lidí při vstupu na trh práce, které se neprojevují pouze v míře nezaměstnanosti, ale také v počtu neaktivních mladých lidí, tj. těch, kteří nestudují, nepracují a ani nehledají práci, což se jeví jako obzvláště závažný aspekt, uvážíme-li, že mnoho mladých lidí se vyhýbá i povinné školní docházce stanovené do 18 let.
3.9 Výbor vyzývá Komisi, aby podpořila začlenění opatření, která zaručují odpovídající finanční a organizační podporu projektům pro podnikavost mládeže, do národních programů reformy.
4. Vzdělávání a odborná příprava
4.1 Výbor zdůrazňuje, že Evropský pakt pro mládež nemá vést ani k harmonizaci obsahu programů výuky a odborné přípravy na úrovni Společenství, ani k harmonizaci uspořádání systému vzdělávání a odborné přípravy, neboť jde o oblasti v plné pravomoci členských států a v některých případech orgánů místní a regionální samosprávy v souladu s tím, co je stanoveno ve Smlouvě, která omezuje pravomoci ES na rozvíjení "evropského rozměru ve vzdělávání" a na "výměnu informací a zkušeností týkajících se otázek, které jsou společné vzdělávacím systémům členských států".
4.2 Výbor doufá, že bude posílena a zlepšena výměna informací týkajících se osvědčených postupů (a přijatých nástrojů a procedur), které jednotlivé členské státy rozvinuly pro zajištění aktivní a účinné účasti místních a regionálních správních orgánů na procesech přizpůsobování systémů a kvalifikačních rámců.
4.3 Především, žádná iniciativa na stanovení evropského kvalifikačního rámce, který bude využívat spojení a součinností s opatřeními na přenos studijních kreditů a na záruku kvality, se společnými evropskými zásadami pro identifikaci a uznávání formálního a neformálního vzdělávání a s Europassem (jednotný evropský rámec pro transparentnost diplomů, osvědčení a kompetencí), nesmí přehlížet přínos orgánů místní a regionální samosprávy a to ani při monitorování a hodnocení.
4.4 To by mělo přirozeně platit i pro zkušební fázi iniciativy "Youthpass" v rámci Europass, kterou Komise plánuje na rok 2006 a pro kterou by měly být určeny patřičné procedurální a ekonomické nástroje.
4.5 Analogický postup by měl být použit pro činnosti, které navrhuje Komise k tomu, aby přiměla členské státy, aby zajistily větší průhlednost a informovanost o možnostech zaměstnanosti a odborného vzdělávání pro usnadnění mobility v rámci modernizace služeb pro zaměstnanost a také pro činnosti členských států, které jsou určeny k posílení jejich strategií na odstranění překážek mobility.
Pokud budou zhodnoceny názory a návrhy orgánů místní samosprávy bude v tomto ohledu možné lépe přihlížet k nárokům mladých lidí při hodnocení a provádění iniciativ jako jsou Evropské dobrovolné služby (EDS) nebo informační portály EURES (profesní mobilita) a PLOTEUS (vzdělávací příležitosti v Evropě).
4.6 Prohloubením výměny znalostí a osvědčených postupů bude možné podpořit také koordinaci národních systémů odborné přípravy, která je nezbytná k co největší podpoře volného pohybu občanů a rozvoji místních systémů.
Především podpora nadnárodní výměny názorů a spolupráce ze strany Společenství umožní podpořit úsilí různých členských států o vytvoření srovnatelného rámce pro uznávání neformálního a informálního učení.
4.7 Úzká spolupráce mezi institucemi Společenství a orgány místní a regionální samosprávy by měla podpořit vývoj role univerzit jako míst výměny znalostí a kultury evropské mládeže.
Za tímto účelem bude obzvláště nezbytné silnější zakořenění univerzit v místním kontextu a hlubší a všeobecnější přijetí principů, postupů a způsobů partnerství z jejich strany.
5. Mobilita
5.1 Výbor regionů oceňuje dokonalý soulad obsahu dokumentu Komise s politikami Společenství, které se týkají volného pohybu pracovníků a mobility studentů, učitelů a osob účastnících se odborné přípravy, zejména mládeže.
5.2 Vyjadřuje proto naprostou podporu Komisi, pokud jde o to, co Komise prosazuje ve prospěch mobility mládeže v Evropě, a to jak mobility z důvodu odborné přípravy, tak z důvodu zaměstnání.
5.3 Za účelem hlubšího porozumění Evropy a mechanismů jejího fungování, jakož i zapojení mladých lidí do světa politiky, Výbor vyzývá evropské instituce, aby podle vzoru OSN realizovaly program pro mládež, který zapojí studenty středních škol a univerzit do skutečné simulace práce orgánů Společenství (plenární zasedání Evropského parlamentu, zasedání Rady atp.).
5.4 Mobilita mládeže se nyní již neomezuje na pohyb uvnitř Unie, ale týká se stále více také zemí mimo ni.
Výbor doufá, že na podporu zapojení mládeže do dobrovolné činnosti a mezinárodní solidarity dojde mezi Komisí, členskými státy a orgány místní a regionální samosprávy k užší spolupráci ohledně mobility.
Zvláštní pozornost by měla být věnována přeshraniční mobilitě.
Populace EU v současnosti zahrnuje velké menšiny pocházející z bezprostředně sousedících oblastí, jejichž mobilita by měla být podporována a jejichž kontakty by měly být využívány.
V této oblasti by systém sítí nevládních organizací v různých členských státech, které fungují ve stejné oblasti rozvoje, mohl představovat pole pro zkoušení podpůrných činností ve vzájemné součinnosti mezi místní, národní a komunitární úrovní.
5.5 Výbor dále vyzývá Komisi a členské státy, aby podpořily rozvoj národních programů pro studium jazyků, s cílem poskytnout mladým pracujícím lidem opravdovou mobilitu uvnitř EU.
6. Soulad mezi soukromým a profesním životem
6.1 Výbor regionů znovu zdůrazňuje autonomii členských států při přípravě politik a metod na podporu souladu mezi soukromým a profesním životem.
6.2 Také v této oblasti se přínos Komise může zaměřit na posílení a znásobení možností přenosu a mainstreamingu vlastnictví informací, znalostí a zkušeností, které mají orgány místní a regionální samosprávy ohledně sektorů uvedených Komisí a ohledně podpory a rozšíření práv na rovné příležitosti mezi generacemi.
7. Účast a akce na posílení aktivního občanství mladých lidí
7.1 Výbor se domnívá, že ve vztahu k politice mládeže by Komise měla rozhodně a co nejdříve diskutovat a spolupracovat s mladými lidmi na programech a iniciativách, které vypracovala, a zkoušet nové možnosti.
7.2 V tomto procesu by místní úřady (podle územní struktury jednotlivých členských států), jako orgány nejbližší územním celkům a jako nejpřímější zástupce mladých lidí v procesech integrace do politického, občanského a ekonomického života, měly být schopny hrát plně a účinně roli, která jim přísluší.
Procesy konzultace s místními správními orgány by měly být doprovázeny přijetím opatření zaměřených na:
- zvýšení výměny zkušeností mezi tvůrci politik mládeže a těmi, kdo je provádějí na místní úrovni, a to i pro usnadnění vzájemného učení;
- podporu vytvoření stabilních sítí a v rámci těchto sítí posílení výměny a šíření osvědčených postupů a vzájemné pomoci při aktualizaci strategií, postupů a nástrojů na podporu zapojení mladých lidí.
Nadnárodní diskuse usnadní "posílení" a stabilizaci zkušeností a omezí rizika jejich předčasného zániku;
- vytváření cest a nástrojů pro zapojení, jež by umožnily usměrnit iniciativy navržené mladými lidmi, aby se do projektů a činností, jež navrhli, mohli sami zapojit.
7.3 Výbor se domnívá, že členské státy by měly zahájit kampaně na účast a osvojování občanství tak, že budou v rámci školních osnov a vzdělávacích programů podporovat vědomí odpovědnosti, kterou by měl v demokratické společnosti, a zejména ve svém bezprostředním okolí, pociťovat každý jedinec.
V tomto směru je třeba považovat školu a školská zařízení druhého stupně za společný prostor, který je důležitý pro účast mládeže a pro osvojení demokracie.
7.4 Výbor doufá, že bude podpořena výměna osvědčených postupů, které se týkají forem účasti mládeže na místní samosprávě, a iniciativ na podporu mobility za účelem lepšího poznání různých forem místní samosprávy, jejichž cílem je vědomější účast na politickém životě.
7.5 Výbor vyzývá orgány regionální a místní samosprávy, aby podporovaly zkušenosti typu "Rada mladých", které se považují nejen za mechanismus či způsob účasti a dialogu s mládeží, ale rovněž za nástroje tvorby aktivního občanství.
7.6 Pro zachování procesů místního zapojení a aktivního občanství by Komise měla prostřednictvím nadnárodní diskuse podpořit společné vytvoření kritérií a přesného obsahu ohledně cíle "zapojení": jaké jsou jeho podmínky, jaké by mělo mít rozměry, koho by se mělo týkat.
7.7 Pro zamezení nebo snížení rizika, že v procesech konzultace a zapojení mladých lidí budou podporovány pouze "velké národní" sítě, bude třeba aktivně zapojit sítě mládežnických sdružení, která fungují na místní úrovni.
Pro uskutečnění tohoto úkolu bude prospěšné přímé zapojení obcí, které na svém území rozvinuly modely plánování a řízení politik mládeže, které stanovují procesy konzultace a spolupráce.
7.8 Výbor doufá, že při provádění ohlášených iniciativ (kromě jiných kampaně "Pro rozmanitost. Proti diskriminaci.", evropské iniciativy na podporu dobrého zdraví mladých lidí a dětí, veřejné diskuse o sportu s cílem posílit výchovné a sociální hodnoty sportu u mladých lidí) Komise nepodcení zásadní úlohu, kterou mohou hrát orgány místní a regionální samosprávy při oslovení, informování, podnícení, motivování a zaktivování skupin a jednotlivců.
7.9 VR vítá, že velkou část odpovědnosti za politiku týkající se mládeže mají evropské obecní úřady a regiony.
Je proto velmi důležité, aby se orgány místní a regionální samosprávy podílely na zodpovědnosti za vzdělávání, zaměstnání a volný čas mladých lidí.
8. Programy na podporu politik týkajících se mládeže
8.1 Komise a další instituce Společenství mohou hrát zásadní úlohu při vytváření operačních podmínek a nástrojů, které umožní členským státům patřičné vykonávání svých pravomocí.
Problémy související se situací mladých lidí, které mají více rozměrů, prolínají se a jsou ovlivněny více faktory, vyžadují od různých institucionálních úrovní přesnou znalost fenoménů a procesů podle jejich odpovědností.
8.2 Z těchto důvodů Výbor doufá, že budou zahájeny iniciativy, které umožní rozvoj systému koordinace pozorovatelů podmínek mladých lidí, kteří by mohli těžit z toho, co již bylo realizováno v rámci jiných tematik, které mají více rozměrů a vzájemně se prolínají, a tak:
- zamezit znásobení informačních systémů a platforem,
- sjednotit a propojit již existující databáze na evropské úrovni a umožnit tak zpracování a výměnu dat týkajících se mladých lidí,
- zhodnotit a sjednotit do jedné evropské sítě nejlepší zkušenosti "pozorovatelů podmínek mladých lidí" rozptýlených po Evropě a podporovaných orgány místní a regionální samosprávy,
- podpořit specializaci místních pozorovatelů a snížit tak rizika zbytečného překrývání.
8.3 Výbor doufá, že prostřednictvím specifických programů a činností na vzbuzení zájmu, šíření, výměnu osvědčených postupů a odborné vzdělávání místních aktérů ohledně politik mládeže by se podpořilo šíření evropské kultury politik mládeže a vytvořil se tak evropský prostor, ve kterém by tvůrci politik mohli diskutovat o provádění politik mládeže.
Výbor především nabízí Komisi svoji spolupráci na vzniku kampaně na šíření obsahu Evropského paktu pro mládež.
8.4 Z hlediska účinnosti politik mládeže má velký význam zahájení procesů hodnocení dopadu a úspěchu samotných politik.
Vzhledem k tomu, že neexistují stabilní a uznávané "modely" politiky mládeže, toto hodnocení umožňuje posílit zkušenosti, stává se vzájemným přínosem a je počátkem srozumitelných a opětovně použitelných modelů.
Do procesu hodnocení by měly být přizvány především orgány místní a regionální samosprávy.
8.5 Při vypracování, uspořádání a provádění každého programu nebo činnosti bude vhodné zhodnotit úlohu governance regionů a orgánů místní samosprávy v politikách mládeže sjednocením principu vertikální subsidiarity s principem horizontální subsidiarity, která je důležitá především na místní úrovni.
Z tohoto důvodu by při provádění každého programu nebo činnosti týkající se mládeže měly být podporovány a zhodnoceny zkušenosti účinného, vyváženého a reprezentativního partnerství.
8.6 Výbor zdůrazňuje nutnost zohlednit hlavních politikách Unie.
Také co se týče opatření na kulturním poli, kde již v minulosti byla přidaná hodnota začlenění rozměru mládeže částečně uvážena, je nutné vzít přiměřeně v úvahu potřebu vyčlenit prostředky a prostor iniciativám prováděným mladými lidmi a jim určeným.
Dále bude také třeba zdůraznit význam sociální rovnosti a rovných příležitostí mezi generacemi a to také ve vztahu k rizikům sociálního vyčlenění mladých lidí.
8.7 Výbor žádá, aby při provádění a hodnocení programů "Mládež" a "Evropské občanské služby" byla uznána centrální úloha orgánů územních samosprávných celků.
Toto doporučení se týká také programu "Mládež v akci 2007-2013".
Pouze tímto způsobem bude možné zajistit územní zakořenění, dopad projektů na územní celky a jejich účinné zapojení do místních politik.
8.8 Výbor se domnívá, že opatření ve prospěch mladých lidí by kromě otázek uvedených v Evropském paktu pro mládež měla také zvážit další otázky, které by mohly podpořit, i když pouze nepřímo, dosažení cílů stanovených v tomto paktu.
Zde se vzhledem k jejich relevanci míní především problémy bytové výstavby (které souvisejí s politikami na podporu zaměstnanosti, mobility a souladu mezi soukromým a profesním životem) a další analogické aspekty rodinného blahobytu a politiky přístupu k financování.
Je tudíž třeba vyzvat členské státy, aby vyvinuly větší úsilí na rozvoj účinných reforem v těchto oblastech.
8.9 Výbor dále vyzývá Komisi, aby podpořila začlenění opatření do národních programů reformy vydaných v souvislosti s Lisabonskou strategií s cílem:
- posílit opatření na omezení rostoucího rizika sociálního vyloučení mladých lidí, především podporou rozvoje iniciativ, které zlepšují přístup všech mladých lidí ke všem právům (sociálním, politickým a občanským), a jejich následného úplného provádění, a to na všech úrovních;
- podpořit politiky týkající se mládeže v národních programech reformy a dát jejich provádění velkou prioritu;
- snižovat počet případů nedokončeného vzdělání a podpořit dosažení vyšší úrovně vzdělání u mladých lidí, kteří si to zasluhují, ale nacházejí se v nesnadné ekonomické situaci;
- poskytnout mladým lidem odpovídající systém opatření zmírňujících sociální důsledky vyplývající ze ztráty zaměstnání;
- podporovat umění a tvůrčí činnost mladých lidí posílením samostatné podnikatelské činnosti v těchto oblastech;
- zahájit specifické formy podpory účasti mladých lidí obecně a především mladých lidí s nízkým příjmem, nezaměstnaných a postižených mladých lidí, mladých žen a přistěhovalců na občanském a politickém životě;
- podporovat mladé lidi žijící na venkově nebo ve znevýhodněných oblastech v jejich úsilí o kulturní, sociální a pracovní začlenění;
- podnítit dobrovolnou činnost mladých lidí.
9. Finanční prostředky
Výbor regionů 9.1 podotýká, že vzhledem ke složitosti daných problémů se Komise velmi nejasně vyjadřuje o finančních prostředcích určených na uskutečnění opatření ve prospěch mládeže;
9.2 doporučuje proto, aby se v období následujícím po přípravě směrnic Společenství vyčlenily konkrétní evropské fondy, jelikož takto ambiciózní a jasně nepostradatelné projekty ve prospěch mládeže vyžadují finanční prostředky, které členské státy často nemohou samostatně shromáždit.
Výbor nakonec žádá Komisi, aby zvýšila fondy, které jsou k dispozici pro komunitární politiky mládeže;
9.3 doporučuje také, aby pokračovaly a byly posíleny procesy zjednodušení administrativy zaměřené na zlepšení přístupu k programům a činnostem a to nejen pro orgány místní a regionální samosprávy, ale především pro mladé lidi a jejich zástupce.
Tímto způsobem bude také možné optimalizovat náklady, zjednodušit postupy a zkrátit dobu provádění;
9.4 doufá, že na podporu návrhů uvedených ve sdělení Komise budou stanoveny odpovídající programy vybavené potřebnými finančními prostředky.
Kromě specifických programů (Mládež a EDS) by mohlo být stanoveno, že do každého programu EU bude začleněna finanční kvóta určená na specifické činnosti ve prospěch mladých lidí.
Stanovisko Výboru regionů k návrhu nařízení Rady a Evropského parlamentu o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici
(2006/C 192/01)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na revidovaný návrh nařízení Rady a Evropského parlamentu o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici, KOM(2005) 319 v konečném znění – 2000/0212 (COD);
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 27. září 2005 konzultovat tuto problematiku s Výborem regionů v souladu s čl. 265 odst. 1 a 71 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 23. března 2005 pověřit Komisi pro politiku teritoriální soudržnosti vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků spojených s veřejnými službami v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách, naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1893/91;
s ohledem na návrh nařízení KOM(2000) 7 v konečném znění, pozměněném KOM(2002) 107 v konečném znění o činnosti členských států v oblasti požadavků na veřejné služby a zadávání veřejných zakázek na služby v přepravě cestujících po železnici, silnici a vodních cestách;
s ohledem na své stanovisko k činnosti členských států v oblasti požadavků na veřejné služby a zadávání veřejných zakázek na služby v přepravě cestujících po železnici, silnici a vodních cestách CdR 292/2000 fin [1] KOM(2000) 7 v konečném znění – 2000/212 (COD);
s ohledem na rozsudek Soudního dvora C-280/00 ze dne 24. července 2003 ve věci Altmark Trans GmbH versus Regierrungsprätsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH a rozsudek Soudního dvora C-26/03 ze dne 11. ledna 2005 ve věci Stadt Halle – RPL Recyclingpark Lochau GmbH versus Arbeitsgemeinschaft Thermische Restabfall- und Energieverwertungsanlage TREA Leuna;
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 255/2005 rev. 1), který přijala dne 2. prosince 2005 Komise pro politiku teritoriální soudržnosti v této věci (zpravodaj: pan Bernard SOULAGE, první místopředseda regionální rady Rhône-Alpes (FR/SES));
přijal na svém 63. plenárním zasedání ve dnech 15. a 16. února 2006 (jednání ze dne 16. února) následující stanovisko:
I. Obecné připomínky
Výbor regionů:
zastává názor, že oblast hromadné dopravy bude mít užitek ze sjednocení podmínek hospodářské soutěže a snížení právní nejistoty;
se domnívá, že harmonizace a objasnění podmínek hospodářské soutěže v oblasti poskytování služeb hromadné dopravy jsou nezbytné k zajištění větší transparentnosti závazků veřejné služby a odměňování za poskytování služeb.
1. Co se týká smluvní úpravy ZVS,
1.1 schvaluje uznání specifického rázu veřejné podpory, podporuje poskytování hospodářských služeb veřejného zájmu a definici veřejných zakázek na služby, jež objasňuje práva a povinnosti všech stran;
1.2 těší nestrannost nařízení v souvislosti se sociálními a teritoriálními cíli, které prosazuje každý příslušný úřad;
1.3 podporuje stanovenou smluvní logiku, jež uznává roli ZVS při plnění cílů sociální a územní soudržnosti; veřejné zakázky na služby umožňují transparentním způsobem určit ZVS a jejich náklady.
2. Co se týká organizace služeb,
2.1 oceňuje, že v rámci dodržování zásady subsidiarity poskytuje návrh nařízení územním orgánům určitý prostor pro flexibilitu nezbytný k tomu, aby mohly co nejlépe reagovat na specifický ráz a složitost místních potřeb veřejných služeb v dopravě v souvislosti s cíli sociální a územní soudržnosti orgánů;
2.2 připomíná, že klade velký důraz na zásadu svobodného řízení místních samospráv a uznává jejich právo na svrchovanou volbu způsobu řízení služeb hromadné dopravy, a to v souladu s právními předpisy většiny členských států;
2.3 vítá svobodu volby způsobu řízení, kterou mají příslušné úřady a která zohledňuje různorodost místních potřeb a rozmanitost podmínek;
2.4 podporuje v zásadě pravidlo zeměpisného rozdělení pro interní hospodářské subjekty (čl. 5.2), které umožní odstranit většinu podezření z "neslučitelných" podpor a které zachová možnost obrátit se na interní hospodářský subjekt.
Domnívá se, že zásada zeměpisného rozdělení nerozhoduje předem o možnosti, aby místní orgány provozovaly určité dopravní služby za administrativními hranicemi;
2.5 znovu potvrzuje svůj příznivý postoj k otevření trhu v odvětví místní veřejné dopravy podle zásad "regulované hospodářské soutěže", která znovu potvrzuje požadavek vyhovět potřebám nejzranitelnějších členů společnosti, lidem žijícím ve znevýhodněných čtvrtích a hledajícím přístup k zaměstnání, a je současně také environmentálně udržitelná;
2.6 těší uznání odpovědnosti příslušných orgánů v souvislosti se smluvní organizací poskytování služeb; příslušné úřady si budou moci vybrat, zda uplatní jednu nebo více veřejných zakázek na provozování služeb v dopravě, a mají volnou ruku také při rozložení rizik;
2.7 vítá, že místní orgány mají při výběrovém řízení prostor pro flexibilitu – u veřejných zakázek na službu může dojít k jednáním (čl. 5.3) nebo v případě přerušení služeb mohou být nahrazena přímým zadáním veřejné zakázky (čl. 5.5);
2.8 vyjadřuje údiv nad tím, že by měla být z tohoto nového návrhu nařízení vyloučena říční a námořní městská doprava.
VR lituje, že návrh nařízení se rovněž nevztahuje na veřejné služby v dopravě na vodních cestách, kde jsou tyto služby zahrnuty do sítě místní veřejné dopravy.
3. Co se týká poskytovatelů služeb v dopravě,
3.1 konstatuje, že nařízení nepotlačuje soukromé iniciativy na trzích s přepravou cestujících, pro něž neexistuje právní úprava na národní úrovni (bez výlučných práv a náhrad);
3.2 domnívá se, že nařízení svou povahou zabraňuje vytváření nových monopolů v místní veřejné dopravě a nevylučuje MSP z trhu;
3.3 vyjadřuje spokojenost s navrhovaným vyvážením sil mezi příslušnými úřady a velkými dopravními podniky.
Pro zajištění bezproblémově fungující místní dopravy musí regiony mít silný vliv na plánování a organizaci veřejných služeb v osobní dopravě.
Stále se zvyšující počet pracovníků dojíždějících za prací klade zároveň vysoké požadavky na koordinaci mezi národní a regionální úrovní v oblasti veřejných služeb v osobní dopravě;
3.4 podporuje vyloučení regionální železniční dopravy a dopravy na dlouhou vzdálenost z ustanovení článku 5 nařízení;
3.5 klade si otázku ohledně provádění pravidel navržených k odhadu spravedlivé náhrady ZVS; obtížnost (ne-li nemožnost) tohoto odhadu by mohla být zdrojem právní nejistoty;
3.6 poznamenává, že se nepředpokládá vytvoření právního rámce pro přímé zadávání veřejných zakázek u regionálních železnic či železnic na dlouhou vzdálenost.
Některé podniky budou moci provozovat dopravu na základě "přímého zadávání veřejných zakázek" v regionální dopravě a v dopravě na dlouhou vzdálenost a současně se budou moci účastnit nabídkového řízení.
Je nutné sledovat možné narušení hospodářské soutěže.
4. Co se týká druhu dokumentu,
4.1 vyjadřuje údiv nad tím, že Komise v žádné části nepodává vysvětlení, proč zvolila nejzávaznější integrační nástroj Společenství – nařízení;
4.2 konstatuje, že kvůli velmi rozmanitým podmínkám v členských státech návrh nařízení předkládá často nepřesné definice, svěřuje však členským státům odpovědnost, aby tyto definice upřesnily v rámci svého území.
To se především týká definice městského území (čl. 2 písm. m)), kde potřeby dopravy zřídka odpovídají hranicím institucionálních pravomocí.
II. Doporučení
Pozměňovací návrhy
Doporučení 1
Čl. 1.2
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
2.Toto nařízení se vztahuje na vnitrostátní a mezinárodní provozování služeb veřejné přepravy cestujících po železnici a jiných způsobech železniční dopravy, po silnici, s výjimkou služeb, které jsou provozovány zejména z důvodu jejich historického nebo turistického významu. _BAR_ 2.Toto nařízení se vztahuje na vnitrostátní a mezinárodní provozování služeb veřejné přepravy cestujících po železnici a jiných způsobech železniční dopravy, po silnici, s výjimkou služeb, které jsou provozovány zejména z důvodu jejich historického nebo turistického významu. _BAR_
Odůvodnění
Co se týká rozsahu působnosti nařízení, VR lituje, že návrh nařízení používá modální přístup, který má tendenci podceňovat význam rozvoje intermodality v integrovaných místních politikách dopravy.
VR si přeje, aby byla zohledněna intermodalita, která by povzbudila samosprávy k tomu, aby smluvně upravovaly závazky veřejných služeb na úrovni multimodálních systémů (metro, tramvaj, autobus, lanovka, vodní cesty, parkoviště, pronájem kola, pronájem aut, multimodální nádraží, informační systémy).
Doporučení 2
Čl. 2 písm. j) – definice
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
j)"interním hospodářským subjektem": rozumí právně odlišný subjekt, u něhož příslušný orgán provádí celkovou kontrolu, která je obdobná jako kontrola, jež provádí u svých vlastních útvarů.
Pro účely stanovení, zda taková kontrola existuje, je třeba vzít v úvahu faktory jako míra přítomnosti v rámci administrativních, řídících nebo dozorčích orgánů, související pokyny ve stanovách, vlastnictví, skutečný vliv a skutečná kontrola strategických rozhodnutí a jednotlivých řídících rozhodnutí. _BAR_ j)"interním hospodářským subjektem": rozumí právně odlišný subjekt, u něhož příslušný orgán provádí celkovou kontrolu, která je obdobná jako kontrola, jež provádí u svých vlastních útvarů.
Pro účely stanovení, zda taková kontrola existuje, je třeba vzít v úvahu faktory jako míra přítomnosti v rámci administrativních, řídících nebo dozorčích orgánů, související pokyny ve stanovách, vlastnictví, skutečný vliv a skutečná kontrola strategických rozhodnutí a jednotlivých řídících rozhodnutí.
Pojem interní hospodářský subjekt vylučuje jakoukoli účast soukromého podniku v kapitálu poskytovatele převyšující 33 %.
Přímé zadání internímu hospodářskému subjektu je možné i v případě, že na rozdíl od článku 2 (j) interní hospodářský subjekt naváže z důvodu restrukturalizace spolupráci s jiným hospodářským subjektem, nad nímž úřad nemá žádnou kontrolu.
Po uplynutí přímo zadané zakázky interní hospodářský subjekt již nepřipadá v úvahu pro další přímé zadání. _BAR_
Odůvodnění
Co se týká definice interních hospodářských subjektů, VR požaduje, aby pro ně byla vypracována přesnější definice a byla stanovena pravidla kontroly, kterou orgány provádějí u těchto subjektů.
Původní doporučení odkazuje na judikaturu, konkrétně na rozsudek v případu Stadt Halle ze dne 11. ledna 2005 (případ C-26/03), který v čl. 49 uvádí: "Naopak účast, byť i minoritní, soukromého podniku na kapitálu společnosti, ve které má rovněž účast dotčený zadavatel, každopádně vylučuje, aby tento zadavatel mohl vykonávat nad touto společností kontrolu obdobnou té, kterou vykonává nad svými organizačními útvary."
Rozsudek v případu Stadt Halle jasně naznačuje, že účast jakéhokoli soukromého subjektu, a to bez ohledu na rozsah jeho účasti, v místním nebo regionálním veřejném podniku je upravena právními předpisy Společenství o zadávání veřejných zakázek, jejichž administrativní omezení jsou velmi tvrdá.
Znamená to ve skutečnosti zpochybnění neutrality s ohledem na vlastnictví, které je upraveno v čl. 295 SES, a stejně tak omezení možnosti volně jednat pro partnerství veřejného a soukromého sektoru (PPP).
Rozsudek v případu Stadt Halle působí více problémů společnostem partnerství veřejného a soukromého sektoru, než řeší.
VR proto vyzývá Evropskou komisi, aby neakceptovala skutečnost, že právní předpisy Společenství bude vytvářet judikatura Společenství, a aby pro tyto případy stanovila maximální limit, v rámci něhož budeme předpokládat, že kompetentní úřad vykonává obdobnou kontrolu té, kterou vykonává nad svými vlastními útvary. Takový kompetentní úřad nebude muset proto vyhlásit výběrové řízení.
Návrh nařízení slouží k vytvoření regulovaného konkurenčního trhu v Evropské unii.
To předpokládá existenci fungujících podniků, ať veřejných či soukromých.
Pravidla týkající se podpor podle Smlouvy ES mají zabránit, aby státní subjekty nezkreslily soutěživost s veřejnými prostředky ve prospěch určitých podniků.
Nemají ale sloužit k vytlačení státních podniků z trhu.
Aby se veřejné dopravní podniky mohly připravit na otevření trhu, jsou nutná přechodná opatření; v opačném případě jsou na základě "zátěží" z minulosti v souvislosti s veřejnými zakázkami (např. mzdy, nabídky obsluhy mimo dopravní špičky a pro určité skupiny obyvatelstva) oproti soukromým podnikům znevýhodněny.
Proto by mělo být veřejným podnikům v určitém přechodném období povoleno, aby prostřednictvím účasti soukromého kapitálu dosáhly konkurenceschopnosti, aniž by to během tohoto přechodného období vedlo automaticky k povinným výběrovým řízením.
Jinak by veřejné podniky musely privatizovat nebo se vzdát účinných struktur.
Doporučení 3
Čl. 2 písm. m) – definice
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
… m)"regionální dopravou nebo dopravou na dlouhou vzdálenost": rozumí dopravní služba, která není určena k uspokojení dopravních potřeb městského centra či aglomerace nebo ke spojení aglomerace a jejích předměstí. _BAR_ … m)"regionální dopravou nebo dopravou na dlouhou vzdálenost": rozumí dopravní služba, která není určena k uspokojení dopravních potřeb městského centra či aglomerace nebo ke spojení aglomerace a jejích předměstí která nepředstavuje typicky městskou nebo příměstskou službu. _BAR_
Odůvodnění
Co se týká odchylky od článku 5.6, bylo by nešťastné, kdyby v této oblasti vznikla právní nejistota kvůli rozdílným interpretacím.
Pro vylepšení definice služeb regionální dopravy nebo dopravy na dlouhou vzdálenost VR navrhuje buď upřesnit v textu, že členské státy budou muset samy stanovit, které služby spadají do čl. 2 písm. m), nebo zvolit definici, která přebírá z právního hlediska osvědčené pojmy.
Ve výše uvedeném pozměňovacím návrhu VR navrhuje, aby byla nahrazena definice zohledňující geografické potřeby ( "aglomerace", "městské centrum", "předměstí") definicí zohledňující služby, která by byla v souladu především se "železničními balíčky".
V tomto ohledu stanovují definici "městských a příměstských služeb přepravy cestujících" směrnice 2001/13 (čl. 1.2 písm.b)) a 2001/14 (čl.
Určitá typologie služeb se rovněž používá od roku 1991 v nařízení 1191/69 (čl. 1.1 pozměněný nařízením 1893/91).
Doporučení 4
V souvislosti s návrhy, pro něž se používají směrnice o "veřejném trhu", Výbor regionů:
- žádá jasné pravidlo upřednostnění pro stanovení návrhu nařízení před pravidly obecných směrnic o zadávání veřejných zakázek podle zásady zvláštních právních norem (lex specialis);
- si přeje, aby koncesní smlouvy tvořily předmět konkrétních ustanovení tohoto nařízení a osvětlily jejich režim ve vztahu ke směrnicím o "veřejném trhu" (93/37 a 2004/18);
- požaduje, aby byly smlouvy "BOT" (Built Operate and Transfer) upraveny explicitněji než v článcích 5.1 a 8.1.
Nařízení musí v každém případě objasnit právní podmínky v případech, kdy je výlučné právo (a/nebo náhrada) spojeno s výstavbou složité infrastruktury.
Doporučení 5
Čl. 4.6
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
6.Pokud je to s ohledem na podmínky amortizace majetku nezbytné, může být doba trvání zakázky prodloužena maximálně o polovinu, dodá-li hospodářský subjekt majetek, který je zároveň významný vzhledem k celému majetku nezbytnému k poskytování dopravních služeb a výlučně spojený s dopravou, na kterou se vztahuje tato zakázka. _BAR_ 6.Pokud je to s ohledem na podmínky amortizace majetku nezbytné, může být doba trvání zakázky prodloužena maximálně o polovinu, dodá-li hospodářský subjekt majetek, který je zároveň významný vzhledem k celému majetku nezbytnému k poskytování dopravních služeb a výlučně spojený s dopravou, na kterou se vztahuje tato zakázka.
Materiální ani nemateriální investice nemohou být důvodem k prodloužení doby trvání zakázky, pokud existuje sekundární trh nebo pokud je možné odhadnout jejich zůstatkovou hodnotu po vypršení zakázky. _BAR_
Odůvodnění
Odchylka od článku 4.6, který upravuje amortizaci majetku, nesmí brzdit dynamiku konkurenceschopnosti tím, že se bude prodlužovat doba trvání zakázek bez udání ekonomicky podložených důvodů.
Doporučení 6
Čl. 4 (přidat nový odstavec)
Pozměňovací návrh VR
4.8 Odstavce 5 a 6 tohoto článku se neuplatňují, používají-li se směrnice o zadávání veřejných zakázek.
V těchto případech je maximální doba trvání veřejné zakázky na služby stanovena na 30 let počínaje datem účinnosti začátku prací.
Odůvodnění
VR navrhuje, aby byly koncese na práce a koncese k provozování upraveny zvláštním článkem, pokud je doba provozování základním parametrem ekonomické rovnováhy návrhu.
V tomto případě by měl návrh nařízení stanovit možnost prodloužit zakázku celkově nejdéle na 22,5 roku.
Doporučení 7
Čl. 5.4
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
4.Příslušné orgány mohou rozhodnout o přímém zadávání veřejných zakázek na služby, jejichž průměrná roční hodnota se odhaduje na nejméně milion eur nebo jejichž cílem je každoročně zajistit nejméně 300000 kilometrů dopravy. _BAR_ 4.Příslušné orgány mohou rozhodnout o přímém zadávání veřejných zakázek na služby, jejichž průměrná roční hodnota na podnik se odhaduje na nejméně milion a půl eur nebo jejichž cílem je každoročně zajistit nejméně 500000 kilometrů dopravy. _BAR_
Odůvodnění
VR navrhuje, aby bylo výslovně zakázáno, že příslušný úřad nesmí udělit v přímém zadávání více zakázek jedinému poskytovateli, pokud by celková výše zakázek překročila limit stanovený v článku 5.4.
Tento článek nesmí být důvodem k obcházení povinnosti provést nabídkové řízení, ale spíše k tomu, abychom se vyhnuli transakčním nákladům spojeným s nabídkovým řízením, pokud je daná zakázka "malého rozsahu" nebo má příslušný úřad v úmyslu nahradit konkurenční tlaky nabídkového řízení srovnáním různých "malých provozovatelů" operujících na jeho území.
VR dále navrhuje, aby každý členský stát stanovil své vlastní limity v závislosti na vnitrostátních hospodářských podmínkách.
Doporučení 8
Čl. 8.2 a 8.3
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
2.Každý příslušný orgán dbá na to, aby:a)alespoň polovina jeho veřejných zakázek na služby autobusové dopravy byla, pokud jde o hodnotu, v souladu s tímto nařízením zadána do čtyř let po vstupu tohoto nařízení v platnost ab)všechny jeho veřejné zakázky na služby autobusové dopravy byly v souladu s tímto nařízením zadány do osmi let.3.Každý příslušný orgán dbá na to, aby:a)alespoň polovina jeho veřejných zakázek na služby železniční dopravy byla, pokud jde o hodnotu, v souladu s tímto nařízením zadána do pěti let po vstupu tohoto nařízení v platnost ab)všechny jeho veřejné zakázky na služby železniční dopravy byly v souladu s tímto nařízením zadány do deseti let. _BAR_ 2.Každý příslušný orgán dbá na to, aby:a)alespoň polovina jeho veřejnýché zakázeky na služby autobusové dopravy bylay, pokud jde o hodnotu, v souladu s článkem 4 tímto tohoto nařízením zadánay do čtyř let po vstupu tohoto nařízení v platnost ab)všechny jeho veřejné zakázky na služby autobusové dopravy byly v souladu s článkem 5 tímto tohoto nařízením zadány do osmi let.3.Každý příslušný orgán dbá na to, aby:a)alespoň polovina jeho veřejnýché zakázeky na služby železniční dopravy bylay, pokud jde o hodnotu, v souladu s článkem 4 tímto tohoto nařízením zadánay do pěti let po vstupu tohoto nařízení v platnost ab)všechny jeho veřejné zakázky na služby železniční dopravy byly v souladu s článkem 5 tímto tohoto nařízením zadány do deseti let. _BAR_
Odůvodnění
Stávající znění těchto dvou odstavců způsobí závažné problémy příslušným orgánům, které si přejí, aby jejich síť provozoval jediný provozovatel.
Do čtyř či pěti let by takové příslušné orgány musely vypracovat veřejnou zakázku na služby a uspořádat výběrové řízení.
Doporučení 9
Čl. 8.5
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
5.V případě použití odstavců 2, 3 a 4 se nezohledňují veřejné zakázky na služby, které byly postupem spravedlivého výběrového řízení zadány před vstupem tohoto nařízení v platnost, a to pokud je jejich doba platnosti omezená a srovnatelná s dobami podle čl. 4 odst. 5 tohoto nařízení. Tyto zakázky mohou pokračovat až do konce své doby platnosti. _BAR_ 5.V případě použití odstavců 2, 3 a 4 se nezohledňují veřejné zakázky na služby, které byly postupem spravedlivého výběrového řízení zadány před vstupem tohoto nařízení v platnost, a to pokud je jejich doba platnosti omezená a srovnatelná s dobami podle čl. 4 odst. 5 tohoto nařízení. Tyto zakázky mohou pokračovat až do konce své doby platnosti. _BAR_
Odůvodnění
Co se týká přechodného období, zakázky, které byly zadány před vstupem tohoto nařízení v platnost a jejichž doba trvání skončí před koncem přechodného období nařízení, by měly platit až do doby svého vypršení, abychom se vyhnuli právnímu řízení o náhradu škody.
Doporučení 10
Čl. 8.6 (zrušit)
Text navržený Komisí _BAR_ Pozměňovací návrh VR _BAR_
Během druhé poloviny přechodných období uvedených v odstavcích 2 a 3 příslušné orgány mohou vyloučit z účasti na zadávání zakázek prostřednictvím nabídkového řízení hospodářské subjekty, které nemohou poskytnou důkaz, že hodnota služeb veřejné dopravy, pro které jim po výběrovém řízení byla poskytnuta náhrada nebo uděleno výlučné právo podle tohoto nařízení, představují alespoň polovinu hodnoty všech služeb veřejné dopravy, pro které jim byla poskytnuta náhrada nebo uděleno výlučné právo.
V případě použití tohoto kritéria se nezohledňují zakázky zadané na základě nouzového opatření podle čl. 5 odst.
5. Pokud příslušné orgány této možnosti využijí, postupují nediskriminačním způsobem, vyloučí všechny potenciální hospodářské subjekty, na které se uvedené kritérium vztahuje, a uvědomí případné hospodářské subjekty o svém rozhodnutí na začátku zadávání veřejných zakázek na služby.
O svém záměru použít toto ustanovení informují Komisi dva měsíce před zveřejněním nabídkového řízení. _BAR_ Během druhé poloviny přechodných období uvedených v odstavcích 2 a 3 příslušné orgány mohou vyloučit z účasti na zadávání zakázek prostřednictvím nabídkového řízení hospodářské subjekty, které nemohou poskytnou důkaz, že hodnota služeb veřejné dopravy, pro které jim po výběrovém řízení byla poskytnuta náhrada nebo uděleno výlučné právo podle tohoto nařízení, představují alespoň polovinu hodnoty všech služeb veřejné dopravy, pro které jim byla poskytnuta náhrada nebo uděleno výlučné právo.
V případě použití tohoto kritéria se nezohledňují zakázky zadané na základě nouzového opatření podle čl. 5 odst.
5. Pokud příslušné orgány této možnosti využijí, postupují nediskriminačním způsobem, vyloučí všechny potenciální hospodářské subjekty, na které se uvedené kritérium vztahuje, a uvědomí případné hospodářské subjekty o svém rozhodnutí na začátku zadávání veřejných zakázek na služby.
O svém záměru použít toto ustanovení informují Komisi dva měsíce před zveřejněním nabídkového řízení. _BAR_
Odůvodnění
Tento článek je velmi nejednoznačný, obsahuje nebezpečí diskriminace a je sporný.
Stanovisko Výboru regionů k Návrhu rozhodnutí Rady o principech, prioritách a podmínkách specifikovaných v evropském partnerství s Chorvatskem
(2006/C 81/11)
VÝBOR REGIONŮ,
S ohledem na návrh rozhodnutí Rady týkající se zásad, priorit a podmínek evropského partnerství s Chorvatskem KOM(2004) 275 v konečném znění;
s ohledem na rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. listopadu 2004 konzultovat Výbor regionů podle článku 265 odstavce 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na rozhodnutí předsednictva ze dne 15.června 2004 pověřit komisi pro vnější vztahy vypracováním stanoviska ke strategii Evropské komise týkající se pokroku v procesu rozšíření;
s ohledem na závěry ze zasedání předsednictva Evropské rady v Soluni v červnu 2003 a v Bruselu v prosinci 2004;
S ohledem na rozhodnutí Rady ze 13. září 2004 o principech, prioritách a podmínkách specifikovaných v evropském partnerství s Chorvatskem;
s ohledem na zprávu Evropského parlamentu o žádosti o přistoupení Chorvatska k EU (A5-0206/2004);
s ohledem na zprávu Evropské komise o stabilizaci a přidružení;
s ohledem na sdělení Evropské komise z dubna 2004 ke stanovisku k žádosti o přístupu Chorvatska k Evropské unii (KOM(2004) 257 v konečném znění);
s ohledem na rozhodnutí Rady k podepsání dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropským společenstvím a členskými státy na jedné straně a s Chorvatskou republikou na straně druhé;
s ohledem na rozhodnutí Rady ze 3. října 2005 ve prospěch zahájení přístupových jednání s Chorvatskem;
s ohledem na prohlášení a doporučení schválená dne 5. října 2005 parlamentární smíšenou komisí EU – Chorvatsko;
s ohledem na návrh stanoviska (VR 499/2004 rev 2), schválený komisí pro vnější vztahy dne 30. června 2005 (zpravodaj: pan Isidoro GOTTARDO, radní regionu Friuli Venezia-Giulia (IT/ELS));
vzhledem k přidané hodnotě získané na základě perspektivy přistoupení Chorvatska k Evropské unii, jak pokud jde o politickou stabilitu a posílení demokracie na Balkánu, tak pokud jde o příklad pro další země v této oblasti;
vzhledem k tomu, že respektování demokratických principů, právního státu, lidských práv a práv menšin jakož i základních svobod představuje základní prvky, na jejichž základě lze přijmout podporu Společenství mající za cíl posílení institucí a přípravu přistoupení k Evropské unii;
přijal toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 13. října).
Poznámky a doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
1. Principy, priority a podmínky specifikované v evropském partnerství s Chorvatskem
1.1 vítá vytvoření evropského partnerství, stanoveného na základě Agendy ze Soluně pro země západního Balkánu a priority, které zaznamenala Evropská komise vzhledem k Chorvatsku a očekává, že se bude podílet na hodnocení, které se bude realizovat na konci plánovaného období, v souvislosti s krátkodobými prioritami a obzvlášť pokud jde o priority politické, jako jsou demokracie, právní stát, lidská práva a ochrana menšin;
1.2 zdůrazňuje absolutní nezbytnost posílení chorvatských administrativních kapacit a školení administrativních sil, aby mohly čelit prioritám vyplývajícím ze závazků v souvislosti s přistoupením a nutnému boji proti korupci;
1.3 domnívá se v této souvislosti, že partnerské vztahy s regionálními a místními orgány členských států EU by měly patřit mezi nástroje, které by se měly využít pro usnadnění zlepšení fungování veřejných orgánů; žádá proto Radu přidružení a stabilizace, aby nabídla své bohaté zkušenosti v této oblasti;
1.4 vítá ústavní záruky v souvislosti s národnostními menšinami, které jsou součástí chorvatské společnosti a jejich náležité zastoupení v ústředních, regionálních a místních sídlech vlády, jakož i snahy na ochranu rómské menšiny; dále s potěšením vítá vytvoření meziministerských smíšených komisí "menšiny-ústřední vláda";
1.5 zdůrazňuje, že je nutné zabezpečit dvojjazyčnost místních veřejných orgánů všude tam, kde existují společenství původního obyvatelstva nebo společenství patřící k jazykovým menšinám jiným než k chorvatštině, nejen na úrovni měst a obcí, ale i krajů; proto zdůrazňuje nutnost přizpůsobit zákon na území krajů, měst a obcí ústavnímu zákonu o právech národnostních menšin a zákonu o jazycích národnostních menšin tak, aby se de facto zavedlo dvojjazyčné označování jak v chorvatštině tak i v jazyce menšin v těch krajích, městech a obcích, u kterých je dvojjazyčnost zákonně ustanovena;
1.6 žádá, aby se veřejně zhodnotila koordinace a spolupráce příslušných úřadů na centrální úrovni s úřady místními v souvislosti s návratem uprchlíků do vlasti, s přestavbou a opětné získání obydlí, uplatněním nařízení o kompenzacích za ztrátu práv na nájem/bydlení a nebo zaměstnání, bojem proti národnostní nebo etnické diskriminaci v zaměstnání; toto vše jsou základní podmínky pro hospodářské a sociální začlenění vracejících se uprchlíků a mělo by být plánováno na základě regionálních programů a považováno za pevnou součást místního rozvoje;
1.7 bere na vědomí požadavek národnostních menšin, aby chorvatský volební zákon přiznal národnostním menšinám v Chorvatsku "dvojí volební právo" (politické a etnické), tak jak to ústava a ústavní zákon o národnostních menšinách předpokládají;
1.8 zdůrazňuje, že by měla být etnická různorodost v Chorvatsku náležitě zastoupena ve státním rozhlase a televizi.
2. Vstoupení v platnost Dohody o stabilizaci a přidružení (DSP)
2.1 vítá, že k 1. únoru 2005 vstoupila v platnost Dohoda o stabilizaci a přidružení s Chorvatskem, která představuje právní rámec vztahů mezi Chorvatskem a EU za celé období před přistoupením, a přeje si, aby tato smlouva integrační proces skutečně uspíšila a aby současně přispěla k posílení vztahů mezi oběma stranami prostřednictvím široce pojatého partnerství, které zapojuje regionální a místní správní orgány Chorvatska do realizace DSP;
2.2 připomíná, že DSP předpokládají především vytvoření parlamentního výboru přidružení a stabilizace, který má dále vyvíjet politický dialog mezi oběma stranami a jeho prostřednictvím "vytvořit těsné vztahy solidarity a nové formy spolupráce" [1];
2.3 zaznamenává obzvlášť vůli vyplývající z DSP podporovat politický dialog mezi stranami "jakýmkoliv dalším způsobem, který by mohl k upevnění, vývoji a intenzifikaci tohoto dialogu vhodně přispět" [2];
2.4 lituje ale, že na rozdíl od předchozích kandidátských zemí nebylo v DSP ani v Radě stability a přidružení ani v rozhodnutí Rady, které ustanovil Jednací řád, předpokládáno specifické zřízení výboru pro sdružení regionálních a místních zástupců;
2.5 žádá proto, aby se Výbor stabilizace a přidružení za účelem vhodného přispění k upevnění, vývoji a intenzifikaci politického dialogu [3] zapojil do vytvoření smíšeného poradního výboru Chorvatsko – Výbor regionů; tento výbor by měl vzhledem ke svému určení podporovat politický dialog, přibližování Chorvatska k Evropské unii, regionální spolupráci a rozvoj dobrých sousedských vztahů, kulturu subsidiarity a rozvoj místní demokracie.
3. Zahájení přístupových jednání
3.1 připomíná, že společným a vlastním cílem jednání je úplné členství Chorvatska v Evropské unii;
3.2 přeje si, aby přechodná opatření a ochranné klauzule, pokud budou muset být koncipovány, vždy hájily zájmy EU, obzvlášť pokud jde o hospodářskou soutěž a fungování jednotného trhu;
3.3 zdůrazňuje přirozený přístup Chorvatska k přistoupení a upřímnou vůli chorvatského lidu vstoupit do Evropské unie; zahájení jednání zamezilo dalšímu odvrácení se od společného výhledu Evropského společenství a ke zpomalení politické stabilizace této oblasti;
3.4 vítá, že byla zahájena jednání o přístupu Chorvatska k Evropské unii, na základě politického rozhodnutí, které náležitě zohlednilo konstatování dodržení kodaňských kritérií a podmínek v souvislosti s procesem stabilizace a přidružení, které stanovila Rada v roce 1977 (spolupráce s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii a regionální spolupráce jako součást dohody o stabilizaci a přidružení, která byla podepsaná s Chorvatskem); zdůrazňuje dále, že musí být v průběhu jednání posíleny a požadovány další pokroky pokud jde o práva menšin, politiku návratu uprchlíků, nediskriminování v případě nákupu nemovitostí občany EU a justiční reformu;
3.5 připomíná, nezbytnost potvrdit úplnou spolupráci s chorvatskou vládou, Mezinárodním trestním tribunálem (ICTY) i po celou dobu přístupových jednání;
3.6 vidí v zahájení přístupových jednání historickou příležitost pro EU a pro Balkán a vítá vytvoření pracovní skupiny pro Chorvatsko, která bude vyjadřovat plnou spolupráci s ICTY;
3.7 vítá schválení rámce jednání ze strany Evropské komise a s potěšením schvaluje návrh, aby se zvýšil počet kapitol jednání na 35, přičemž velké kapitoly budou rozděleny na menší, což usnadní proces vyjednávání, přispěje k jeho větší efektivnosti a zrychlí jej, především pokud jde o zemědělskou politiku; žádá Komisi, aby byl konzultován v souvislosti s pravidelnými výročními zprávami, které Evropská komise uveřejní o stavu pokroku přístupových jednání Chorvatska o přistoupení k EU;
3.8 žádá Evropskou komisi, aby ho zapojila do formálního procesu monitorování a prověřování acquis a Výbor jí tak mohl podpořit v hodnocení vztahující se na stav přípravy Chorvatska ve specifických oblastech přístupových jednání, pro něž by mohla být jeho přidaná hodnota výhodou, obzvlášť v souvislosti s žádoucí spoluprácí s regionálními a místními orgány týkající se acquis, pokud jde o soudržnost (kapitola 22); pokud jde o tuto kapitolu, žádá, aby byl Evropskou komisí a Radou průběžně informován o hodnocení;
3.9 zdůrazňuje, že chorvatské orgány musí konsolidovat své řídící kapacity ve správním a právním systému, aby mohly zajistit rychlý průběh budoucích jednání a převzetí acquis Společenství; tato kapacita vyžaduje nezávislý právní systém a fungující veřejnou správu, odrážející evropské standardy a zohledňující postupy k výběru a přijímání pracovníků ve všech veřejných orgánech; navrhuje, aby se za tímto účelem naplánovaly ještě před zahájením přístupových jednání formy spolupráce a partnerských vztahů mezi orgány členských států EU a orgány Chorvatska;
3.10 povzbuzuje chorvatské orgány, aby pokračovaly v realizaci opatření proti korupci, obzvlášť práce chorvatského úřadu pro boj proti korupci a organizovanému zločinu USKOK v souvislosti s propagační kampaní;
3.11 přeje si, aby pokračovala regionální spolupráce v oblasti Balkánu v souladu s Agendou ze Soluně z roku 2003 a v duchu přeshraniční spolupráce, praxi, která se mezi členskými státy hojně osvědčila, a vyzývá obzvlášť, aby se rychle odstranil regionální spor se Slovinskem o mořských hranicích v souvislosti s Piranským zálivem;
3.12 povzbuzuje chorvatské kraje, aby pokračovaly v aktivní politice přeshraniční spolupráce a účasti na vytváření "euroregionů" a posílily tak ducha a evropskou myšlenku, které je charakterizují.
4. Podpora Společenství před přistoupením
4.1 vítá rozhodnutí, rozšířit na Chorvatsko předpřístupové finanční nástroje (PHARE, ISPA a SAPARD) již od roku 2005 a nový předpřístupový finanční nástroj od roku 2007 a připomíná, že mechanismus spolufinancování vždy vyžaduje zdravou finanční správu a přiměřený poměr nákladů a efektivnosti;
4.2 zdůrazňuje, že Evropská komise, která je zodpovědná za účinnou koordinaci činností souvisejících s podporami musí sledovat výši čerpání fondů Společenství a hodnotit účinnost programů, které byly v Chorvatsku doposud realizovány, především partnerských programů (pohraniční policie, celní úřady, statistický úřad a azyl) a žádá, aby o tom byl pravidelně informován;
4.3 žádá, aby Evropská komise posoudila po uplynutí platnosti dokumentu národní strategie pro období 2002-2006 podle nařízení CARDS účinnost opatření k posílení administrativních kapacit;
4.4 doporučuje, aby v budoucnu byly regionální a místní orgány Chorvatska aktivně zapojeny do koordinačních mechanismů předpřístupových podpor, které Evropská komise zavedla a které byly integrovány do plánování strategie a do definice priorit regionálního rozvoje; za tímto účelem znovu důrazně žádá, aby byly administrativní síly regionálních a místních orgánů prostřednictvím předpřístupových podpor příslušně vyškoleny;
4.5 poukazuje na velké nerovnosti vývoje, které jsou mezi různými oblastmi NUTS II v Chorvatsku, a zdůrazňuje, že při využívání evropských fondů musí být přednostně zohledněna opatření ke snížení počtu nezaměstnaných, obzvláště v nejméně rozvinutých regionech;
4.6 zdůrazňuje, že je výhodné strukturovat národní politiku regionálního rozvoje prostřednictvím jednotného právního nástroje, aby se zamezilo rozdílnosti v různých postupech a plánovat národní opatření pro regionální rozvoj na víceletém základě;
4.7 žádá, aby se Chorvatsko mohlo již od roku 2007 podílet na projektech meziregionální a přeshraniční spolupráce, které jsou plánované v rámci nového cíle spolupráce v politice soudržnosti;
4.8 navrhuje zvážit možnost účasti zodpovědných pracovníků z přeshraničních regionů kandidátských zemí, alespoň v roli pozorovatelů, na budoucím Evropském sdružení pro přeshraniční spolupráci (ESPS);
4.9 žádá rozpočtový orgán EU, aby naplánoval dostatečné finanční nástroje, které by mohly chorvatské regionální a místní orgány využít v oblasti partnerství nebo spolupráce s orgány Evropské unie a s ním, aby byli občané informováni o pozitivním dopadu, který z přistoupení k EU vyplývá.
5. Provádění ústavní reformy z roku 2001 v souvislosti s decentralizací
5.1 připomíná, že provedení zásad subsidiarity v Chorvatsku představuje jeden z hlavních nástrojů, který má chorvatským občanům přiblížit evropskou myšlenku;
5.2 vítá změny v chorvatské ústavě z roku 2001 týkající se subsidiarity a regionální a místní autonomie;
5.3 bere na vědomí kritiku Evropské komise, která je obsažena v její zprávě z roku 2003 na téma stabilizace a přidružení Chorvatska, především ty, které se týkají pomalosti procesu decentralizace a zdůrazňuje vcelku negativní posudek týkající se krajů, měst a obcí, které mají čelit novým zodpovědnostem, aniž by měly dostatek finanční a správní autonomie;
5.4 je znepokojen skutečným nedostatkem vlastních finančních prostředků a chybějící autonomií pro vybírání daní, které jsou základním prvkem upevnění skutečného procesu decentralizace;
5.5 žádá, aby následovaly v duchu ústavní reformy z roku 2001 zákony o regionální a místní samosprávě, především v oblasti vzdělání a zdravotnictví a aby se tak v praxi "nerozmělnil" započatý decentralizační proces; zdůrazňuje, že vytvoření nových místních správních jednotek musí být v souladu se základními principy EU co se týče autonomie a místní demokracie.
P6_TA(2005)0067
Pokyny pro rozpočet na rok 2006 (další oddíly)
Usnesení Evropského parlamentu k pokynům pro oddíly II, IV, V, VI, VII, VIII (A) a VIII (B) a k předběžnému odhadu příjmů a výdajů Parlamentu (oddíl I) pro rozpočtový proces pro rok 2006 (2004/2271(BUD))
Evropský parlament,
- s ohledem na článek 272 Smlouvy o ES,
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [1],
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2005 [2],
- s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora za rozpočtový rok 2003 spolu s odpověďmi kontrolovaných orgánů [3],
- s ohledem na článek 69 a přílohu IV jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Rozpočtového výboru a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0043/2005),
A. vzhledem k tomu, že předběžné částky pro technickou úpravu stropu finančního výhledu stanovují v rozpočtu na rok 2006 strop 6704 milionů eur pro okruh 5 ("správní výdaje"),
B. vzhledem k tomu, že rozpočet na rok 2006 bude zahrnovat plný finanční dopad rozšíření, k němuž došlo v roce 2004, jelikož většina nových zaměstnanců již bude přijata,
C. vzhledem k tomu, že významná část přípravných prací pro příští rozšíření plánované na rok 2007 bude vykonána v roce 2006,
D. vzhledem k tomu, že rok 2006 je posledním rozpočtovým rokem současného finančního výhledu.
Politické priority
Konsolidace a příprava na příští rozšíření
1. považuje za nezbytné, pokud to bude nutné, přijmout dodatečná odpovídající opatření k efektivnímu ukončení rozšíření z roku 2004; předpokládá, že většina nových zaměstnanců z 10 nových členských států bude přijata do roku 2006, což bude mít plný finanční dopad na rozpočty ostatních orgánů;
2. zdůrazňuje význam začlenění nových zaměstnanců do struktur orgánů; domnívá se, že by měla být přijata specifická opatření pro školení v oblastech, které zaostávají, jako jsou překládání a tlumočení;
3. zdůrazňuje nutnost dynamicky zahájit přípravy na příští rozšíření o Rumunsko a Bulharsko, které je plánováno na rok 2007; žádá, aby orgány do 1. září 2005 poskytly podrobné informace o svých plánech těchto příprav a odhadech finančních dopady;
Efektivní a hospodárné využívání prostředků
4. vyzývá orgány, aby zvýšily kvalitu výdajů efektivnějším a hospodárnějším využíváním dostupných prostředků pro své stěžejní činnosti; očekává, že se tento přístup promítne v jejich navrhovaných odhadech;
5. je toho názoru, že přerozdělení prostředků a přesun zaměstnanců by měl být prvním způsobem hledání prostředků na zlepšení fungování orgánů; zdůrazňuje, že při posuzování navrhovaných nových iniciativ by měly být zváženy dlouhodobé finanční důsledky;
6. je zastáncem zintenzivnění interinstitucionální spolupráce v zájmu zvýšení efektivity; vyzývá Komisi k předložení zprávy do 1. července 2005 o dosavadních přínosech interinstitucionální spolupráce;
7. navrhuje vytvoření informačního nástroje, který překladatelům všech orgánů umožní sdílet již přeložené texty a pozměňovací návrhy v zájmu úspory nákladů a zvýšení kvality překladů;
Na cestě ke komplexnějšímu sestavování rozpočtu
8. má za to, že struktura a obsah rozpočtů ostatních orgánů by měly být komplexnější; vítá plán vyjasnit nomenklatury rozpočtů ostatních orgánů; vyzývá orgány, aby do svých odhadů začlenily přehledné rozdělení rozpočtu podle základních činností a funkcí;
Další otázky
9. vyzývá orgány, aby do 1. září 2005 předložily přehled opatření přijatých za účelem překonání překážek v oblasti rovného zacházení, jak jsou formulována v článku 13 Smlouvy o ES, s přihlédnutím k možnostem, jež nabízí služební řád;
10. je toho názoru, že uplatňování zásad ohleduplných k životnímu prostředí by mělo být aspektem každodenní činnosti orgánů; vyzývá k tomu, aby do 1. září 2005 všechny orgány provedly nové hodnocení kroků přijatých v souvislosti s účastí v programu EMAS (European Union Eco-Management and Audit Scheme); zdůrazňuje, že zejména nové stavební projekty jsou, na základě rozboru nákladů a výnosů, příležitostí k investicím do energetických systémů ohleduplnějších k životnímu prostředí, které budou z dlouhodobého hlediska méně nákladné a budou způsobovat výrazně menší znečištění; domnívá se, že evropské orgány by v tomto ohledu měly jít příkladem;
11. vyzývá orgány, aby do 1. září 2005 předložily zprávu o tom, jakým způsobem podporují zaměstnance ve využívání veřejné dopravy;
12. poukazuje na důsledky zvýšení počtu zaměstnanců na výplaty důchodů v pozdějších letech; očekává od správy Komise návrhy, které zabrání přílišnému zatížení provozního rozpočtu, např. zřízením penzijního fondu.
Evropský parlament
Konsolidace rozšíření z roku 2004
13. považuje za důležité, aby byla obsazena pracovní místa, která vznikla rozšířením; zdůrazňuje význam rozdělení pracovních míst vzniklých po rozšíření do různých tříd; podporuje požadavek na zajištění dostatečného počtu kvalifikovaných tlumočníků a překladatelů pro všechny úřední jazyky, aby se všichni poslanci mohli aktivně podílet na práci Parlamentu; zdůrazňuje význam přijetí nezbytných opatření v zájmu zajištění rovného zacházení se všemi poslanci;
Přípravy na rozšíření v roce 2007
14. považuje za zcela zásadní, aby bylo zajištěno provedení potřebných příprav na bezproblémový vstup Rumunska a Bulharska do Evropské unie; vyzývá generálního tajemníka, aby do 1. září 2005 předložil konkrétní návrhy těchto příprav; zdůrazňuje nutnost zajistit odpovídající jazykové služby pro nové pozorovatele a poslance;
Přiblížit Parlament občanům
15. připomíná, že informační a komunikační politika hraje klíčovou roli v přibližování Parlamentu občanům; zdůrazňuje význam, který při plnění tohoto úkolu mají audiovizuální služby; je toho názoru, že webové stránky Parlamentu by měly být uživatelsky přívětivější a že vysílání obsahu přes Internet by se mělo zlepšit;
16. vyzývá k rozsáhlé revizi informačních a komunikačních politik Evropského parlamentu; vyzývá generálního tajemníka, aby do 1. června 2005 předložil zprávu, jejíž součástí bude přehled vylepšení služby návštěvníkům v oblasti aktualizace výstavního prostoru, zlepšení standardního programu pro návštěvníky a zvýšení počtu zaměstnanců;
17. zdůrazňuje význam spolupráce a sdílení odpovědností s kancelářemi Komise; znovu vyjadřuje svou podporu záměru zřídit Evropské domy (společné prostory pro vnější kanceláře Parlamentu a Komise) ve všech členských státech; domnívá se, že efektivnost a viditelnost Evropských domů je možné zvýšit;
18. domnívá se, že úlohu vnějších kanceláří v rámci informační a komunikační politiky Parlamentu a jejich úkoly je třeba dále rozvíjet a že vnějším kancelářím musí být poskytnuty přiměřené zdroje; je ochoten přezkoumat možnost rozvíjet postavení vnějších kanceláří jako poskytovatelů podpory činnosti poslanců;
Kvalita a efektivita práce Parlamentu
19. zdůrazňuje, že v případě práce by kvantita neměla mít přednost před kvalitou; je proto ochoten zvážit, zda by měly být provedeny úpravy jeho administrativních struktur nebo poskytnuta další podpora stěžejním činnostem v zájmu optimalizace jeho činnosti;
20. zastává názor, že zvýšená odpovědnost Evropského parlamentu v legislativním procesu vyžaduje podstatné navýšení zdrojů určených na podporu této klíčové činnosti (více místností pro schůze výborů vybavených zařízením pro elektronické hlasování, posílení sekretariátů výborů, finanční prostředky k zajištění odborných posudků pro parlamentní výbory, apod.);
21. považuje za důležité zlepšit pracovní podmínky poslanců; podporuje zkoumání nových způsobů využití nových technologií jako prostředku zvýšení efektivity; znovu připomíná svůj pokyn přezkoumat, zda by nebylo možné usnadnit práci použitím videokonferencí a podobných metod, který byl uveden v usnesení ze dne 26. února 2004 [4]; se znepokojením konstatuje, že na informační technologie jsou přidělovány značné částky; je znepokojen nedostatečným zlepšením služeb poslancům v oblasti informačních technologií; pověřuje generálního tajemníka, aby do 1. července 2005 předložil zprávu, která bude obsahovat návrhy na zlepšení služeb poslancům v oblasti informačních technologií;
22. vyzývá k tomu, aby zaměstnanci knihovny rozšířili služby podpory poslancům o poskytování faktických a nepolitických informací o otázkách, které vznesou občané EU, a aby byly tyto informace poslancům k dispozici ve formě rejstříku;
23. zdůrazňuje význam osobních spolupracovníků pro práci poslanců a těší se na nadcházející zprávy pracovní skupiny předsednictva o asistentech poslanců; podporuje zavedení statutu pro asistenty založeného na finanční průhlednosti;
24. považuje za zásadní, aby byla zaručena dostatečná pomoc a odbornost pro zajištění kvality legislativní práce Parlamentu; těší se na aktualizovanou hodnotící zprávu o reformě služeb Parlamentu ("Raising the Game");
25. nabádá ke zlepšení jazykové podpory parlamentní práce; požaduje zvýšení překladatelských kapacit, aby poslanci mohli pracovat s dokumenty ve svých vlastních jazycích; požaduje zvýšení dostupnosti tlumočníků pro politické skupiny a jejich pracovní skupiny a vyzývá správu, aby přijala nezbytná opatření v oblasti dostupnosti prostor a lidských zdrojů; navrhuje koordinovaný postup s ostatními orgány za účelem možného využití případných synergií;
26. prohlašuje, že řízení lidských zdrojů má pro efektivitu činnosti Parlamentu zásadní význam; je znepokojen délkou výběrových řízení, zejména v souvislosti s rozšířením; žádá proto generálního tajemníka, aby přezkoumal náborové postupy a předložil návrh rychlejších postupů; současně žádá generálního tajemníka, aby předložil průběžnou zprávu o systému služebního postupu a uvedl, zda systém zajišťuje dostatečné rozlišování zásluh;
27. zdůrazňuje, že v oblastech, v nichž politická rozhodnutí vyžadují větší finanční účast, by měly být plánovány dostatečné výdaje, aby bylo možno pokrýt náklady související s účastí delegací Parlamentu na schůzích mimo jejich pracovní místa; pověřuje předsednictvo, aby předložilo realistické odhady výdajů na uspořádání parlamentní konference o WTO a Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU v závislosti na plánovaných zasedáních;
Celková úroveň rozpočtu Parlamentu
28. znovu připomíná, že existence více pracovních míst vede ke značným nadbytečným nákladům v rozpočtu Parlamentu; upozorňuje na to, že náklady na činnost Evropského parlamentu ve třech zemích jsou odhadovány na více než 200 milionů eur ročně;
29. zdůrazňuje význam nalezení rovnováhy mezi opodstatněnými nároky na zvýšení kvality pracovních podmínek poslanců, politických skupin a správy, a rozpočtovou kázní;
30. má za to, že konečné rozhodnutí o celkové výši rozpočtu Parlamentu na rok 2006 lze přijmout až tehdy, kdy budou jasně určeny potřeby; vyzývá předsednictvo, aby předložilo zprávu o efektivnějším sestavování rozpočtu předtím, než budou předloženy odhady, aby byla odstraněna možnost velkých "celkových převodů"; podtrhuje skutečnost, že tyto potřeby určí výši rozpočtu; upozorňuje na to, že nové iniciativy by měly být přijímány až po důkladném zvážení dlouhodobých finančních dopadů;
Rada
31. vyzývá Radu, aby — bude-li předkládat nové iniciativy — hledala prostředky nejprve pomocí přerozdělování; žádá Radu, aby při sestavování svého rozpočtu uplatňovala stejnou kázeň, kterou uplatňuje na rozpočty ostatních orgánů;
32. vyzývá Radu, aby poskytla dostatečné prostředky dozorovým orgánům pro schengenský systém a cla a umožnila jim tak provádět nezbytné inspekce;
33. vyzývá Radu, aby předložila své odhady současně s ostatními orgány a aby je zveřejnila jako součást předběžného návrhu rozpočtu.
Soudní dvůr
34. připomíná, že Soudní dvůr provedl předběžné platby za své budovy, a snížil tak rozpočtové náklady na rok 2005; konstatuje, že obnovení ročních plateb za budovy "Annex" se předpokládá v roce 2006;
35. vyzývá Soudní dvůr, aby předložil Evropskému parlamentu zprávu o přípravách na zřízení Soudu pro veřejnou službu a souvisejících finančních dopadech;
36. žádá Soudní dvůr, aby efektivněji využíval své zdroje ke zrychlení právních postupů (větším využitím menších sálů, přerozdělením zaměstnanců).
Účetní dvůr
37. upozorňuje na to, že funkční období osmi členů Účetního dvora skončí ke konci roku 2006, což povede k dodatečných rozpočtovým výdajům v důsledku výplat jednorázového odstupného a důchodů;
38. konstatuje, že Účetní dvůr bude pokračovat v plánu modernizace své hlavní budovy, aby splňovala zdravotní a bezpečnostní předpisy a předpisy týkající se životního prostředí, a přistoupí k jejímu druhému stavebnímu rozšíření.
Evropský hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů
39. zdůrazňuje význam přísné rozpočtové kázně, zejména v souvislosti s projekty nemovitostí; vyzývá tyto dva výbory, aby Evropskému parlamentu předložily zprávu o svých plánech týkajících se budov, o nárocích na pronájem kancelářských prostor a také o fungování společných služeb; a žádá tyto dva orgány, aby předložily zprávy o situaci v obsazování míst ve finanční kontrole.
Evropský veřejný ochránce práv
40. bere na vědomí nárůst činnosti v úřadu Evropského veřejného ochránce práv; má v plánu posoudit finanční dopady změn počtu stížností.
Evropský inspektor ochrany údajů
41. poukazuje na to, že rok 2006 bude druhým rokem, v němž bude Evropský inspektor ochrany údajů působit v plném rozsahu.
***
42. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, Soudnímu dvoru, Účetnímu dvoru, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů, Evropskému veřejnému ochránci práv a Evropskému inspektorovi ochrany údajů.
[1] Úř. věst. C 172, 18.6.1999, s.
1. Dohoda ve znění rozhodnutí 2003/429/ES (Úř. věst.
L 147, 14.6.2003, s. 25).
[2] Úř. věst.
L 60, 8.3.2005.
[3] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[4] Úř. věst.
C 98 E, 23.4.2004, s. 171.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0070
Odhady Parlamentu pro opravný rozpočet (2005)
Usnesení Evropského parlamentu o odhadu příjmů a výdajů Evropského parlamentu pro opravný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2005 (úprava platů) (2005/2034(BUD))
Evropský parlament,
- s ohledem na článek 272 Smlouvy o ES a na článek 177 Smlouvy o Euratomu,
- s ohledem na nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], a zejména na články 37 a 38 uvedeného nařízení,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2005, přijatý s konečnou platností dne 16. prosince 2004 [2],
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [3],
- s ohledem na článek 69 a přílohu IV jednacího řádu,
- s ohledem na předběžný návrh odhadu příjmů a výdajů přijatý předsednictvem dne 7. března 2005,
- s ohledem na zprávu Rozpočtového výboru (A6-0048/2005),
A. vzhledem k tomu, že úprava platů zaměstnanců v roce 2004 byla nižší, než se očekávalo,
B. vzhledem k tomu, že rozpočtový orgán požádal orgány, aby předložily odhady v souvislosti s úpravou jejich správních výdajů v důsledku výše uvedené úpravy platů,
C. vzhledem k tomu, že finanční požadavky na financování budov z rozpočtu Parlamentu na rok 2005 jsou nižší, než bylo původně plánováno,
1. přijímá svůj odhad příjmů a výdajů, připojený k textům přijatým ve čtvrtek 10. března 2005, pro účely přijetí opravného rozpočtu na rozpočtový rok 2005 s cílem zohlednit skutečnost, že oproti očekávání došlo k nižší úpravě platů zaměstnanců a důchodů v roce 2004;
2. je si vědom toho, že v rozpočtu Parlamentu na rok 2005 je případná rezerva; žádá svého generálního tajemníka, aby v červenci 2005 přezkoumal stav a případně předal předsednictvu návrh na předběžný návrh odhadů pro opravný rozpočet, aby se tak zabránilo zrušení těchto prostředků na konci roku;
3. žádá svého generálního tajemníka, aby přednesl návrh revidovaného dlouhodobého plánu týkajícího se majetkové politiky Parlamentu;
4. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení a odhad příjmů a výdajů připojený k textům přijatým ve čtvrtek 10. března 2005 Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 60, 8.3.2005.
[3] Úř. věst. C 172, 18.6.1999, s.
1. Dohoda ve znění rozhodnutí 2003/429/ES (Úř. věst.
L 147, 14.6.2003, s. 25).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0071
Návrh opravného rozpočtu č. 1/2005
Usnesení Evropského parlamentu o návrhu opravného rozpočtu Evropské unie č. 1/2005 na rozpočtový rok 2005 — Oddíl III — Komise (6876/2005 — C6-0052/2005 — 2005/2014(BUD))
Evropský parlament,
- s ohledem na článek 272 Smlouvy o ES a na článek 177 Smlouvy o Euratomu,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], a zejména na články 37 a 38 uvedeného nařízení,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2005 přijatý s konečnou platností dne 16. prosince 2004 [2],
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [3],
- s ohledem na předběžný návrh opravného rozpočtu Evropské unie č. 1/2005 na rozpočtový rok 2005, který předložila Komise dne 28. ledna 2005 (KOM(2005)0025),
- s ohledem na návrh opravného rozpočtu č. 1/2005 sestavený Radou dne 3. března 2005 (6876/2005 — C6-0052/2005),
- s ohledem na článek 69 a přílohu IV jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Rozpočtového výboru (A6-0047/2005),
A. vzhledem k tomu, že je v rozpočtu na rok 2005 nezbytné přizpůsobit oddíl Komise změnám provedeným v rámci revize plánu pracovních míst služeb v souvislosti se jmenováním nové Komise,
B. vzhledem k tomu, že účelem stávajícího návrhu opravného rozpočtu je provést nezbytné technické rozpočtové neutrální úpravy rozpočtu na rok 2005;
1. schvaluje návrh opravného rozpočtu č. 1/2005 beze změn;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Parlamentu, Radě, Komisi a ostatním orgánům a institucím, kterých se záležitost týká.
[1] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 60, 8.3.2005.
[3] Úř. věst. C 172, 18.6.1999, s.
1. Dohoda ve znění rozhodnutí 2003/429/ES (Úř. věst.
L 147, 14.6.2003, s. 25).
--------------------------------------------------
3.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl III — Komise (SEK(2004)1181 — C6-0012/2005 — 2004/2040(DEC) — SEK(2004)1182 — C6-0013/2005 — 2004/2040(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na závěrečný účet Evropských společenství — rozpočtový rok 2003 — svazek I — konsolidované zprávy o provádění rozpočtu a konsolidované finanční výkazy (SEK(2004)1181 — C6-0012/2005, SEK(2004)1182 — C6-0013/2005) [2],
- s ohledem na zprávu Komise o opatřeních navazujících na rozhodnutí o udělení absolutoria za rok 2002 (KOM(2004)0648 — C6-0126/2004),
- s ohledem na výroční zprávu pro orgán udělující absolutorium o interních auditech provedených v roce 2003 (KOM(2004)0740),
- s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora za rok 2003 [3] a na jeho zvláštní zprávy, k nimž jsou připojeny odpovědi orgánů, u nichž byl audit proveden,
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [4],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (C6-0077/2005),
- s ohledem na články 274, 275 a 276 Smlouvy o ES a na články 179a a 180b Smlouvy Euratom,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5], zejména na jeho články 145, 146 a 147,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6],
- s ohledem na článek 70 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a na stanoviska ostatních dotčených výborů (A6-0070/2005),
A. vzhledem k tomu, že pro provádění politiky EU je většinou charakteristické "sdílené řízení" ze strany Komise a členských států,
B. vzhledem k tomu, že podle čl. 53 odst. 3 finančního nařízení "jsou úkoly provádění rozpočtu pověřeny členské státy", provádí-li Komise rozpočet sdíleným řízením, a že členské státy jsou povinny jednat v souladu s pokyny přijatými Unií,
C. znovu zdůrazňuje [7], že postup udělování absolutoria je proces, který mj. usiluje o zlepšení finančního řízení v EU zlepšením východisek pro přijímání rozhodnutí na základě zpráv Účetního dvora a odpovědí a stanovisek orgánů,
D. vzhledem k tomu, že Komise má podle Smlouvy právo legislativní iniciativy a že konečná finanční odpovědnost za provádění rozpočtu je nedělitelná a — po náležitém zohlednění zásady subsidiarity, jak byla schválena v Maastrichtské smlouvě — spočívá na Komisi, jak stanoví čl. 274 Smlouvy, a proto musí být ustavena odpovídající kontrola finančních prostředků Společenství,
E. vzhledem k tomu, že především Komise má zájem na zajištění toho, aby byla dozorová opatření plně dodržována,
A. HORIZONTÁLNÍ OTÁZKY
1. lituje zavádějících prohlášení Účetního dvora, pokud jde o nesplacené závazky ze strukturálních fondů, které na konci roku 2003 představovaly "pětiletou výši plateb při současném tempu vynakládání prostředků ..."(bod 0.6), neboť tento údaj zahrnuje také roky 2004-2006, které nemohly být v roce 2003 přiděleny, připomíná, že nevyužité zdroje jsou na konci období proplaceny členským státům;
2. vítá skutečnost, že zavedení pravidla n+2 (rok závazků + 2) přispělo z velké části k vyřešení problému, neboť v posledních dvou letech dosáhlo využití strukturálních fondů 99 %;
3. vyzývá Komisi, aby také s ohledem na finanční výhled na období po roce 2006 dospěla k rovnováze mezi přípravou politiky a procesem zajišťování jejího řádného provádění, a vyzývá ji, aby provedla kritickou analýzu formou přehodnocení rozdělení pravomocí v rámci Komise ("nastavení" výkonných pravomocí) a administrativních procesů;
4. vyzývá dále Komisi, aby do rozšířeného posouzení vlivů u nových nařízení zahrnula prováděcí náklady a administrativní břemena členských států a konečných příjemců, čímž se nastolí kontrola a dostatečná vyváženost k tomu, aby se prováděcí náklady a administrativní břemeno udržely v přijatelných mezích;
Spolehlivost účtů — kvalifikované stanovisko
5. konstatuje, že s výjimkou důsledků neexistence účinných postupů vnitřní kontroly u různých příjmů a záloh je Účetní dvůr toho názoru, že konsolidovaná roční účetní závěrka Evropských společenství a poznámky k ní věrně odrážejí příjmy a výdaje Evropských společenství za rok 2003 a jejich finanční situaci na konci roku (prohlášení věrohodnosti účetnictví, odstavce II a III);
6. upozorňuje na následující výtahy z "Výroční zprávy pro orgán udílející absolutorium o interních auditech provedených v roce 2003" [8] týkající se účetních a řídicích informačních systémů:
"... je třeba posílit a profesionalizovat účetnictví generálních ředitelství tak, aby jak v rámci jednotlivých generálních ředitelství, tak mezi nimi mohla mít Komise a její vedení systémovou záruku, že jsou účty úplné, přesné a týkají se podstaty věci" (str. 5),
"systémy musejí zajišťovat, že budou v účtech podchyceny veškeré důležité údaje" (str. 5),
"Vedení a externí aktéři musejí mít záruku, že čísla odpovídají skutečnosti" (str. 6);
a uzavírá, že znění poukazuje na to, že
- neexistuje systémová záruka, že jsou účty úplné, přesné a týkají se podstaty věci,
- systémy nezajišťují, že jsou v účtech podchyceny veškeré důležité údaje,
- vedení a externí aktéři nemají záruku, že čísla odpovídají skutečnosti;
7. vyjadřuje politování nad tím, že je rozdělením pravomocí v řídící struktuře Komise úloha hlavního účetního degradována na to, že agreguje údaje o účtech, které dostává od schvalujících úředníků; je toho názoru, že by měl hlavní účetní nést celkovou odpovědnost za celistvost účtů orgánu jako celku a nespoléhat se výhradně na více než třicet pověřených schvalujících úředníků;
8. očekává, že hlavní účetní bude podepisovat účty a nejenom jejich průvodní listy, čímž na sebe vezme osobní odpovědnost za číselné údaje, jež jsou v nich obsaženy, a pokud jsou vzneseny výhrady, vysvětlí přesně jejich povahu a zaměření; zdůrazňuje rozdíl mezi oficiálním přijetím účtů kolegiem a certifikací účtů jako pravdivého a spravedlivého záznamu hlavního účetního; vyzývá opětovně [9] Komisi, aby předložila potřebné legislativní návrhy pro novelizaci finančního nařízení, respektive k provedení opatření, jež se k němu vztahují;
9. lituje, že se Komise stále brání možnosti posílení role účetního; zdůrazňuje, že certifikace účtů je základním prvkem kontrolního systému a že další prvky systému celkové kontroly jsou v důsledku tohoto chybějícího prvku výrazně oslabeny; souhlasí s prosazováním nedávné reformy finančního řízení v Komisi, jejímž cílem bylo převést odpovědnost na každého generálního ředitele; je však přesvědčen, že prohlášení o věrohodnosti, které může být poskytnuto generálním ředitelem, musí být celkově podpořeno účetním, který za to bude plně odpovědný a bude mít k plnění svých povinností odpovídající prostředky;
10. očekává, že Komise zahrne do návrhu na změnu finančního nařízení ustanovení, které bude vyžadovat, aby věrohodnost účtu potvrzoval účetní, např. na základě systematického ověřování nebo náhodných kontrol; domnívá se, že účetní musí být povýšen do funkce vrchního finančního úředníka (CFO), přičemž by představoval institucionální protiváhu 39 služeb řízení, a že jeho současná role, která spočívá pouze ve velice formálním schválení informací získaných od generálního ředitele, aniž by měl v případě potřeby možnost provést posudek (článek 61 finančního nařízení), je v rozporu s cílem reformy finančního řízení;
11. zdůrazňuje, že povýšení účetního nepředstavuje krok zpět ke starému systému, ve kterém měl tehdejší "finanční kontrolor" pravomoc schvalovat platby a závazky a prováděl kontrolu převodů ex ante; zdůrazňuje rozdíl mezi starým systémem a požadavkem na povýšení účetního, aby byl účetní schopen provádět kontrolu systému ex-ante a náhodné kontroly převodů ex-post; lituje, že Komise nadále uvádí zavádějící a mylné argumenty, podle kterých je posílená role účetního krokem zpátky ke starému systému a stvrzování účetních dokumentů podpisem účetního je čistě formální záležitost;
12. sděluje Komisi, že není možné, aby schválila čistě kosmetické úpravy, pokud jde o roli účetního; očekává, že finanční nařízení bude zahrnovat požadavek, aby vrchní finanční úředník podával hlášení, ve kterém on sám na vlastní zodpovědnost — a nikoli na základě informací poskytnutých generálními řediteli — prohlásí, že účty podávají pravdivý a skutečný obraz, že podkladové operace jsou zákonné a správné;
13. nerozumí tomu, jak může Účetní dvůr po deset let vydávat k přidělování plateb negativní prohlášení o věrohodnosti a současně podávat de facto kladné stanovisko k souhrnnému účetnictví Komise; ocenil by, kdyby mu k této věci podal Dvůr stručný písemný výklad;
14. připomíná, že dne 17. prosince 2002 schválila Komise akční plán modernizace systému účetnictví Evropských společenství, který by měl fungovat od 1. ledna 2005; zdůrazňuje, že vypracování počáteční rozvahy má klíčový význam pro úspěch přechodu z hotovostního systému účetnictví na systém akruálního účetnictví;
Celkové hodnocení Účetního dvora za rok 2003 — žádná jistota
15. je zklamán zjištěním, že Účetní dvůr znovu uvedl, že "nemá žádnou jistotu, že systémy dohledu a kontroly v důležitých oblastech rozpočtu jsou účinně uplatňovány (členskými státy), aby byla pod kontrolou rizika ohrožující právnost a řádnost souvisejících operací" (0.4);
Specifické hodnocení Účetního dvora
16. připomíná specifické závěry Účetního dvora, pokud jde o výdaje na platby:
- zemědělství: "Stále je prostor pro zlepšení, pokud jde o výdaje na zemědělství jako celek, aby se podařilo napravit značné nedostatky zjištěné u systémů dohledu a kontrol" (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odst. VI písm. a)),
- strukturální fondy: "... přetrvávající slabiny na úrovni členských států u systémů dohledu nad prováděním rozpočtu EU a jeho kontroly..." (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odst. VI písm. b)),
- vnitřní politiky: "... zlepšení zjištěná u systémů dohledu a kontroly nejsou ještě natolik dostatečná, aby nedocházelo ke značným chybám ..." (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odst. VI písm. c)),
- vnější akce: "... je velmi důležité, aby byly uvedeny do činnosti nástroje potřebné pro systémy dohledu nad výdaji a jejich kontroly, a s jejich pomocí bude dosaženo zlepšení, kterého je stále zapotřebí" (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odst. VI písm. d)),
- předvstupní pomoc: "nedostatky u systémů dohledu a kontrol, které byly zjištěny již v roce 2002, vedly k chybám a zvýšení rizik ohrožujících právnost a řádnost operací" (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odst. VI písm. e)),
- sdílené řízení: "V oblasti sdíleného nebo decentralizovaného řízení ... je nutno vyvinout větší úsilí při uplatňování systémů dohledu a kontrol účinným způsobem, aby se zlepšilo zvládání daných rizik" (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odstavec VIII);
17. konstatuje, že zjištění Účetního dvora — i přes jejich složité formulace — jasně ukazují, že k hlavním problémům, pokud jde o právnost a řádnost souvisejících operací, dochází především na úrovni členských států, a v menší míře na úrovni Komise;
18. je toho názoru, že v případech sdíleného řízení finančních prostředků Společenství je naléhavě nutné, aby Komise nalezla cesty, jak zvýšit odpovědnost na straně členských států, a účinně si poradila s "rizikem pověření", které vyplývá z toho, že Komise, která má konečnou rozpočtovou odpovědnost za veškeré své výdaje, je nucena nést tuto odpovědnost také v případech, kdy vynakládání prostředků EU řídí společně s členskými státy;
Riziko pověření
19. konstatuje, že zatímco provádění převážné části rozpočtu je svěřeno členským státům, má Evropská komise konečnou odpovědnost za provádění rozpočtu EU a tedy i za kontrolní opatření v rámci členských států i Komise samé;
20. konstatuje, že rozlišování mezi financováním a prováděním politiky Společenství vede ke vzniku tzv. "rizika pověření", které se týká například:
a) přiznání skutečnosti, že členské státy a příjemci prostředků nevěnují vždy vynakládání peněz EU stejnou pozornost jako vynakládání peněz členských států,
b) různorodé úrovně kontrolních standardů jednotlivých členských států a výrazného nedostatku podílu většiny národních kontrolních úřadů na snaze zajistit, aby byly prostředky EU využívány v souladu s příslušnými předpisy a řádným způsobem k účelům, pro které jsou určeny,
c) přílišné důvěry v právní a smluvní vymezení kontrolních mechanismů bez dostatečného úsilí vycházet ve vztazích mezi Komisí a správními orgány členských států ze zásad řádné správy a přiměřené odpovědnosti,
d) mechanismů zpětného vymáhání plateb, které jsou povahy ex post, a vedou tak k tomu, že není věnována pozornost potřebě zjednat nápravu co nejdříve a že v mnoha případech se chyby opakují po velmi dlouhou dobu,
e) zdlouhavé řady kroků od rozpočtového závazku k okamžiku, kdy konečný příjemce obdrží prostředky, což vyžaduje značné úsilí ve snaze zajistit, aby byl při auditu v úplnosti zachycen celý řetězec kroků,
f) omezené možnosti důkladného zkoumání vzorků, které lze z praktického hlediska provést, ve srovnání s celkovým počtem transakcí;
21. je toho názoru, že tyto problémy nelze vyřešit pouze centrálně nařízenými kontrolami a že současná situace jasně svědčí o potřebě nových nástrojů, které poskytnou Komisi lepší možnost získávat informace o systémech řízení a kontroly členských států; domnívá se, že pouze dostatečně komplexní zveřejňování ex ante formou prohlášení o zveřejnění a roční ex post prohlášení o věrohodnosti účetnictví, pokud jde o legálnost a řádnost souvisejících operací ze strany nejvyššího politického a řídícího orgánu každého členského státu (tj. ministra financí), jak několikrát navrhovalo oddělení interního auditu Komise [10], umožní Komisi plnit její povinnosti podle článku 274 Smlouvy;
22. vyzývá Komisi, aby do 1. října 2005 předložila úvodní zprávu, která se bude zabývat možným sledem kroků vedoucích k uzavření protokolu s členskými státy, v němž řídící orgán (ministr financí) každoročně před poskytnutím finančních prostředků prohlásí, že jsou zavedeny odpovídající kontrolní systémy, které poskytnou dostatečnou jistotu z hlediska odpovědnosti Komise;
23. doporučuje, aby tato zpráva požadovala, aby roční prohlášení o zveřejnění obsahovalo:
a) popis kontrolních systémů řídícím orgánem členského státu,
b) posouzení efektivnosti těchto kontrolních systémů,
c) v případě potřeby plán nápravných opatření, vypracovaný orgánem členského státu po konzultaci s Komisí,
d) potvrzení popisu národním kontrolním úřadem nebo jiným externím auditorem, a
doporučuje dále, aby v této zprávě byla uvedena práva Komise ověřovat prohlášení při zveřejnění a aby byla stanovena jednoznačná právní pravomoc ukládat pokuty ve formě snížení celkových finančních prostředků pro dotyčný členský stát v případě nesrovnalostí při zveřejnění;
24. považuje za nepatřičné rozhodnout o politice sdíleného řízení na období po roce 2007, aniž by byla podána konkrétní odpověď na poznámky Účetního dvora a aniž by se v členských státech výrazně zlepšily kontrolní mechanismy;
25. informuje Komisi a Radu o obtížích při uzavírání interinstitucionální dohody o nové finanční perspektivě, dokud nebude plně přijata zásada prohlášení při zveřejnění ze strany nejvyššího politického a řídícího orgánu (ministr financí) členských států, jak je popsána v odstavcích 21-29 a její uvedení do praxe se nestane prioritou;
26. zastává názor, že ve finačním řízení Evropské unie není možné dosáhnout pokroku bez aktivního zapojení členských států, a toto "zapojení" musí být zakotveno na politické úrovni;
27. je přesvědčen, že ministr financí raději zavede náležitě fungující systémy dohledu a kontroly, něž by riskoval, že bude muset vysvětlovat svému parlamentu, proč musí státní pokladna zpětně vracet Evropské unii značné částky;
28. vyzývá Komisi, aby byla přísnější při dozoru na platebními agenturami a méně shovívavá k nekompetentnosti, a to zvážením možností:
- požadovat, aby byly platební agentury každoročně kontrolovány externím auditorem,
- vytyčit výkonové cíle,
- pozastavit platby, pokud nejsou jasně definované výkonové cíle dosahovány, a zajistit, aby bylo platebním agenturám předem jasné, že to bude nevyhnutelným důsledkem špatné výkonnosti,
- zrušit platební agentury, které nebudou výkonových cílů dosahovat pravidelně,
- stanovit platebním agenturám za jejich chyby finanční odpovědnost;
Prohlášení Účetního dvora o věrohodnosti účetnictví ...
29. připomíná, že od vstupu Maastrichtské smlouvy v platnost má Účetní dvůr povinnost předkládat každoročně Parlamentu a Radě prohlášení o věrohodnosti účetnictví (označované zkratkou "DAS" z francouzského "Déclaration d'Assurance"), které se týká spolehlivosti účetnictví a právnosti a řádnosti souvisejících operací;
30. zdůrazňuje, že rozhodnutí o kritériích a metodě, pomocí nichž dospěje Účetní dvůr k DAS, bylo ponecháno zcela na něm, nikoli předepsáno zákonodárcem;
31. připomíná, že Účetní dvůr zpočátku vypracovával své auditní stanovisko výhradně pomocí statistické metody, která spočívala v bezprostředním důkladném zkoumání celkového vzorku a výpočtu nejpravděpodobnější míry chybovosti;
... a s ním spojené problémy
32. v níže uvedeném přehledu shrnuje vnitřní omezení DAS, která vyplývají ze samé jeho podstaty, protože tyto skutečnosti je nutno mít na zřeteli při posuzování výsledků analýzy DAS a vlivu těchto výsledků na rozhodnutí, zda udělit nebo neudělit absolutorium, a také na možná budoucí zlepšení metodiky DAS:
a) DAS je součástí finančního auditu, který provádí Účetní dvůr; vzhledem k tomu je jeho cílem ujistit se o právnosti a řádnosti souvisejících operací; typické otázky při finančním auditu znějí: "jsou dané účty pravdivým a důvěryhodným obrazem finanční situace?" a "kolik bylo při zkoumaných transakcích zjištěno chyb?";
b) DAS je pouze nepřímo součástí auditu výkonnosti [11], který má širší záběr, zkoumá totiž, zda byly zdroje použity optimálním způsobem; typická otázka při auditu výkonnosti zní: "byly zdroje vynaloženy rozumně a použity hospodárně, účinně a efektivně?";
c) i když může DAS prokázat, že způsob použití zdrojů je plně v souladu s právem a zcela řádný, nijak to nevypovídá o tom, zda z výdajů vyplynuly hodnoty odpovídající nákladům, protože DAS neklade tuto otázku, nemůže ji klást a ani na ni nemůže dát odpověď; jinak řečeno, prostředky mohou být zcela promrhány, i když jsou použity plně v souladu s právem a zcela řádným způsobem;
d) praktické zaměření na právnost a řádnost vynakládání prostředků nevede k tomu, že by zákonodárce a veřejnost získali informace o tom, zda byly prostředky vynaloženy efektivně;
e) přístup DAS je klíčovým prvkem politické soustředěnosti na "potřebu" omezit podvodné jednání a nesrovnalosti, ale nijak významně nepřispívá k omezení plýtvání;
f) sdělovací prostředky velmi často mylně interpretují současnou podobu prohlášení o věrohodnosti účetnictví a vydávají negativní DAS za důkaz toho, že víceméně všechny prostředky EU mizí v podvodných transakcích; tento zavádějící obraz může mít nepříznivý vliv na postoj občanů k jiným otázkám EU, například k ústavě nebo k novému finančnímu výhledu;
g) přístup DAS není dosud dostatečně schopen postihnout pokrok; DAS je buď negativní, nebo pozitivní; je třeba dále propracovat jeho metodiku, abychom získali dostatečné informace o tom, k jakým zlepšením došlo v každém odvětví rok od roku v jednotlivých členských státech;
Současná reforma DAS...
33. uznává, že v posledních letech dal Účetní dvůr najevo, že si je do určité míry vědom kritiky, která zazněla, a že se pokusil o reformu metodiky DAS rozšířením základny pro hodnocení;
34. konstatuje, že souhrnné DAS je nyní výsledkem konkrétních hodnocení týkajících se vlastních zdrojů a provozních kapitol finančního výhledu, a že hodnocení jednotlivých odvětví nyní vychází ze čtyř zdrojů informací:
a) posouzení systémů dohledu a kontrol,
b) důkladné zkoumání transakcí,
c) zkoumání výročních zpráv o činnosti a prohlášení generálních ředitelů v Komisi,
d) hodnocení relevantních výsledků jiných auditorů;
... je krokem správným směrem, ale zřejmě krokem příliš malým
35. konstatuje, že stěžejní otázkou v souvislosti s DAS by mělo být, zda systémy dohledu a kontroly, které se uplatňují na úrovni Společenství a na úrovni členských států, dávají Komisi dostatečnou jistotu, pokud jde o právnost a řádnost souvisejících operací;
36. vyzývá Účetní dvůr, aby ještě zlepšil formální úpravu souhrnného prohlášení o věrohodnosti účetnictví a konkrétních hodnocení prohloubením tendence k obsáhlejšímu výkladu výhrad a aby podával bližší a konkrétnější informace o slabinách jednotlivých odvětví a členských států, aby bylo možno sestavit operativní seznam výhrad, který bude vypracován se zaměřením na rizikovost, a bude možno sledovat vývoj jeho položek v čase;
37. chápe, že cílem zkoumání vzorku transakcí již není výpočet nejpravděpodobnější míry chybovosti a že výsledky zkoumání v rámci nového přístupu jsou posuzovány společně s výsledky získanými v ostatních třech pilířích;
38. vyzývá Účetní dvůr, — s cílem posoudit, zda je nový přístup zásadně odlišný od původního přístupu — aby mu poskytl další informace o vztahu mezi čtyřmi zdroji informací při vytváření hodnocení jednotlivých odvětví;
39. vyzývá Účetní dvůr, aby podrobně vysvětlil, do jaké míry se mu podařilo získat výsledky auditu od "jiných auditorů" a jakou roli hrály tyto výsledky při vytváření úsudku Dvora; konstatuje, že ve výroční zprávě nejsou odkazy na výsledky jiných auditorů; zejména by přivítal informace o výsledcích a obtížích spolupráce s "jinými auditory" v jednotlivých členských státech, protože mezi těmito "jinými auditory" jsou často národní auditorské orgány, které jsou naprosto nezávislé na orgánech EU;
40. soudí, že přesto, že se jedná o krok správným směrem, není současná reforma DAS dostatečným opatřením pro odstranění výše uvedených omezení a nedostatků; vítá skutečnost, že nový přístup umožňuje do jisté míry sledovat právnost v jednotlivých odvětvích, ale lituje, že sledování právnosti výdajů jednotlivých členských států není ještě v dostatečné míře možné; zjišťuje, že DAS je stále nástrojem, který se příliš opírá o analýzu transakcí a jednotlivé chyby; konstatuje proto, že by měla být prohloubena analýza fungování systémů dohledu a kontroly s cílem navrhnout konkrétní zlepšení těchto systémů a určit původ zjištěných slabin;
41. vyzývá Účetní dvůr, aby dále rozvíjel svůj kvalitativní přístup DAS v tom smyslu, že dostatečně zohlední víceletou povahu mnoha programů a odpovídající vyrovnávací kontroly, jako jsou audity ex post a zúčtování účetních oprav, které mají za cíl ochránit rozpočet EU tím, že zajišťují vymáhání neoprávněných plateb; přivítal by, kdyby Účetní dvůr předložil zvláštní zprávu o této klíčové otázce a vyjasnil při této příležitosti vztah mezi kontrolami ex ante a ověřeními ex post;
42. zdůrazňuje, že přestože jsou vyrovnávací kontroly důležitou součástí systémů dohledu a kontrol, nemohou vynahradit nedostatky těchto systémů a kontrol a v žádném případě ani nedostatky formulace politiky jako takové;
43. vyslovuje v tomto ohledu lítost nad zvyšujícím se počtem žádostí na vydání předběžnýchh rozhodnutí týkajících se výkladu a platnosti právních předpisů Společenství; zdůrazňuje důležitost snahy nepřijímat nekvalitní právní předpisy Společenství, protože mají nepříznivý vliv na výkonnost Unie a vedou k právní nejistotě mezi osobami, orgány a podniky, které se mají v členských státech těmito předpisy řídit; poukazuje na jednoznačné vyjádření Účetního dvora, pokud jde o rámcové programy výzkumu, u nichž "(závažné chyby týkající se řádnosti a právnosti plateb) budou zřejmě přetrvávat, pokud nedojde k revizi pravidel, kterými se tyto programy řídí" (prohlášení o věrohodnosti účetnictví, odst. VI písm. c));
44. vyzývá Komisi, aby snížila rizika chyb v žádostech o financování ze strany Společenství, a to tím, že zajistí, aby právní předpisy Společenství obsahovaly jasná a splnitelná pravidla pro nárokovatelnost nákladů, a že bude požadovat, aby v případech, kdy bude zjištěno, že byly nárokovatelné výdaje nadsazeny, byly ukládány odrazující a přiměřené správněprávní sankce;
Jednotný audit
45. připomíná, že v odstavci 48 svého rozhodnutí ze dne 10. dubna 2002 o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2000 [12] žádal, aby Účetní dvůr zaujal stanovisko k "proveditelnosti zavedení modelu jednotného auditu pro rozpočet EU, v jehož rámci každá úroveň kontroly navazuje na úroveň předchozí, s cílem snížit zátěž subjektu, u něhož audit probíhá, a zvýšit kvalitu auditních činností, avšak bez ohrožení nezávislosti příslušných subjektů provádějících audit";
46. připomíná rovněž, že Komise byla v tomtéž rozhodnutí požádána, aby připravila zprávu na stejné téma, a konstatuje, že Komise tak dosud neučinila;
47. vítá stanovisko Účetního dvora č. 2/2004 [13] k modelu "jednotného auditu", které považuje za velmi významný příspěvek k diskusi o DAS, který si zaslouží, aby se jím všichni zainteresovaní podrobně zabývali; poukazuje na to, že toto stanovisko se netýká především modelu "jednotného auditu" v přesném smyslu tohoto pojmu, který znamená, že transakce je předmětem pouze jednoho auditu prováděného jedním orgánem, ale v první řadě vytvoření "rámce vnitřní kontroly Společenství" (odstavec 3);
48. se zvláštním zájmem bere na vědomí doporučení Účetního dvora pro efektivní a účinný rámec vnitřní kontroly:
a) "společné zásady a standardy ... (musí) být uplatňovány na všech úrovních veřejné správy jako v orgánech, tak v členských státech" (odstavec 57),
b) vnitřní kontroly by měly "poskytovat dostatečnou" (nikoli absolutní) "jistotu právnosti a řádnosti operací a o dodržení zásad hospodárnosti, účinnosti a efektivnosti"(odstavec 57),
c) "náklady na kontroly by měly být úměrné jejich přínosům jak z finančního, tak z politického hlediska" (odstavec 57),
d) "systém by měl být založen na logické řetězcové struktuře, v níž se kontroly provádějí, zaznamenávají a oznamují podle společného standardu, který umožňuje, aby se na výsledky mohli spolehnout všichni zúčastnění"(odstavec 57) [14];
49. by vzhledem k neustálé kritice, která vůči tradičnímu přístupu DAS zaznívala posledních 10 let, rád věděl, proč nebyla tato doporučení zveřejněna mnohem dříve;
50. zastává názor, že by navrhovaná struktura rámce vnitřní kontroly Společenství mohla být důležitým nástrojem pro vytvoření lepších a účinnějších systémů dohledu a kontroly, a mohla by tak přispět k velmi potřebné modernizaci metodiky DAS;
51. zdůrazňuje, že odpovědnost za použití prostředků EU začíná u členských států, a že prohlášení při zveřejnění, jak je popsáno v odstavcích 21-23 ze strany nejvyššího politického a řídícího orSpolečenství;
52. poznamenává, že rámec vnitřní kontroly Společenství je určen — jak jeho název napovídá — pro oblast "vnitřní kontroly" a netýká se činitelů v oblasti "externího auditu";
53. lituje, že Účetní dvůr nepředložil žádné odvážné návrhy, pokud jde o zapojení národních auditorských orgánů do úsilí o zvýšení průhlednosti a odpovědnosti (jako základních prvků řádné veřejné správy) na úrovni členských států, zejména když výsledky auditu provedeného Účetním dvorem jasně ukazují, že právě v této oblasti je toho nejvíce zapotřebí;
54. bere na vědomí a vítá iniciativu Nizozemského účetního dvora zveřejňovat každoročně "zprávu o trendech v EU", ve které zkoumá finanční řízení v Evropské unii a předkládá své stanovisko ke sledování a kontrole používání prostředků EU v Nizozemsku [15]; chtěl by vyzvat další národní auditorské orgány, aby se inspirovaly touto iniciativou;
55. vyzývá Komisi, aby podnítila diskuse s orgánem udělujícím absolutorium, Radou a Účetním dvorem — s náležitým ohledem na jeho nezávislost — jako pozorovatelem a aby co nejdříve vypracovala akční plán k zavedení rámce vnitřní kontroly Společenství;
56. dále vyzývá Komisi, aby se ujistila, že podrobné návrhy vytvářející právní rámec pro návrhy politiky, které předložila Komise jako součást projektu pro Unii do roku 2013, berou plně v úvahu prvky obsažené v "rámci vnitřní kontroly Společenství" a zásadu výročních prohlášení při zveřejnění ze strany nejvyššího politického a řídícího orgánu každého členského státu (tj. ministra financí), jak je popsána v odstavcích 21-23;
57. vyzývá Účetní dvůr, aby informoval příslušný výbor EP o tom, zda jsou návrhy Komise v souladu s "rámcem vnitřní kontroly Společenství" a se zásadou výročních prohlášení při zveřejnění;
Zlepšení výročních zpráv o činnosti a prohlášení generálních ředitelů
58. vítá skutečnost, že Účetní dvůr "zjistil, že poprvé Komise předložila analýzu míry věrohodnosti systémů dohledu a kontrol s ohledem na právnost a řádnost souvisejících operací", a že tak převzala "odpovědnost za provádění rozpočtu ... tím, že přijala za své schvalující úředníky ze zastoupení orgánů pověřených řízením" (odstavec 1.58 výroční zprávy Účetního dvora za rok 2003);
59. konstatuje však, že Účetní dvůr zjistil (viz odstavec 1.69, tabulka 1.2, odstavce 5.57-5.62, 7.48, 8.36 a 8.38), že "rozsah výhrad, které vyjádřila některá oddělení, není přijatelný nebo dostatečně odůvodněný s ohledem na věrohodnost uvedenou v prohlášeních" a že přes určitá zlepšení "nemohou zatím výroční zprávy o činnosti a prohlášení generálních ředitelů systematicky sloužit jako užitečný základ pro vyvozování závěrů jeho auditu v různých oblastech finančního výhledu" (viz odstavec 1.71 a tabulka 1.2);
60. vyzývá Komisi, aby přihlédla k výše uvedeným připomínkám Účetního dvora a uváděla v každé výroční zprávě o činnosti opatření přijatá s cílem snížit riziko výskytu chyb v souvisejících operacích spolu s posouzením jejich účinnosti; očekává, že tato opatření povedou ke zlepšení všeobecného pochopení rizik a k posílení kultury řízení rizik na generálních ředitelstvích Komise; poznamenává však, že se tento přístup bude muset opírat o společnou, centrálně řízenou metodiku řízení rizik;
61. vyzývá také Komisi, aby posílila proces vypracovávání výročních zpráv o činnosti a souhrnných zpráv a posílila své vyjádření o věrohodnosti tak, aby z něho mohl Účetní dvůr vycházet při zpracovávání svého prohlášení o věrohodnosti účetnictví; uznává, že již byly učiněny první kroky ke zlepšení porozumění tomuto procesu a ke zvýšení vypovídací hodnoty výročních zpráv o činnosti, výhrad a prohlášení; vyzývá Komisi, aby se pečlivě věnovala dalšímu zdokonalování zpráv a více se zabývala opatřeními, která je nutno přijmout na základě připomínek v nich obsažených; vyzývá zvláště Komisi, aby vyjasnila definici požadavků, výhrad a dalších zjištění ve výročních zprávách o činnosti, které mohou poukazovat na výjimky z pravidel;
62. vyzývá Komisi, aby výroční souhrnnou zprávu převedla v konsolidovanou zprávu o věrohodnosti řízení Komise a finančních kontrol jako celku;
63. vyzývá Účetní dvůr, aby sdělil nezbytné podmínky, jejichž splnění by mu umožnilo více přihlížet k výročním zprávám o činnosti a prohlášením při přípravě jeho prohlášení o věrohodnosti účetnictví;
64. vyzývá Komisi, aby cestou školicích a informačních programů zajistila, že všichni její úředníci budou vědět, jakým způsobem mohou nahlásit případné podezření na nezákonné jednání nebo chybné řízení, ať již normálními hierarchickými postupy, nebo v případě nutnosti i cestou udání;
Další doporučení
65. vyzývá Komisi, aby vypracovala odhady četnosti chyb podle odvětví a členských států s použitím výsledků kontrolní činnosti, kterou již provádí, a také analýzu kvality informací předkládaných členskými státy, a zveřejnila výsledky uvedené ve výročních zprávách o činnosti a souhrn výročních zpráv v takové podobě, aby poskytly jasný obraz kvality správních systémů členských států z hlediska jejich odpovědnosti vůči EU;
66. vyzývá Účetní dvůr, aby ve svém DAS zahrnul do připomínek hodnocení správnosti informací předkládaných Komisí a jednotlivými členskými státy a zhodnotil dosažený pokrok;
67. vyzývá Komisi, aby kritickou analýzou počtů a kvality plánovaných kontrol přehodnotila finanční regulaci tak, aby se zlepšilo uplatňování a srozumitelnost a zvýšila se účinnost kontrol;
68. připomíná jednotlivým komisařům jejich politickou odpovědnost za to, že generální ředitelství jsou v rámci svých působností dobře řízeny, a opakuje návrh, aby v každém kabinetu komisaře byla jednomu poradci svěřena konkrétní odpovědnost mj. za sledování všech auditních zpráv (jak je navrženo v usnesení Parlamentu ze dne 22. dubna 2004 [16] o Eurostatu), jejichž včasná varování o problémech byla v minulosti ignorována;
69. konstatuje, že systematické ukládání sankcí členským státům vedlo k tomu, že se členské státy zdráhají zveřejňovat problémy s prováděním; žádá Komisi, aby podněcovala učební prvek finanční kontroly a více se na něj soustředila, a to podporováním výměny informací mezi členskými státy, používáním srovnávacích standardů, zapojováním národních auditorů do auditních týmů a sdíleným investováním do lepších systémů IT a prováděním preventivních auditů, které se budou zaměřovat spíše na to, aby poskytovaly rady, než aby ukládaly sankce;
70. očekává, že Komise ve své následné zprávě poskytne souhrnné informace o opatřeních, která přijala a provedla s cílem řešit připomínky, a uplatní doporučení Účetního dvora obsažená ve výroční zprávě za rok 2003 a ve třech předcházejících zprávách (2002-2001-2000); žádá Komisi, aby do své následné zprávy zahrnula podrobný seznam a časový plán opatření plánovaných v případech, v nichž nebyla dosud přijata nebo provedena žádná opatření;
71. vyzývá Účetní dvůr, aby vypracoval výroční zprávu o své vlastní činnosti, své schopnosti plnit výkonnostní cíle, jednotkových nákladech, významných oblastech rozvoje a jiných důležitých faktorech týkajících se výkonnosti orgánů; poukazuje na to, že taková zpráva o výkonnosti bude rovněž vynikající příležitostí, jak zveřejnit informace o modernizaci DAS a dalších zlepšeních v kontrolních postupech Účetního dvora;
72. dále vyzývá Účetní dvůr, aby prozkoumal možnost zveřejnění své příručky k auditu a informací o metodě DAS na své webové stránce;
73. vítá záměr Rady "ještě intenzivněji se zabývat otázkami auditu a finanční kontroly, aby měla k dispozici pravidelnější a účinnější postup sledování doporučení Rady k udělení absolutoria" [17];
74. vyzývá Účetní dvůr, aby každoročně pořádal řadu "vztažných auditů" položek delegovaných výdajů, jež by se zveřejňovaly ve zvláštních zprávách, a kdy:
- by byla prováděna kontrola vždy jednoho a téhož programu nebo činnosti ve všech 25 členských státech,
- by byly výsledky získané ve všech členských státech zveřejňovány otevřeně a transparentně, tak aby bylo možno provést vzájemné porovnání,
a vyzývá Účetní dvůr, aby v budoucnu pořádal v příslušných bodech následné audity, tak aby bylo možno sledovat pokrok;
75. vyzývá Radu, aby společně s Parlamentem a Komisí usilovala o to, aby se vytvoření komplexního rámce kontroly a auditu dostalo priority a politické podpory, kterou potřebuje, zřízením komise odborníků na vysoké úrovni,
i) ve které by zasedala řada vůdčích osobností se zkušenostmi z orgánů EU, národních auditorských úřadů a ministerstev financí a také odborníci z mezinárodních auditorských subjektů;
ii) která by připravila návrh akčního plánu na vytvoření koherentního prostředí vnitřní kontroly a externího auditu, zejména s ohledem na složitosti vyplývající ze sdíleného řízení;
iii) která by zjistila možné ústavní, politické a administrativní překážky, které je třeba překonat, aby se národní kontrolní orgány staly aktivními činiteli v procesu ochrany peněz daňových poplatníků, které jsou vynakládány prostřednictvím rozpočtu Unie;
iv) která by co nejdříve podala zprávu Radě, Komisi a Parlamentu;
76. jednou ročně vyzve zástupce Rady, aby informoval příslušný výbor o pokroku v práci expertní skupiny a tím zajistil "průběžný" charakter této činnosti;
77. považuje za nezbytné prozkoumat, jak by bylo možné do tohoto procesu více zapojit národní kontrolní orgány s přihlédnutím k tomu, že to jsou nezávislé instituce a nemají vždy dostatečné odborné znalosti o právních předpisech EU; žádá Účetní dvůr, aby předložil hodnocení (včetně tzv. VFM) výsledků práce kontaktního výboru prezidentů nejvyšších kontrolních úřadů (NKÚ) Evropské unie a Účetního dvora a rovněž názory Účetního dvora na to, zda by rozšíření mohlo posílit úlohu tohoto orgánu;
78. dále se domnívá, že by mohlo být nezbytné analyzovat, zda současná struktura a fungování "vysoce předimenzovaného" Účetního dvora by neměla být reformována; připomíná, že Účetní dvůr má v současnosti 25 členů a 736 zaměstnanců, z nichž 325 jsou odborní auditoři (kategorie A a B), 275 (kategorie A a B) pracuje v auditních skupinách a 50 (kategorie A) v kancelářích členů Účetního dvora;
79. vyjadřuje politování na tím, že v důsledku časového omezení není schopen věnovat doporučení Rady pozornost, kterou si zaslouží, a žádá Komisi, aby předložila tento návrh na změnu čl. 145 odst. 1 finančního nařízení, a Radu, aby jej přijala:
"Evropský parlament na doporučení Rady, která rozhoduje kvalifikovanou většinou, udělí do 30. června roku n + 2 Komisi absolutorium za provedení rozpočtu za rok n";
80. vyzývá svého předsedu, aby ve svém projevu na příštím zasedání Evropské rady upozornil na to, že je třeba, aby členské státy lépe hospodařily s finančními prostředky Evropské unie;
B. ODVĚTVOVÉ ZÁLEŽITOSTI
Vlastní zdroje
81. poukazuje na skutečnost, že podíl vlastních zdrojů vypočtený na základě hrubého národního důchodu soustavně roste a brzy bude představovat dvě třetiny vlastních zdrojů; proto výslovně podporuje doporučení Účetního dvora (odstavec 3.48), aby Komise provedla přímější ověření podkladových údajů z národních účtů;
Zemědělství, zdraví zvířat a opatření na boj proti podvodům
Vymáhání neoprávněných plateb
82. vyzývá členské státy, aby každé tři měsíce včas hlásily případy neoprávněných plateb, ale připouští, že ve výjimečných případech mohou členské státy požádat o výjimku; očekává, že příslušné služby členských států budou dostatečně personálně obsazeny a vyškoleny, a očekává, že všechny členské státy, včetně Německa, Řecka a Španělska, budou používat elektronický způsob podávání zpráv nejpozději v červenci 2005; vyzývá Komisi, aby o pokroku dosaženém v této oblasti informovala nejpozději v září 2005 příslušný výbor;
83. poukazuje na to, že Komise je odpovědná za to, že se v období od roku 1971 do září 2004 nepodařilo získat zpět minimálně 1,12 miliard EUR; považuje tento stav za nepřijatelný a soudí, že členské státy a Komise nesplnily povinnost řádné péče; očekává, že s ohledem na zahájení postupu udělování absolutoria za rok 2004 obdrží včas zprávu o tom, jak a kdy budou tyto peníze vymáhány; upozorňuje na to, že 812 milionů EUR je v současné době předmětem soudních sporů a existuje možnost je rovněž získat; dále očekává, že bude vyhodnocena účinnost 20 % "provize" pro platební agenturu, když tyto prostředky úspěšně vymůže;
84. vyzývá Komisi, aby v přípravě na revizi finančního nařízení navrhla zjednodušené a souvislejší předpisy pro zpětné vymáhání finančních prostředků; očekává, že před tím, než bude návrh Komise předložen v konečné podobě, bude Parlament v této věci konzultován;
85. poukazuje na to, že do března roku 2005 Komise dokončí prověřování všech z přibližně 4000 případů nesrovnalostí (442 závažných případů a 3500 méně závažných případů), k nimž došlo ve sledovaném období;
86. vítá záměr Komise upřesnit "černou listinu", v níž jsou uvedeny subjekty s nesrovnalostmi ve výši přesahující 100000 EUR ročně;
87. trvá na tom, že Komise musí dosahovat měřitelného pokroku reálným srovnáváním budoucích zlepšení a pravidelným podáváním zpráv příslušnému výboru;
88. vyzývá Komisi, aby lépe sledovala platební agentury, které odpovídají za uskutečňování společné zemědělské politiky; poukazuje na skutečnost, že před přistoupením podléhaly platební agentury v nových členských státech schválení Komise; požaduje, aby se Komise touto praxí řídila a předložila Parlamentu zprávu o možnosti, aby platební agentury Komise schvalovala i v současných členských státech;
Systém označování a evidence skotu
89. poukazuje na to, že při neexistenci společných norem neumožňují národní databáze vytvořené členskými státy výměnu údajů v rámci systému identifikace a evidence zvířat; vyjadřuje politování nad tím, že je tím potenciálně ohrožena možnost sledování přeshraničního pohybu zvířat;
90. bere na vědomí, že současné nařízení neumožňuje Komisi vypracovat závazná pravidla pro propojení národních databází; vyzývá Komisi, aby s ohledem na nálezy obsažené ve zvláštní zprávě Účetního dvora předložila legislativní návrh, který rozšíří prováděcí pravomoci Komise s cílem zajistit kompatibilitu národních databází;
91. vyzývá Komisi, aby v rámci stávajících právních předpisů poskytla potřebné pokyny a rady zejména novým členským státům, které v současné době vytvářejí své národní databáze;
92. konstatuje, že pokud by bylo současné označování zvířat pomocí ušních známek nahrazeno elektronickým systémem, zlepšila by se nejen pohoda zvířat, ale rovněž by se zajistilo sledování pohybu zvířat z jednoho členského státu do druhého, pokud budou informace uložené v těchto elektronických zařízeních harmonizovány; žádá Komisi, aby předložila konkrétní návrh na používání elektronické identifikace namísto označování ušními známkami; poukazuje na to, že návrh by měl přenést prováděcí pravomoci na Komisi s cílem usnadnit vytvoření společných norem pro informace uložené v příslušných elektronických zařízeních; je toho názoru, že než bude možno elektronický identifikační systém zavést, musejí být technické prostředky pro jeho uskutečnění na dostatečně vysoké úrovni;
Řízení a kontrola opatření ke tlumení slintavky a kulhavky
93. poukazuje na to, že právní předpisy Společenství vyžadují, aby každé tři roky Komise předložila Parlamentu zprávu o použití opatření k vymýcení slintavky a kulhavky a příslušných výdajích Společenství; vyjadřuje politování nad tím, že Komise dosud tuto povinnost nesplnila; žádá Komisi, aby toto komplexní hodnocení předkládala každé tři roky počínaje rokem 2006; domnívá se, že toto hodnocení by mělo obsahovat i analýzu nákladů a přínosů strategie Společenství;
94. poukazuje na to, že by se měla pozorně sledovat nejen formální provedení v právním řádu, ale také účinné uplatňování členskými státy; žádá Komisi, aby dále podněcovala výzkum očkovacích látek a zkušebních metod a aktualizovala studii týkající se schopnosti veterinárních služeb členských států zaručit v požadované lhůtě účinné tlumení choroby;
95. poznamenává, že v rámci jednotného trhu v posledních deseti letech několikanásobně vzrostla přeprava zvířat, zatímco problémy týkající se sledovatelnosti pohybu zvířat a pohody zvířat během přepravy nebyly dosud uspokojivě vyřešeny; žádá Komisi, aby dále posoudila možnost snížení přepravy větším využíváním místních jatek; dále vyzývá Komisi, aby neodkladně učinila kroky ke snížení přepravy nemocných a zraněných zvířat;
96. považuje za velmi důležité zdůraznit význam úlohy, kterou ve strategii Společenství pro prevenci a tlumení chorob hrají zemědělci; vyzývá Komisi, aby předložila Radě a Parlamentu legislativní návrh, na jehož základě by Společenství podmiňovalo náhrady, které členské státy vyplácejí zemědělcům za opatření k vymýcení slintavky a kulhavky, dodržováním povinnosti zemědělců neprodleně hlásit jakékoli propuknutí choroby;
97. konstatuje, že je třeba dále vyjasnit finanční rámec s cílem zajistit zemědělcům stejné zacházení a průhlednost při výpočtu náhrad; poukazuje na to, že ve svém usnesení ze dne 17. prosince 2002 o krizové situaci v souvislosti s výskytem slintavky a kulhavky v roce 2001 [18] označil Parlament spravedlivé poskytování náhrad za naprosto nezbytné z hlediska prevence podvodů; žádá Komisi, aby vyrovnala výši náhrad pro různé choroby zvířat a stanovila reálná kritéria pro jejich výpočet, např. současnou tržní hodnotu zvířete; chápe, že v případě vypuknutí nemoci neexistuje jasně definovaná tržní hodnota pro žírná, chovná a plemenná zvířata, nýbrž pouze pro zvířata určená k porážce;
98. zdůrazňuje, že veřejné zdraví je celospolečenským zájmem a proto musí být veřejné prostředky i nadále hlavním zdrojem k úhradě nákladů Společenství na vymýcení chorob a že zemědělci jsou také daňovými poplatníky; konstatuje, že zatímco v některých členských státech přispívají finančně k národním nákladům na vymýcení (potřebným ke spolufinancování celkových nákladů) i zemědělci, jiné členské státy příspěvky od zemědělského odvětví nevyžadují, což může zemědělským výrobcům v EU narušovat rovné podmínky; připomíná, že dočasný výbor Parlamentu pro slintavku a kulhavku žádal Komisi, aby navrhla řešení, jak by se mohli zemědělci podílet na nákladech Společenství; vítá snahy některých členských států a studie provedené Komisí v roce 2003, které zkoumají způsoby získání finančních příspěvků od zemědělců;
Společná organizace trhu se surovým tabákem
99. vítá reformu SZP v oblasti podpory tabáku schválenou Radou v roce 2004, jejímž cílem je zrušení vazby podpory tabáku na produkci a postupný přechod od prémií na tabák k nároku na výplatu dávek pro jednotlivé zemědělce během čtyřletého přechodného období;
100. schvaluje doporučení Evropského účetního dvora, aby se Komise snažila zajistit, že budou návrhy reformy podloženy dostatečnými údaji a analýzami dopadů; žádá Komisi, aby zejména věnovala pozornost významu produkce tabáku pro zaměstnanost a hospodářství méně zvýhodněných oblastí;
101. poukazuje na to, že výroba tabákových produktů ve Společenství pokrývá pouze 30 % potřeb tohoto odvětví; poukazuje na to, že poslední reforma organizace společného trhu již zavedla mechanismy k tomu, aby se evropská produkce dostala do souladu s poptávkou v EU;
102. poznamenává, že v důsledku současného nesouladu mezi nabídkou a poptávkou se většina tabáku vyrobeného v EU vyváží; vyslovuje politování nad tím, že tato politika není v souladu s rozvojovou pomocí Společenství poskytovanou malým producentům tabáku v rozvojových zemích, kteří jsou na exportu závislí, protože export tabáku z EU značně snižuje vývozní možnosti rozvojových zemí; požaduje, aby zemědělská a rozvojová politika Společenství byly v souladu;
103. upozorňuje na to, že i když v oblastech kde se tabák pěstuje mohou být pěstovány i jiné plodiny, je hospodářská rovnováha zemědělských koncernů výrazně závislá na tabáku; jak Parlament konstatoval ve své zprávě o poslední reformě organizace společného trhu, "je mimořádně obtížné nalézt hospodářské alternativy, které by dokázaly vytvořit tolik pracovních míst, jako produkce tabáku"; žádá Komisi, aby pokračovala ve své politice podpory pěstování alternativních plodin a využila Tabákový fond jako důležitý nástroj jak na podporu kvality tabáku EU, tak na výzkum alternativních plodin;
104. poukazuje na to, že výzkum alternativních plodin je zanedbáván a že producenti nejsou podněcováni k tomu aby přešli na jinou hospodářskou činnost; Tabákový fond Společenství, jenž je financován z poplatků z dotací na tabák a je řízen Generálním ředitelstvím pro zemědělství a rozvoj venkova (50 %) a Generálním ředitelstvím pro zdraví a ochranu spotřebitelů (50 %), je využíván nedostatečně, přičemž většina z nevyužitých 68 milionů EUR připadá na informační kampaně Generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitelů; od roku 2006 nebudou financována žádná opatření na podporu přechodu na jinou produkci; požaduje, aby byl uplatňován konzistentnější přístup;
105. domnívá se, že dodržování ohlašovací povinnosti ze strany členských států, jak je stanovena v příslušných nařízeních Společenství, je nezbytné pro účinné sledování trhu s tabákem a souvisí s výdaji Společenství; důrazně požaduje, aby byly uvaleny finanční sankce na ty členské státy, které tyto povinnosti nesplnily;
106. konstatuje, že vzhledem k tomu, že zemědělcům hrozí možnost snížení plateb nebo jejich zrušení v případě nedodržení stanovených podmínek, je nezbytné, aby byly předem seznámeni se svými novými povinnostmi, pokud jde o podmínění plateb splněním norem týkajících se životního prostředí (tzv. cross compliance) po reformě v roce 2006; žádá Komisi a členské státy, aby splnily svou povinnost přesně definovat tato kritéria v dostatečném předstihu před vstupem reformy v platnost, aby měli zemědělci možnost přizpůsobit svou činnost novým pravidlům;
107. konstatuje, že Komise bude muset do 31. prosince 2009 předložit Radě zprávu o provádění reformy z roku 2006; vyjadřuje svůj zájem na této zprávě a žádá, aby byla předložena také Parlamentu;
Strukturální opatření
108. vyjadřuje politování nad tím, že některé členské státy nedostatečně kontrolují a spravují peníze daňových poplatníků, za něž nesou odpovědnost, a upozorňuje na pokrytectví některých členských států, které obviňují Komisi z toho, že nedostatečně kontroluje výdaje, za něž ale nesou odpovědnost tyto členské státy;
109. poukazuje na to, že Účetní dvůr v rámci vnitřních kontrolních mechanizmů Komise neshledal vinu a zaznamenal zlepšení; vyjadřuje politování nad skutečností, že kvůli nedostatku zdrojů byl předmětem namátkové kontroly pouze omezený počet systémů členských států;
110. žádá Komisi, aby Parlamentu poskytla informace o zemích, které urychleně neprovedly dohodnutá zlepšení svých kontrolních systémů a i nadále nepředkládají úplná prohlášení požadovaná podle článku 8;
111. nabádá Komisi, aby pozastavila průběžné platby ve prospěch členských států v případě vážných nesrovnalostí nebo pokud budou odhaleny vážné nedostatky v kontrolních systémech hospodaření členských států;
Interreg III
112. zjišťuje, že nedostatek měřitelných cílů a jasně definovaných ukazatelů ztěžuje posouzení, do jaké míry byly splněny cíle programu Interreg III — posílit hospodářskou a sociální soudržnost ve Společenství podporou přeshraniční, mezinárodní a meziregionální spolupráce a vyváženého rozvoje území Společenství; považuje proto za obtížné posoudit, zda byly pro dosažení tohoto cíle použity ty nejúčinnější prostředky;
113. důrazně vyzývá Komisi, aby se více snažila jasně formulovat cíle a ukazatele, které umožní měřit dopad tohoto programu, aby mohl být vyhodnocen přínos vynaložených nákladů EU v této oblasti; zdůrazňuje potřebu jasné a kvalifikované analýzy ukazující rozdíly mezi soukromými a sociálními náklady a přínosy nebo náklady a přínosy na místní úrovni a na úrovni Společenství, protože právě tyto rozdíly jsou hlavní motivací k tomuto programu;
Vnitřní politiky
Životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin
114. považuje celkové míry provádění rozpočtových položek pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin za uspokojivé;
115. vítá opatření, která jsou zaměřena na zlepšení prováděcího cyklu víceletých programů; vyzývá Komisi, aby lépe zaměřila nabídková řízení a poskytla větší pomoc žadatelům, a zabránila tak předkládání velkého počtu žádostí o projekty, které zjevně nesplňují požadavky pro získání finančních prostředků;
116. zdůrazňuje, že soulad s administrativními a finančními ustanoveními finančního nařízení by neměl vést ke zbytečným průtahům při udělování grantů nebo výběru projektů, jež budou financovány;
Výzkum
117. konstatuje, že pravidla účasti v evropských rámcových programech vědecko-technického rozvoje jsou příliš složitá; souhlasí s Účetním dvorem, že je to pro Komisi a účastníky vážný problém; vyjadřuje politování, že zejména malé organizace s méně rozvinutými administrativními strukturami a malé a střední podniky (MSP) mají problémy vypořádat se s nadměrným množstvím předpisů a požadavků;
118. připomíná, že šestý rámcový program (RP6) spravuje společně několik generálních ředitelství; připomíná, že podle názoru Účetního dvora vede toto rozdělení k oslabení odpovědnosti, zdvojování funkcí a zvýšené potřebě koordinace;
119. bere na vědomí doporučení Účetního dvora přezkoumat "pravidla pro určování finanční účasti Společenství, přičemž by byla umožněna náležitá kontrola výdajů"; očekává, že Parlament se bude tohoto přezkoumání účastnit od samého počátku vzhledem k tomu, že je spolutvůrcem rámcových právních předpisů a pravidel účasti v rámcových programech;
120. poukazuje na to, že "Lisabonská agenda" se pravděpodobně projeví ve zvýšení rozpočtových prostředků na sedmý rámcový program (RP7); zdůrazňuje, že výrazné navýšení rozpočtu bude vyžadovat účinné zjednodušení administrativních postupů jak pro účastníky, tak i pro Komisi;
121. konstatuje se znepokojením, že podle závěrů Účetního dvora z finančních auditů ex post opět vyplývá, že došlo "k značnému výskytu chyb, zejména v důsledku hlášení přílišných nákladů ..., které vnitřní kontroly Komise neodhalily"; očekává, že budou podle doporučení Účetního dvora zavedeny auditní certifikáty, které by mohly vést k pozitivním výsledkům a snížit potřebu rozsáhlých finančních auditů ex post;
122. naléhá na Komisi, aby se patřičně poučila z nedostatku průhlednosti v účetnictví v souvislosti s 5. rámcovým programem způsobeného přílišným počtem kategorií nákladů a zajistila, že se tato situace nebude v případě dalších programů opakovat;
123. žádá Komisi, aby ve svém návrhu sedmého rámcového programu vycházela z účinných zjednodušení, např.:
- zaměření na méně intervenčních mechanismů,
- snížení velkého počtu různých vzorů smluv,
- zavedení jednotného systému nákladů k řešení problému "přeplácení" účastníků;
124. zdůrazňuje, že nestačí, aby účastníci dodržovali formální pravidla a postupy, nýbrž že je také důležité zajistit dosažení hodnoty odpovídající nákladům; vybízí Komisi, aby provedla následné kvalitativní hodnocení vědeckých výsledků a dopadů;
125. vyzývá Komisi, aby své postupy vypracovala tak, aby náklady na přípravu projektových žádostí byly sníženy na odůvodnitelnou úroveň;
126. vyzývá Komisi, aby znovu navrhla pravidla účasti a zavedla jako běžný postup přístup ke střednědobému vědeckému a technickému hodnocení probíhajících projektů; vyzývá Komisi, aby jmenovala vhodné prozatímní hodnotící výbory; žádá Účetní dvůr, aby k těmto novým pravidlům zveřejnil stanovisko;
127. konstatuje se znepokojením, že podle Účetního dvora došlo v Komisi ke zpoždění při přijímání vzorových smluv a finančních pokynů 6. rámcového programu, při uplatňování vnitřních standardů kontroly Komise a při instalaci jednotného IT systému, které do značné míry znehodnocuje "pozitivní výsledky, kterých bylo dosaženo díky včasnému přijetí právního rámce a zjednodušení smluvního systému"; očekává, že se Komise z těchto zkušeností poučí a napříště se podobných zpoždění vyvaruje;
128. žádá Komisi, aby do sedmého rámcového programu zahrnula účinnější řídící struktury:
- vytvořením podmínek pro větší soulad mezi zdroji Komise (tj. úředníky odpovídajícími za projekt, IT nástroji) a počtem financovaných projektů s cílem zajistit odpovídající odborný dohled, který je v současné době omezen na několik dní na každý projekt;
- ustavením a zapojením vhodné dozorčí rady pro odborné hodnocení;
- vytvořením integrované databáze, včetně společného IT systému pro návrhy, smlouvy a řízení projektů;
129. vítá záměr Komise zřídit v rámci 7. rámcového programu výzkumu a vývoje garanční systém, který by usnadnil úvěrové financování evropských výzkumných projektů a infrastruktur, zejména ze strany EIB; vybízí Komisi, aby v souvislosti s navrhovaným systémem vzala v úvahu zvláštní potřeby MSP a zvážila možnost rozšíření těchto systémů na projekty programu EUREKA;
Vnitřní trh
130. konstatuje, že podle informace GŘ pro vnitřní trh a služby zjevně nebylo možné z důvodu změny vnitřní struktury vyčerpat všechny prostředky, které byly k dispozici, a dokonce nebylo možné ani zadat některé externí studie;
131. vyjadřuje všeobecnou spokojenost s vysokým čerpáním prostředků z rozpočtových položek pro GŘ pro zdraví a ochranu spotřebitele, kde míra využití činila 99,3% prostředků určených v rozpočtu na rok 2003;
132. podotýká, že čerpání prostředků z rozpočtových položek pro GŘ pro daně a celní unii na úrovni 86,61 % je sice uspokojivé, ale určitě je nelze považovat za vynikající;
133. je znepokojen nad všeobecným trendem, že na základě příliš omezujících předpisů nového finančního nařízení se postup přidělování v oblasti spotřebitelských programů zpožďuje a zájem možných žadatelů kvůli byrokratickým postupům silně klesá;
Doprava
134. poznamenává, že do rozpočtu na rok 2003, jak byl schválen s konečnou platností a pozměněn v průběhu roku, bylo na dopravní politiku v položkách závazků celkem začleněno 661,8 milionů EUR a 609,3 milionů EUR bylo k dispozici v položkách plateb. Dále poznamenává, že z těchto celkových částek:
- 610,6 milionů EUR bylo k dispozici v položkách závazků na transevropské sítě pro dopravu (TEN-T) a 572 milionů EUR v položkách plateb,
- 16,6 milionů EUR v závazcích a 13,3 milionů EUR v platbách na bezpečnost dopravy,
- 15 milionů EUR v závazcích pouze na program Marco Polo,
- 8,4 milionů EUR v závazcích a 9,55 milionů EUR v platbách na udržitelnou mobilitu a
- 7,4 milionů EUR v závazcích a 6,35 milionů EUR v platbách dopravním agenturám;
135. vítá vyšší míru míru využití položek závazků i položek plateb na projekty transevropských dopravních sítí (TEN-T), jež v obou případech dosáhla téměř 100 %, a očekává, že členské státy na základě toho najdou zdroje z veřejného i soukromého sektoru na urychlení dokončení těchto projektů;
136. vyjadřuje znepokojení, že v roce 2003 Komise často povolovala průběžné a konečné platby na projekty transevropských dopravních sítí, aniž by byly uspokojivě splněny specifické předpoklady finančních prováděcích ustanovení, a připomíná, že Účetní dvůr již Komisi na tento nedostatek upozorňoval ve svých výročních zprávách za rok 2001 a 2002;
137. konstatuje, že ačkoliv byly položky plateb využívány ve vysoké míře, objem nevyřízených závazků nebo RAL (neproplacených závazků) se nesnížil, a v průběhu roku 2003 se mírně zvýšil na 1154 milionů EUR v případě TEN-T;
138. s obavami konstatuje, že pro další položky v oblasti dopravy se míra využití položek závazků snížila z 93 % na 83 %. Míra využití závazků na bezpečnost dopravy byla mimořádně nízká — 65 % z dostupných výdajových položek a míra využití plateb byla 72 %. Tytéž míry pro bezpečnost dopravy v roce 2002 činily 99 % a 58 %. Považuje tyto míry využití pro splnění klíčového cíle, jak byl definován v Bílé knize o dopravě, za zcela nepřijatelné, zejména pokud jde o velký pokles ve využití položek plateb;
Kultura a vzdělávání
139. vítá kroky, které Komise dosud provedla s cílem překonat slabiny v podobě a řízení programů, které zmařily první generaci programů Socrates a Youth; vítá zlepšení struktury a postupů řízení obsažených v nedávno schválených návrzích pro příští generaci programů Lifelong Learning (celoživotní vzdělávání) a Youth;
140. podotýká, že Komise nyní čelí obtížnému úkolu ve snaze sladit požadavek, aby administrativní zátěž žadatelů o granty z programů tohoto druhu byla co nejnižší, s povinnostmi, které jim ukládají prováděcí pravidla finančního nařízení v zájmu zajištění řádného finančního řízení;
141. zdůrazňuje své přesvědčení, že hlavní zásadou administrativních a účetních požadavků příští generace programů Lifelong Learning (celoživotní vzdělávání) a Youth musí být přiměřenost; zdůrazňuje výhody cílených odchylek od prováděcích pravidel finančního nařízení, které umožní:
- větší využití paušálních grantů dovolujících jednodušší formuláře a smlouvy,
- vyšší uznání spolufinancování pomocí příspěvků v naturáliích a méně náročné účetní povinnosti pro příjemce,
- jednodušší dokumentaci o finanční a provozní kapacitě příjemců;
142. zdůrazňuje význam, který bude přičítat včasnému zveřejnění zpráv o průběžném hodnocení a následném hodnocení nových programů Lifelong Learning (celoživotní vzdělávání) a Youth;
Prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti
143. vítá skutečnost, že bylo dosaženo určitého pokroku v provádění rozpočtu pro prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti (hlava B5-8) ve srovnání s rozpočtovým rokem 2002; konstatuje však, že míra plnění, zejména v případě plateb, je jedna z nejnižších v Komisi (68 % v roce 2003; 79 % za celou oblast vnitřních politik), zatímco úroveň plnění závazků nyní dosahuje průměru oblasti vnitřních politik; vyzývá generální ředitelství pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost, aby nadále zlepšovalo provádění rozpočtu v nadcházejících rozpočtových letech;
144. bere na vědomí připomínky, které vznesl Účetní dvůr ve své výroční zprávě za rok 2003 o prostředí vnitřní kontroly v Komisi a které jsou založeny na analýze čtyř z celkového počtu 14 generálních ředitelství, jež se zabývají prováděním vnitřních politik, včetně ředitelství dříve nazvaného ředitelství pro spravedlnost a vnitřní věci; vyzývá ředitelství pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost, aby se řídilo doporučeními, která vydal Účetní dvůr;
145. se znepokojením a politováním bere na vědomí připomínky, které vznesl Účetní dvůr ve své výroční zprávě o provádění Fondu pro uprchlíky; v zájmu restrukturalizace výdajových programů v oblasti této politiky a v kontextu nového finančního výhledu, které povedou k více sdílenému řízení, žádá Komisi, aby zajistila odpovídající prostředí kontroly na národní a evropské úrovni;
146. vyjadřuje znepokojení nad tím, že Komise dosud nezaujala stanovisko k návrhu finančního nařízení Eurojust, jež požaduje rozhodnutí o Eurojustu, přestože Eurojust jej zaslal Komisi v listopadu 2003;
Rovnost pohlaví
147. sdílí politické priority Komise pro rozpočet na rok 2003 do té míry, do jaké jsou rozšíření a příprava správy tohoto rozpočtu považovány za absolutní priority EU; připomíná důležitost, kterou přiděluje v rámci cílů vrcholných schůzek Lisabonu a Barceloně nutnosti zvýšit účast žen na trhu práce rozšířené EU, aby se zejména podpořilo sociálně-ekonomické postavení žen v nových členských státech, nutnosti vyčlenit při plánování rozpočtu odpovídající finanční prostředky;
148. připomíná, že s ohledem na článek 3 odst. 2 Smlouvy o ES je podpora rovnosti mezi muži a ženami jednou ze základních zásad EU a jedním z horizontálních cílů všech akcí a politik Společenství; opakuje svůj požadavek, aby se v průběhu rozpočtového plánování vždy brala v úvahu rovnost pohlaví jakožto prioritní cíl v souladu se zásadou "gender budgeting";
149. vítá významný pokrok při provádění rozpočtu na rok 2003, pokud jde o veškeré cíle a období plánování strukturálních fondů, což se odráží ve vyšším procentu provádění rozpočtu (89 %), než jakého bylo dosaženo v roce 2002 (71 %); upozorňuje zejména na to, že zcela chybí údaje o akcích na podporu rovnosti pohlaví, kterým se dostalo finančních prostředků, a vyzývá Komisi, aby co nejdříve tento nedostatek napravila;
150. vychází ze zásady, že využití rozpočtových prostředků má různý dopad na ženy a na muže z důvodu přetrvávající nerovnosti pohlaví; poukazuje na to, že údaje o rozpočtu za rozpočtový rok 2003 neposkytují žádné informace o rozsahu a účincích finančních prostředků vyčleněných na akce na podporu rovnosti pohlaví v rámci "gender mainstreaming" a žádá Komisi, aby Parlamentu příslušné informace bez otálení poskytla;
Vnější politiky
Reforma systému řízení vnější pomoci
151. zdůrazňuje, že Komise spojovala s reformou při jejím zahájení v roce 2000 velké naděje a označuje ji za úspěšnou; bere na vědomí a schvaluje závěry Rady ze dne 22.- 23. listopadu 2004, v nichž Rada vyjadřuje pochvalu Komisi za pokrok při zlepšování řízení a za včasné poskytování pomoci Společenství a vybízí k dalšímu úsilí o zlepšení kvality a účinnosti provádění rozpočtu; plně podporuje dekoncentraci a poznamenává, že značné dodatečné náklady, které s ní souvisí, se musí projevit ve hmatatelných výsledcích; vítá proto chystané hodnocení Účetního dvora o fungování dekoncentrace v delegacích, o němž se hovoří v pracovním programu Účetního dvora na rok 2004 a které požadoval Výbor pro zahraniční věci ve svém stanovisku k absolutoriu za rok 2002; věří, že tato zpráva bude přinejmenším obsahovat analýzu rentability dekoncentrace;
152. poznamenává, že zatímco zpráva GŘ pro vnější vztahy z roku 2003 hovoří o potřebě dalšího hodnocení dekoncentrace, zdá se, že se toto hodnocení bude týkat pouze personálních potřeb; upozorňuje tedy zvláště na to, že Rada vyzvala Komisi, aby "provedla hodnocení kvality vnější pomoci ES odděleně od výroční zprávy" a aby toto hodnocení předložila před červencem 2005;
153. upozorňuje na to, že stále neexistují řádné informační řídící systémy ani systém dohledu nad činností delegací, pokud jde o vyhodnocování finančních rizik, čehož si všímá i samo GŘ pro vnější vztahy ve své výroční zprávě za rok 2003, v níž je tato situace přičítána nedostatku lidských zdrojů; zdůrazňuje, že ačkoli by uvítal, kdyby Komise jednala otevřeně a předložila návrhy na zlepšení současného stavu, musejí být tyto návrhy realizovány co nejdříve, a vyzývá Komisi, aby předložila před červencem 2005 prozatímní zprávu o postupu prací;
154. je zneklidněn tím, že Účetní dvůr ve svém auditu prováděcích organizací na úrovni projektů zjistil významný počet nesrovnalostí v transakcích (odstavce 7.38 a 7.39 výroční zprávy); bere na vědomí, že Komise ve své odpovědi souhlasí s Účetním dvorem v tom, že dodržování postupů výběrových řízení a zadávání zakázek ze strany organizací řídících projekty a nevládních organizací zůstává oblastí vyvolávající znepokojení; očekává, že členové Komise, kteří mají vnější pomoc na starosti, předloží do 1. září 2005 akční plán na to, jak dostat tyto problémy pod kontrolu;
155. upozorňuje na skutečnost, že vyšší koherence mezi různými politikami EU může zvýšit účinnost využití vynaložených finančních prostředků;
Výroční zpráva Účetního dvora
156. vzhledem ke zprávě Účetního dvora jako celku by považoval za prospěšné, kdyby Účetní dvůr poskytl jasnější přehled o skutečných škodách vzniklých v důsledku nesrovnalostí, které byly odhaleny;
157. uznává, že je třeba, aby byly v rovnováze jednak požadavky kladené na nevládní organizace, pokud jde o podávání zpráv a dodržování určitých postupů, a jednak schopnost nevládních organizací těmto požadavkům řádně dostát, a uvítal by, kdyby Účetní dvůr zvážil, jak by mohly být tyto zájmy lépe uvedeny v soulad;
158. táže se, zda se Komise pokusila porovnat efektivitu jednotlivých dárců mezinárodní pomoci; pokud ne, navrhuje, aby byl tento průzkum proveden co nejdříve;
Fond solidarity pro Latinskou Ameriku
159. upozorňuje na to, že Parlament mnohokrát vyjádřil podporu myšlence vytvoření Fondu solidarity pro Latinskou Ameriku; připomíná, že ačkoli se vytvoření tohoto fondu dostává značné podpory, měla by být tato podpora spojena také se zvýšeným úsilím politického a ekonomického vedení dotyčných zemí v sociální oblasti; zejména upozorňuje na to, že země se zvláště špatnou úrovní distribuce příjmů se musí snažit o řešení tohoto problému; poukazuje na to, že EU musí v těchto zemích sledovat sociální cíle, a to jak prostřednictvím poskytováním pomoci, tak snahou přimět tyto země, aby samy vynakládaly vyšší úsilí, a připomíná, že tyto dva prvky by měly být v rovnováze;
160. očekává, že Komise předloží Parlamentu (písemné) vysvětlení pokaždé, když neprovede ustanovení uvedené v rozpočtových poznámkách;
Rozvoj
161. je toho názoru, že rozvojová politika je základním prvkem vnější činnosti Unie, jejímž cílem je odstranění chudoby posilováním sociálních, vzdělávacích a zdravotnických infrastruktur, zvyšováním výrobních kapacit chudého obyvatelstva a poskytování podpory příslušným zemím, aby mohly rozvíjet růst a místní potenciál; zdůrazňuje, že dosažení rozvojových cílů tisíciletí by mělo být hlavním krokem ke splnění tohoto úkolu;
162. uznává úsilí Komise o soustředění jejích rozvojových operací na dosažení rozvojových cílů tisíciletí včetně stanovení deseti klíčových ukazatelů; vyzývá Komisi, aby zvýšila své úsilí v tomto směru a doporučuje věnovat 35 % výdajů na rozvojovou spolupráci Evropské unie na plnění rozvojových cílů tisíciletí;
163. uznává potíže s měřením dopadu pomoci Společenství na dosažení rozvojových cílů tisíciletí v prostředích s více dárci; lituje, že Komise nevyvinula úsilí, aby stanovila vhodný mechanismus k měření těchto dopadů a že se tedy omezuje na měření pokroku rozvojových zemí v dosahování rozvojových cílů tisíciletí; lituje, že odpovědi Komise na dotazník Výboru pro rozvoj jsou velmi mlhavé, pokud jde o uplatňování rozvojových cílů tisíciletí v rozvojových činnostech Komise;
164. vítá zlepšení, jehož Komise dosáhla ve svém systému podávání zpráv, a uznává zlepšenou kvalitu výroční zprávy za rok 2004 o rozvojové pomoci Společenství a vnější pomoci (KOM(2004)0536 a SEK(2004)1027);
165. rozhodl se zavést v Evropském parlamentu každoročně rozpravu v plénu o výroční zprávě Komise o rozvojové politice a vnější pomoci;
166. vítá skutečnost, že rozsah pomoci na sociální infrastrukturu a služby oficiální rozvojové pomoci financované ze souhrnného rozpočtu a Evropského rozvojového fondu, který v roce 2003 dosáhl výše 8,269 miliard EUR, vzrostl z 31,4 % v roce 2002 na 34,7 % v roce 2003;
167. lituje skutečnosti, že pouze 198 milionů EUR (2,4 %) bylo věnováno na základní vzdělání a 310 milionů EUR (3,8 %) na základní zdravotní péčia považuje to za nepřijatelné; naléhavě žádá Komisi, aby zvýšila financování těchto sektorů a žádá, aby 20 % výdajů na rozvojovou spolupráci Evropské unie bylo věnováno na základní vzdělání a na zdravotnictví v rozvojových zemích;
168. vítá úlohu Komise v diskusi o koordinaci dárců a harmonizaci postupů; lituje malého pokroku dosaženého na mezinárodní úrovni a rezervovanosti členských států; naléhavě žádá Komisi, aby zvýšila své úsilí, aby se vyhnula zdvojování rozvojových akcí a aby se snažila o lepší vzájemné doplňování těchto akcí;
169. domnívá se, že podpora Komise při přípravě účasti nových členských států na rozvojové politice EU byla nedostatečná; naléhavě žádá Komisi, aby podpořila nové členské státy a kandidátské země při stanovení jejich rozvojové politiky a při vytváření povědomí v oblasti rozvojové problematiky;
Předvstupní pomoc
PHARE
170. chválí Komisi za úsilí, které až dosud vynaložila v rámci programu PHARE na pomoc při přípravě kandidátských zemí na správu strukturálních fondů;
171. je znepokojen tím, že se nepodařilo zajistit dokončení procesu udělování akreditací řadě agentur PHARE a ISPA v nových členských státech ještě před rozšířením; důrazně však žádá Komisi, aby usilovala o to, aby k tomuto selhání nedošlo v případě Rumuska, Bulharska a zemí, které vstoupí do EU v budoucnosti;
172. konstatuje však, že hodnota programu PHARE z hlediska "učení se praxí" je omezena, protože řízené programy se značně liší od programů Evropského fondu pro regionální rozvoj (ERDF) a Evropského sociálního fondu (ESF), pro něž mají být přípravou, a že nadále je třeba více podporovat budování institucí s cílem pomoci spravovat strukturální fondy po přistoupení; vyjadřuje obavu nad schopnostmi kandidátských zemí čerpat prostředky ze strukturálních fondů po přistoupení;
173. v zásadě proto vítá návrh nového jednotného nástroje pro přípravu na řízení strukturálních fondů, za předpokladu, že jeho koncepce není příliš složitá; současně zdůrazňuje potřebu odpovídajícího kontrolního rámce, a proto vyzývá Komisi, aby zajistila, že nový nástroj bude co nejjednodušší a nebude bránit svému uplatňování;
SAPARD
174. dospěl k závěru, že cíle a záměry programu SAPARD jako prvního plně decentralizovaného nástroje předvstupní pomoci byly vynikající, i když jich nebylo plně dosaženo; bere na vědomí přínos programu SAPARD, který nejen podpořil hospodářský rozvoj v kandidátských zemích, ale také podnítil lidi k jinému, racionálnějšímu způsobu myšlení založenému na projektech; bere na vědomí, že program byl přínosem z hlediska "učení se praxí", protože poskytoval vnitrostátním správním orgánům v přistupujících státech přímou zkušenost se správou fondů Společenství; domnívá se, že celková zkušenost získaná prostřednictvím tohoto programu bude nepochybně přínosem při provádění budoucích programů Společenství; vyzývá Komisi, aby zlepšila svou předběžnou analýzu potřeb s cílem dále zvýšit přidanou hodnotu;
175. bere na vědomí, že decentralizovaný systém řízení používaný k provádění programu obecně funguje dobře, ale vyzývá Komisi, aby se poučila z problémů, které se až dosud objevily, a dále ho zlepšovala poskytováním větší podpory přistupujícím státům v případě problémů a větším úsilím při sledování programu;
176. konstatuje mimo jiné, že složité postupy a právní nejistoty vedly k výrazně nedostatečnému využívání fondu, a je zklamáním, že pět let po jeho zavedení obdrželi podle údajů k 15. prosinci 2004 (koneční) příjemci pouze polovinu peněz; je však potěšen, že žádné finanční prostředky programu SAPARD nebudou ztraceny v důsledku zpoždění; nicméně upozorňuje Komisi, že by kvůli urychlení plateb neměla být za žádných okolností odstraněna regulace a kontrola programu;
177. konstatuje, že většina finančních prostředků programu SAPARD byla vynaložena na projekty, které zvýšily výrobu, a vyzývá k tomu, aby byl v nových programech kladen větší důraz na kvalitu a na normy v oblasti životního prostředí a zdraví;
178. připouští, že zúčtování finančních prostředků bylo prováděno lépe než v případě programu PHARE, ale vyzývá k dalším zlepšením s cílem snížit ztráty finančních prostředků EU;
179. vyslovuje Komisi uznání za úsilí, které vyvinula poskytnutím speciální finanční pomoci v rámci předvstupní strategie pro Maltu a Kypr na pomoc těmto zemím v přípravě na členství; vyjadřuje však politování nad tím, že Malta i Kypr byly vyloučeny z hlavních předvstupních finančních nástrojů — PHARE, SAPARD a ISPA — a v důsledku toho byly jejich možnosti připravit se na řízení finančních prostředků Společenství omezenější.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[4] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[5] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[6] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[7] Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 82.
[8] KOM(2004)0740.
[9] Odstavec 21 svého usnesení ze dne 4. prosince 2003 (Úř. věst.
C 89 E, 14.4.2004, s. 153) a odstavec 68 svého usnesení ze dne 21. dubna 2004 o udělení absolutoria za rok 2002 (Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 82).
[10] Viz "Výroční zpráva pro rozpočtový orgán o interních auditech provedených v roce 2003" (KOM(2004)0740), s. 6.
[11] Také znám jako "audit řádného finančního řízení" nebo "audit přínosu vynaložených prostředků".
[12] Úř. věst.
L 158, 17.6.2002, s. 1.
[13] Úř. věst.
C 107, 30.4.2004, s. 1.
[14] Viz. Stanovisko Účetního dvora č. 2/2004.
[15] http://www. rekenkamer. nl/9282200/v/index. htm.
[16] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 1021.
[17] Bod 8 v doporučení Rady ze dne 9. března 2004 (Doc 6185/04 Budget 1).
Viz http://register. consilium. eu. int/pdf/en/04/st06/st06185. en04. pdf.
[18] Úř. věst.
C 31 E, 5.2.2004, s. 137.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou nedílnou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl I — Evropský parlament (C6-0015/2005 — 2004/2041(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a na rozvahu za rozpočtový rok 2003 (C6-0015/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 a na odpovědi institucí [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které poskytl Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na článek 275 Smlouvy o ES a článek 179 Smlouvy Euratom,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na čl. 147 odst. 1 finančního nařízení ze dne 25. června 2002, podle kterého musí každý orgán Společenství učinit všechna vhodná opatření, kterými bude reagovat na připomínky připojené k rozhodnutí Evropského parlamentu o absolutoriu,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a na čl. 74 odst. 3 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0063/2005),
A. vzhledem k tomu, že v odstavci 9.15 své výroční zprávy za rozpočtový rok 2003 Účetní dvůr shledal, že pokud jde o Evropský parlament "byly kontrolované transakce v zásadě zákonné a řádné",
B. vzhledem k tomu, že finanční nařízení ze dne 25. června 2002 a jednací řád Parlamentu v pozměněném znění ze dne 23. října 2002 platí s účinností od 1. ledna 2003 pro procesní pravidla, kterými se řídí postup udělování absolutoria,
C. vzhledem k tomu, že jednací řád Parlamentu byl dne 23. října 2002 změněn v tom smyslu, že absolutorium se uděluje předsedovi a nikoli generálnímu tajemníkovi,
D. vzhledem k tomu, že po usnesení o udělení absolutoria za rok 2002 ze dne 21. dubna 2004 [6] by měla následovat další opatření a měl by být vyhodnocen pokrok v plnění doporučení Parlamentu,
1. bere na vědomí údaje z účetní závěrky Evropského parlamentu za rozpočtový rok 2003, a to:
(v EUR) _BAR_
_BAR_ Prostředky rozpočtového roku 2003 _BAR_ Prostředky přenesené z předchozího rozpočtového roku _BAR_
Využití prostředků _BAR_ Prostředky 2003 _BAR_ Prostředky z převedených příjmů _BAR_ Článek 9.1 a 9.4 finančního nařízení [7] _BAR_ Článek 9.2 a 9.5 finančního nařízení [7] _BAR_
Prostředky k dispozici _BAR_ 1086644375 _BAR_ 34878401 _BAR_ 100300973 _BAR_ 3302900 _BAR_
Přijaté závazky _BAR_ 1075556058 _BAR_ 29685828 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Provedené platby _BAR_ 862078203 _BAR_ 3248540 _BAR_ 88288685 _BAR_ 3302900 _BAR_
Prostředky převedené do roku 2004 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
— Článek 9 finančního nařízení [8] _BAR_ 213477855 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
— Článek 10 finančního nařízení [8] _BAR_ — _BAR_ 5192573 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Zrušené prostředky _BAR_ 11088317 _BAR_ — _BAR_ 12012288 _BAR_ — _BAR_
Rozvaha k 31. prosinci 2003: 1407572773 _BAR_
2. bere na vědomí, že v roce 2003 bylo 98,98 % prostředků uvedených v rozpočtu Parlamentu využito s mírou zrušení 1,02% a že v předchozích letech bylo dosaženo velmi vysoké úrovně provádění rozpočtu;
3. připomíná však, (aniž by zpochybňoval ustálenou politiku Parlamentu, který dává přednost nákupu budov před jejich pronájmem), že tuto vysokou úroveň plnění je zčásti třeba připsat důsledné praxi "sběrného přenosu" trvající od roku 1992 za účelem převedení jakýchkoliv prostředků, které jsou na konci roku k dispozici, do rozpočtových položek na budovy a zejména na kapitálové platby předem, které mají snížit budoucí platby úroků;
4. uznává, že velká část programu Parlamentu na získávání majetku již byla splněna, naléhá však na rozpočtový orgán, aby zajistil optimální rozpočtovou předpověď, aby částky uvedené v návrhu rozpočtu odrážely požadavky Parlamentu, místo aby systematicky přeskupovaly částky na významné převody z nesouvisejících položek;
5. je toho názoru, že při vytváření rozpočtu v roce N-1 by se měly kapitálové splátky za budovy pokládat za samostatnou část rozpočtové strategie ve zvláštní rozpočtové položce;
6. je přesvědčen, že pověření schvalující úředníci by měli být vyzváni, aby ve svých výročních zprávách o činnosti vysvětlily důvody, proč jsou v jejich bodech rozpočtu k dispozici prostředky na účely "sběrného převodu";
7. bere na vědomí, že v roce 2003 Evropský parlament obdržel příjmy ve výši 98545334 EUR (2002: 67256006 EUR);
Prezentace a obsah účtů a doprovodné analýzy finančního hospodaření
8. bere na vědomí, že analýza rozpočtového řízení doprovázející účty za rok 2003 poskytuje užitečný přehled základních finančních operací za hodnocený rok a také stručné shrnutí zpráv o činnosti předkládaných generálními řediteli;
9. vítá zveřejnění zprávy o finančním a rozpočtovém řízení za rozpočtový rok 2003 na intranetových stránkách generálního ředitelství pro finance; vítá dále návrh generálního tajemníka vypracovat každoročně dokument, který by stručně, dostupně a přitažlivou formou poskytoval veřejnosti více informací o rozpočtovém řízení v Parlamentu [9];
Následné akce po usnesení o udělení absolutoria za rok 2002
10. vyjadřuje své poděkování generálnímu tajemníkovi za včasné poskytnutí zpráv požadovaných ve svém usnesení ze dne 21. dubna 2004 o udělení absolutoria za rok 2002, a to ještě před začátkem následujícího cyklu udělování absolutoria;
11. připomíná, že podle čl. 147 odst. 1 finančního nařízení musí orgány učinit všechna vhodná opatření, kterými budou reagovat na připomínky připojené k rozhodnutí Evropského parlamentu o absolutoriu; soudí, že tento příkaz musí platit i pro samotný Parlament a především pro jeho jednotlivé orgány;
12. zdůrazňuje svou oddanost zásadám dobré správy jak na politické, tak i na správní úrovni;
Provádění nového finančního nařízení
13. zdůrazňuje, že cílem velké část činnosti řízení Parlamentu v roce 2003 bylo přizpůsobit se novým požadavkům finančního nařízení, stanovit nové systémy, metodologie a pracovní metody, připravit školicí programy a vytvořit nové směry odpovědnosti; bere na vědomí, že Účetní dvůr chválil úspěšnost Parlamentu při zavádění nových systémů;
14. připomíná klíčové zásady finančních reforem provedených v roce 2003, kterými byly decentralizace a převzetí plné odpovědnosti schvalujícími odděleními na jedné straně a ukončení fungování centralizované finanční kontroly a vytvoření ústřední finanční služby a funkce interního auditora na druhé straně;
15. bere na vědomí, že se jeví, že počáteční zkušenost s přísným uplatňováním podmínek nového finančního nařízení v orgánu jako je Parlament, který spravuje pouze administrativní rozpočet, vedla v některých případech k příliš složitému systému a finančním oklikám;
16. má za to, že tento dojem ukazuje, že je zapotřebí další pokrok v rozvoji kontrolního rámce, který je založen na stanovení cílů, určení rizik při dosažení těchto cílů a vývoji kontrol, kterými se tato rizika řeší; doporučuje, aby orgány Parlamentu upozornily na jakékoli nedostatky v textu revize finančního nařízení a napravily je;
17. připomíná, že v prosinci 2002 Parlament přijal základní dokumenty nezbytné pro uplatňování nového finančního nařízení, včetně nových vnitřních předpisů pro plnění rozpočtu, tabulky pro služby interního auditu, schvalující úředníky a účetní, minimální normy pro interní kontrolu a specifický kodex profesionálních norem pro osoby odpovědné za ověřování ex ante, a přizpůsobil počítačový systém používaný k řízení rozpočtových příjmů a výdajů (FINORD) novým předpisům;
18. bere však na vědomí, že poznámka Účetního dvora o tom, že přestože schvalující úředníci nemohli vytvořit plně funkční kontrolní systémy od data vstupu finančního nařízení v platnost ( 1. ledna 2003), Parlament byl přesto schopen během roku 2003 začít plnit "minimální normy pro interní kontrolu" (MSIC) a zahájit fungování "ústřední finanční služby" a interního auditu [10];
19. upozorňuje — v reakci na kritiku Účetního dvora týkající se absence kontrol ex-post — na odpověď Parlamentu, že potřeba plně rozvinutého ověřování ex-post bude vyhodnocena na základě podrobnějšího vlastního vyhodnocení rizik a kontrol příslušnými schvalujícími úředníky [11];
20. bere se znepokojením na vědomí zjištění Účetního dvora o tom, že provádění některých interních kontrolních norem, včetně určení citlivých míst a hlášení o nedostatcích, bylo pouze v počátečním stadiu [12];
21. připomíná, že od přechodu na decentralizované finanční kontroly měla potřeba zajistit kontinuitu operací a přiměřený dohled nad fungováním kontrol ex-ante za následek značné zvýšení počtu zaměstnanců pověřených kontrolami ex-ante;
22. uznává na závěr, že přechod od vysoce centralizovaného přístupu na decentralizovaný přístup k postupům interní kontroly během krátké doby představoval hlavní úkol roku 2003; bere s uspokojením na vědomí, že jako menší orgán byl Parlament díky úsilí své správy jedním z mála, kteří úspěšně přijali potřebné náhradní texty včas, tak aby finanční nařízení mohlo vstoupit v platnost 1. ledna 2003;
Výroční zprávy o činnosti
23. zdůrazňuje, že rok 2003 byl prvním rozpočtovým rokem, za který měli generální ředitelé sestavit výroční zprávy o činnosti, a že tyto zprávy generální tajemník předal předsedovi a Výboru pro rozpočtovou kontrolu spolu s podepsaným prohlášením; bere na vědomí, že v tomto prohlášení generální tajemník poskytl odůvodněné ujištění, že rozpočet Parlamentu byl plněn v souladu se zásadami zdravého finančního hospodaření a že rámec provedených kontrol poskytuje dostatečné záruky z hlediska právnosti a řádnosti souvisejících operací;
24. bere na vědomí, že žádný z pověřených schvalujících úředníků nevyslovil v prohlášení výhrady, ale že dvě zprávy o činnosti obsahovaly výhrady vztahující se k:
i) nedostatku kvalifikovaných zaměstnanců v oblasti finančního řízení (GŘ pro informace) a
ii) potřebě změn předpisů, které by určité aspekty příspěvků poslanců uvedly v soulad s finančním nařízením, a k potřebě vyřešení statutu financování politických skupin (GŘ pro finance);
25. bere dále na vědomí, že generální tajemník ve svém prohlášení uznává, že zprávy, které doposud obdržel (tj. do 16. března 2004) od interního auditora k jeho revizi rámce interní kontroly, uváděly, že zde byly určité nedostatky, které bude třeba v krátké době vyřešit;
26. bere s uspokojením na vědomí, že prohlášení generálního tajemníka doprovází podrobný plán činnosti zaměřený na nápravu nedostatků nalezených ve zprávách o činnosti;
27. žádá generálního tajemníka, aby podal Výboru pro rozpočtovou kontrolu zprávu, jež by byla součástí činnosti následující po tomto usnesení, o pokroku dosaženém při provádění opatření stanovených v plánu činnosti připojeném k jeho prohlášení týkajícího se rozpočtovému roku 2003;
28. poznamenává, že různé zprávy o činnosti se značně liší co do rozsahu, délky, formy a míry, ve které jsou zahrnuty informace z jednotlivých složek; vyzývá generálního tajemníka, aby v budoucnu harmonizoval prezentaci a strukturu zpráv o činnosti, aby zajišťovaly lepší možnost srovnání jednotlivých generálních ředitelství, jak to navrhuje Účetní dvůr v odstavci 9.16 své výroční zprávy za rok 2003; bere však na vědomí, že problém s náborem dostatečně kvalifikovaných zaměstnanců je téma, které je několika zprávám společné;
29. bere na vědomí poznámku Účetního dvora v odstavci 9.16 jeho výroční zprávy za rok 2003, že výroční zprávy o činnosti by měly poskytovat podrobnější informace o výsledcích provedených kontrol;
30. na základě zpráv o činnosti za rok 2003 připomíná, že pro lepší srozumitelnost skutečné hodnoty podepsaných prohlášení schvalujících úředníků by bylo v budoucnosti žádoucí přijmout normalizovaný formát, který by jasně rozlišoval mezi záležitostmi vyžadujícími "pozornost" generálního tajemníka (nezpochybňujícími jeho prohlášení o věrohodnosti) a jinými, závažnějšími záležitostmi opravňujícími k "výhradám";
Interní audit
31. připomíná, že výroční zpráva interního auditora a prohlášení a zprávy o činnosti, které předložil generální tajemník a generální ředitelé, tvoří hlavní součást vyhodnocení Účetního dvora i Parlamentu při udělování absolutoria;
32. připomíná, že pojetí vnitřní kontroly by od nynějška mělo poskytnout přiměřené zajištění klíčových kontrolních cílů, kterými je:
- dodržování příslušných právních předpisů, nařízení a rozhodnutí,
- snaha o hospodárnost, účinnost a efektivitu operací,
- určování a řízení rizik,
- předcházení podvodům a chybám a jejich odhalování,
- vedení kvalitních účetních záznamů a záznamů o důležitých údajích;
33. je toho názoru, že v následujících oblastech, které byly výsledkem revize interního kontrolního rámce v roce 2003 by měla dát správa přednost provádění doporučení interního auditora:
- potřeba zajistit přiměřený počet a kvalifikaci zaměstnanců, kteří odpovídají za přijímání závazků a za kontroly ex-ante,
- zvláštní důraz by měl být kladen na školení zaměstnanců ve všech službách, kteří mají odpovědnost za finanční řízení a kontrolu,
- plánování činnosti a řízení rizik,
- nástroje sledování a podávání zpráv,
- určení jednotného ústředního kontaktu, na který by se schvalovací útvary mohly podle potřeby obrátit s žádostí o radu a stanovisko, zejména ve věci veřejných zakázek,
- dokumentace vnitřní kontroly a řídících postupů vedená všemi odděleními a informace o nich pro zaměstnance,
- opatření zaměřená na zajištění dodržování předpisů, kterými se řídí veřejné zakázky a granty,
- kodex chování pro přizvání externích konzultantů a zlepšení definice smluvních úkolů,
- sestavení seznamu citlivých míst (např. úředníci, kteří těsně spolupracují s dodavateli) spolu s přesnými pokyny pro definici a určení těchto funkcí,
- služby Parlamentu by měly centrálně vypracovat modelové smlouvy obsahující garance pro právní a finanční postavení Parlamentu a pravidelně je aktualizovat pro použití při transakcích s dodavateli;
Správní a regulační rámec
34. znovu potvrzuje názor vyjádřený ve svém usnesení ze dne 8. dubna 2003 [13] a ze dne 21. dubna 2004, že "rozsah postupu udělení absolutoria by měl zahrnovat nejenom řídící činnost generálního tajemníka Parlamentu a správy, ale také rozhodnutí přijatá jeho vedoucími orgány, tj. předsedou, předsednictvem a Konferencí předsedů";
35. pověřuje své předsednictvo a příslušné výbory, aby reagovaly na požadavek formulovaný v odstavcích 16 a 17 usnesení ze dne 21. dubna 2004, aby byly předloženy návrhy na přesného stanovení praktického významu politické odpovědnosti, kterou mají členové vedoucích orgánů Parlamentu z hlediska vykonávání pravomocí a přijímání rozhodnutí s významnými finančními důsledky;
36. připomíná odstavce 11 až 17 usnesení ze dne 21. dubna 2004 týkající se odpovědnosti vedoucích orgánů Parlamentu; upozorňuje dále, že se jedná o první zprávu o udělení absolutoria podle nového jednacího řádu, která bude určena jeho politickému a nikoliv pouhému správnímu orgánu; je rozhodnut v budoucnu zlepšit komunikaci a dialog mezi Výborem pro rozpočtovou kontrolu a členy předsednictva a kvestory;
37. upozorňuje na to, že finanční řízení Parlamentu je nyní kontrolováno vzrůstajícím počtem kontrolních orgánů, postupů a mechanismů, včetně zprávy o udělení absolutoria EP, zpráv předložených správou, které na ni reagují, ročního rozpočtového postupu, výročních zpráv a zpráv o sektorech, které předkládá interní auditor, komise pro audit, Účetní dvůr, Komise pro finanční nesrovnalosti, zpráv, které podává OLAF (Evropský úřad pro boj proti podvodům) a zpráv o činnosti generálních ředitelství, s rizikem, že se budou překrývat a opakovat;
38. táže se, zda stupeň kontroly a složitost současného kontrolního aparátu jsou zcela přiměřené závěru Účetního dvora, že celkové riziko v oblasti administrativních výdajů je nízké [14];
39. je toho názoru, že ve vhodnou dobu by mohlo být na místě provést konsolidaci a úpravy kontrolních postupů; žádá generálního tajemníka, aby předložil zprávu o možných způsobech syntézy všech nejrůznějších údajů v oblasti kontroly, tak aby bylo možno učinit jasné závěry;
40. vyzývá generálního tajemníka, aby zajistil zavedení komplexního přístupu k řízení a analýze rizik a tím zajistil řádnou finanční a úřední správu;
Politické skupiny (přezkum účtů a postupů — rozpočtová položka 3701)
41. připomíná, že podle odstavce 2.7.3 předpisů [15], kterými se řídí rozpočtová položka 3701 se má předsednictvo a Výbor pro rozpočtovou kontrolu zabývat ročními účetními závěrkami politických skupin po auditu v souladu s pravomocemi, které jim uděluje jednací řád;
42. opětovně zdůrazňuje, že politické skupiny mají vlastní odpovědnost za správu a využití svých kvót přidělených z rozpočtu Parlamentu a že se působnost interního auditu Parlamentu se nevztahuje na podmínky, za kterých se využívají prostředky podle položky rozpočtu 3701 (přibližně 3 % celkového rozpočtu Parlamentu);
43. bere na vědomí problémy, kterým Parlament čelil při uplatňování některých nových ustanovení finančního nařízení na rozpočet, který je v podstatě administrativní, a že tyto problémy se obdobně odrážejí na úrovni politických skupin; uznává však, že byly vyvinuty snahy o co největší přiblížení předpisů pro položku 3701 požadavkům finančního nařízení;
44. bere na vědomí, že politické skupiny a správa vytvořily pracovní skupinu pro přezkoumání specifického statutu rozpočtu politických skupin s ohledem na ustanovení finančního nařízení a prováděcích pravidel; nabádá je, aby toto fórum pravidelně v případě potřeby využívaly ke kontaktům se správou, aby držely krok s finanční a účetní reformou;
45. vítá rozhodnutí politických skupin zveřejnit své vnitřní finanční předpisy na webové stránce Parlamentu a naléhá na brzké provedení tohoto kroku; vyzývá předsednictvo, aby nalezlo způsob, jak by mohly být zprávy a účty nezařazených poslanců podrobovány transparentní kontrole srovnatelné s postupem, který uplatňují politické skupiny;
46. bere na vědomí, že v roce 2003 byly prostředky v rozpočtové položce 3701 přiděleny na základě rozhodnutí předsednictva ze dne 10. února 2003 takto:
(v EUR) _BAR_
Celkem k dispozici _BAR_ 37948000 _BAR_
Nezařazení poslanci _BAR_ 1224035 _BAR_
Částka pro skupiny _BAR_ 36723965 _BAR_
Skupina _BAR_ Počet poslanců _BAR_ Celkem přiděleno 1.1. 2003 _BAR_ Převedeno z roku 2002 _BAR_ Výdaje v roce 2003 _BAR_ Míra využití % _BAR_ Převedeno do roku 2004 _BAR_
PPE _BAR_ 232 _BAR_ 13966693 _BAR_ 4775841 _BAR_ 16245714 _BAR_ 116,32 _BAR_ 2726654 _BAR_
PSE _BAR_ 175 _BAR_ 10666548 _BAR_ 4573736 _BAR_ 12540087 _BAR_ 117,56 _BAR_ 3154599 _BAR_
ELDR _BAR_ 54 _BAR_ 3348157 _BAR_ 1079435 _BAR_ 3354625 _BAR_ 100,19 _BAR_ 1088560 _BAR_
Verts/ALE _BAR_ 45 _BAR_ 2881352 _BAR_ 952607 _BAR_ 2945673 _BAR_ 102,23 _BAR_ 980067 _BAR_
GUE/NGL _BAR_ 50 _BAR_ 3234999 _BAR_ 1081653 _BAR_ 3583515 _BAR_ 110,77 _BAR_ 1093911 _BAR_
UEN _BAR_ 22 _BAR_ 1443719 _BAR_ 383067 _BAR_ 1459137 _BAR_ 101,07 _BAR_ 369109 _BAR_
EDD _BAR_ 17 _BAR_ 1182497 _BAR_ 465517 _BAR_ 1225090 _BAR_ 103,60 _BAR_ 533015 _BAR_
Celkem _BAR_ 595 _BAR_ 36723965 _BAR_ 13311856 _BAR_ 41353841 _BAR_ 112,61 _BAR_ 9945915 _BAR_
47. bere na vědomí návrh generálního tajemníka nejdříve připravit standardní šablony pro jmenovací dopisy externích auditorů skupin a potom pro dopis od předsedy skupiny, který bude přiložen k závěrce každé skupiny a bude obsahovat dodatečné informace, které by mohly mít formu standardizované výroční zprávy o činnosti vztahující se k plnění rozpočtu skupiny ve zkoumaném rozpočtovém roce [16]; vyzývá předsednictvo, aby vzalo tyto návrhy v úvahu při příští revizi předpisů pro používání prostředků z bodu rozpočtu 3701;
Příspěvky poslancům
48. připomíná, že do doby, než bude přijat společný statut poslanců Evropského parlamentu, všichni poslanci dostávají:
- základní plat vyplácený národními parlamenty nebo vládami ve stejné výši, jako je plat poslanců národních parlamentů, který podléhá daňovým předpisům dané země,
- příspěvky, které vyplácí přímo Evropský parlament na základě pravidel schválených kvestory a předsednictvem, a které pokrývají náklady vynaložené při výkonu parlamentních povinností;
49. upozorňuje na zvýšení rozdílu mezi platy po rozšíření a na naléhavou potřebu nalézt řešení, které zajistí rovné zacházení se všemi poslanci EP a bude respektovat jejich vnitrostátní právní předpisy a ustanovení;
50. podporuje v tomto ohledu iniciativu současného předsednictva Evropské unie pro dosažení dohody o statutu poslanců zavádějícím jednotné odměňování poslanců Evropského parlamentu;
51. bere na vědomí úmysl předsednictva Parlamentu pokračovat v kontaktech s Radou s cílem dohodnout se na podmínkách společného statutu poslanců; naléhá na všechny strany, aby tuto záležitost co nejdříve uzavřely, v zájmu ukončení spekulací a nejistoty kolem odměn v Parlamentu;
52. vyslovuje politování nad tím, že od poslední zprávy o udělení absolutoria bylo dosaženo tak malého pokroku v oblasti přehodnocení a reformy systému příspěvků poslancům; připomíná dřívější rozhodnutí předsednictva ze dne 28. května 2003, které se touto věcí částečně zabývalo, ale bylo spojeno s přijetím společného statutu poslanců; je přesvědčen, že i v případě, kdy společný statut neexistuje, by mělo být možné vytvořit systém, který je jasný, transparentní a spravedlivý;
53. zastává názor, že poslanci, kteří dobrovolně vracejí správě příspěvky nebo jejich část, která odpovídá přebytku nad skutečně vynaložené výdaje, anebo chtějí, aby jim byly hrazeny pouze skutečné výdaje, například na cestovné, by tak měli činit na základě ustanovení, která jsou jasně stanovena v pravidlech pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům;
Příspěvek na všeobecné výdaje
54. žádá kvestory, aby přezkoumali obecná pravidla pro vyplácení příspěvků s cílem zjistit, zda je nutná jejich změna, aby se maximálně využívaly možnosti nové výpočetní techniky;
Asistenční příspěvek
55. bere na vědomí, že dne 13. prosince 2004 předsednictvo přijalo změny v předpisech [17] upravujících asistenční příspěvek, které mají mimo jiné zajistit větší konzistenci mezi předpisy a požadavky finančního nařízení;
56. poukazuje na to, že článek 79 finančního nařízení a články 98 a 104 prováděcích pravidel [18] o validaci výdajů vyžadují, aby schvalující úředník nárok věřitele ověřil na základě podpůrných dokladů; připomíná správě, že je třeba trvat na předkládání faktur nebo výkazů o odměnách jako podmínce úhrad v rámci smluv o poskytování služeb (čl. 14 odst. 6 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům);
57. vyzývá předsednictvo, aby se zřetelem na výsledky prací parlamentní pracovní skupiny navrhlo úpravy, které by transparentněji upravovaly užívání asistenčního příspěvku poslanci; zdůrazňuje však, že je přitom nutno respektovat základy volnosti při uzavírání smluv;
58. lituje toho, že rozhodnutím předsednictva ze dne 13. prosince 2004 se mění obsah čl. 14 odst. 5 a odst. 7 bodu d) pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům (stanovený rozhodnutím předsednictva ze dne 9. února 2004) tak, že ustanovení o povinnostech sociálního zabezpečení a smluvních povinnostech asistentů a osob pracujících na základě smluv o poskytování služeb jsou opět málo jasná; vyzývá předsednictvo, aby znění přijaté dne 13. prosince 2004 přezkoumalo;
Cestovné
59. připomíná, že dne 28. května 2003 předsednictvo přijalo návrh souboru nových pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům, podle kterého se náhrada cestovného provádí na základě skutečných výdajů, je však podmíněn vstupem statutu poslanců v platnost;
60. připomíná, že na některých trasách bývají vlivem nedostatku konkurenceschopných leteckých společností na trase skutečné výdaje vyšší než správou stanovené stropy, a trvá na tom, že za těchto okolností musí být propláceny skutečné výdaje;
Dobrovolné důchodové připojištění
61. bere na vědomí, že podle nejnovějšího revidovaného pojistně matematického ocenění ze dne 31. prosince 2003 budoucí pasiva fondu k tomuto dni přesahují jeho současná aktiva o 41795982 EUR a že pojistně matematická úroveň financování byla na konci roku 2003 76,4 % [19];
62. připomíná názor Účetního dvora, že by v systému měla být vytvořena jasná pravidla, která by definovala závazky a odpovědnost Evropského parlamentu a poslanců v systému pojištění, jestliže by v budoucnu pojistně matematické vyhodnocení ukazovalo deficit [20]; domnívá se, že je nezbytné přesně vyjasnit odpovědnost Parlamentu vůči budoucím finančním závazkům souvisejícím s důchodovým fondem; domnívá se dále, že příspěvky poslanců do fondu by měly být odečítány z osobních zdrojů, a nikoli ze systému parlamentních příspěvků;
63. bere na vědomí odpověď správy, že předsednictvu budou předloženy návrhy s cílem definovat příslušné pravomoci a odpovědnosti Parlamentu a neziskového sdružení založeného podle lucemburských právních předpisů a spravovaného voleným výkonným výborem [21];
64. bere dále na vědomí, že na základě výsledků pojistně matematického ocenění, které bude provedeno na začátku roku 2005, bude známa úroveň financování potřebná pro fond; nicméně má za to, že by hned po schválení statutu poslanců měl být vytvořen samostatný důchodový nástroj stejný pro všechny poslance a že by od toho data měly být zastaveny veškeré příspěvky do dobrovolných důchodových fondů z rozpočtu Parlamentu;
65. vyjadřuje své znepokojení nad názorem, který zastává Účetní dvůr, že pokud by měl současný systém pokračovat, je třeba co nejdříve vytvořit dostatečný právní základ (jiný než rozhodnutí předsednictva) a finanční příspěvky Parlamentu do dobrovolného důchodového systému by měly být založeny na aktu sekundární legislativy přijatém v souladu s čl. 190 odst. 5 Smlouvy [22];
Zadávání veřejných zakázek
66. připomíná, že finanční nařízení a prováděcí předpisy, které vstoupily v platnost dne 1. ledna 2003 změnily postupy pro plánování, zveřejňování a přidělování smluv, které se týkají veřejných zakázek a zrušily rovněž konzultace s CCAM (poradní výbor pro nákupy a smlouvy), které byly povinné pro smlouvy v hodnotě nad 50000 EUR;
67. bere na vědomí, že schvalující úředníci Parlamentu mohou místo CCAM konzultovat s poradní skupinou pro zadávání veřejných zakázek, která operuje mezi službami (odděleními); bere dále na vědomí, že náhradou za výroční zprávu CCAM o smluvní činnosti generální tajemník v reakci na dřívější usnesení o udělení absolutoria sestavil zprávu založenou na údajích poskytnutých schvalujícími úředníky, které obsahovaly tyto informace o smlouvách uzavřených v roce 2003:
Typ smlouvy _BAR_ Počet _BAR_ Podíl v procentech _BAR_ Částka v EUR _BAR_ Podíl v procentech _BAR_
Služby _BAR_ 118 _BAR_ 53 % _BAR_ 304647212 _BAR_ 65 % _BAR_
Dodávky _BAR_ 57 _BAR_ 25% _BAR_ 11810813 _BAR_ 2 % _BAR_
Stavební práce _BAR_ 41 _BAR_ 18% _BAR_ 21502447 _BAR_ 5 % _BAR_
Budovy _BAR_ 8 _BAR_ 4% _BAR_ 131531314 _BAR_ 28 % _BAR_
Celkem _BAR_ 224 _BAR_ 100 % _BAR_ 469491786 _BAR_ 100 % _BAR_
Typ postupu _BAR_ Počet _BAR_ Podíl v procentech _BAR_ Částka v EUR _BAR_ Podíl v procentech _BAR_ Průměrná částka _BAR_
Otevřené _BAR_ 70 _BAR_ 32 % _BAR_ 312467812 _BAR_ 92 % _BAR_ 4463826 _BAR_
Omezené _BAR_ 78 _BAR_ 36 % _BAR_ 5856513 _BAR_ 2 % _BAR_ 75084 _BAR_
Vyjednávací _BAR_ 68 _BAR_ 32 % _BAR_ 19636147 _BAR_ 6 % _BAR_ 288767 _BAR_
Celkem _BAR_ 216 _BAR_ 100 % _BAR_ 337960472 _BAR_ 100 % _BAR_ 1564632 _BAR_
68. vítá zjištění, že značná část smluv byla v roce 2003 uzavřena po vyhlášení otevřeného nabídkového řízení;
69. bere na vědomí, že interní auditor provádí audit celého orgánu z hlediska postupu zadávání veřejných zakázek a očekává se, že závěrečná zpráva o tomto auditu bude vydána v první polovině roku 2005; pověřuje generálního tajemníka, aby po dokončení postupu vnitřní konzultace řádně informoval Výbor pro rozpočtovou kontrolu o obsahu zprávy;
70. vyslovuje podporu správě a jejím snahám vytvořit databázi smluv podle článku 95 finančního nařízení, která by podle zprávy generálního tajemníka [23] měla být funkční na konci roku 2005;
71. bere s uspokojením na vědomí, že v roce 2003, ve srovnání s odpovídajícími údaji za rok 2002, podstatně klesl počet a hodnota vyjednávacích procesů v případě smluv v hodnotě nad 50000 EUR;
72. bere na vědomí znepokojení správy v těchto oblastech:
- hranice 1050 EUR pro otevřené zakázky (smlouvy s nízkou hodnotou) představující nepřiměřenou zátěž z hlediska řízení,
- elektronické zadávání veřejných zakázek (výměna informací týkajících se výběrových řízení elektronickými prostředky) do termínu stanoveného směrnicí 2004/18/ES [24] s ohledem na potřebu zaručit bezpečnost, důvěrnost a celistvost elektronických údajů;
73. očekává, že příslušné výbory vezmou tyto záležitosti v případě potřeby v potaz navržením změn v rámci nadcházející revize finančního nařízení, jeho prováděcích předpisů a vnitřních předpisů Parlamentu pro plnění jeho rozpočtu;
Budovy
74. bere na vědomí, že dlouhotrvající spor mezi Parlamentem a francouzskými úřady týkající se konečné kupní ceny budovy LOW ve Štrasburku byl na konci roku 2003 vyřešen a obchod byl v roce 2004 uzavřen;
75. připomíná, že ze skutečnosti, že Parlament nemá pouze jediné pracovní místo, vyplývají pro jeho rozpočet značné dodatečné náklady; poukazuje na to, že náklady na zasedání Evropského parlamentu ve třech zemích se odhadují na více než 200 milionů EUR ročně;
Případ týkající se pokladny poslanců
76. bere na vědomí, že byl zahájen postup uvedený v článku 22 služebního řádu s cílem definovat odpovědnosti v souvislosti s rozdílem ve výši 4136125 BEF mezi stavem v hotovosti a mezi odpovídajícími účty, který vznikl v roce 1982 [25]; bere na vědomí, že disciplinární komise se poprvé sešla dne 17. března 2003 a dokončila nyní svou práci a dala pokyn generálnímu tajemníkovi, aby informoval příslušný výbor o dalším vývoji;
Životní prostředí
77. vyjadřuje své uspokojení nad tím, že komplexní přezkoumání vnitřní politiky Parlamentu v oblasti životního prostředí, provedené konzultantem specializovaným na enviromentální řízení (EMAS), bude v brzké době předloženo předsednictvu s konečným cílem zavést v rámci Parlamentu systém enviromentálního řízení prostředí [26]; pověřuje generálního tajemníka, aby po projednání v předsednictvu zveřejnil zprávu konzultanta na webových stránkách Parlamentu;
78. konstatuje, že mnoho úředních dokumentů se poslancům nadále distribuuje v podobě mnohačetných papírových kopií, přestože jsou k dispozici on-line; vyzývá kolegium kvestorů, aby nalezlo ekologickou rovnováhu při poskytování dokumentů v podobě papírových kopií;
79. vyzývá k zavedení systému elektronického podpisu, prostřednictvím kterého může být podpis poslance připojen k dokumentům jako jsou pozměňovací návrhy či interpelace, aniž by bylo nutné je převádět do papírové podoby;
80. naléhavě vyzývá předsednictvo, aby přijalo veškerá nezbytná opatření ke zrychlení přijímání pracovníků jazykových služeb, aby bylo zajištěno právo všech poslanců vystupovat ve svém mateřském jazyce tím, že bude zabezpečeno tlumočení z a do jejich jazyků;
81. připomíná, že ve svém rozhodnutí ze dne 23. ledna 2004 o stížnosti č. 260/2003 Evropský veřejný ochránce práv shledal případ nesprávného úředního postupu Evropského parlamentu, který nebyl schopen přijmout příslušná opatření na podporu dodržování vnitřních předpisů o kouření;
82. bere na vědomí, že ačkoliv předsednictvo dne 13. července 2004 přijalo revidované předpisy o kouření, nebyly prováděny a vymáhány v plném rozsahu, čímž Parlament riskuje, že Evropský veřejný ochránce práv opět dospěje k nálezu v neprospěch Evropskému parlamentu; vyzývá předsednictvo, aby přijalo naléhavá opatření ke snížení úrovně kouře v prostorách Parlamentu a na ochranu zdraví všech uživatelů jeho budov;
83. zdůrazňuje, že je zákonnou povinností všech zaměstnavatelů zajistit zaměstnancům bezpečné a zdravé pracovní prostředí; bere na vědomí, že výjimka v předpisech předsednictva [27] povolující kouření v kancelářích má za výsledek nepřijatelnou úroveň znečištění způsobeného tabákovým kouřem v budovách a na chodbách, kde jsou kanceláře, s průvodními riziky pro zdraví uživatelů těchto budov; bere na vědomí, že budovy Parlamentu ve třech pracovních místech podléhají vnitrostátním ustanovením týkajícím se zdraví a bezpečnosti; naléhá na kolegium kvestorů, aby určilo zřetelně vymezené a dobře větrané místo pro kuřáky a omezilo tak obtěžování nekuřáků;
84. pověřuje generálního tajemníka, aby provedl průzkum postoje zaměstnanců ve všech třech pracovních místech, aby zjistil, zda by si většina zaměstnanců Parlamentu přála zavést zákaz kouření ve všech částech budov, kde se nacházejí kanceláře zaměstnanců Parlamentu, před termínem stanoveným na rok 2007;
85. bere na vědomí informaci o proveditelnosti návrhu vybavit jednací sály Parlamentu a místnosti pro schůze výborů bezdrátovou technologií pro počítače a dalším souvisejícím zařízením, kterou předložil generální tajemník [28]; bere na vědomí varování ve sdělení generálního tajemníka týkající se potenciálního zdravotního rizika, jestliže úroveň elektromagnetického záření vytvářeného bezdrátovým přenosem přesáhne určité limity; žádá o další zprávu o zdravotních aspektech bezdrátové technologie do 1. července 2005.
86. vítá informaci, že od dubna a května 2005 bude ve všech kancelářích poslanců k dispozici další přístup na internet, čímž by se výrazně zmírnil problém přístupu přes počítače Mac; nicméně zdůrazňuje, že je třeba učinit více pro to, aby se na parlamentní intranet mohli přihlašovat uživatelé jiných známých systémů;
87. vyzývá k pravidelné důkladné bezpečnostní analýze počítačových systémů, sítí, spojení, technického a programového vybavení Evropského parlamentu, která zaručí bezpečnost "elektronického prostředí" Parlamentu.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[6] Úř. věst. L 330, 4.
11.2004, s. 160.
[7] Finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977.
[8] Finanční nařízení ze dne 25. června 2002.
[9] Odpověď generálního tajemníka na odstavec 9 usnesení Parlamentu ze dne 21. 4. 2004.
[10] Zpráva EÚD za rok 2003, odstavce 9.7 a 9.8.
[11] Odpověď na odstavec 9.9 zprávy EÚD za rok 2003.
[12] Zpráva EÚD za rok 2003, odstavec 9.8.
[13] Úř. věst.
L 148, 16.6.2003, s. 62.
[14] Zpráva Evropského účetního dvora za rok 2003, odstavec 9.6.
[15] Rozhodnutí předsednictva ze dne 30. června 2003.
[16] Odpověď generálního tajemníka na odstavec 42 usnesení Parlamentu ze dne 21. dubna 2004.
[17] Články 14 až 16 Pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům (PE 113116).
[18] Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 (Úř. věst. L 357, 31. 12. 2002, s. 1).
[19] Zdroj: ASBL penzijní fond — výroční zpráva a účetní závěrka za rok 2003.
[20] Zpráva EÚD za rok 2002, odstavec 9.20 a stanovisko č. 5/99, odstavec 22.
[21] Zpráva EÚD za rok 2003, tabulka 9.3.
[22] Zpráva EÚD za rok 2002, odstavce 9.17 a 9.18.
[23] Zpráva generálního tajemníka o smlouvách uzavřených v roce 2003.
[24] Úř. věst.
L 134, 30.4.2004, s. 114.
[25] Zdroj: otázka 40, dotazník PE 338137.
[26] Odpověď generálního tajemníka na odstavec 69 usnesení Parlamentu ze dne 21.4.2004.
[27] Rozhodnutí předsednictva ze dne 13.7.2004.
[28] Zdroj: dopis ze dne 21.8.2003 jako odpověď na odstavec 22 usnesení o rozpočtu Parlamentu ze dne 14.5.2003.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl II — Rada (C6-0016/2005 — 2004/2042(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a rozvahu na rozpočtový rok 2003 (C6-0016/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 a odpovědi orgánů [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na zprávu Rady o interním auditu za rok 2003,
- s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 275 a 276 Smlouvy o ES,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č.1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 50, čl. 86 odst. 4 a články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0066/2005),
1. vítá zavedení zvláštního oddílu pro Radu v rámci zprávy Účetního dvora za rozpočtový rok 2003; bere na vědomí shrnutí interních auditů provedených v průběhu roku 2003, které vypracovala Rada; vítá širší výměnu informací mezi Radou a Parlamentem prostřednictvím neformálního dialogu, který proběhl mezi oběma orgány jako součást postupu udělování absolutoria; dochází k závěru, že tyto prvky napomohly lepší průhlednosti s ohledem na udělováním absolutoria Radě za provedení jejího rozpočtu;
2. bere na vědomí záměr Rady poskytnout příslušnou dokumentaci a dokončit do konce roku 2004 nesplněné úkoly, které jsou nezbytné pro splnění požadavků nového finančního nařízení, jak je uvedeno ve výroční zprávě Účetního dvora a žádá Radu, aby předložila Evropskému parlamentu výčet problémů, které se vyskytly při uplatňování nového finančního nařízení;
3. bere na vědomí připomínky Účetního dvora, že Rada využívala právních služeb bez výběrového řízení, přestože smluvní částka přesahuje hranici, nad kterou je povinnost konat výběrové řízení; bere na vědomí, že Rada plně akceptuje tuto připomínku a zahájila výběrové řízení, s cílem uzavřít rámcovou smlouvou pro tento typ právních služeb; zdůrazňuje důležitost dodržování pravidel o zadávání zakázek stanovených ve finančním nařízení;
4. žádá Radu, aby poskytla orgánu příslušnému k udělení absolutoria výroční zprávu o činnosti uvedenou v čl. 60 odst. 7 finančního nařízení ze dne 25. června 2002, jak to učinily všechny ostatní orgány, včetně Evropského parlamentu;
5. zjišťuje, že větší přehlednost v souvislosti s výdaji na společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (SZBP) a řízením SZBP Radou by zajistila lepší průhlednost; zejména vyzývá Radu, aby stanovila náklady na přípravu SZBP v rámci svého rozpočtu, jak doporučil Účetní dvůr ve své zvláštní zprávě č. 13/2001; zdůrazňuje potřebu vyjasnit roli Komise při provádění SZBP, jak doporučil Účetní dvůr ve své zvláštní zprávě č. 13/2001; doporučuje, aby byly do nové interinstitucionální dohody o rozpočtu zaneseny jasné operační zásady a ujednání v souvislosti s rolí Komise při provádění SZBP;
6. vyjadřuje politování nad tím, že v důsledku časového omezení není schopen věnovat doporučení Rady k udělení absolutoria pozornost, kterou si zaslouží a žádá Komisi, aby předložila tento návrh změny čl. 145 odst. 1 finančního nařízení a Radu, aby jej přijala:
"Evropský parlament na doporučení Rady, která rozhoduje kvalifikovanou většinou udělí do 30. června roku n + 2 Komisi absolutorium za provedení rozpočtu za rok n".
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl IV — Soudní dvůr (C6-0017/2005 — 2004/2043(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a rozvahu na rozpočtový rok 2003 (C6-0017/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 a odpovědi orgánů [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 275 a 276 Smlouvy o ES,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č.1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 50, čl. 86 odst. 4 a články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0066/2005),
Výroční zpráva Evropského účetního dvora
1. bere na vědomí, že Evropský soudní dvůr (ESD) spravoval rozpočet ve výši 150599614 EUR, přičemž 99,34 % (149598960,09 EUR) bylo ve formě závazků a 93,32 % (146842346,23 EUR) bylo vynaloženo do 31. prosince 2003;
2. vítá skutečnost, že Účetní dvůr poprvé hodnotil prostředí kontroly v každém orgánu zvlášť a zveřejnil své připomínky ve zvláštním oddíle;
3. bere na vědomí, že některé obzvlášť důležité požadavky (minimální standardy kontroly, listina popisující úkoly a povinnosti účastníků finančních operací, oblast působnosti interního auditora) finančního nařízení nebyly v roce 2003 dodrženy v plném rozsahu;
4. uznává v tomto ohledu, že ESD nicméně přijal nová vnitřní pravidla v lednu 2003 a že dal přednost navržení podrobných opatření a listin popisujících úkoly účastníků finančních operací a povinnosti až na základě získaných zkušeností s operacemi v rámci nového systému; dokumentace požadovaná Účetním dvorem byla přijata v březnu roku 2004;
5. je znepokojen prohlášením ESD, že "... pro uplatnění nových opatření měl orgán k dispozici pouze velice omezený počet pracovníků s širokou znalostí finančních systémů a zkušenostmi v této oblasti";
6. je také znepokojen tím, že interní auditor nemohl plnit svůj pracovní plán v roce 2003 v důsledku nedostatku pracovních sil; vítá skutečnost, že ESD je připraven předat kopii pracovního plánu interního auditora na rok 2004; vyzývá ESD, aby dal neprodleně a v rámci přidělených rozpočtových prostředků do pořádku tento nedostatek pracovníků; má za to, že schopnost provádět vnitřní audit představuje přirozenou a povinnou složku jakéhokoli řádného správního systému;
7. bere s ohledem na připomínky Účetního dvora na vědomí, že ESD od sebe oddělil funkci ověřování a funkci auditu;
8. bere na vědomí, že ESD vyjednal nákup mnohonásobné licence pro využití softwaru v užším výběru, aniž by předtím zveřejnil oznámení o výběrovém řízení, a porušil tak platné právní předpisy; ESD připustil pochybení;
Následné kroky po udělení absolutoria za rok 2002
9. zůstává nadále zhrozen rostoucím množstvím neuzavřených případů v průběhu roku 2003, přestože prvotní údaje roku 2004 ukazují v případě ESD na mírné zlepšení [6]:
Evropský soudní dvůr: _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_
uzavřené případy _BAR_ 526 _BAR_ 434 _BAR_ 513 _BAR_ 494 _BAR_ 665 _BAR_
nové případy _BAR_ 503 _BAR_ 504 _BAR_ 477 _BAR_ 561 _BAR_ 531 _BAR_
neuzavřené případy _BAR_ 873 _BAR_ 943 _BAR_ 907 _BAR_ 974 _BAR_ 840 _BAR_
jednalo se především o oblasti: životní prostředí, ochrana spotřebitele, zemědělství, sbližování právních předpisů, sociální politika a daně; projednání případů trvalo v průměru dva roky; _BAR_
Soud prvního stupně _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_
uzavřené případy _BAR_ 344 _BAR_ 340 _BAR_ 331 _BAR_ 339 _BAR_ 361 _BAR_
nové případy _BAR_ 398 _BAR_ 345 _BAR_ 411 _BAR_ 466 _BAR_ 536 _BAR_
neuzavřené případy _BAR_ 786 _BAR_ 792 _BAR_ 872 _BAR_ 999 _BAR_ 1174 _BAR_
jednalo se především o oblasti: žaloby na neplatnost, spory se zaměstnavatelem a ochrana duševního vlastnictví; řešení případů trvalo v průměru rok a půl; _BAR_
vítá tato zlepšení:
- vynášení rozsudku menšími senáty,
- méně stanovisek přednesených generálními advokáty,
- vytvoření Evropského tribunálu pro státní službu (26 % případů Soudu prvního stupně),
- zjednodušení zpráv pro slyšení navržená soudci — zpravodaji,
očekává, že si ESD stanoví cíle dosažitelného výkonu a vypracuje akční plány, které mu umožní splnění těchto cílů, aby se v průběhu dalších let zkrátila doba, která je nezbytná k uzavření nedořešených případů;
10. učiní tento aspekt jedním ze stěžejních prvků při postupu udělování absolutoria za rok 2004;
11. vítá opatření, která ESD přijal v souvislosti s využíváním služebních vozů pro soudce, jak je stanoveno ve správním rozhodnutí ze dne 31. března 2004; uznává, že nová ustanovení jsou průhledná a představují zlepšení situace; bere na vědomí, že se zřetelem na snížení administrativního břemene Soud též hradí náklady na 15000 km nad limit stanovený pro cesty povolené na základě cestovního příkazu, a že použití vozidla ke služebním účelům se zaznamenává v knize jízd;
12. bere na vědomí, že, článek 6 výše uvedeného rozhodnutí stanoví, že tam, kde soudci využívají svá služební vozidla k jiným služebním cestám než k těm, o nichž hovoří článek 5 (tj. k cestám za účelem plnění služebních povinností na základě cestovního příkazu nebo standardní sazby 15000 km/rok), odpovídají za veškeré s tím spojené výdaje (mýtné, pohonné hmoty i všechny poplatky navíc za pronájem vozidla vyplývající z překročení celkového kilometrovného ve výši 45000 km na rok, jak to upravuje rámcová smlouva); je toho názoru, že využívání služebního vozidla pro soukromé účely je skrytým naturálním požitkem, který Parlament považuje za nepatřičný;
Výroční zpráva o činnosti vypracovaná schvalujícím úředníkem a výroční zpráva interního auditora
13. bere na vědomí odpověď kancléře Soudního dvora, podle níž není schopen předat zprávu v souladu s čl. 86 odst. 4 ani zprávu interního auditora, neboť žádná zpráva o interním auditu nebyla doposud dokončena [7]; zaměří tedy zvláštní pozornost na tyto dva dokumenty při postupu udělování absolutoria za rok 2004;
14. bere na vědomí, že výroční zpráva vypracovaná schvalujícím úředníkem o činnosti za rok 2003 byla předložena teprve v červenci 2004 a neobsahuje prohlášení o věrohodnosti; zastává názor, že výroční zpráva o činnosti by měla být připravena včas pro audit Účetního dvora a měla by obsahovat podpisem stvrzené prohlášení o věrohodnosti jako jasné potvrzení finanční odpovědnosti;
Další připomínky
15. blahopřeje ESD v souvislosti s rozsáhlými přípravnými pracemi uskutečněnými v roce 2003 v rámci rozšíření EU, jak je uvedeno ve zprávě pracovní skupiny; bude se dále věnovat opatřením ve zprávě o udělení absolutoria za rok 2004;
16. žádá ESD, aby včas vyhodnotil dopady nového finančního nařízení na svou administrativní činnost a soudní úkony, aby bylo možné tyto dopady zohlednit při jeho přezkoumání v období 2005/2006, což by mělo být postoupeno Evropskému parlamentu k projednání;
17. bere na vědomí, že ESD během diskuse, která se uskutečnila dne 19. ledna 2005, přislíbil, že včas písemně odpoví na řadu dodatečných otázek, aby bylo možné odpovědi zohlednit v rámci postupu udělování absolutoria za rok 2003.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[6] Údaje převzaté z výroční zprávy roku 2003, údaje za rok 2004 jsou předběžné a byly poskytnuty správou ESD.
[7] Odpověď na otázku 3.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl V — Účetní dvůr (C6-0018/2005 — 2004/2044(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a rozvahu na rozpočtový rok 2003 (C6-0018/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 a odpovědi orgánů [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 275 a 276 Smlouvy o ES,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č.1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 50, čl. 86 odst. 4 a články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0066/2005),
Výroční zpráva Evropského účetního dvora
1. bere na vědomí, že Evropský účetní dvůr (EÚD) spravoval rozpočet ve výši 77076689 EUR, přičemž 96,83 % (74634579,94 EUR) bylo ve formě závazků a 89,58 % (69045709,53 EUR) bylo vynaloženo do 31. prosince 2003;
2. vítá, skutečnost, že Účetní dvůr poprvé hodnotil prostředí kontroly v každém orgánu zvlášť a zveřejnil své závěry ve zvláštním oddíle;
3. bere na vědomí, že EÚD navrhl listinu, která detailně popisuje úkoly, práva a povinnosti účastníků finančních operací, a že minimální standardy kontroly byly přijaty v prosinci 2003;
4. bere na vědomí závěry externího auditu KPMG prováděného v EÚD: "Podle našeho názoru ... účetní a finanční výkazy poskytují v souladu s finančním nařízením, prováděcími pravidly, obecně přijatými účetními principy a jednacím řádem Evropského účetního dvora pravdivý a skutečný obraz o aktivech a finanční situaci Účetního dvora ke dni 31. prosince 2003 a o hospodářském výsledku a výdajích rozpočtového roku, který k tomuto datu skončil";
5. žádá o poskytnutí kopie hodnotící zprávy o politice v oblasti budov EÚD, jakmile bude tato zpráva vyhotovena;
Následné kroky po udělení absolutoria za rok 2002
6. připomíná, že zpráva o udělení absolutoria za rok 2002 obsahovala také závěry v souvislosti s prohlášením o věrohodnosti a kontrolním systémem; tyto závěry budou dále sledovány ve zprávě Komise o udělení absolutoria za rok 2003;
7. upozorňuje, že vyšetřování Eurostatu úřadem OLAF nebylo zatím ukončeno, a trvá na tom, aby EÚD navrhl časový plán celkového auditu používaného kontrolního a dozorového systému, jakmile úřad OLAF ukončí své vyšetřování;
8. znovu opakuje své doporučení obsažené v odstavcích 21 a 22 svého usnesení ze dne 21. dubna 2004 [6] o udělení absolutoria za rok 2002 s tím, že po rozšíření Účetního dvora by každý z jeho 25 členů měl převzít zvláštní odpovědnost za audit alespoň jednoho generálního ředitelství Komise, aby se tak mohly již od počátku rozpoznat nežádoucí jevy, jako tomu bylo v případě Eurostatu, a zabránit jim;
9. vítá skutečnost, že, jak vyplývá z náplně práce na rok 2005, EÚD bude provádět audit evropských systémů inventarizace účtů, HNP a povahy HNP;
10. vítá skutečnost, že Účetní dvůr přezkoumal nový statut členů Evropského hospodářského a sociálního výboru; zaznamenává, že ustanovení tohoto statutu nemají sama o sobě přímé finanční účinky; je ujištěn v tom, že Účetní dvůr se bude touto otázkou opět zabývat při provádění auditu za rok 2004;
11. bere na vědomí, že Evropský hospodářský a sociální výbor přijal podrobné kroky a postupy provádění inventarizace v říjnu 2003; vyzývá tudíž Účetní dvůr, aby provedl audit inventarizace v průběhu příprav výroční zprávy za rok 2004;
12. vítá skutečnost, že EÚD postoupil své rozhodnutí z 16. prosince 2004 o ujednáních o spolupráci (pokud jde o auditory, další pracovníky a o přístup k informacím z auditu) s Evropským úřadem pro boj proti podvodům; lituje, že toto rozhodnutí bylo učiněno s dost velkým zpožděním;
13. vítá opatření, která EÚD přijal v souvislosti s využíváním služebních vozů svými členy, jak je stanoveno ve správním rozhodnutí ze dne 15. června 2004; uznává, že nová ustanovení jsou průhledná a představují zlepšení situace; bere na vědomí, že se zřetelem na snížení administrativního břemene Účetní dvůr hradí též náklady na 15000 km nad limit stanovený pro cesty povolené na základě cestovního příkazu, a že použití vozidla ke služebním účelům se zaznamenává v knize jízd;
14. bere na vědomí, že, článek 5 výše uvedeného rozhodnutí stanoví: "Tam, kde členové nebo generální tajemník využívají svá služební vozidla k jiným cestám, než jak se o nich zmiňuje článek 4 (tj. k cestám za účelem plnění služebních povinností na základě cestovního příkazu nebo standardní sazby 15000 km/rok), odpovídají za veškeré s tím spojené výdaje (mýtné, pohonné hmoty i všechny poplatky navíc za pronájem vozidla vyplývající z překročení celkového kilometrovného ve výši 45000 km na rok, jak to upravuje rámcová smlouva)"; je toho názoru, že využívání služebního vozidla pro soukromé účely je skrytým naturálním požitkem, který Parlament považuje za nepatřičný;
Výroční zpráva o činnosti vypracovaná schvalujícím úředníkem a výroční zpráva interního auditora
15. bere na vědomí, že EÚD zaslal (v souladu s čl. 86 odst. 4 finančního nařízení) jednostránkovou zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu; očekává, že tato zpráva poskytne jasný obraz o stávajícím prostředí kontroly a změnách, které by měly být zavedeny k jeho zlepšení v následujícím roce;
16. žádá, aby do výroční zprávy schvalujícího úředníka bylo zahrnuto prohlášení o věrohodnosti stvrzené podpisem;
17. přeje si obdržet kopii výroční zprávy interního auditora; je si vědom, že EÚD považuje tento dokument za interní dokument; upozorňuje však, že zpráva interního auditora zpravidla umožní orgánu příslušnému pro udělení auditoria získat jasnou představu o prostředí kontroly a změnách plánovaných pro následující rok; zdůrazňuje, že většina ostatních orgánů důvěřuje Výboru pro rozpočtovou kontrolu, že bude s tímto dokumentem zacházet zodpovědně;
18. bere na vědomí, že EÚD zavedl počítačový systém pro podporu provádění auditu, který má usnadnit a zdokonalit plánování a standardizaci kontrolních postupů, kontroly kvality ve všech fázích tohoto procesu, dokumentaci, prezentaci závěrů a vypracování zpráv, práci na odloučených pracovištích a poskytování informací o řízení;
19. bere na vědomí, že v r. 2003 bylo využito pouze 50 % dostupných prostředků určených na výměnu úředníků a odborníků, protože se změnila platná finanční ustanovení; r. 2003 lze proto považovat za přechodný rok;
20. je toho názoru, že by mohla vzniknout potřeba analyzovat, zda by měly být reformovány struktura a fungování "supertěžkého" Evropského účetního dvora; připomíná, že v této chvíli má Účetní dvůr 736 zaměstnanců, z nichž je 325 profesionálních auditorů (třída A a B), přičemž 275 z nich (třída A a B) pracuje v auditorských skupinách a 50 (třída A) v kabinetech členů;
21. vítá skutečnost, že Účetní dvůr postoupil Výboru pro rozpočtovou kontrolu zprávu ze září 2003 o své politice v oblasti budov; přeje si být informován o pokroku dosaženém v souvislosti s postupem udělení absolutoria za rok 2004;
Další připomínky
22. blahopřeje EÚD k vybudování sítě s dalšími auditorskými orgány v členských státech a kandidátských zemích (v rámci přípravy na rozšíření); žádá EÚD o reakci formou zprávy příslušnému výboru Parlamentu, a to včas vzhledem k postupu udělení absolutoria za rok 2004, o pokroku dosaženém:
- pokud jde o ustanovení lepšího systému sdílení zátěže mezi EÚD a národními auditorskými orgány, zejména s ohledem na přístup k dokumentaci týkající se národních auditů,
- i pokud jde o sjednocení přístupů k provádění auditu, zejména s ohledem na prohlášení o věrohodnosti a kontrolní systémy na národní úrovni, aby byla zajištěna vetší slučitelnost systémů, a
- pokud jde o zlepšování účinnosti kontrolních opatření na základě důkladného přezkoumání kvantity i kvality těchto předpokládaných kontrolních opatření;
23. vítá, že EÚD je připraven poskytnout včas písemné odpovědi na otázky v souvislosti s udělením absolutoria za rok 2003;
24. vyzývá EÚD, aby poskytnul předsedovi Výboru pro rozpočtovou kontrolu a zpravodajovi pro udělení absolutoria Komisi — bude-li to nezbytné, důvěrně — kopie výroční zprávy; kromě toho by rád věděl s dostatečným předstihem, jaké zvláštní zprávy může očekávat v průběhu roku, aby jim mohl věnovat dostatečnou pozornost;
25. žádá EÚD, aby včas vyhodnotil dopady nového finančního nařízení na svou správní činnost, aby bylo možné tyto dopady zohlednit v rámci jeho přezkoumání v období 2005/2006;
26. vyzývá Účetní dvůr, aby do výroční zprávy zahrnul hodnocení své schopnosti plnit pracovní cíle, jednotkové náklady, významné oblasti vývoje i další relevantní faktory týkající se výkonnosti této instituce; poznamenává, že takováto zpráva o činnosti by představovala také vynikající způsob uveřejňování informací o modernizaci úseku potvrzování spolehlivosti účetních výkazů i o dalším vývoji v auditorském přístupu Účetního dvora.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[6] Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 144.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl VI — Evropský hospodářský a sociální výbor (C6-0019/2005 — 2004/2045(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1]
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a rozvahu na rozpočtový rok 2003 (C6-0019/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003, a na odpovědi orgánů [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které poskytl Evropský účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na čl. 272 odst. 10, články 275 a 276 Smlouvy o ES,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euroatom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 50, čl. 86 odst. 4 a články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0066/2005),
Výroční zpráva Evropského účetního dvora
1. bere na vědomí, že Evropský hospodářský a sociální výbor spravoval rozpočet ve výši 81166960 EUR, přičemž 98,12 % (79642494 EUR) bylo ve formě závazků a 92,77 % (73889949,11 EUR) bylo vynaloženo do 31. prosince 2003;
2. vítá skutečnost, že Účetní dvůr poprvé hodnotil prostředí každého orgánu individuálně a že připomínky ke každému z nich zveřejnil v samostatné části;
3. poznamenává, že řada ustanovení, která umožňují, aby prostředí dohledu a kontroly řádně fungovalo, byla zavedena až v roce 2004;
4. bere na vědomí vysvětlení Evropského hospodářského a sociálního výboru, že "... bylo třeba se přednostně věnovat vytváření základních prvků regulačního rámce (např. vnitřních finančních předpisů Evropského hospodářského a sociálního výboru) a jmenování účastníků finančních operací"; uvádí, že vnitřní finanční předpisy byly přijaty dne 8. ledna 2003;
5. bere na vědomí, že v oblasti zadávání veřejných zakázek nebylo v roce 2003 dodrženo několik požadavků finančního nařízení; vyzývá Účetní dvůr, aby prověřil, zda došlo k zlepšení ohlášenému ve zprávě o auditu za rok 2004;
6. vítá skutečnost, že byl na počátku roku 2004 zaveden nový systém personálního řízení a výplaty mezd;
7. vítá skutečnost, že Evropský hospodářský a sociální výbor sice poněkud opožděně, ale přeci jen počátkem roku 2004 zrušil zálohové účty pro platby příspěvků svým členům;
8. připomíná Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, že při loňském udělování absolutoria veřejnost ujistil, že "...nedošlo k žádným dalším finančním nesrovnalostem vzhledem k hrazení cestovních výloh" [6]; vznáší proto kritiku vůči Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru za to, že Účetní dvůr nalezl důkaz, že ve třech případech bylo cestovné vyplacené členům dvakrát vyšší než částka stanovená předpisy samotného výboru; bere na vědomí, že Evropský hospodářský a sociální výbor mezitím objasnil pravidla pro úhradu cestovného; vyzývá Evropský účetní dvůr, aby na svá zjištění navázal ve své zprávě za rok. 2004;
9. poznamenává, že Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) dokončil vyšetřování obvinění ohledně možného zneužití pravidel výboru pro proplácení cestovného jedním členem; úřad OLAF nalezl důkaz "dvojího proplacení", a proto předložil svá zjištění belgickému státnímu zástupci; v průběhu vyšetřování Evropský hospodářský a sociální výbor plně spolupracoval s úřadem OLAF; ten nezpochybnil systém finančního řízení tohoto výboru;
Následné kroky po udělení absolutoria za rok 2002
10. poznamenává, že pokud jde o budovu Belliard, zpráva interního auditora "... nezjistila žádné podvodné jednání .... Uznala také hodnotu stavebního projektu budovy pro výbory a správně stanovenou cenu, za kterou byla budova získána" [7]; audit však zjistil některé slabiny v řízení specifických prací;
11. vítá připravenost Evropského hospodářského a sociálního výboru podat následně zprávu o krocích podniknutých na základě doporučení interního auditora; kromě toho postoupí tento výbor příslušnému výboru Parlamentu 9. situační zprávu o budově Belliard;
Výroční zpráva o činnosti vypracovaná schvalujícím úředníkem a výroční zpráva interního auditora
12. vítá skutečnost, že Evropský hospodářský a sociální výbor předal výroční zprávu schvalujícího úředníka spolu s podepsaným prohlášením o důvěryhodnosti;
13. vítá skutečnost, že Evropský hospodářský a sociální výbor předal shrnutí výroční zprávy interního auditora Výboru pro rozpočtovou kontrolu; v této souvislosti poznamenává, že interní auditor:
- vypracoval kontrolní seznam pro provádění ustanovení finančního nařízení,
- doporučil upevnění postupu jmenování účastníků finančních operací,
- doporučil sestavení čtvrtletních plánů výdajů,
- doporučil vytvoření úplných finančních a smluvních souborů,
- doporučil v zájmu zjednodušení finančního řízení zveřejnění úplného finančního a právního rámce na intranetu,
- vypracoval zvláštní doporučení pro sektory s rozpočtovou činností, včetně akčních plánů pro rok 2004;
14. bude se těmito doporučeními znovu zabývat ve své zprávě o udělení absolutoria za rok 2004;
Další poznámky
15. vyzývá Evropský hospodářský a sociální výbor, aby dále zlepšoval svůj veřejný profil orgánu, který zastupuje občanskou společnost; vyzývá Evropský hospodářský a sociální výbor, aby v zájmu měřitelnosti pokroku používal postupné cíle;
16. blahopřeje Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru za komplexní práci, kterou odvedl v roce 2003 v rámci přípravy na rozšíření; přijatým opatřením se bude věnovat ve své zprávě o udělení absolutoria za rok 2004;
17. žádá Evropský hospodářský a sociální výbor, aby vyhodnotil dopad nového finančního nařízení na svou administrativní a politickou činnost včas pro přezkoumání v letech 2005/2006, a aby oznámil svá zjištění Evropskému parlamentu.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[6] Přijaté texty, 21.4.2004, P5_TA(2004)0342.
[7] Odpověď na písemnou otázku č. 3.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské unie v rozpočtovém roce 2003, Oddíl VII — Výbor regionů (C6-0020/2005 — 2004/2046(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a rozvahu na rozpočtový rok 2003 (C6-0020/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 a odpovědi orgánů [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 275 a 276 Smlouvy o ES,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č.1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 50, čl. 86 odst. 4 a články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0066/2005),
Výroční zpráva Evropského účetního dvora
1. bere na vědomí, že Výbor regionů spravoval rozpočet ve výši 38999436 EUR, přičemž 97,29 % (37942172,12 EUR) bylo ve formě závazků a 86,58 % (32851597 EUR) bylo vynaloženo do 31. prosince 2003;
2. vítá skutečnost, že Účetní dvůr poprvé hodnotil prostředí kontroly v každém orgánu individuálně a své závěry zveřejnil v samostatné části;
3. poznamenává, že Výbor regionů nesplnil celou řadu ustanovení, pokud jde o dozorové systémy a kontroly:
- nebyly přijaty stanovy účetních,
- nebyla přijata žádná minimální pravidla kontroly,
- nebyla provedena analýza rizik s cílem zavést nejvhodnější kontrolní postupy,
- následná kontrola nároků úředníků a dalších zaměstnanců na různé příspěvky podle služebního řádu byla nedostatečná;
Všímá si však, že vnitřní finanční pravidla Výboru regionů byla přijata dne 29. ledna 2003 a stanovy účetních v květnu 2004;
4. uznává, že některé prodlevy při provádění finančního nařízení lze vysvětlit skutečností, že finanční služba Výboru regionů byla nápomocna Evropskému úřadu pro boj proti podvodům při interním vyšetřování v roce 2003;
5. zdůrazňuje, že Výbor regionů získal finanční a rozpočtovou samostatnost teprve na základě Amsterodamské smlouvy v roce 2000;
6. uznává, že Výbor regionů přijal některá pravidla kontroly v roce 2003; komplexní dokument, který by stanovil minimální pravidla kontroly však stále chybí; žádá o zaslání kopie tohoto dokumentu, až bude přijat;
7. vyzývá Výbor regionů, aby systematicky ověřoval nároky úředníků;
8. bere na vědomí, že Výbor regionů zveřejnil uzavřené smlouvy na svých internetových stránkách;
Následné kroky po udělení absolutoria za rok 2002
9. zdůrazňuje tyto připomínky obsažené v absolutoriu za rok 2001: "... jsou zde důkazy o systémové nezpůsobilosti a o porušování základních pravidel veřejných soutěží a finančního řízení, včetně známek podvodu a podvodných nabídek" [6];
10. zaznamenává, že nový generální tajemník zahájil správní řízení navazující na výsledky vyšetřování, i když výsledky nebyly sděleny Výboru pro rozpočtovou kontrolu v době udělení absolutoria za rok 2002; "... generální tajemník ve své zprávě učinil závěr, že šetření zjistilo individuální chyby a nedostatek profesionality a... slabá místa v administrativě. Avšak ..., žádný z těchto individuálních nedostatků nelze považovat ... za natolik závažný, aby bylo zahájeno disciplinárního řízení proti kterémukoli z dotyčných úředníků [7]"; bere na vědomí, že žádný z činitelů, kteří byli podrobeni správnímu řízení, nebyl od doby dokončení zprávy povýšen;
11. bere na vědomí, že generálnímu tajemníkovi byla proti výslovnému přání Evropského parlamentu nejprve povolena neplacená dovolená, a následně mu byl přiznán předčasný důchod s účinností od září 2004;
12. znovu vyjadřuje svou podporu internímu auditorovi, který upozornil Výbor pro rozpočtovou kontrolu na nesrovnalosti, k nimž došlo ve Výborů regionů, jakož i svou důvěru v jeho osobní a profesionální bezúhonnost; je uspokojen, že tento názor sdílí i Výbor regionů, jak je zaznamenán v dopisu předsedy Výboru regionů tomuto internímu auditorovi ze dne 26. listopadu 2003: "S potěšením se proto dozvídám, že úřadující generální tajemník ujistil o své maximální ochotě napomáhat Vám v plnění vašich funkcí interního auditora profesionálním a náležitým způsobem s plnou podporou a spoluprácí jak členů tak i dalších pracovníků Výboru regionů." Kromě toho generální tajemník Výboru regionů v písemném sdělení zpravodaji zdůraznil "...kladnou úlohu, kterou sehrál (interní auditor) při osvětlení určitých slabin ve vedení Výboru regionů.
To vyvolalo proces správní reformy, kterou Výbor regionů zahájil během posledních měsíců roku 2003 za účelem nápravy odhalených slabin, a to zejména v oblasti finančního hospodaření;"
13. uznává, že Výbor regionů pod vedením nového generálního tajemníka vyvinul značné úsilí o urychlení práce svého vedení tím, že zahájil správní reorganizaci, a že Parlament byl průběžně pravidelně informován o dosaženém pokroku; s uspokojením uznává kroky, které byly v tomto směru dosud učiněny;
Výroční zpráva o činnosti vypracovaná schvalujícím úředníkem a výroční zpráva interního auditora
14. upozorňuje na to, že Výbor regionů vynaložil 117693 EUR za 5 externích studií; vítá dodatečné informace o využití studií pro práci výboru;
15. poukazuje na to, že neobdržel ani zprávu Výboru regionů podle čl. 86 odst. 4 ani výroční zprávu interního auditora; poznamenává, že pozice interního auditora nebyla obsazena po celou druhou polovinu roku 2004, a byla poté dvakrát zveřejněna prostřednictvím oznámení o volných místech; žádá, aby byl o výsledku tohoto výběrového řízení informován;
Další poznámky
16. vítá, že Výbor regionů pravidelně vyhodnocuje dopad své politické práce; žádá, aby mu byly v souvislosti s postupem udělování absolutoria předávány rovněž výroční zprávy o dopadu;
17. je nadále znepokojen systémem politické kontroly ve Výboru regionů; žádá výbor regionů, aby
- se zabýval možností formálního založení konference (skupiny) předsedů jako politického řídícího výboru,
- vyhodnotil efektivitu předsednictva (více než 50 členů),
- i nadále usiloval o větší efektivitu Komise pro finanční a administrativní záležitosti, zaznamenávajíc, že její upravená forma představuje značné zlepšení jejího původního schématu, a aby podal následnou zprávu příslušnému výboru Parlamentu v čas před udělováním absolutoria za rok 2004;
18. blahopřeje Výboru regionů za komplexní přípravnou práci, kterou vykonal v roce 2003 při přípravě na rozšíření EU; přijatými opatřeními se bude opět zabývat ve své zprávě o udělení absolutoria za rok 2004;
19. žádá Výbor regionů, aby vyhodnotil dopad nového finančního nařízení na svou administrativní a politickou činnost včas pro přezkoumání v letech 2005/2006, a aby oznámil svá zjištění Evropskému parlamentu.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[6] Úř. věst.
L 57, 25.2.2004, s. 8.
[7] Dopis předsedy Výboru regionů ze dne 6. května 2004 adresovaný předsedovi a zpravodajovi Výboru pro rozpočtovou kontrolu.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách, které jsou součástí rozhodnutí o udělení absolutoria za provedení souhrnného rozpočtu Evropské uniev rozpočtovém roce 2003, Oddíl VIII — Veřejný ochránce práv (C6-0021/2005 — 2004/2047(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2003 [1],
- s ohledem na výkaz příjmů a výdajů a rozvahu na rozpočtový rok 2003 (C6-0021/2005),
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 a odpovědi orgánů [2],
- s ohledem na prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací, které předložil Účetní dvůr podle článku 248 Smlouvy o ES [3],
- s ohledem na čl. 272 odst. 10 a články 275 a 276 Smlouvy o ES,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č.1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 50, čl. 86 odst. 4 a články 145, 146 a 147 tohoto nařízení,
- s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5],
- s ohledem na článek 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0066/2005),
Výroční zpráva Evropského účetního dvora
1. konstatuje, že Veřejný ochránce práv spravoval rozpočet ve výši 4438653,00 EUR přičemž 91,29 % (4052488 EUR) bylo ve formě závazků a 87,65 % (3551999,59 EUR) bylo vynaloženo;
2. bere na vědomí, že Veřejný ochránce práv vysvětluje nižší úroveň plnění rozpočtu v roce 2003 přechodným obdobím po odchodu předchozího Veřejného ochránce práv a před zvolením nového Veřejného ochránce práv;
3. bere na vědomí, že Účetní dvůr nevyslovil žádné připomínky, pokud jde o plnění rozpočtu; táže se proto, jak Účetní dvůr zamýšlí hodnotit plnění rozpočtu Veřejného ochránce práv v budoucnosti;
4. bere však na vědomí, že Evropský parlament vyslovil kladné stanovisko, pokud jde o práci Evropského veřejného ochránce práv na základě jeho výroční zprávy [6]; uvádí, že 75 % obdržených stížností nespadalo do působnosti Veřejného ochránce práv a že se Veřejný ochránce práv zabýval pouze 363 stížnostmi, ačkoli jich celkově obdržel 2611;
Následné kroky po udělení absolutoria za rok 2002
5. vítá vyčerpávající informace, které poskytl Veřejný ochránce práv Výboru pro rozpočtovou kontrolu ve svém dopise ze dne 13. prosince 2004;
6. bere na vědomí dokumenty, které se vztahují k rámcové dohodě mezi Evropským parlamentem a Veřejným ochráncem práv o administrativní a finanční pomoci; dále bere na vědomí, že Parlament zajišťuje úlohu finančního zahajování, pokud jde o hlavu I o zaměstnancích;
7. připomíná, že Veřejný ochránce práv zkoumal levný způsob pravidelného cestování na letiště ve Frankfurtu a v Curychu; bere na vědomí, že se Evropský parlament a Veřejný ochránce práv dohodli, že Parlament pronajme další služební vůz, který bude k dispozici Veřejnému ochránci práv výměnou za platbu měsíčních poplatků; přeje si být o konečném řešení informován;
Výroční zpráva o činnosti vypracovaná schvalujícím úředníkem a výroční zpráva interního auditora
8. vítá skutečnost, že Veřejný ochránce práv dobrovolně poskytl výroční zprávy schvalovacího úředníka a interního auditora, včetně prohlášení o důvěryhodnosti;
9. bere na vědomí, že úřad Veřejného ochránce práv vyvinul počítačový program pro zpracování případů na základě systému používaného jedním belgickým veřejným ochráncem práv;
10. bere na vědomí, že uskutečňování finančního nařízení představuje pro administrativu Veřejného ochránce práv obrovskou zátěž; blahopřeje Veřejnému ochránci práv za rychlé převzetí ustanovení tohoto nařízení a žádá jej o předložení Evropskému parlamentu seznamu problémů vyskytujících se při plnění finančního nařízení;
11. žádá Veřejného ochránce lidských práv, aby s dostatečným předstihem pro udělení absolutoria za rok 2004 podal zprávu o pokroku dosaženém při školení účastníků finančních operací pomocí kurzů odborného vzdělávání;
12. vítá jasnou strukturu výroční zprávy interního auditora č. 4/2002, která konstatuje, že: "Počáteční zjištění pro Evropského veřejného ochránce práv žádné výrazné riziko v oblasti plnění rozpočtu neodhalila..." [7]; navíc byla přijata opatření, která umožní další posílení kontrolního prostředí.
[1] Úř. věst.
L 54, 28.2.2003.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 294, 30.11.2004, s. 99.
[4] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 356, 31.12.1977, s. 1.
[6] Přijaté texty, 18.11.2004, P6_TA(2004)0065.
[7] Zpráva interního auditora č. 4/2002, s. 5.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropské agentury pro obnovu za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0216/2004 — C6-0235/2004 — 2004/2051(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření závěrečných účtů Evropské agentury pro obnovu za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi agentury [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6864/2005 — C6-0076/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této Smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení a na nařízení Rady (ES) č. 1646/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu, a zejména na článek 8 tohoto nařízení [3],
- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a na stanovisko Výboru pro zahraniční věci (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) konstatoval ve své uvedené zprávě, že účetnictví agentury nepodává věrný a pravdivý obraz skutečné hospodářské a finanční situace agentury,
B. vzhledem k tomu, že EÚD vyjádřil určité výhrady k prostředkům svěřeným externím subjektům (národním i mezinárodním), avšak že Účetní dvůr rovněž konstatoval, že transakce související s roční účetní závěrkou agentury byly zákonné a řádné,
C. vzhledem k tomu, že EÚD měl určité výhrady k platnosti některých podkladových dokumentů,
D. vzhledem k tomu, že EÚD vyjádřil určité výhrady k postupu zadávání veřejných zakázek,
E. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 Evropský parlament udělil absolutorium [5] řediteli agentury za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 na základě zprávy EÚD a že Parlament přitom ve svém usnesení mimo jiné:
- vyzval agenturu, aby urychleně a pozitivně následně reagovala na doporučení Účetního dvora a Parlamentu k zavedení spolehlivého účetního nástroje ve všech svých střediscích a ukončila používání elektronických kalkulačních tabulek pro vedení svého souhrnného účetnictví,
- vyslovil očekávání, že agentura bude okamžitě reagovat na výzvu ze strany EÚD a objasní statut prostředků poskytnutých specializovaným subjektům pro financování úvěrových programů ve specifických oblastech a že přijme odpovídající řešení ke způsobu evidence těchto prostředků v účetních výkazech agentury,
- vyzval Službu pro interní audit Komise, aby tuto záležitost prozkoumala a zjistila případné systémové nedostatky a vyslovila nezbytná doporučení k nápravě takových problémů,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské agentury pro obnovu za rozpočtový rok 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
NB: Any discrepancies in totals are due to the effects of rounding.
Source: This table summarises the data from the revenue and expenditure account included in the financial statements of the Agency for the financial year 2003.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Commission grants _BAR_ 275280 _BAR_ 462804 _BAR_
Financial revenue _BAR_ 3955 _BAR_ 5978 _BAR_
Miscellaneous revenue _BAR_ 1517 _BAR_ 495 _BAR_
Counterpart funds _BAR_ 379 _BAR_ 497 _BAR_
Contributions from third parties _BAR_ 28034 _BAR_ 500 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 309164 _BAR_ 470274 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 17027 _BAR_ 17771 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 306 _BAR_ 206 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 5261 _BAR_ 6211 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 1215 _BAR_ 2037 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 69565 _BAR_ 138512 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 265352 _BAR_ 293106 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 358725 _BAR_ 457844 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) [6] _BAR_ -49560 _BAR_ 12430 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ -112908 _BAR_ -73127 _BAR_
Payments on the Commission's behalf _BAR_ -5231 _BAR_ -25407 _BAR_
Payments to be made on the Commission's behalf _BAR_ -515 _BAR_ 0 _BAR_
Cancellations of appropriations carried over from previous financial years _BAR_ 30649 _BAR_ 5463 _BAR_
N - 1 appropriations carried over which lapse (Titles I and II) _BAR_ 146 _BAR_ 135 _BAR_
Complement: 2001 appropriations carried over _BAR_ 0 _BAR_ -32423 _BAR_
Financial revenue to be repaid _BAR_ -3955 _BAR_ 0 _BAR_
Counterpart adjustments _BAR_ 400 _BAR_ 0 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 23 _BAR_ 22 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ -140951 _BAR_ -112908 _BAR_
2. konstatuje, že v roce 2003 disponovala Evropská agentura pro obnovu celkovými prostředky ve výši 1,9 miliard EUR, z nichž 81 % bylo smluvně rozděleno a 67,5 % vydáno na programy podpory mezi její čtyři operační centra (Bělehrad, Podgorica, Priština a Skopje); rovněž bere na vědomí, že celkový rozpočet Evropské agentury pro obnovu na rok 2003 byl 358,6 milionů EUR, z nichž většina byla použita na programy podpory, a že z celkové sumy 327,8 milionů EUR nových úvěrů ES, které Evropská agentura pro obnovu obdržela v roce 2003, bylo 62,3 milionů EUR určeno pro Kosovo, 200 milionů EUR pro Srbsko, 12 milionů EUR pro Černou horu a 33,5 milionů EUR pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii;
Provádění rozpočtu
3. bere na vědomí zjištění EÚD týkající se rozpočtové praxe agentury, kterou přijala správní rada a která nedodržuje zásadu diferencování vyhrazených částek, čehož důsledkem je účetní výsledek hospodaření za rozpočtový rok, který postrádá jakoukoli vazbu na hospodářskou skutečnost a k 31. prosinci 2003 vyústil v kumulativní schodek ve výši 140,95 miliónu EUR, jenž je z valné části umělý;
4. bere na vědomí odpovědi agentury, že v současnosti již učinila kroky ke zvýšení průhlednosti účetní prezentace své činnosti, což se promítlo do konsolidovaného výkazu příjmů a výdajů za celé období r. 2004, a očekává proto, že tento problém bude vyřešen před řízením o udělení absolutoria za rok 2004;
5. vybízí Komisi a EÚD, aby posilovaly svou spolupráci s Evropskou agenturou pro obnovu v této oblasti s cílem zaručit efektivnost v plnění jejího rozpočtu;
Účetní výkazy
6. bere na vědomí opakovaná zjištění EÚD týkající se slabin v systému účtování agentury, zejména ve vedení souhrnného účetnictví v soustavě jednoduchého účetnictví;
7. vítá odpověď agentury, která uvádí, že v současnosti již plně překonala slabiny konstatované Účetním dvorem a používá již pro souhrnné účetnictví podvojnou soustavu a také rozpočtovou pomůcku SI2;
8. vyzývá Komisi, aby přijala veškeré nezbytné prostředky k tomu, aby se všechny agentury mohly co nejdříve zapojit do používání nového systému účetnictví Komise, zavedeného od 1. ledna 2005;
9. vyjadřuje své překvapení nad tím, že EÚD doposud neobdržel objasnění ke statutu prostředků poskytnutých specializovaným subjektům pro financování úvěrových programů ve specifických oblastech, a vyzývá agenturu, aby přijala přiměřená opatření ke způsobu, kterým tyto prostředky mají být evidovány v účetnictví agentury;
10. bere na vědomí, že podle agentury již v současnosti existuje pouze malý zůstatek uvedených prostředků a že byl ke konci roku 2004 již téměř úplně vynaložen; vyzývá ředitele Evropské agentury pro obnovu, aby v nejbližší možné době předložil úplnou zprávu příslušnému výboru o plnění a efektivnosti uvedených úvěrových programů;
11. bere na vědomí, že agentura již v mezidobí doplnila a posílila personálně svůj účetní úsek i účetní nástroje, a doufá, že tato zdokonalení uskutečněná v roce 2004 ukončí opakované negativní připomínky EÚD k tomuto problému;
12. s potěšením konstatuje, že platby na programy podpory v roce 2003 trvaly Evropské agentuře pro obnovu v průměru 9 dnů;
13. bere na vědomí specifické podmínky, v nichž agentura provozuje činnost a vyjadřuje své uznání výsledkům dosaženým agenturou při plnění jejího mandátu; vyzývá Komisi k poskytování nezbytné podpory Evropské agentuře pro obnovu pro zabezpečení jejího plného přizpůsobení postupům a požadavkům plynoucím z nového postavení agentury v rámci Komise (po rozšíření);
14. bere na vědomí, že od roku 2003 došlo k významným změnám v systému výběrových řízení, které mají zajistit transparentní průběh jednotlivých výběrových řízení;
15. vítá v této souvislosti okamžitý zásah provedený ředitelem agentury po odhalení nesrovnalostí při uzavírání jedné z významných infrastrukturálních zakázek, včetně automatického odvolání odpovědné osoby a předání spisu k případu úřadu OLAF; vybízí ředitele i Komisi a rovněž EÚD, aby nadále uplatňovaly postup okamžitých zásahů a posilovaly vyžadovanou analýzu rizik, zejména pokud jde o sektory s vysokým rizikovým profilem;
16. bere na vědomí, že OLAF nalezl přesvědčivé důkazy, že úspěšné firmě pomáhal s přípravou dokumentů pro toto nabídkové řízení zaměstnanec agentury, který byl postaven mimo služební poměr v souvislosti s touto smlouvou o budování infrastruktury [7]; zdůrazňuje, že podle pravidel pro výběrová řízení je důvodem pro vyloučení uchazeče i jeho pokus získat důvěrné informace o výběrovém řízení;
17. nerozumí tomu, proč podle informací poskytnutých Komisí ("Otázky pro písemné odpovědi na komisaře Michela a Ferrero-Waldnerovou" ze dne 3. prosince 2004) nemohla být členům správní rady agentury předložena závěrečná zpráva úřadu OLAF o tomto případu; očekává bezodkladnou nápravu této situace tak, aby si nejvyšší rozhodovací orgán agentury mohl utvořit kompletní obraz o událostech;
18. vybízí ředitele Evropské agentury pro rozvoj, aby v budoucnu důsledně používal článek 103 finančního nařízení a aby zastavil provádění smluv, kde při přidělovacím řízení došlo k vážným omylům nebo nesrovnalostem či podvodům;
19. obrací se na ředitele Evropské agentury pro obnovu, odpovědného komisaře, EÚD a ředitele úřadu OLAF, aby o takových opatřeních a zjištěních informovali Evropský parlament co nejdříve;
20. bere na vědomí zprávu Služby pro interní audit Komise o činnosti Evropské agentury pro obnovu, v souladu s požadavkem uvedeným v absolutoriu Evropského parlamentu pro agenturu za rok 2002;
Právnost a řádnost souvisejících operací
21. bere na vědomí snahu EÚD o snížení počtu schvalujících úředníků (56 do konce roku 2003) a uznává úsilí ze strany agentury, která tento počet omezila do února 2004 pouze na 20 delegací a subdelegací, což by mělo umožnit řádné plnění v rovině hospodaření a zároveň zabezpečit efektivní provádění kroků plánovaných na lokální úrovni;
22. vítá účast ředitele agentury na slyšení v souvislosti s řízením o udělení absolutoria za rok 2003, která přinesla četná objasnění k úrovni výsledků dosažených agenturou při plnění jejího mandátu; očekává, že agentura vykoná veškeré nezbytné kroky k tomu, aby nastolila plně ozdravené finanční řízení;
23. uvědomuje si, že přítomnost ředitele Evropské agentury pro obnovu před Výborem pro rozpočtovou kontrolu a později před Výborem pro zahraniční věci pomohla objasnit určité otázky a vysvětlit jisté situace, na kterých měl Evropský parlament velký zájem, zejména otázku rozdělení úkolů mezi "decentralizovanými" delegacemi v oblasti a operačními středisky Evropské agentury pro obnovu;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
24. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
25. bere na vědomí postoj Komise [8] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [9];
26. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
27. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
28. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
29. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
30. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
31. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
32. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
33. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
34. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
35. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [10], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
36. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
37. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
38. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
39. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
40. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
41. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
42. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
43. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
44. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
45. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 41, 17.2.2005, s. 35.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 16.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 1.
[6] Calculated according to the principles laid down in Article 15 of Council Regulation (EC, Euratom) 1150/2000 of 22 May 2000 (OJ L 130, 31.5.2000).
[7] 5. zpráva o činnosti úřadu OLAF za roční období končící červnem 2004 (případová studie, s. 34).
[8] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013", (KOM(2004)0101, s. 38).
[9] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[10] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0207/2004 — C6-0226/2004 — 2004/2050(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi střediska [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6858/2005 — C6-0075/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této Smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení a na nařízení Rady (ES) č. 1655/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 337/75 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání a zrušuje nařízení (EHS) č. 1416/76 [3] a zejména na článek 12a tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002, o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že roční účetní závěrka sestavená za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 je spolehlivá a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 Evropský parlament udělil absolutorium [5] řediteli Evropského střediska za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- vyzval středisko k pokračování již započaté spolupráce s Evropskou nadací odborného vzdělávání (ETF),
- vybídl středisko k pokračování v jeho snahách směřujících k vytvoření kapacity interního auditu a dodržování standardů vnitřní kontroly,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Střediska pro rozvoj odborného vzdělávání za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
Source: Information supplied by the Centre. This table summarises the data provided by the Centre in its own accounts.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 14500 _BAR_ 12135 _BAR_
Revenue from previous financial years _BAR_ 0 _BAR_ 25 _BAR_
Miscellaneous revenue _BAR_ 3 _BAR_ 3 _BAR_
Assigned revenue (PHARE and third countries) _BAR_ 792 _BAR_ 333 _BAR_
Financial revenue _BAR_ 0 _BAR_ 50 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 15295 _BAR_ 12546 _BAR_
Budgetary expenditure for the financial year
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 7554 _BAR_ 7570 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 443 _BAR_ 298 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 778 _BAR_ 767 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 358 _BAR_ 345 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget (except for assigned revenue)
Payments _BAR_ 2381 _BAR_ 2491 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 3138 _BAR_ 2189 _BAR_
Assigned revenue (PHARE and third countries)
Payments _BAR_ 546 _BAR_ 0 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 246 _BAR_ 187 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 15444 _BAR_ 13847 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ - 149 _BAR_ -1301 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ - 545 _BAR_ 532 _BAR_
Appropriations carried over and cancelled _BAR_ 399 _BAR_ 215 _BAR_
Sums for re-use from the previous financial year not used _BAR_ 10 _BAR_ 8 _BAR_
Refunds to the Commission _BAR_ - 716 _BAR_ 0 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 8 _BAR_ 1 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ - 993 _BAR_ - 545 _BAR_
2. bere na vědomí zjištění EÚD ohledně způsobu, jímž středisko přistupuje k restrikcím podrobeným postupům pro udělování zakázek, a rovněž odpověď střediska; očekává, že středisko vynaloží další úsilí ke zlepšení prezentace těchto výsledků transparentním způsobem, prostřednictvím dodržování příslušných pravidel;
3. bere na vědomí zjištění Účetního dvora, pokud jde o nedokončení střediskem ohlášených úprav jeho finanční organizace; vyzývá středisko, aby tyto změny dokončilo a zavedlo v průběhu roku 2005; očekává, že středisko bude informovat příslušný výbor Parlamentu o dokončení procesu změn;
4. vítá spolupráci mezi střediskem a Evropskou nadací odborného vzdělávání (ETF) při přípravě přistupujících zemí na jejich zapojení do činnosti střediska po rozšíření; zaujal stanovisko, že tato komplementární činnost by měla pokračovat a podle potřeby být rozšiřována;
5. očekává, že středisko bude od nynějška do svého souhrnného rozpočtu zařazovat dotace a příspěvky nečlenských zemí v souladu se zjištěním EÚD;
6. očekává, že středisko bude posilovat transparentnost svého postupu v oblasti náboru pracovníků, zvláště zpřehledněním kritérií ex ante pro zařazování do výběru;
7. vítá začlenění konceptu rovnosti pohlaví do personální politiky střediska a vybízí středisko k dalšímu rozvíjení a pravidelnému vyhodnocování těchto politik, aby bylo zabezpečeno jejich zavedení;
8. vyjadřuje politování nad tím, že ve vrcholných řídících pozicích střediska převládají muži, a naléhavě žádá středisko, aby v tomto směru zvýšilo vyváženost;
9. vítá strategii střediska v oblasti informací a komunikace, zejména jeho soustředění na otevřenost a přístupnost pro občany.
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
10. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
11. bere na vědomí postoj Komise [6] ohledně delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru to však není odpovědí na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury stávajících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ní [7];
12. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
13. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
14. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
15. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
16. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
17. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
18. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
19. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
20. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
21. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
22. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
23. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
24. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
25. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
26. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
27. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
28. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
29. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech / výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
30. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
31. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s.53.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s.41.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 34.
[6] Jak uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013", (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0208/2004 — C6-0227/2004 — 2004/2060(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek na rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi nadace [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6854/2005 — C6-0074/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1649/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1365/75 o zřízení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek a zrušuje nařízení (EHS) č. 1417/76 [3] a zejména na článek 16 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002, o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 Evropský parlament udělil řediteli nadace absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné
- vyzval nadaci ke zvýšení průhlednosti jejích postupů při pořádání výběrových řízení,
- uvítal úsilí vynaložené nadací s cílem omezit převody vyhrazených částek do dalších období a vybídl ji, aby se s ostatními agenturami podělila o pozitivní výsledky svých snah a napomáhala šířit správnou praxi při omezování převodů prostředků do dalších období,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
Source: The Foundation's data.
This table summarises the data provided by the Foundation in its accounts.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 17090 _BAR_ 16500 _BAR_
Miscellaneous revenue _BAR_ 47 _BAR_ 62 _BAR_
Financial revenue _BAR_ 35 _BAR_ 57 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 17172 _BAR_ 16619 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 8927 _BAR_ 9111 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 109 _BAR_ 216 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 968 _BAR_ 938 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 224 _BAR_ 683 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 3733 _BAR_ 3290 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 2817 _BAR_ 3105 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 16778 _BAR_ 17343 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 394 _BAR_ - 724 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ -1836 _BAR_ -1209 _BAR_
Appropriations carried over and cancelled _BAR_ 118 _BAR_ 81 _BAR_
Sums for re-use from the previous financial year not used _BAR_ 19 _BAR_ 13 _BAR_
PHARE revenue collected _BAR_ 639 _BAR_ 0 _BAR_
PHARE revenue to be collected _BAR_ 361 _BAR_ 0 _BAR_
PHARE expenditure _BAR_ -1000 _BAR_ 0 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 9 _BAR_ 3 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ -1296 _BAR_ -1836 _BAR_
2. očekává, že nadace bude od nynějška v souladu se zjištěním EÚD správně evidovat ve svém rozpočtu mimorozpočtové dotace nebo jiné prostředky, které obdrží;
3. vyzývá nadaci, aby nadále rozvíjela součinnosti s ostatními agenturami, zejména s Evropskou agenturou pro bezpečnost a zdraví při práci a s Eurostatem, aby se jejich činnost nepřekrývala, a aby se vycházelo z aspektů, v nichž se jejich činnost doplňuje v rámci společných tematických úkolů; očekává, že tyto součinnosti budou rozvíjeny prostřednictvím výměny informací o správné praxi, aby se dosahovalo lepších výsledků;
4. vítá politiky rovnosti a racionalizace činností nadace a vybízí ji, aby v těchto politikách pokračovala a pravidelně je vyhodnocovala, aby tak bylo zabezpečeno jejich provádění;
5. vítá závazek přijatý nadací k šíření jejích závěrů mezi občany a rovněž vítá opatření nadace pro posílení její strategie v oblasti informací a komunikace;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
6. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
7. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
8. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání;
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají;
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
9. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
10. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
11. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
12. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
13. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
14. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
15. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví, atd.);
16. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
17. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
18. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
19. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
20. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
21. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
22. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
23. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
24. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
25. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
26. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
27. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktornío postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 75.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s.25.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 53.
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013", (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria výkonnému řediteli Evropské agentury pro životní prostředí za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0209/2004 — C6-0228/2004 — 2004/2053(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi agentury [1]
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6852/2005 — C6-0073/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1641/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí [3] a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002, o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a na stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 Evropský parlament udělil řediteli agentury absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné
- uvítal, že agentura zřídila interní audit,
- vyzval agenturu, aby předložila svou analýzu, zda je možné využívat pro financování dohod s evropskými tematickými středisky časově rozlišené položky jako prostředek, jak omezit převody částek do dalších období,
- vyzval agenturu, aby urychleně zlepšila svůj spisový a archivační systém a odstranila nedostatky v dokumentech dokládajících provedené platby, které opakovaně kritizoval strany EÚD,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské agentury pro životní prostředí za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
NB: The totals may include differences due to rounding.
Source: Information supplied by the Agency. These tables summarise the data provided by the Agency in its own accounts.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Community subsidies _BAR_ 21380 _BAR_ 18749 _BAR_
Other subsidies _BAR_ 8423 _BAR_ 1136 _BAR_
Other revenue _BAR_ 89 _BAR_ 198 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 29891 _BAR_ 20083 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 11123 _BAR_ 9714 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 315 _BAR_ 1018 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 2447 _BAR_ 2054 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 395 _BAR_ 247 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 5997 _BAR_ 6493 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 7008 _BAR_ 5611 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 27284 _BAR_ 25136 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 2607 _BAR_ -5053 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ -7427 _BAR_ -3275 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 617 _BAR_ 889 _BAR_
Sums for re-use from the previous financial year not used _BAR_ 36 _BAR_ 8 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ -4 _BAR_ 4 _BAR_
Adjustments _BAR_ -18 _BAR_ 0 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ -4190 _BAR_ -7427 _BAR_
2. bere na vědomí zjištění EÚD ohledně nesystematického vystavování inkasních příkazů ze strany agentury v případech vzniklých pohledávek, a taktéž odpověď agentury na toto zjištění; očekává, že agentura bude striktně dodržovat pravidla stanovená v tomto ohledu finančním nařízením;
3. vítá opatření, která agentura učinila v zájmu zvýšení své schopnosti zvládat účetní operace, včetně přípravy agentury na zavedení akruálního účetnictví; očekává, že v rámci prezentace výroční zprávy ředitele o činnosti za rozpočtový rok 2004 bude plně informován o výsledcích, kterých agentura v tomto směru dosáhla;
4. vítá politiky rovnosti a racionalizace činností agentury a vybízí ji, aby v těchto politikách pokračovala a pravidelně je vyhodnocovala, aby tak bylo zabezpečeno jejich provádění;
5. vyjadřuje politování nad tím, že rozpis pracovníků podle pohlaví, kategorie, národnosti a platové třídy, který agentura předložila, neumožnil Evropskému parlamentu vyhodnotit vyváženost zastoupení žen a mužů podle kategorií a platových tříd; požaduje, aby tyto údaje byly napříště k dispozici, neboť představují zásadní nástroj pro vyhodnocení plánování rovnosti příležitostí a rovnováhy obou pohlaví v rámci organizace;
6. považuje Evropskou agenturu pro životní prostředí za zdroj důležitých informací o životním prostředí pro všechny orgány EU a pro proces vytváření politik; s uspokojením zjišťuje, že agentura dokázala učinit z některých složitých odborných údajů uživatelsky přístupné informace a seznámit se svými závěry veřejnost;
7. vítá strategii Evropské agentury pro životní prostředí pro komunikaci s občany a vybízí agenturu, aby ji průběžně rozvíjela a vyhodnocovala;
8. vyzdvihuje skutečnost, že účinku programů pro životní prostředí často brání to, že nejsou vyhodnocovány dopady, které mají na životní prostředí jiné právní předpisy a programy Společenství; je přesvědčen, že Evropská agentura pro životní prostředí by mohla podporovat vytváření politik tím, že bude dále rozvíjet svou činnost v oblasti posuzování dopadů na životní prostředí;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
9. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
10. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
11. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
12. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
13. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
14. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
15. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
16. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
17. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
18. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
19. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
20. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
21. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
22. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
23. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
24. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
25. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
26. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
27. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
28. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
29. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
30. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 23.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 1.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 14.
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013", (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0213/2004 — C6-0232/2004 — 2004/2061(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi agentury [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6851/2005 — C6-0069/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1654/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2062/94 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci [3] a zejména na článek 14 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002, o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné;
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 Evropský parlament udělil řediteli agentury absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- trval na potřebě toho, aby agentura zlepšila programování svých činností tak, aby omezila značný objem částek vyhrazených prostředků převáděných do dalších období,
- vyzval agenturu, aby využívala zkušeností získaných při řízení Plánu financování malých a středních podniků v roce 2002, a zajistila tak v rámci následných programů větší disciplínu a zvýšení hodnoty získané z vynakládaných prostředků;
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské agentury pro bezpečnost a zdraví při práci za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
NB: Differences in totals are due to the effects of rounding.
Source: The Agency's data — The tables present, in summary form, the data provided by the Agency in its own accounts.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Community subsidies _BAR_ 11641 _BAR_ 12324 _BAR_
Other subsidies _BAR_ 66 _BAR_ 252 _BAR_
Other revenue _BAR_ 157 _BAR_ 81 _BAR_
PHARE revenue _BAR_ 824 _BAR_ 0 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 12688 _BAR_ 12657 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 3245 _BAR_ 3024 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 87 _BAR_ 136 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 1146 _BAR_ 1140 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 186 _BAR_ 247 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 2559 _BAR_ 2030 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 5859 _BAR_ 5623 _BAR_
PHARE expenditure
Payments _BAR_ 548 _BAR_ 0 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 502 _BAR_ 0 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 14131 _BAR_ 12199 _BAR_
Outturn for the financial year (c = a - b) (1) [6] _BAR_ -1443 _BAR_ 458 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ -1108 _BAR_ -2185 _BAR_
Appropriations carried over from the previous financial year and cancelled _BAR_ 766 _BAR_ 609 _BAR_
Sums to be re-used, carried over from the previous financial year and not used _BAR_ 1 _BAR_ 0 _BAR_
Payments against commitment cancelled in 2002 _BAR_ - 191 _BAR_ 0 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 4 _BAR_ 4 _BAR_
Adjustment entries _BAR_ - 16 _BAR_ 7 _BAR_
Outturn for the financial year before economic adjustment (d) _BAR_ -1987 _BAR_ -1108 _BAR_
Budget revenue to be recovered _BAR_ 850 _BAR_ 0 _BAR_
Other revenue to be recovered _BAR_ 3 _BAR_ 0 _BAR_
Acquisitions of fixed assets _BAR_ 207 _BAR_ 0 _BAR_
Depreciation [7] _BAR_ - 186 _BAR_ 0 _BAR_
Miscellaneous expenditure _BAR_ - 1 _BAR_ 0 _BAR_
Economic adjustments (e) _BAR_ 873 _BAR_ 0 _BAR_
Balance for the financial year (d + e) (3) [8] _BAR_ -1113 _BAR_ -1108 _BAR_
2. s uspokojením konstatuje, že agentura vyvinula značné úsilí, které přineslo významný pokles převodů jejích provozních vyhrazených částek do dalších období; sdílí stanovisko Účetního dvora, že poměr částek převáděných do příštích období je nadále vysoký; očekává, že agentura vynaloží zvýšené úsilí k dalšímu omezování převodů částek do dalších období;
3. obrací se v této souvislosti na agenturu, aby přijala plán snižování převodů částek do dalších období, stanovila roční cílové hodnoty snížení, které budou reálně provázané s realizačním cyklem pracovního programu agentury;
4. vyzývá agenturu, aby jednoznačně uvedla, kterým z jejích provozních činností by v nejvyšší míře prospívalo financování prostřednictvím časově rozlišených položek;
5. opakovaně vybízí agenturu, aby lépe plánovala svou činnost a aby zlepšila její sledování; vyzývá agenturu, aby pokračovala ve svém úsilí o stanovení konkrétnějších a realističtějších cílů v pracovní rovině, jak bylo v hodnocení agentury doporučeno Komisí v roce 2003;
6. bere na vědomí vysvětlení agentury ohledně jejího úsilí realizovat svůj pracovní program ve spolupráci s omezeným počtem tematických středisek; vyzývá agenturu, aby ve své výroční zprávě o činnosti za rok 2004 předložila analýzu poznatků ze své práce s tematickými středisky, o níž se hovoří v ustanoveních nařízení, kterým se tato agentura zakládá, a aby vysvětlila výhody i nedostatky tohoto modelu spolupráce; dále vyzývá agenturu, aby ve své zprávě zdůraznila přidanou hodnotu doposud získaných výsledků; apeluje na agenturu, aby dále zlepšovala sledování a kontrolu nákladů, které vykazují tematická střediska, a aby požadovala od externího auditora, jak to doporučil EÚD, ověřování jejich práce;
7. lituje, že neexistuje plán rovných příležitostí, a očekává, že agentura tento plán brzy vypracuje, aby se stala zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že agentura nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také iniciativně a dlouhodobě podporovat rovnoprávnost obou pohlaví;
8. vítá závazek agentury sdělovat informace o své činnosti občanům a doufá, že se dočká dalších opatření v zájmu rozvoje a posilování strategie agentury v oblasti poskytování informací a komunikace;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
9. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
10. bere na vědomí postoj Komise [9] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [10];
11. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
12. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
13. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
14. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
15. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
16. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
17. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
18. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
19. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
20. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [11], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
21. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
22. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné, a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
23. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
24. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
25. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
26. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
27. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
28. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
29. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
30. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 38.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 8.
[6] Calculation according to the principles of Article 15 of Council Regulation (EC, Euratom) No 1150/2000 of 22 May 2000 (OJ L 130, 31.5.2000, p. 8).
[7] In 2003, the Agency depreciated its fixed assets for the first time.
[8] The negative balance is due to the fact that carry-overs are still being treated as expenditure, without any economic adjustment.
A rough estimate of the adjustment to be applied suggest that the actual balance for the financial year is of the order of a million euros.
[9] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013", (KOM(2004)0101, s. 38).
[10] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[11] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria výkonnému řediteli Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0212/2004 — C6-0231/2004 — 2004/2056(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi agentury [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6860/2005 — C6-0070/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1647/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2309/93, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [3] a zejména na článek 57a tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002, o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a na stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 Evropský parlament udělil řediteli agentury absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- uvítal dohodu mezi agenturou a Komisí o výplatě dotace Společenství ve splátkách a zároveň zdůraznil, že je nutno zlepšit situaci v oblasti převádění částek do dalších období,
- považuje řešení, které bylo nalezeno ohledně příjmové stránky účtů a podle něhož se kladný zůstatek zapisuje jako vyčleněné příjmy do příštího rozpočtového roku, za pragmatické,
- konstatoval úsilí agentury o zlepšení postupů vnitřní kontroly a uvítal její rozhodnutí zřídit službu interního auditu,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
Source: The Agency's data. This table summarises the data provided by the Agency in its own account.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 [6] _BAR_
Revenue
Fees relating to marketing authorisations _BAR_ 58657 _BAR_ 38372 _BAR_
Commission subsidy including subsidies received from the EEA _BAR_ 19786 _BAR_ 14846 _BAR_
Commission subsidy for orphan medicines _BAR_ 2814 _BAR_ 2407 _BAR_
Contributions for Community programmes _BAR_ 1208 _BAR_ 9 _BAR_
Administrative revenue _BAR_ 2153 _BAR_ 1688 _BAR_
Sundry revenue _BAR_ 848 _BAR_ 54 _BAR_
Total (a) _BAR_ 85466 _BAR_ 57376 _BAR_
Expenditure [7]
Staff expenditure _BAR_ 29663 _BAR_ 26216 _BAR_
Administrative expenditure _BAR_ 10905 _BAR_ 10718 _BAR_
Operating expenditure _BAR_ 32838 _BAR_ 21467 _BAR_
Depreciation _BAR_ 2364 _BAR_ 0 _BAR_
Total (b) _BAR_ 75770 _BAR_ 58401 _BAR_
Result (c=a - b) _BAR_ 9696 _BAR_ -1025 _BAR_
Other factors
Appropriations carried over from the previous financial year and cancelled (d) _BAR_ 823 _BAR_ 1377 _BAR_
Exchange-rate differences and other adjustments (e) _BAR_ 413 _BAR_ - 352 _BAR_
Outturn for the financial year (c + d + e) _BAR_ 10932 _BAR_ 0 _BAR_
2. bere na vědomí úsilí agentury v roce 2004 o posílení jejího inventárního systému a skutečnost, že veškerá aktiva agentury jsou v současné době již vedena v novém systému správy aktiv, který je v souladu s harmonizovaným účetním plánem Komise;
3. vyzývá agenturu, aby učinila další kroky směřující k posílení svého vnitřního kontrolního systému;
4. očekává, že agentura bude dále rozvíjet již přijatá opatření s cílem reagovat na zjištění EÚD, pokud jde o uplatňování postupů konzultace s dodavateli při zadávání veřejných zakázek;
5. bere na vědomí vysvětlení, která agentura poskytla ohledně opatření k nápravě problémů zjištěných Účetním dvorem, pokud jde o to, jak se uplatňují výběrové postupy při náboru pracovníků; vyzývá agenturu, aby pokračovala ve svém úsilí a dosáhla tak nezbytné transparentnosti;
6. vítá úsilí agentury o poskytování užitečných a relevantních informací pro odborníky z oblasti zdravotní péče i širokou veřejnost o lécích a příbuzných produktech a jejich optimálním používání, a dále o výsledcích činnosti agentury obecně; očekává, že bude plně informován o vypracování spolehlivé a ucelené komunikační strategie agentury;
7. konstatuje, že evropský systém farmakovigilance (databáze EudraVigilance) není ještě plně funkční; vyzývá agenturu a příslušné vnitrostátní orgány, aby bez dalšího prodlení dokončily práce na zprovoznění systému;
8. vítá odhodlání agentury uplatňovat rovné příležitosti, vyjadřuje však zároveň politování nad tím, že neexistuje plán rovných příležitostí, a očekává, že agentura plán brzy vypracuje, aby se stala zaměstnavatelem poskytujícím rovné příležitosti; očekává, že agentura bude nejen zohledňovat problematiku rovnosti příležitostí ve fázi náboru pracovníků, ale že bude rovněž iniciativně a dlouhodobě pracovat na propagaci a prosazování rovnosti pohlaví; vybízí agenturu, aby na tato opatření navázala a pravidelně je vyhodnocovala, aby tak bylo zabezpečeno jejich provádění;
9. bere na vědomí, že Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků je jedinou agenturou zaměstnávající v platové třídě A větší počet žen než mužů;
10. vítá úsilí agentury o průhlednost a opatření přijímaná v zájmu zlepšování agenturní strategie informací a komunikace s pacienty a zdravotními odborníky;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
11. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
12. bere na vědomí postoj Komise [8] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [9];
13. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
14. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
15. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
16. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
17. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
18. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
19. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
20. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
21. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
22. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [10], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
23. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
24. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
25. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
26. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
27. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
28. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
29. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
30. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
31. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
32. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 30.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 19.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 20.
[6] The data for the financial year 2002 have not been reprocessed according to the accounting principles followed for the financial year 2003 (see paragraph 8 of the report).
[7] The portion of the appropriations carried over which is to be regarded as expenditure for the financial year has been evaluated on an overall basis rather than on the basis of examining individual transactions.
[8] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[9] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[10] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0214/2004 — C6-0233/2004 — 2004/2062(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi střediska [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6859/2005 — C6-0068/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, [2] a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1645/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 2965/94 o zřízení Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie, [3] a zejména na článek 14 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 udělil Evropský parlament řediteli střediska absolutorium [5] za provedení rozpočtu střediska v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- uvítal výsledky dosažené střediskem při snížení převodů do dalšího období,
- vzal na vědomí úsilí střediska o to, aby se kladný zůstatek rozpočtového roku vykazoval v účtech jako příjem následujícího rozpočtového roku,
- schválil úsilí střediska o nalezení uspokojivého řešení otázky jeho prostor,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Překladatelského střediska pro instituce Evropské unie za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
Source: Data compiled by the Centre.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Operating revenue
Invoicing for the financial year _BAR_ 22075 _BAR_ 18113 _BAR_
Miscellaneous revenue _BAR_ 223 _BAR_ 291 _BAR_
Total (a) _BAR_ 22298 _BAR_ 18404 _BAR_
Operating expenditure
Current expenses _BAR_ 18255 _BAR_ 18446 _BAR_
Total (b) _BAR_ 18255 _BAR_ 18446 _BAR_
Operating result (c = a - b) _BAR_ 4043 _BAR_ - 42 _BAR_
Financial income
Bank interest _BAR_ 387 _BAR_ 495 _BAR_
Exchange-rate gain _BAR_ 1 _BAR_ 2 _BAR_
Total (d) _BAR_ 388 _BAR_ 497 _BAR_
Financial charges
Bank charges _BAR_ 10 _BAR_ 0 _BAR_
Total (e) _BAR_ 10 _BAR_ 0 _BAR_
Financial result (f = d - e) _BAR_ 378 _BAR_ 497 _BAR_
Result for ordinary activities (g = c + f) _BAR_ 4421 _BAR_ 455 _BAR_
Exceptional income (h) _BAR_ 19 _BAR_ 0 _BAR_
Exceptional expenses (i) _BAR_ 9 _BAR_ 0 _BAR_
Exceptional result (j = h - i) _BAR_ 10 _BAR_ 0 _BAR_
Outturn for the financial year (g + j) _BAR_ 4431 _BAR_ 455 _BAR_
2. vyzývá středisko a Komisi k dalšímu úsilí o dosažení uspokojivého řešení otázky penzijních příspěvků pro pracovníky střediska;
3. vyzývá středisko a Komisi, aby průběžně informovaly Parlament o výsledku svých pokusů nalézt řešení otázky penzijních příspěvků pro pracovníky střediska;
4. vítá uzavření dohody mezi střediskem a lucemburskými úřady v roce 2004, která řeší problém nákladů souvisejících s používáním budovy "New Hemicycle"; očekává, že k této záležitosti budou uvedeny kompletní informace v výroční zprávě ředitele o činnosti střediska v roce 2004;
5. bere na vědomí znepokojení střediska ohledně harmonogramu stanoveného nařízením (ES, Euratom) č. 2343/2002, podle něhož se má EÚD vyjadřovat k předběžným účtům agentur (čl. 83 odst. 1 tohoto nařízení) do 15. června a ředitelé mají zasílat konečné účty účetnímu Komise (čl. 83 odst. 3) do 1. července spolu se stanoviskem správní rady; je si vědom obtíží, které to přináší, a to zejména, pokud se jedná o získání stanoviska správní rady agentury mezi těmito dvěma termíny;
6. bere s politováním na vědomí, že neexistuje plán pro rovnoprávnost, a očekává, že středisko tento plán brzy vypracuje, aby se stalo zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že středisko nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také iniciativně a dlouhodobě podporovat rovnoprávnost obou pohlaví;
7. vítá úsilí střediska o sdělování informací o své činnosti občanům a doufá, že budou následovat další opatření k rozvoji a posílení strategie agentury pro informace a komunikaci;
8. po výměně informací se střediskem bere na vědomí, že cena za stránku stanovená v rozpočtu na rok 2003 a kterou středisko účtuje, činí 77,50 EUR, což zahrnuje veškeré náklady střediska (mzdové náklady, náklady na správu budov, IT, vybavení, externí překlady, penzijní a sociální příspěvky), jakož i interní kontrolu jazykové kvality překladu, formátování a aktualizaci, a dále veškeré administrativní náklady na delegování činností (outsourcing); vybízí Komisi, aby vyhodnotila výkonnost a přínos jednotlivých překladatelských středisek spolu s poměrem vynaložených prostředků k celkovému zisku;
9. bere na vědomí, že z důvodů bezpečnosti, důvěrnosti, rychlosti a zvláštní kvalifikace jsou interní překlady nezbytné; dále bere na vědomí, že tam, kde jsou splněna požadovaná kritéria kvality, středisko spolupracuje s externími překladateli, a že se v roce 2003 40 % jeho celkové produkce uskutečnilo na základě outsourcingu;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
10. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
11. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
12. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
13. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
14. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
15. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
16. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
17. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
18. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
19. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
20. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
21. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
22. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
23. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
24. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
25. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
26. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
27. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
28. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
29. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
30. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
31. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, str. 46.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, str. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, str. 13.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, str. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 27.
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria správnímu řediteli Eurojustu za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0220/2004 — C6-0239/2004 — 2004/2063(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Eurojustu za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi Eurojustu [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6856/2005 — C6-0063/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na rozhodnutí Rady 2003/659/SVV ze dne 18. června 2003, kterým se mění rozhodnutí 2002/187/SVV o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti [3], a zejména na článek 36 tohoto rozhodnutí,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 udělil Evropský parlament správnímu řediteli Eurojustu absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- uznal, že problémy týkající se provádění rozpočtu byly způsobeny skutečností, že se Eurojust nacházel ve své počáteční fázi, a očekával, že tyto problémy budou vyřešeny do rozpočtového roku 2004,
- přivítal ochotu Eurojustu využít zkušeností stávajících institucí při uplatňování nových pravidel účetnictví, interního auditu a kontroly a účastnit se interní institucionální spolupráce,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Eurojustu za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
Source: Eurojust data.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Operating revenue
Community subsidies _BAR_ 7125 _BAR_ 1478 _BAR_
Miscellaneous revenue _BAR_ 12 _BAR_ 0 _BAR_
Total (a) _BAR_ 7137 _BAR_ 1478 _BAR_
Operating expenditure
Purchases of goods and services _BAR_ 3288 _BAR_ 378 _BAR_
Staff costs _BAR_ 2112 _BAR_ 256 _BAR_
Depreciation _BAR_ 211 _BAR_ 29 _BAR_
Total (b) _BAR_ 5551 _BAR_ 663 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 1586 _BAR_ 815 _BAR_
2. bere na vědomí pokrok, kterého Eurojust dosáhl při řešení problémů týkajících se přijetí a splnění nového finančního nařízení; bere také na vědomí, že získané zkušenosti byly využity k překonání slabších míst kontroly rozpočtových transakcí;
3. očekává, že Eurojust podá zprávu o dalším pokroku v této oblasti ve výroční zprávě o činnosti ředitele za rozpočtový rok 2004;
4. bere na vědomí vysvětlení, které poskytl ředitel k tomu, jak Eurojust vyřizuje požadavky o poskytnutí informací;
5. očekává, že Eurojust bude striktní uplatňovat pravidla ochrany údajů, aby byla chráněna práva občanů;
6. lituje, že neexistuje plán rovnoprávnosti, a očekává, že Eurojust tento plán brzy vypracuje, aby se stal zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že Eurojust nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také iniciativně a dlouhodobě podporovat rovnoprávnost obou pohlaví;
7. žádá nizozemské úřady jako hostitele tohoto prestižního orgánu, aby vzhledem ke značným obtížím při zajišťování přiměřených prostředků pro zvyšující se počet nezávislých agentur značně zvýšily svou podporu Eurojustu;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
8. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
9. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
10. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
11. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
12. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely, a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
13. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
14. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
15. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
16. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
17. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví, atd.);
18. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků, a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
19. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
20. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
21. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
22. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
23. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
24. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
25. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
26. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
27. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
28. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
29. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 61.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 44.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 40.
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropské nadace odborného vzdělávání za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0210/2004 — C6-0229/2004 — 2004/2058(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrkyEvropské nadace odborného vzdělávání za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi nadace [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6853/1/2005 — C6-0072/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1648/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1360/90 o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání [3], a zejména na článek 11 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 udělil Evropský parlament řediteli nadace absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002, a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- vzal na vědomí pokrok, kterého nadace dosáhla při snížení převodů do dalšího období, a vyzývá ji, aby zvážila možnost použití časově rozlišovaných položek k dalšímu snížení převodů do dalšího období,
- vzal na vědomí úsilí nadace o splnění interních kontrolních standardů,
- uvítal, že bylo nalezeno řešení ohledně plateb dotací Společenství ze strany Komise, aby se již neobjevovaly problémy s peněžním tokem,
- vyzýval k tomu, aby bylo ve spolupráci s Komisí nalezeno vhodné řešení ohledně předkládání účtů nadace, pokud jde o finanční prostředky Společenství, které se týkají externích programů a jsou spravovány nadací,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské nadace odborného vzdělávání za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
Source: Foundation data. This table summarises the data supplied by the Foundation in its own accounts.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 18100 _BAR_ 13179 _BAR_
Other donors _BAR_ 523 _BAR_ 0 _BAR_
Miscellaneous revenue _BAR_ 17 _BAR_ 23 _BAR_
Financial revenue _BAR_ 0 _BAR_ 140 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 18640 _BAR_ 13342 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 10771 _BAR_ 10153 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 329 _BAR_ 215 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 1076 _BAR_ 805 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 310 _BAR_ 559 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 3396 _BAR_ 2307 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 1087 _BAR_ 2591 _BAR_
Earmarked revenues
Payments _BAR_ 237 _BAR_ 0 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 286 _BAR_ 0 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 17492 _BAR_ 16631 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) [6] _BAR_ 1148 _BAR_ -3289 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ -2155 _BAR_ 4055 _BAR_
Appropriations carried over and cancelled _BAR_ 375 _BAR_ 424 _BAR_
Reimbursements to the Commission _BAR_ -703 _BAR_ -3352 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 17 _BAR_ 6 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ -1318 _BAR_ -2155 _BAR_
2. bere na vědomí, že EÚD opakoval svou poznámku ohledně řádného uvádění finančních prostředků Společenství, které se týkají externích programů Společenství spravovaných nadací (program Tempus), v účtech nadace; bere také na vědomí odpověď nadace na poznámku EÚD; očekává, že jej bude nadace při předložení příslušné výroční zprávy o činnosti plně informovat o tom, jakým způsobem budou tyto prostředky po dohodě s Komisí uváděny v účtech nadace za rok 2004;
3. bere také na vědomí zjištění EÚD, že vzhledem k zpoždění plateb dotací Společenství vyplácených Komisí musel být dočasný problém s peněžním tokem řešen okamžitým převodem z finančních prostředků programu Tempus; znovu opakuje svou výzvu nadaci a Komisi, aby učinily všechny nezbytné kroky k zamezení takovýchto problémů v budoucnosti;
4. bere na vědomí úsilí nadace o nápravu problémů s postupy pro výběr kandidátů; očekává od nadace, že bude pokračovat ve svém úsilí tak, aby byla dosažena nezbytná transparentnost;
5. vítá výsledky spolupráce mezi nadací a centrem Cedefop; očekává posílení a další rozvoj takovéto spolupráce prostřednictvím sdílení informací v zájmu šíření správných postupů;
6. lituje, že neexistuje plán rovných příležitostí, a očekává, že nadace tento plán brzy vypracuje, aby se stala zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že nadace nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také iniciativně a dlouhodobě podporovat rovnoprávnost obou pohlaví;
7. vítá, že komunikační strategie nadace si klade za cíl poskytovat informace široké veřejnosti prostřednictvím debat a dalších komunikačních prostředků;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
8. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
9. bere na vědomí postoj Komise [7] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [8];
10. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
11. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
12. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely, a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
13. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
14. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
15. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
16. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
17. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
18. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
19. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [9], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
20. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
21. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
22. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
23. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
24. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
25. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
26. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
27. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
28. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
29. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 68.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 22.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 46.
[6] The revenue and expenditure account and balance sheet only take account of the Foundation's specific activities; they do not include programmes managed on behalf of the Commission.
[7] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[8] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[9] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0211/2004 — C6-0230/2004 — 2004/2055(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi centra [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6862/2005 — C6-0071/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1651/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (EHS) č. 302/93 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [3], a zejména na článek 11a tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 udělil Evropský parlament řediteli centra absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- povzbudil centrum v jeho úsilí zaměřeném na další snížení převodů do dalšího období,
- vzal na vědomí závazek centra, že bude v budoucnosti respektovat rozdělení povinností mezi účetního a schvalujícího úředníka, jak požaduje finanční nařízení,
- vyzval centrum k nápravě nedostatků, které zjistil EÚD v personálním řízení a obzvláště v průběhu výběrových postupů,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
NB: The totals may include differences due to rounding.
Source: Data from the Monitoring Centre.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 9300 _BAR_ 9000 _BAR_
Subsidies from Norway _BAR_ 421 _BAR_ 413 _BAR_
PHARE subsidies _BAR_ 334 _BAR_ 735 _BAR_
Other revenue _BAR_ 67 _BAR_ 133 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 10122 _BAR_ 10280 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 5240 _BAR_ 4951 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 88 _BAR_ 80 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 558 _BAR_ 632 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 272 _BAR_ 509 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 2281 _BAR_ 2525 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 1679 _BAR_ 1001 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 10117 _BAR_ 9698 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 5 _BAR_ 582 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ 1626 _BAR_ 639 _BAR_
Appropriations carried over and cancelled _BAR_ 221 _BAR_ 392 _BAR_
Sums for re-use from the previous financial year not used _BAR_ 21 _BAR_ 9 _BAR_
Refunds to the Commission _BAR_ -1584 _BAR_ 0 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 6 _BAR_ 3 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ 295 _BAR_ 1626 _BAR_
2. vyzývá centrum k vystupňování úsilí o rychlou nápravu všech nedostatků souvisejících s organizací jeho inventáře, včetně fyzické kontroly zásob, řádné dokumentace a přiměřené podpory IT;
3. bere na vědomí znepokojení EÚD ohledně různých problémů v souvislosti s řízením zakázek uzavřených s národními kontaktními místy; očekává, že centrum bude lépe monitorovat provádění takovýchto zakázek;
4. vítá rozhodnutí centra dokončit hodnocení kvality prací dodaných národními centry v předchozím roce ještě před provedením jakýchkoliv zálohových plateb pro následující rozpočtový rok; očekává, že centrum v této souvislosti označí ty činnosti, které by mohly být financovány prostřednictvím diferencovaných přídělů;
5. bere na vědomí úsilí centra rozvinout proaktivní přístup, pokud jde o informace poskytované široké veřejnosti a třetím zemím, které vyjádří zájem o jeho práci;
6. vítá opatření přijatá k propagaci politiky rovných příležitostí a vyzývá centrum k průběžné kontrole a pravidelnému hodnocení takovýchto opatření, aby bylo zajištěno jejich řádné provádění;
7. vítá komunikační strategii centra a závazek informovat širokou veřejnost.
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
8. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
9. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
10. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
11. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
12. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely, a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
13. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
14. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
15. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005.
Obecné poznámky adresované agenturám
16. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
17. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
18. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
19. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
20. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
21. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné, a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
22. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
23. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
24. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
25. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
26. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností.
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
27. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
28. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
29. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 83.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 30.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 59.
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria řediteli Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0215/2004 — C6-0234/2004 — 2004/2059(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi střediska [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6861/2005 — C6-0067/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002 kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 1652/2003 ze dne 18. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1035/97 o zřízení Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie [3], a zejména na článek 12a tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné;
B. vzhledem k tomu, že dne 21. dubna 2004 udělil Evropský parlament řediteli střediska absolutorium [5] za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2002 a že v doprovodném usnesení k rozhodnutí o udělení absolutoria mimo jiné:
- vyzval středisko k dalšímu snižování převodů do dalšího období a sledování výnosů včasným vystavením nezbytných příkazů k úhradě,
- vyjádřil obavy týkající se problémů s peněžním tokem, které se objevily v důsledku zpoždění plateb dotací Společenství poskytovaných Komisí a vyzval Komisi a středisko ke zlepšení spolupráce, aby se podobná situace znovu nevyskytla,
- vyzval středisko, aby vyvinulo další úsilí o zdokonalení své vnitřní kontroly a zajištění souladu s finančním nařízením, pro zlepšení řízení zakázek a posílení sledování a vyhodnocování kvality prací dodávaných národními kontaktními místy sítě RAXEN,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie za rozpočtové roky 2003 a 2002:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtové roky 2003 a 2002
NB: Totals may include differences due to rounding.
Source: Data supplied by the Centre. These tables summarise the data supplied by the Centre in its own account.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
Revenue
Community subsidies _BAR_ 7318 _BAR_ 4320 _BAR_
Other revenue _BAR_ 374 _BAR_ 0 _BAR_
Financial revenue _BAR_ 21 _BAR_ 43 _BAR_
PHARE revenue _BAR_ 676 _BAR_ 0 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 8389 _BAR_ 4363 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 2618 _BAR_ 2416 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 64 _BAR_ 187 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 412 _BAR_ 377 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 51 _BAR_ 60 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 1678 _BAR_ 1686 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 1162 _BAR_ 1234 _BAR_
PHARE expenditure
Payments _BAR_ 377 _BAR_ 0 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 694 _BAR_ 0 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 7055 _BAR_ 5960 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 1334 _BAR_ -1597 _BAR_
Balance carried over from the previous financial year _BAR_ -1579 _BAR_ - 8 _BAR_
Appropriations carried over, cancelled _BAR_ 301 _BAR_ 52 _BAR_
Sums for re-use from the previous financial year, not used _BAR_ 38 _BAR_ 151 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 5 _BAR_ 2 _BAR_
Refunds to the Commission _BAR_ 0 _BAR_ - 179 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ 98 _BAR_ -1579 _BAR_
2. vítá výsledky střediska při snižování převodů provozních položek do dalšího období; vyzývá středisko, aby pokračovalo v úsilí o další snížení převodů do dalšího období; očekává, že středisko uvede, které činnosti by mohly být financovány pomocí časově rozlišených položek, což by umožnilo další snížení převodů do dalšího období;
3. očekává, že středisko bude v souladu s připomínkami EÚD ve svém obecném rozpočtu správně uvádět veškeré dotace Společenství, které středisko obdrželo a spravovalo v souvislosti s externími programy (dotace Phare), a rovněž jiné zdroje příjmů, aby byl předložený rozpočet skutečný obecný;
4. obrací se na středisko, aby splnilo doporučení EÚD ohledně vytvoření efektivního systému správy a sledování finančních prostředků, které mají být přijaty, což by pak mělo umožnit včasné vystavení příkazů k úhradě;
5. očekává, že středisko zlepší správu zakázek, aby byla splněna ustanovení finančního nařízení; vyzývá středisko, aby napříště podrobně sledovalo provádění smluv v zájmu zajištění lepší kontroly kvality dodávaných prací;
6. vítá způsob, jakým byla vyřízena obecná žádost o zveřejnění zprávy z roku 2003 o rasismu, a vyzývá středisko, aby napříště zlepšilo přípravné práce na tomto druhu zprávy;
7. bere s politováním na vědomí, že neexistuje plán pro rovnoprávnost, a očekává, že středisko tento plán brzy vypracuje, aby se stalo zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že středisko nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také iniciativně a dlouhodobě podporovat rovnoprávnost obou pohlaví;
8. vítá plán provést "audit diverzity" a vítá, že středisko dosáhlo na všech úrovních integrace zaměstnanců pocházejících z menšin; očekává, že středisko zvýší výrazným způsobem podíl žen na vyšších pozicích;
9. vítá komunikační strategii střediska, ale doufá, že budou přijata další opatření k rozvoji a posílení této strategie, obzvláště v souvislosti s informační a komunikační činností, kde musí být zřejmé, že Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie hraje obzvláště důležitou úlohu v osvětě a boji proti rasismu a xenofobii.
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
10. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
11. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
12. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
13. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
14. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely, a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
15. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
16. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
17. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005.
Obecné poznámky adresované agenturám
18. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
19. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
20. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
21. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
22. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
23. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
24. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
25. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
26. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
27. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
28. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností.
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
29. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
30. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
31. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 91.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 33.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 330, 4.11.2004, s. 66.
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria výkonnému řediteli Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0217/2004 — C6-0236/2004 — 2004/2054(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi úřadu [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6857/2005 — C6-0066/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení (ES) č. 1642/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 178/2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin [3] a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, a zejména na článek 44 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že Evropský parlament vykonává poprvé svou pravomoc udělovat v souladu s článkem 185 finančního nařízení absolutorium řediteli úřadu za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003,
C. vzhledem k tomu, že při zahájení vztahů s úřadem je Parlament spokojen s tím, že jeho příslušné výbory obdržely od úřadu požadované informace, a očekává, že vznikne úzká spolupráce mezi příslušnými výbory a úřadem,
D. vzhledem k tomu, že obecné zvýšení důvěry spotřebitelů v potraviny je jedním z hlavních cílů úřadu,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za rozpočtový rok 2003:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtový rok 2003
NB: The totals may include differences due to rounding.
Source: Information supplied by the Authority.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 10284 _BAR_
Other revenue _BAR_ 33 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 10317 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 3567 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 149 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 1092 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 1189 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 1278 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 2895 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 10171 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 146 _BAR_
Exchange-rate differences _BAR_ 0 _BAR_
Balance for the financial year _BAR_ 146 _BAR_
2. bere na vědomí připomínky EÚD ohledně problémů s plněním finančního nařízení (například nedostatečné oddělení povinností finančních činitelů nebo zpoždění při úpravě systémů, aby mohly být poskytovány účetní informace); bere také na vědomí zjištění EÚD ohledně nedostatků při uplatňování pravidel týkajících se stanovení odměn a příspěvků přijatých pracovníků;
3. bere na vědomí odpovědi úřadu týkající se opatření přijatých pro zohlednění připomínek EÚD;
4. zastává názor, že takovéto nedostatky do značné míry souvisí s tím, že se úřad nacházel ve své počáteční fázi; vyzývá úřad, aby tam, kde bude potřeba, učinil další kroky směřující k nápravě a plně tak vyhověl připomínkám EÚD;
5. lituje, že neexistuje plán rovných příležitostí, a očekává, že úřad tento plán brzy vypracuje, aby se stal zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že úřad nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také rovnoprávnost obou pohlaví dlouhodobě iniciativně podporovat;
6. očekává, že pokud jde o sdílení výsledků testů prováděných na zvířatech, uplatní Evropský úřad pro bezpečnost potravin stejnou filozofii, jaká je navržena v programu REACH, aby se zamezilo utrpení zvířat;
7. očekává, že úřad bude při vyřizování žádostí o informace interpretovat formulaci "převažující veřejný zájem" tak, jak je uvedeno v nařízení č. 1049/2001 [5] o přístupu veřejnosti k dokumentům, a to nejširším možným způsobem, aby měli spotřebitelé k dispozici veškeré informace a mohli se jako spotřebitelé sami rozhodovat;
8. vítá závazek úřadu poskytovat informace klíčovým cílovým skupinám, ale doufá, že budou uplatněna další opatření k rozvoji a posílení jeho strategií, zvláště strategií v oblasti informační a komunikační činnosti;
9. očekává, že úřad bude ve výroční zprávě o činnosti za rozpočtový rok 2004 plně informovat o dosaženém pokroku.
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
10. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
11. bere na vědomí postoj Komise [6] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [7];
12. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání;
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají;
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
13. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
14. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
15. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
16. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
17. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005.
Obecné poznámky adresované agenturám
18. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
19. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví, atd.);
20. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
21. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [8], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
22. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
23. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
24. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
25. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
26. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
27. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
28. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností.
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
29. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
30. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
31. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 39.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 4.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43, čl. 1a) a čl. 4(2) a 4(3).
[6] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[7] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[8] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria výkonnému řediteli Evropské agentury pro námořní bezpečnost za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0218/2004 — C6-0237/2004 — 2004/2057(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropské agentury pro námořní bezpečnost za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi agentury [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6855/2005 — C6-0065/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1644/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002 o zřízení Evropské agentury pro námořní bezpečnost [3], a zejména na článek 19 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že Evropský parlament vykonává poprvé svou pravomoc udělovat v souladu s článkem 185 finančního nařízení absolutorium řediteli agentury za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003,
C. vzhledem k tomu, že při zahájení vztahů s agenturou je Parlament spokojen s tím, že jeho příslušné výbory obdržely od agentury požadované informace, a očekává, že vznikne úzká spolupráce mezi příslušnými výbory a agenturou,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účetnictví Evropské agentury pro námořní bezpečnost za rozpočtový rok 2003:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtový rok 2003
NB: Totals may include differences due to rounding.
Source: Data from the Agency.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 2630 _BAR_
Other revenue _BAR_ 2 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 2632 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 647 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 66 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 238 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 315 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 13 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 155 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 1434 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ 1198 _BAR_
2. bere na vědomí připomínky EÚD ohledně problémů s plněním finančního nařízení (například nedostatečné oddělení povinností finančních činitelů nebo zpoždění při úpravě systémů, aby mohly být poskytovány účetní informace); bere také na vědomí zjištění EÚD ohledně nedostatků při uplatňování pravidel týkajících se stanovení odměn a příspěvků přijatých pracovníků;
3. bere na vědomí odpovědi agentury týkající se opatření přijatých pro zohlednění připomínek EÚD;
4. zastává názor, že takovéto nedostatky do značné míry souvisí s tím, že se agentura nacházela ve své počáteční fázi; vyzývá agenturu, aby tam, kde bude potřeba, učinila další kroky směřující k nápravě a plně tak vyhověl připomínkám EÚD;
5. lituje, že neexistuje plán rovných příležitostí, a očekává, že agentura tento plán brzy vypracuje, aby se stala zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že agentura nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také rovnoprávnost obou pohlaví dlouhodobě iniciativně podporovat;
6. bere na vědomí výchozí situaci agentury a potíže, s nimiž se potýká její ředitel, když při náboru pracovníků přísně prosazuje zásadu rovnosti pohlaví; žádá agenturu, aby vypracovala "plán pozitivní akce", který bude obdobou plánu uplatňovaného v evropských orgánech, a realizovala jej do konce roku 2005, a aby vyvinula zvláštní úsilí, pokud jde o informační a komunikační činnost ve snaze povzbudit ženy, aby se hlásily k práci v této agentuře;
7. lituje, že agentura nemá komunikační strategii, ale vyjadřuje své pochopení, neboť se agentura nacházela ve své počáteční fázi;
8. očekává, že ve výroční zprávě o činnosti za rozpočtový rok 2004 bude agentura bude plně Parlament informovat o dosaženém pokroku;
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
9. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
10. bere na vědomí postoj Komise [5] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [6];
11. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
12. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
13. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
14. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
15. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
16. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005;
Obecné poznámky adresované agenturám
17. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
18. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví, atd.);
19. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
20. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [7], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
21. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti, a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
22. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné, a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
23. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
24. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
25. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
26. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
27. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci, a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností.
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
28. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
29. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutorium za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
30. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 16.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 245, 29.9.2003, s. 10.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[6] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[7] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
2.
Usnesení Evropského parlamentu o připomínkách připojených k rozhodnutí o udělení absolutoria výkonnému řediteli Evropské agentury pro bezpečnost letectví za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003 (N6-0219/2004 — C6-0238/2004 — 2004/2052(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu Účetního dvora o ověření roční účetní závěrky Evropského agentury pro bezpečnost letectví za rozpočtový rok 2003, spolu s odpověďmi agentury [1],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6863/2005 — C6-0064/2005),
- s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na článek 276 této smlouvy,
- s ohledem na nařízení rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] a zejména na článek 185 tohoto nařízení, a na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1643/2003 ze dne 22. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1592/2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [3] a zejména na článek 49 tohoto nařízení,
- s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] a zejména na článek 94 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002,
- s ohledem na články 70 a 71 a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu (A6-0074/2005),
A. vzhledem k tomu, že Evropský účetní dvůr (EÚD) ve výše zmíněné specifické zprávě uvedl, že získal přiměřenou jistotu, že závěrečné účty sestavené za rozpočtový rok k 31. prosinci 2003 jsou spolehlivé a související operace jsou ve svém souhrnu zákonné a řádné,
B. vzhledem k tomu, že Evropský parlament vykonává poprvé svou pravomoc udělovat v souladu s článkem 185 finančního nařízení absolutorium řediteli agentury za provedení rozpočtu v rozpočtovém roce 2003,
C. vzhledem k tomu, že při zahájení vztahů s agenturou je Parlament spokojen s tím, že jeho příslušné výbory obdržely od agentury požadované informace, a očekává, že vznikne úzká spolupráce mezi příslušnými výbory a agenturou,
1. bere na vědomí následující údaje obsažené v účtech Evropské agentury pro bezpečnost letectví za rozpočtový rok 2003:
Výkaz příjmů a výdajů za rozpočtový rok 2003
Source: Data from the Agency.
(v tisících EUR) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_
Revenue
Commission subsidies _BAR_ 3725 _BAR_
Total revenue (a) _BAR_ 3725 _BAR_
Expenditure
Staff — Title I of the budget
Payments _BAR_ 680 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 27 _BAR_
Administration — Title II of the budget
Payments _BAR_ 153 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 396 _BAR_
Operating activities — Title III of the budget
Payments _BAR_ 197 _BAR_
Appropriations carried over _BAR_ 2486 _BAR_
Total expenditure (b) _BAR_ 3939 _BAR_
Outturn for the financial year (a - b) _BAR_ - 214 _BAR_
2. bere na vědomí připomínky EÚD ohledně problémů s plněním finančního nařízení (například nedostatečné oddělení povinností finančních činitelů nebo zpoždění při úpravě systémů, aby mohly být poskytovány účetní informace); bere také na vědomí zjištění EÚD ohledně nedostatků při uplatňování pravidel týkajících se stanovení odměn a příspěvků přijatých pracovníků;
3. bere na vědomí odpovědi agentury týkající se opatření přijatých pro zohlednění připomínek EÚD;
4. zastává názor, že takovéto nedostatky do značné míry souvisí s tím, že se agentura nacházela ve své počáteční fázi; vyzývá agenturu, aby tam, kde bude potřeba, učinila další kroky směřující k nápravě a plně tak vyhověla připomínkám EÚD;
5. lituje, že neexistuje plán rovných příležitostí, a očekává, že agentura tento plán brzy vypracuje, aby se stala zaměstnavatelem s rovnými příležitostmi; očekává, že agentura nejen zváží otázky rovnoprávnosti ve fázi náboru, ale bude také rovnoprávnost obou pohlaví dlouhodobě iniciativně podporovat;
6. bere na vědomí výchozí situaci agentury a potíže, s nimiž se potýká její ředitel, když při náboru pracovníků přísně prosazuje zásadu rovnosti pohlaví; žádá agenturu, aby vypracovala "plán pozitivní akce", který bude obdobou plánu uplatňovaného v evropských orgánech, a realizovala jej do konce roku 2005, a aby vyvinula zvláštní úsilí, pokud jde o informační a komunikační činnost ve snaze povzbudit ženy, aby se hlásily k práci v této agentuře;
7. vítá plány agentury na zlepšení své komunikační strategie vůči občanům a doufá, že bude svědkem dalších opatření v tomto směru během následujícího roku;
8. očekává, že ve výroční zprávě o činnosti za rozpočtový rok 2004 bude agentura bude plně informovat Parlament o dosaženém pokroku.
Obecné poznámky adresované Komisi a agenturám
9. připomíná svůj postoj, že zatímco podporoval úsilí Komise vytvořit omezený počet modelů alespoň pro budoucí "regulační" agentury, dospěl k názoru, že struktura současných i budoucích agentur zasluhuje důkladné posouzení na interinstitucionální úrovni; rovněž zdůrazňuje, že by dříve, než Komise stanoví rámcové podmínky pro využívání regulačních agentur, měla interinstitucionální dohoda upřesnit společné obecné zásady; mělo by se tak stát dříve, než bude vytyčen harmonizovaný rámec pro strukturu těchto agentur;
10. bere na vědomí postoj Komise [5] týkající se delegování odpovědnosti za výkon úkolů na subjekty, včetně agentur, které působí mimo základní správní rámec Komise; podle jeho názoru tím není reagováno na výzvu Parlamentu k podrobnému posouzení struktury existujících agentur na interinstitucionální úrovni; vyzývá proto Komisi, aby podala objasnění k této poznámce i k budoucí souhrnné interinstitucionální dohodě o nových opatřeních, která budou zavedena v rámci finančního výhledu nebo souběžně s ním [6];
11. vyzývá Komisi, aby organizačně zajistila a ve střednědobém termínu, např. ve standardním tříletém cyklu, provedla průřezovou analýzu provedených hodnocení jednotlivých agentur s cílem:
a) dospět k závěrům, pokud jde o soudržnost činnosti agentur s politikami EU obecně a o součinnosti, které již existují nebo které budou mezi agenturami a útvary Komise teprve rozvíjeny, a o to, jak se vyvarovat jejich překrývání,
b) vyhodnotit v širším evropském kontextu přínos agentur v jejich příslušných oblastech a také to, jak významně, efektivně a účelně provádějí agentury politiky EU nebo k nim přispívají,
c) zjistit, jaký význam má činnost agentur pro přiblížení a zpřístupnění EU občanům a pro její zviditelnění, a zvyšovat tento význam;
12. očekává, že taková celková analýza bude k dispozici do konce roku 2005, aby tak bylo pokryto tříleté období od data zavedení nového finančního nařízení a z toho plynoucího nového rámce systému agentur;
13. vyzývá agentury, aby se na tomto procesu aktivně podílely a aby spolupracovaly s Komisí a poskytovaly nezbytné údaje o otázkách, které považují za podstatné pro své fungování, poslání, působnost a potřeby, jakož i o jakékoli záležitosti, která by mohla pomoci zlepšit celý postup udělování absolutoria, s cílem přispět k úspěchu tohoto procesu a zvýšit kontrolovatelnost a průhlednost těchto agentur; vyzývá agentury, aby předkládaly tyto údaje rovněž jeho příslušným výborům;
14. vyzývá Komisi, aby souběžně s tímto úkolem předložila nejpozději do konce roku 2005 návrhy změn v aktech, kterými se zřizují současné agentury, mimo jiné s cílem optimalizovat její vztahy s agenturami; cílem těchto návrhů by měl být:
a) rozvoj komunikace mezi Komisí a agenturami,
b) navázání nebo rozšíření spolupráce při určování, jaké potřeby mají agentury pokrývat, jaké mají mít cíle, co má být výsledkem jejich činnosti a jakým způsobem mají svých cílů dosahovat, a při stanovování standardů monitoringu a kritérií pro hodnocení,
c) rozšiřování doplňujících aktivit, zdokonalování organizace nezbytných zdrojů a jejich účinné přidělování, aby přinesly výsledky, a dále formulování komunikační strategie k šíření těchto výsledků;
15. zdůrazňuje, že před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o návrhu na zřízení nové agentury musí Komise přísně zhodnotit, zda je agentura potřebná a jaký bude mít přínos, přičemž musí přihlédnout ke stávajícím strukturám, zásadám subsidiarity a rozpočtové zdrženlivosti a zjednodušení postupů;
16. očekává, že Komise urychleně předloží obecné směry personální politiky agentur, u nichž Parlament požadoval, aby je Komise předložila do konce rozpočtového procesu pro rok 2005.
Obecné poznámky adresované agenturám
17. očekává, že od nynějška mu bude každá z agentur předkládat souhrnnou zprávu o auditech vykonaných interním auditorem, o jeho doporučeních a opatřeních, která byla na základě těchto doporučení přijata v souladu s čl. 72 odst. 5 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002;
18. vyzývá agentury, aby dále usilovaly o správné uplatňování služebního řádu a pravidel platných pro ostatní zaměstnance, pokud jde o jejich vlastní personál (náborová řízení a příslušná přijatá rozhodnutí, osobní složky, výpočet odměn a dalších nároků, politika kariérního postupu, procento volných míst, kvóty pro dodržování rovnosti pohlaví atd.);
19. bere na vědomí, že příslušné procentuální zastoupení mužů a žen v celkové skladbě pracovníků agentur obecně naznačuje, že v zastoupení mužů a žen existuje nerovnováha; vyjadřuje politování nad tím, že muži tvoří zhruba jednu třetinu pracovníků a že jsou zastoupeni v nadměrném počtu na vysokých pozicích, zatímco ženy jsou obecně zastoupeny v nadměrném počtu na nízkých pozicích; očekává, že agentury přijmou okamžitá a účinná opatření k nápravě této situace;
20. vybízí agentury, aby zajistily, že všechna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, a o pracovní podmínky [7], budou zakotvena do jejich příslušných personálních politik;
21. očekává, že agentury v reakci na příslušná zjištění Evropského účetního dvora budou plně dodržovat zásady stanovené ve finančním nařízení, a to zejména zásady jednotnosti a rozpočtové přesnosti; vyzývá agentury, které tak dosud nečinily, aby plnily požadavky finančního nařízení na účetní záležitosti a aby dále zdokonalovaly své postupy, pokud se jedná o vnitřní řízení a kontrolu s cílem zvýšit svou zodpovědnost, průhlednost a evropskou přidanou hodnotu;
22. vybízí agentury, zvláště ty, jejichž aktivity mají styčné body s činností nebo posláním jiných agentur, aby posilovaly vzájemnou spolupráci a tím vytvářely možnosti pro rozvoj součinností; vyzývá je k tomu, aby ve vhodných případech tuto spolupráci formalizovaly zvláštními dohodami (společná prohlášení, dohody o spolupráci, rozhodnutí o společném plánování a opatření/programy, které se vzájemně doplňují), aby se jejich činnost nepřekrývala, aby výsledky činnosti jednotlivých agentur byly jednoznačně identifikovatelné a aby společná činnost maximálně zvyšovala přidané hodnoty a význam činnosti agentur; očekává, že o této problematice bude pravidelně informován;
23. obrací se na agentury, aby věnovaly zvláštní pozornost postupům udělování a řízení zakázek, vyzývá je k přijetí přiměřených opatření v oblasti jejich administrativní struktury, s cílem posilovat vnitřní kontrolní postupy, komunikační kanály a řízení; zastává stanovisko, že těmito opatřeními mohou být, bude-li to vhodné a proveditelné, také zřízeny specializované útvary pověřené úkolem poskytovat na základě analýzy rizik poradenství v oblasti optimální přípravy postupů udělování zakázek, dohledu a eventuelně návazných opatření; vyzývá Komisi a EÚD, aby v tomto ohledu posilovaly spolupráci s agenturami;
24. bere na vědomí obtíže, o nichž se zmiňovali někteří ředitelé, zejména ředitelé "nově vytvořených" agentur, pokud se jedná o jejich dodržování časového rozvrhu a lhůt pro předkládání výkazů, které stanoví finanční nařízení; vzhledem k chystané revizi finančního nařízení, k níž má dojít v roce 2005, vyzývá ředitele těchto agentur, aby o obtížích, s nimiž se dosud setkali, informovali Rozpočtový výbor a Výbor pro rozpočtovou kontrolu, aby mohly být vzaty v úvahu v rámci této revize; očekává, že ředitelé předloží konkrétní návrhy alternativních úprav termínů, které budou nejlépe vyhovovat jejich provozním požadavkům, přičemž budou dodrženy závazky agentur předkládat výkazy stanovené ve finančním nařízení;
25. bere na vědomí pozitivní reakci ředitelů agentur na výzvu parlamentního výboru odpovědného za přípravu absolutoria k zavedení přesnějšího systému komunikace, zejména pokud jde o předávání dokumentů v rámci povinností agentur předkládat výkazy tomuto výboru; domnívá se, že lepší organizace této komunikace posílí jeho spolupráci s agenturami a prohloubí demokratickou kontrolu;
26. vyzývá ředitele agentur, aby od nynějška připojovali k výroční zprávě o činnosti, předkládané spolu s finančními a manažerskými výkazy, rovněž prohlášení o věrohodnosti účetnictví a o právnosti a řádnosti souvisejících operací podobné prohlášení, jež podepisuje generální ředitel Komise;
27. vyzývá agentury, aby vypracovaly komplexní strategii komunikace, která se bude zabývat potřebou zpřístupnit vhodnou formou výsledky jejich práce široké veřejnosti nad rámec prezentace těchto výsledků orgánům EU, příslušným službám členských států, odborníkům, partnerům nebo konkrétním příjemcům; pokud se jedná o vypracování této strategie; vybízí agentury, aby posílily vzájemnou spolupráci a aby si vyměňovaly informace o nejlepší praxi zaměřené na dosažení tohoto cíle; očekává, že agentury budou před nejbližším rozhodováním o udělení absolutoria řádně informovat jeho příslušné výbory o pokroku, který nastal při formulování této strategie, aby zajistily efektivní a včasné sledování jejich činností;
Obecné poznámky adresované EÚD a agenturám
28. vítá iniciativu EÚD, který bude připojovat ke svým specifickým zprávám o agenturách tabulku se souhrnem údajů o působnosti, řízení, dostupných zdrojích a produktech/výstupu příslušné agentury; zastává stanovisko, že se tím zvyšuje přehlednost a průhlednost činnosti těchto subjektů Společenství a zároveň je tak ve vhodných případech zabezpečována užitečná srovnávací základna, která napomůže vytvořit harmonizovaný rámec pro agentury, který Parlament požadoval;
29. vyzývá EÚD a agentury k prohlubování vzájemné spolupráce s cílem rozvíjet postupy a technické nástroje ke zdokonalení řádného řízení veškerých rozpočtových a finančních záležitostí, a zavést metodiku, která připraví základnu pro pozitivní absolutoriu za provedení rozpočtu od samého počátku procesu; očekává, že bude pravidelně informován o dosaženém pokroku a uplatňování správné praxe;
30. obrací se na EÚD a agentury, aby posílily průhlednost kontradiktorního postupu před vydáním konečné zprávy EÚD, aby tím byly vyloučeny rozpory a nejednoznačnosti, které mohou ohrožovat důvěryhodnost celého úkolu; v tomto ohledu vyzývá EÚD a Komisi, aby navrhly reálný způsob aktualizace údajů o dosažených zlepšeních a také o odhalených problémech, a to od doby prvního projednávání přípravné zprávy EÚD do doby rozhodnutí o udělení či neudělení absolutoria, s cílem podat co nejpřesnější obraz situace v agenturách.
[1] Úř. věst.
C 324, 30.12.2004, s. 9.
[2] Úř. věst.
L 248, 16.9.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
L245, 29.9.2003, s. 7.
[4] Úř. věst.
L 357, 31.12.2002, s. 72.
[5] Jak je uvedeno v příloze 1 sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování naší společné budoucnosti, politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007-2013" (KOM(2004)0101, s. 38).
[6] Viz příloha následné zprávy Komise o následných krocích po absolutoriích za rok 2002 (KOM(2004)0648, s. 108).
[7] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
--------------------------------------------------
3.
Usnesení Evropského parlamentu, které obsahuje připomínky tvořící nedílnou součást rozhodnutí o udělení absolutoria Komisi za provedení rozpočtu 6., 7., 8. a 9. Evropského rozvojového fondu v rozpočtovém roce 2003 (KOM(2004)0667 — C6-0165/2004 — 2004/2049(DEC))
Evropský parlament,
- s ohledem na zprávu o následných akcích po udělení absolutoria za rok 2002 (KOM(2004)0648 — C6-0126/2004),
- s ohledem na rozvahy a účetní závěrky 6., 7., 8. a 9. Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2003 (KOM(2004)0667 — C6-0165/2004),
- s ohledem na výroční zprávu Účetního dvora o činnosti 6., 7., 8. a 9. Evropského rozvojového fondu týkající se rozpočtového roku 2003, doplněnou odpověďmi institucí [1],
- s ohledem na prohlášení Účetného dvora o věrohodnosti účetnictví Evropského rozvojového fondu [2],
- s ohledem na své usnesení ze dne 1. března 2001 o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ohledně rozvojové politiky Evropského společenství [3],
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ohledně Budování naší společné budoucnosti, politických úkolech a rozpočtových prostředcích rozšířené Unie 2007-2013 [4],
- s ohledem na výroční zprávu o činnosti Úřadu evropské pomoci za rok 2003,
- s ohledem na výroční zprávu Komise Radě a Evropskému parlamentu za rok 2004 o rozvojové politice a zahraniční pomoci Evropského společenství (KOM(2004)0536),
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 (6865/2005 — C6-0078/2005, 6866/2005 — C6-0079/2005, 6867/2005 C6-0080/2005, 6868/2005 — C6-0081/2005),
- s ohledem na článek 33 interní dohody ze dne 20. prosince 1995 uzavřené mezi zástupci vlád členských států, kteří se sešli v rámci Rady, k financování a správě pomoci Společenství podle druhého finančního protokolu ke čtvrté úmluvě mezi AKT a ES [5],
- s ohledem na článek 32 interní dohody ze dne 18. září 2000 uzavřené mezi zástupci vlád členských států, kteří se sešli v rámci Rady, k financování a správě pomoci Společenství podle finančního protokolu k dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, která byla uzavřena v beninském Cotonou dne 23. června 2000, a k přidělování finanční pomoci pro zámořské země a území, na něž se vztahuje část IV Smlouvy o ES [6],
- s ohledem na článek 74 finančního nařízení ze dne 16. června 1998, které se vztahuje na spolupráci v oblasti financování rozvoje podle čtvrté úmluvy mezi AKT a ES [7],
- s ohledem na čl. 119 a 120 finančního nařízení ze dne 27. března 2003, které se vztahuje na 9. Evropský rozvojový fond [8],
- s ohledem na články 70 a 71 (třetí odrážka) a přílohu V jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozpočtovou kontrolu a stanovisko Výboru pro rozvoj (A6-0069/2005),
A. vzhledem k tomu, že podle článku 119 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 musí Komise v reakci na zjištění, která jsou přiložena k rozhodnutí o udělení absolutoria, přijmout patřičné kroky a informovat Evropský parlament na jeho žádost o přijatých opatřeních vzhledem k těmto zjištěním a připomínkám,
B. vzhledem k tomu, že reforma řízení zahraniční pomoci ES byla zahájena v květnu 2004 [9] a reforma rozvojové politiky ES v listopadu 2000 [10],
C. vzhledem k tomu, že partnerská dohoda, která byla podepsána mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na druhé straně v Cotonou dne 23. června 2000 (Dohoda z Cotonou) [11], vstoupila v platnost dne 1. dubna 2003,
1. domnívá se, že rozvojová politika je základním prvkem vnější činnosti Unie, jehož cílem je odstranění chudoby posílením sociální infrastruktury, vzdělávání a zdravotní péče, zvýšením výrobních možností chudého obyvatelstva a poskytováním podpory postiženým zemím, aby mohly rozvinout svůj růst a místní potenciál; zdůrazňuje, že plnění rozvojových cílů tisíciletí (RCT) bude hlavním krokem k dosažení tohoto cíle; domnívá se, že Evropský rozvojový fond hraje důležitou roli při uskutečňování této politiky v zemích AKT a že by se jeho efektivita měla zvýšit větším důrazem na opatření zaměřená na odstranění chudoby a rychlejším využíváním společně s větší průhledností, větší zodpovědností a dodržováním zásad řádného finančního řízení;
2. oceňuje úsilí Komise zaměřit svou rozvojovou činnost na splnění RCT včetně určení deseti klíčových ukazatelů; vítá využití těchto klíčových ukazatelů při střednědobém hodnocení Evropských rozvojových fondů v zájmu hodnocení pokroku ve věci odstranění chudoby; žádá Komisi, aby v tomto směru urychlila své snahy, a doporučuje poskytnout 35 % výdajů Evropské unie na rozvojovou spolupráci na plnění rozvojových cílů tisíciletí;
3. je si vědom problémů při měření vlivu pomoci Společenství na dosažení RCT v prostředí, kde působí více dárců; lituje, že se Komise nepokusila vytvořit potřebný nástroj k měření tohoto vlivu, a musí se proto omezit na měření pokroku rozvojových zemí při dosahování RCT; lituje, že odpovědi Komise v dotazníku Výboru pro rozvoj jsou ve věci plnění RCT v rozvojových činnostech Komise obzvláště neurčité;
4. vítá zlepšení, která Komise provedla ve zpravodajském systému, a je si vědom zvýšené kvality Výroční zprávy o rozvojové politice ES a vnější pomoci za rok 2004 (KOM(2004)0536 a SEK(2004)1027);
5. má v úmyslu pořádat každoroční rozpravu v plénu o výroční zprávě Komise o rozvojové politice ES a vnější pomoci;
6. vítá skutečnost, že z celkové finanční pomoci zemím AKT (z ERF a souhrnného rozpočtu EU) ve výši 4079 milionů EUR bylo v roce 2003 na sociální infrastrukturu a služby použito 33 % (1346 milionů EUR); lituje, že pouhých 62 milionů EUR (1,5 %) bylo vyčleněno na základní vzdělávání a 212 milionů EUR (5,2 %) na základní zdravotní péči; naléhá na Komisi, aby zvýšila financování těchto odvětví a žádá, aby 20 % výdajů Evropské unie na rozvojovou spolupráci bylo vyčleněno na základní vzdělávání a zdravotní péči v rozvojových zemích;
Účetnictví
7. konstatuje, že rozvaha a účetní závěrka byla předložena pozdě; konstatuje, že ukončení modernizace účtů ERF by mělo být dokončeno ve stanovených termínech; uvítá zprávu účetního Komise ohledně stavu účtů Komise, včetně účtů ERF, ke dni 1. ledna 2005; žádá, aby byl průběžně informován o modernizaci nového integrovaného systému IT (ABAC-FED);
8. konstatuje, že ačkoli finanční prostředky ERF spravované EIB nejsou auditovány Účetním dvorem či kontrolovány Parlamentem v rámci postupu udělování absolutoria, jsou konsolidovány v účtech ERF; domnívá se, že by transparentnost byla posílena, pokud by byly informace o těchto finančních prostředcích poskytovány orgánu udělujícímu absolutorium, který odpovídá za konečné schvalování účtů ERF;
Prohlášení o věrohodnosti účetnictví
9. konstatuje, že se Účetní dvůr domnívá, kromě problémů vztahujících se k následující záležitosti [12], že účty odpovídají příjmům a výdajům vztahujícím se k 6., 7., 8. a 9. ERF:
a) částky splatné ve prospěch ERF a které nejsou zahrnuty do rozvahy ke dni 31. prosinci 2003 (27,5 mil. EUR),
b) zálohy (400 mil. EUR),
c) finanční prostředky systému Stabex,
d) finanční prostředky převedené Evropské investiční bance, které nebyly využity (209 mil. EUR);
10. bere na vědomí stanovisko Účetního dvora, že generální ředitel Úřadu evropské pomoci měl ve výroční zprávě o činnosti vyjádřit výhrady a učinit prohlášení s ohledem na dluhy, které ještě nebyly stanoveny, a na správné využívání finančních prostředků Stabex, protože v dané době neměl dostatek informací k tomu, aby mohl učinit odůvodněné závěry;
11. bere na vědomí, že se Účetní dvůr vzhledem na uskutečněné transakce domnívá, že příjmy zaznamenané v účtech, přidělené prostředky ERF a závazky a platby v rozpočtovém roce jsou ve svém souhrnu legální a řádné; bere na vědomí, že Účetní dvůr své stanovisko založilo na analýze dozorčích systémů a kontrol, na auditu řady transakcí a na analýze výroční zprávy o činnosti a prohlášení generálního ředitele Úřadu evropské pomoci;
12. apeluje na Komisi, aby se zabývala těmito slabými místy, kterých si všímá Účetní dvůr ve vztahu k dozorčím systémům a kontrolám:
a) účinek používání standardů vnitřní kontroly je omezený, protože jejich používání v delegacích je vázáno na proces decentralizace, který měl být dovršen až na konci roku 2004,
b) v akčních plánech je nutno pokračovat a realizovat je úplněji, zejména na úrovni delegací, aby byl pro dozorčí systémy a kontroly vytvořen účinný budoucí rámec,
c) je nutno, aby se zlepšilo uplatňování dozorčích systémů a kontrol vztahujících se na smlouvy a platby i přesto, že jsou obecně navrženy dobře.
Zpráva o finančním řízení
13. konstatuje, že zpráva o finančním řízení byla předložena se zpožděním; oceňuje množství a kvalitu informací obsažených ve zprávě o finančním řízení, včetně informací, které si Parlament vyžádal ve svém doporučení ohledně udělení absolutoria za rok 2002; žádá Komisi, aby v budoucnu tuto zprávu zdokonalila zejména tak, aby bylo možno srovnávat finanční prostředky 9. ERF vyčleněné na projekty, podporu z rozpočtu a pomoc, která není programovaná, s prostředky poskytovanými na základě předchozích ERF za účelem získání přehledu o administrativních nákladech ERF;
Odpovědnost
14. konstatuje, že zatímco politika ERF spadá do působnosti komisaře pro rozvoj a humanitární pomoc, za obecnou politiku a záležitosti řízení s ohledem na fungování Úřadu pro evropskou pomoc (EuropeAid), který provádí úkoly ERF, odpovídá komisař pro zahraniční vztahy a evropskou sousedskou politiku; konstatuje, že komisař pro rozvoj a humanitární pomoc má pravomoc přijímat rozhodnutí vztahující se k ERF a ke konkrétním rozpočtovým položkám, za něž odpovídá; je i nadále přesvědčen, že toto "zplnomocnění" umožní komisaři pro rozvoj a humanitární pomoc nést plnou politickou odpovědnost za realizaci programů financovaných z ERF a prostředků Úřadu evropské pomoci vyčleněných na oblast rozvojové politiky, přičemž tento úřad spadá pod resort komisaře pro zahraniční vztahy a evropskou sousedskou politiku; má i nadále obavy, že vzhledem k nedostatečně vyjasněné odpovědnosti může být situace ohledně odpovědnosti za ERF nejednoznačná.
Realizace a finanční prostředky RAL
15. vítá lepší plnění rozpočtu zaznamenané v roce 2003; konstatuje však, že zavedením 9. ERF a rychlým vyčleněním nových finančních prostředků se množství nepoužitých zdrojů (tzv. "reste à liquider" neboli RAL) zvýšila o více než 1 miliardu EUR z 8,385 miliard EUR na konci roku 2002 na 9,410 miliard EUR na konci roku 2003; domnívá se, že toto množství je nepřijatelně vysoké a naléhá na Komisi, aby urychlila poskytování pomoci z ERF;
16. poukazuje na to, že rychlá realizace i přesto, že je žádoucí, sama o sobě neslouží jako důkaz zlepšené účinnosti ERF — je také nutno zajistit lepší dosahování cílů; bere na vědomí srovnání mezi cíly a dosaženými výsledky, které jsou součástí zprávy o finančním řízení, žádá však Komisi, aby více usilovala o stanovení kvantifikovatelných cílů, jak je uvedeno ve finančním nařízení;
17. konstatuje, že řada členských států nezaplatila své příspěvky za rok 2003 v plné výši, což spolu s platbami do Globálního zdravotnického fondu vedlo k tomu, že Komisi došly prostředky a tím docházelo ke zpoždění plateb; vyzývá členské státy, aby dostály svým povinnostem s ohledem na platbu příspěvků do ERF.
Podpora prostřednictvím rozpočtu
18. bere na vědomí rostoucí význam rozpočtové podpory, která v roce 2003 dosáhla 390 milionů EUR a byla rozdělena mezi 19 států AKT; uvědomuje si, že rozpočtová podpora může účinně přispět k uskutečnění cílů snížit chudobu a zlepšit řízení veřejných financí v zemích přijímajících pomoc, zejména zvýšením "pocitu vlastní odpovědnosti" těchto zemí; zdůrazňuje význam "metody pohyblivé položky"; naléhá na Komisi, aby zlepšila své nástroje hodnocení hospodářských reforem a kvality hospodaření s veřejnými finančními prostředky, což jsou podmínky získání rozpočtové podpory;
19. chápe, že byly-li pro stát AKT uvolněny finanční prostředky z rozpočtu, jsou používány a kontrolovány podle národních kontrolních postupů, nikoli postupů ERF; je si vědom toho, že si tato skutečnost žádá změnu v postupech následné kontroly, a to přechodem od tradiční kontroly a prověřování transakcí k hodnocení stavu hospodaření s veřejnými financemi, které bude založeno na sledování informací a ukazatelů výkonnosti; [13]; souhlasí s Účetním dvorem, že je nutno hodnocení vzhledem ke každému z těchto kritérií formalizovat;
21. konstatuje, že ostatní dárcovské subjekty také ve zvýšené míře využívají pomoc z rozpočtu a že Komise s těmito subjekty, zejména se Světovou bankou, spolupracuje na vypracování ukazatelů, pomocí nichž by bylo možno hodnotit výkonnost hospodaření s veřejnými financemi; bere na vědomí informace, které Komise poskytla v reakci na požadavek uvedený v rozhodnutí o udělení absolutoria za rok 2002, jenž se týkal vypracování zprávy o stavu práce na přípravě ukazatelů výkonnosti hospodaření s veřejnými financemi v rámci programu veřejných výdajů a finanční odpovědnosti; bere na vědomí tvrzení Komise, že na začátku roku 2004 byl schválen předběžný rámec, podle něhož se plánovalo zahájení zkoušení tohoto nástroje na konec roku 2004 a do června roku by 2005 mělo být přijato rozhodnutí o finalizaci analytického rámce; žádá o to, aby mu byly do 1. září 2005 poskytnuty aktuální informace o práci na programu.
Nejvyšší kontrolní úřady
22. připomíná důležitost, kterou má podle Parlamentu, Rady a Účetního dvora zapojení nejvyšších kontrolních úřadů zemí AKT do kontroly ERF [14];
23. bere na vědomí informace, které Komise poskytla ve své zprávě o hospodaření s finančními prostředky, které byly vynaloženy na projekty zahrnující nejvyšší kontrolní úřady v rozpočtovém roce 2003, jak požadoval Parlament ve zprávě o udělení absolutoria za rok 2002;
24. bere na vědomí, že Komise zvažuje různé možnosti podpory a posílení úlohy nejvyšších kontrolních úřadů v zemích AKT; žádá o včasné zhodnocení různých možností, které připadají v úvahu, aby byly k dispozici pro další postup udělování absolutoria.
Začlenění do rozpočtu
25. domnívá se, že začlenění ERF do rozpočtu by odstranilo mnohé komplikace a obtíže s realizací po sobě jdoucích ERF, napomohlo by urychlenému přidělování finančních prostředků a odstranění současného demokratického deficitu; domnívá se, že by se tato záležitost měla řešit v rámci diskuse o novém finančním výhledu.
Decentralizace řízení pomoci a podpory
26. podporuje převedení zdrojů a rozhodovacích pravomocí na delegace Komise; očekává, že pomocí této nové organizační struktury bude možno dosáhnout vyšší míry realizace závazků a plateb ve srovnání s úrovní, kterou Komise dosáhla v roce 2003;
27. je si však vědoma toho, že nová struktura s sebou vedle výhod nese i rizika; považuje pracovní dokument Komise "Nástin rizik spojených s vnější pomocí" za užitečný;
28. bere na vědomí zprávu Komise o hodnocení procesu decentralizace [15]; je si vědoma toho, že se splnění úkolu decentralizace chýlí ke konci; žádá o opětovné ujištění, že převedení zdrojů a rozhodovacích pravomocí na delegace je spojeno s přiměřenou kontrolou; žádá o včasné předložení zprávy o stavu procesu centralizace, kde budou popsány očekávané výhody s kvantifikovatelnými ukazateli a kde bude stanoveno, jaké výhody to dosud přineslo, včetně stavu zavádění standardů pro vnitřní kontrolu, tak aby byla k dispozici pro další postup udělování absolutoria;
29. bere na vědomí tvrzení Komise, že má v delegacích k dispozici dostatek pracovníků s odpovídající kvalifikací proškolených v oblasti finančního řízení; poukazuje však na to, že poměr počtu pracovníků Komise, kteří spravují 10 miliónů EUR, je ve srovnání s jinými hlavními dárcovskými subjekty na nejnižší úrovni;
30. uvědomuje si rizika procesu převádění pravomocí na delegace Komise v zemích AKT, jakými jsou těžkosti při hledání vhodných zaměstnanců a možnost nejednotného výkladu pravidel jednotlivými delegacemi Komise; zdůrazňuje potřebu zlepšit pravidla a nalézt rovnováhu mezi posílenými kontrolními nástroji a potřebou podávat zprávy na jedné straně a účinným a rychlým rozhodováním umožňujícím delegacím rozhodovat o hlavních projektech na straně druhé.
Finanční prostředky systému Stabex
31. bere na vědomí, že Komise provedla inventarizaci finančních prostředků systému Stabex v roce 2003, při níž bylo zjištěno, že na místní účty zemí přijímajících pomoc zbývá převést 700 miliónů EUR; konstatuje, že ačkoli byly prostředky z těchto účtů převedeny zemím přijímajícím pomoc a formálně z účtů ERF odešly, Komisi i nadále zůstává odpovědnost za tyto prostředky a kontrola jejich správného použití; bere na vědomí zjištění Účetního dvora, že v důsledku nedostatečné kontroly nemůže Komise kontrolovat používání finančních prostředků; bere na vědomí, že Komise chce do konce roku 2004 zavést lepší monitorovací postupy, které by měly fungovat do roku 2005; naléhá na Komisi, aby spolu se zeměmi přijímajícími pomoc pracovala na posílení kontroly a zajistila, že zbývající finanční prostředky budou přiděleny co nejrychleji.
Hodnocení
32. vítá práci Komise v oblasti vnitřní kontroly, která jí umožnila splnit většinu norem; je však znepokojen tím, že Komise nebyla z důvodu nedostatku kapacit schopna splnit normu 23, která se týká hodnocení; žádá Komisi, aby ho informovala o tom, jak chce zajistit řádné provádění hodnocení a jeho následnou kontrolu a aby určila, kdy bude dle svého názoru schopna splnit tuto normu.
Termíny
33. vyzývá Komisi k předložení tohoto návrhu na změnu první věty čl. 119 odst. 1 finančního nařízení a Radu k jeho schválení:
"Evropský parlament na doporučení Rady, která rozhoduje kvalifikovanou většinou udělí do 30. června roku N +2 Komisi absolutorium s ohledem na použití finančních zdrojů ERF, které tento fond spravuje v souladu s čl. 1 odst. 2, v roce N.".
[1] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 315.
[2] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 327.
[3] Úř. věst.
C 277, 1.10.2001, s. 130.
[4] Přijaté texty P5_TA(2004)0367.
[5] Úř. věst.
L 156, 29.5.1998, s. 108.
[6] Úř. věst.
L 317, 15.12.2000, s. 355.
[7] Úř. věst.
L 191, 7.7.1998, s. 53.
[8] Úř. věst.
L 83, 1.4.2003, s. 1.
[9] Sdělení Komisi o reformě řízení zahraniční pomoci, které Komise schválila dne 16. května 2000.
[10] Prohlášení Rady a Komise o rozvojové politice Evropského společenství schválené Radou pro obecné záležitosti (rozvoj) dne 10. listopadu 2000.
[11] Úř. věst.
L 317, 15.12.2000, s. 3.
[12] Účetní dvůr, výroční zpráva za rozpočtový rok 2003, s. 387.
[13] je-li zadávání veřejných zakázek otevřené a transparentní.
[14] Viz body 21 až 24 usnesení, které obsahuje poznámky k rozhodnutí o udělení absolutoria Komisi s ohledem na plnění rozpočtu 6., 7. a 8. Evropského rozvojového fondu za rozpočtový rok 2002 (Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 128).
[15] SEK(2004)0561, 6.5.2004.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0126
Výroční zpráva Komise o politické strategii na rok 2006
Usnesení Evropského parlamentu o rozpočtu na rok 2006: výroční zpráva Komise o politické strategii (APS) (2004/2270(BUD))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě — roční politická strategie na rok 2006 (KOM(2005)0073),
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [1],
- s ohledem na článek 272 Smlouvy o ES a článek 177 Smlouvy o Euratomu,
- s ohledem na čl. 112 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Rozpočtového výboru a stanoviska ostatních výborů, které byly požádány o stanovisko (A6-0071/2005),
A. vzhledem k tomu, že rozpočet na rok 2006 bude posledním v rámci současného finančního výhledu a představuje spolu s probíhajícími jednáními o novém finančním výhledu na období 2007-2013 strategický rámec, v němž bude Parlament rozhodovat o svých prioritách, aby bylo možné podpořit cíle Unie dostatečnou úrovní rozpočtových zdrojů,
B. vzhledem k tomu, že rozpočet na rok 2006 bude druhým rozpočtem rozšířené Unie a že je nutné zajistit dostatečné prostředky pro provádění evropských politik harmonickým způsobem v rámci celé Unie a taktéž podpořit úsilí současných kandidátských zemí,
C. vzhledem k tomu, že se Evropská unie nachází v klíčové fázi svého vývoje vzhledem k procesům přijímání Ústavy, rozhodování o rozšíření, posilování své role na mezinárodní scéně, přijímání nových opatření v zájmu znovuoživení Lisabonské agendy v novém rámci pro růst a zaměstnanost, konkurenceschopnost a udržitelný rozvoj, posilování vnitřního trhu a plné integrace evropských občanů; zdůrazňuje, že tyto úkoly je nutné podpořit koherentními, dobře koordinovanými a odpovídajícím způsobem financovanými opatřeními,
D. vzhledem k tomu, že případný rozpor mezi těmito ambicemi a prostředky poskytnutými k jejich uskutečňování by mohl spustit proces regrese a ohrozil by již dosažený pokrok; zdůrazňujíc význam rozpočtu na rok 2006 pro zajištění nepřetržitého pokračování opatření a jako spojovacího nástroje pro víceleté plánování po roce 2006, aby bylo zajištěno, že Unie bude moci financovat své politické ambice,
E. vzhledem k tomu, že Evropský parlament podporuje nejnaléhavější prioritu Komise: obnovu dynamického a udržitelného růstu v Evropě a vytvoření více a lepších pracovních míst pro občany, je připraven financovat programy zaměřené na dosažení tohoto cíle,
Finanční rámec
1. je toho názoru, že za účelem dosažení vytyčených cílů Evropské unie je řádné a přísné řízení rozpočtu Unie v zájmu všech jejích občanů; zdůrazňuje odpovědnost rozpočtového orgánu za splnění tohoto úkolu a význam, který připisuje transparentní formální úpravě rozpočtu a řádnému informování o jeho plnění;
2. zdůrazňuje, že rozpočtové položky závazků musí být založeny na dohodnutých cílech a že platby by měly být stanoveny odpovídajícím způsobem; je odhodlán učinit přiměřenou úroveň plateb zásadní prioritou rozpočtového procesu pro rok 2006, a to také s ohledem na blízká jednání o novém finančním výhledu;
3. je si vědom problémů spojených s plněním rozpočtu v důsledku současného finančního nařízení, zejména v oblastech, jako jsou informační centra, externí spolupráce a prodlevy smluv; s potěšením očekává návrhy Komise na revizi finančního nařízení a uplatňování jeho pravidel, která se bude týkat těchto a dalších problémů, a na základě které bude možné nalézt konkrétní řešení problémů za účelem snížení byrokratické zátěže finančního nařízení; vyjadřuje politování nad tím, že Komise neuvedla tuto revizi ve svém legislativním a pracovním programu na rok 2005, ačkoli byla během rozpočtového procesu pro rok 2005 potvrzena legislativní revize;
4. domnívá se, že začátek volebního období, který nastal současně s revizí interinstitucionální dohody v rámci jednání o novém finančním výhledu, je příležitostí k revizi již používaných nástrojů v oblasti víceletého a ročního programování, jež dá impuls legislativnímu a rozpočtovému plánování; znovu připomíná společné prohlášení o finančním plánování schválené dne 13. července 2004;
5. je si plně vědom dopadů, které mohou mít jednání o novém finančním výhledu na období po roce 2006 na rozpočtový proces na rok 2006; prohlašuje, že využije svých rozpočtových pravomocí, aby rozpočet na rok 2006 poskytoval prostředky nutné pro plnění úkolů Unie;
6. vítá návrh Komise uvedený v jejích strategických cílech, který vyzývá Parlament a Radu k dosažení vzájemné dohody o společné akční platformě evropských orgánů v následujících pěti letech; je připraven zahájit na základě svých vlastních strategických politických směrů jednání s Komisí a Radou s cílem dosáhnout před ukončením lucemburského předsednictví dohody o prioritách pro rok 2006;
Rozpočtová strategie a priority sektorů
Zásady
7. domnívá se, že v rozpočtu na rok 2006 se musí odrážet následující zásady, aby bylo zajištěno dodržování řádného finančního a rozpočtového řízení:
- stanovením přiměřené úrovně plateb k pokrytí skutečných potřeb,
- revizí finančního výhledu převedením položek z podokruhu 1a do podokruhu 1b za účelem uplatnění ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci spolčené zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2],
- řádným uplatňováním společného prohlášení o finančním plánování z 13. července 2004,
- využitím všech prostředků dostupných ve smlouvě a/nebo v současné interinstitucionální dohodě o rozpočtové kázni za účelem řešení značných rozpočtových a finančních úkolů, před kterými bude EU v případě rozpočtu na rok 2006 stát a vytvoření pevného základu pro další rozpočtové roky.
Priority
8. podporuje obecný přístup Komise, který má posílit prosperitu a solidaritu, bezpečnost v Unii, učinit Evropu konkurenceschopnější a soudržnější, bližší jejím občanům, a silnější ve světovém měřítku; poukazuje nicméně na to, že její poslední verze finančního plánování a její roční politická strategie vykazují řadu nesrovnalostí mezi klíčovými činnostmi pro rok 2006 a rozpočtovými zdroji (iniciativa "i2020", iniciativa "Znalosti pro růst", iniciativa "Mládež", Evropský úřad pro podporu žadatelů o azyl, programy přispívající k provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí, Evropský rok mobility pracovních sil apod.);
9. konstatuje, že rozpočet na rok 2006 by měl odrážet zejména:
a) nový přístup Lisabonské strategie EU, jak jej vyjádřila koordinační skupina Parlamentu:
- posílením jejího přispění ke konkurenceschopnosti, k sociální a hospodářské soudržnosti a soudržnosti v oblasti životního prostředí,
- soustředěním a posílením podpory, kterou EU poskytuje klíčovým oblastem lisabonské a göteborské agendy, tj. zaměstnanosti, politice životního prostředí, výzkumu a vývoji, malým a středním podnikům, prosazováním společnosti založené na znalostech a informacích, šířením technologií šetrných k životnímu prostředí, celoživotním vzděláváním a řádným uplatňováním transevropských sítí,
- umožněním většího úsilí potřebného k dokončení vnitřního trhu,
- přípravou na nové oblasti podpory Společenství, jako je program Natura 2000;
b) význam role mladých lidí pro integraci a prosperitu Unie, včetně nových návrhů týkajících se výměnných programů;
c) posílení role EU v mezinárodním společenství.
Zemědělství
10. vyjadřuje svou podporu cílům stanoveným v reformě SZP, zejména pokud jde o posílení rozvoje venkova, které je nezbytné pro životaschopnost venkovských oblastí; je rozhodným zastáncem poskytnutí potřebných prostředků na tato opatření, ale poukazuje na skutečnost, že dohoda o převodu položek z podokruhu 1a) do podokruhu 1b) ("rozpočtová úprava") je nezbytná před prvním čtením v Radě;
11. je znepokojen zprávami o šíření ptačí chřipky v jihovýchodní Asii; naléhavě žádá Komisi, aby úzce spolupracovala s Organizací OSN pro potraviny a zemědělství (FAO), se Světovou zdravotnickou organizací (WHO), Světovou organizací pro zdraví zvířat (OIE) a se zeměmi v tomto regionu a aby zvýšila financování výzkumu této potenciálně velmi vážné hrozby pro zemědělství a zdraví zvířat a lidí v EU;
12. připomíná Komisi význam, který připisuje pilotním projektům (podpora systémů kvality a rizikového financování epidemií hospodářských zvířat), jež byly dohodnuty v rozpočtovém procesu pro rok 2004; žádá Komisi, aby v rozpočtu na rok 2006 počítala s odpovídajícími prostředky na pokračování těchto projektů.
Strukturální opatření
13. zdůrazňuje význam začleňování skutečných potřeb do rozpočtu pro platby v rámci strukturálních fondů; zdůrazňuje potřebu stanovit dostatečnou výši položek plateb, aby nebylo ohroženo uskutečňování daných programů; věří, že platby musí odpovídat nejspolehlivějším dostupným prognózám podle zásad řádného finančního řízení a rozpočtové praxe; zdůrazňuje významné údaje, které v tomto ohledu může přinést plnění rozpočtu na rok 2005;
14. zdůrazňuje nutnost pozorně kontrolovat zásadu N+2 ("sunset clause") a posílit kompletní a rychlé informování rozpočtového orgánu, zejména o rozpočtových závazcích, u nichž hrozí, že budou zrušeny; vyzývá Komisi, aby do konce července 2005 předložila celkové hodnocení stavu provádění plateb ve srovnání s původními víceletými prognózami.
Vnitřní politiky
15. vyzývá Komisi, aby navrhla v rámci Lisabonské strategie kroky, jež mají skutečnou prioritu a které budou evropským přínosem; domnívá se, že omezený manévrovací prostor pod stropem finančního výhledu u tohoto okruhu by měl být zaměřen na klíčové oblasti, jako je zaměstnanost, výzkum a vývoj, podpora malých a středních podniků prostřednictvím úvěrového nástroje EIF pro MSP vytvořeného v rozpočtu na roky 2004 a 2005, prosazování znalostní a informační společnosti a šíření technologií šetrných k životnímu prostředí, celoživotní vzdělávání; zdůrazňuje, že je třeba efektivního vývoje infrastruktury prostřednictvím ekologických transevropských sítí v oblasti dopravy, energie a telekomunikací a celoevropských koridorů;
16. znovu připomíná, že pomoc malým a středním podnikům (MSP) včetně mikropodniků byla v nedávných rozpočtových procesech pro Evropský parlament prioritou; podporuje úsilí zjednodušovat přístup MSP k financím za použití finančních nástrojů Společenství na základě poptávky a zdůrazňuje, že je nutné, aby nástroje podporovaly jejich internacionalizaci;
17. je také zastáncem opatření na podporu etických a na solidaritě založených finančních nástrojů, jež slouží k podpoře lidského a sociálního rozvoje a rozvoje v oblasti životního prostředí včetně kroků pro místní rozvoj;
18. podporuje zřízení Evropského roku mobility pracovních sil a očekává, že členské státy již nebudou využívat výjimky bránící volnému pohybu pracovních sil z nových členských států;
19. zdůrazňuje, že je třeba, aby Lisabonská strategie podporovala konkurenceschopnost a vytváření pracovních míst a zároveň brala v úvahu otázky sociální soudržnosti a životního prostředí; z toho důvodu se domnívá, že při dosažení lisabonských cílů by dlouhodobý růst neměl vést k prohloubení rozdílů a k sociální nejistotě;
20. má v úmyslu posílit rozpočet EU v oblasti činnosti pro mladé lidi v souladu s důrazem, který klade Komise na podporu mobility ve vzdělávání a učení a na efektivní využívání potenciálu mladých; zdůrazňuje význam výměnných programů v této oblasti; trvá na rozšíření programu Erasmus tak, aby zahrnoval studenty na středních školách a mladé podnikatele; znovu připomíná, že je nutné navázat na pilotní projekt rozšíření programu Erasmus na učně; vyjadřuje politování nad tím, že Komise při sestavování finančních plánů snížila oproti rozpočtu na rok 2005 prostředky na program Leonardo da Vinci;
21. podporuje integrovanou strategii boje proti terorismu včetně pomoci obětem, účinnou spolupráci a výměnu informací mezi soudními a policejními orgány, boj proti chudobě, strategii prevence šíření zbraní, prevence, zvládání a řešení konfliktů a zesílení podpory dialogu mezi kulturami; žádá, aby se dále pokračovalo v pilotních projektech zahájených z iniciativy Parlamentu; zdůrazňuje, že Unie musí zároveň dále podporovat základní práva, zásady právního státu a kvalitu soudnictví;
22. vyzývá Komisi, aby předložila návrhy směřující k posílení celkové schopnosti EU poskytovat pomoc občanům při mimořádných událostech, včetně těch, k nimž dojde mimo území EU, a zvládat přeshraniční krize; zdůrazňuje, že je důležité, aby byl Parlament plně zapojen do současné diskuse o této věci;
23. je toho názoru, že informace a komunikace jsou klíčovými zdroji pro přiblížení EU jejím občanům a věří, že k dosažení tohoto cíle je třeba více dynamických a komunikativních inovací; žádá proto Komisi, aby předložila návrh integrované informační a komunikační politiky EU, čímž bude informační činnost orgánů Unie koordinována ve vyšší míře;
24. znovu připomíná strukturální problém financování decentralizovaných agentur v okruhu 3 a jeho dopad na další politické priority z důvodů, které spočívají v současném finančním nařízení; zdůrazňuje nutnost sladit tyto aspekty a bude usilovat o nalezení řešení založeného na skutečných potřebách každé agentury a politiky; připomíná Komisi nutnost zajistit střednědobé plánování rozvoje decentralizovaných a výkonných agentur včetně přesných odhadů rozpočtu, a zaujmout kritický pohled na finanční nařízení, pokud jde o omezení jeho byrokratické zátěže.
Vnější akce
25. zdůrazňuje náročný úkol skloubit všechny tradiční priority Unie s množstvím nových rozpočtových odpovědností, které byly v posledních letech převedeny do kategorie 4 (Balkán, Afghánistán, Irák, tsunami a jiné přírodní katastrofy); připomíná Radě že by nové potřeby neměly být financovány na úkor tradičních priorit Parlamentu;
26. je pevně přesvědčen, že finanční zdroje přidělené na pomoc zemím a společnostem postiženým vlnou tsunami nebo jakoukoli jinou přírodní katastrofou musí být dodatečnými zdroji k již existujícím nebo naplánovaným rozpočtům na pomoc, a nesmějí být pouze přesouvány mezi sebou nebo přesměrovány z jiných oblastí (přerozdělení); vyzývá k jasnému přehledu dopadu, který budou mít na rozpočet všechny návrhy finanční pomoci určené této oblasti, včetně navrhovaných fondů na obnovu, po skončení vyhodnocovacích misí OSN a Světové banky; zdůrazňuje význam opatření pro přípravu na katastrofy;
27. opakuje své odhodlání podporovat dosažení Rozvojových cílů tisíciletí, s podporou odstraňování chudoby a zdravotních programů, včetně boje proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze a příspěvku Globálnímu fondu; zdůrazňuje své odhodlání podporovat všechny oblasti, kterým se v současnosti dostává pomoci z rozpočtu EU; zdůrazňuje význam základních svobod a rozvoje demokracie, právního státu a lidských práv, včetně nové politiky sousedských vztahů; žádá Komisi o předložení návrhů, aby Parlament mohl převzít dohled nad Evropskou iniciativou pro demokracii a lidská práva (EIDHR); zdůrazňuje potřebu technické podpory pro mnohostranné účastníky s cílem zabránit úzkým hrdlům; naléhá na Komisi, aby do předběžného návrhu rozpočtu vložila značnou částku dodatečných prostředků na tato tzv. opatření "Quick Win", a aby zajistila, že tato nová opatření budou slučitelná s jejími stávajícími programy a koordinovala svou činnost s členskými státy a s OSN;
28. zdůrazňuje nutnost, aby EU podporovala demokratické změny v sousedních zemích, a to zejména v zemích jako jsou Ukrajina, Gruzie a Moldavsko a státy v oblasti Středomoří;
29. domnívá se, že by Parlament měl zajistit posílení svých rozpočtových pravomocí v oblasti SZBP; připomíná Radě, aby trvala na konzultačních schůzkách a řádné výměně informací, jak je stanoveno v interinstitucionální dohodě, aby se podařilo dosáhnout dohody o financování rozhodnutí týkajících se SZBP; je si vědom zvláštního významu poskytování dostatečných rozpočtových prostředků Evropské bezpečnostní strategii; zdůrazňuje, že je obtížné oddělit financování společných nákladů na civilní operace prostřednictvím rozpočtu EU od financování vojenských a obranných akcí z jiných zdrojů než z rozpočtu Unie, jak dokládá zřízení civilního/vojenského útvaru;
30. bere na vědomí příležitost k pokroku v mírovém procesu na Středním východě a potvrzuje svou podporu poskytnutí finančních prostředků EU v této souvislosti;
Zaměstnanci a správa
31. bere na vědomí, že Komise požádala o vytvoření 700 nových pracovních míst v roce 2006 na základě svého víceletého plánu dalších lidských zdrojů po rozšíření z roku 2004; bere na vědomí, že podle odhadů Komise by přistoupení Bulharska a Rumunska vyžadovalo do roku 2010 postupné vytvoření 850 nových pracovních míst; vyzývá Komisi, aby do 31. července 2005 předložila přehodnocený střednědobý přehled potřeb zaměstnanců, který předložila předchozí Komise; žádá Komisi, aby do 31. července 2005 předložila podrobnou zprávu o počtu zaměstnanců Komise v podpůrných a koordinačních funkcích;
32. vítá relativně vysokou obsazenost pracovních míst
[pic] _BAR_ COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES _BAR_
Brussels, 15.11.2005
COM(2005) 573 final
SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU
DOPADY PŘISTOUPENÍ BULHARSKAA RUMUNSKA NA LIDSKÉ ZDROJE KOMISE
SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU
DOPADY PŘISTOUPENÍ BULHARSKAA RUMUNSKA NA LIDSKÉ ZDROJE KOMISE
ÚVOD
Evropský parlament vyslovil souhlas s přistoupením Bulharska a Rumunska dne 13. dubna 2005.
Na základě toho podepsaly dne 25. dubna 2005 členské státy EU, Bulharsko a Rumunsko smlouvu o přistoupení.
Předpokládá se, že pokud budou ratifikovány přístupové smlouvy, Bulharsko a Rumunsko se stanou členy EU v lednu 2007 za předpokladu, že včas splní podmínky nezbytné k plnému provádění práva Společenství od prvního dne po přistoupení.
Dne 25. října schválila Komise sdělení (Zpráva z komplexního monitorování stavu připravenosti Bulharska a Rumunska na členství v EU), jež se zmiňuje o „… monitorovací zprávě, kterou Komise hodlá předložit Radě a Parlamentu v dubnu - květnu 2006“ a poukazuje na to, že „v té chvíli může Komise doporučit Radě odložení přistoupení Bulharska a Rumunska na 1. leden 2008 v případe, že bude existovat vážné riziko, že některý z těchto států bude k 1. lednu 2007 v řadě důležitých oblastí zjevně nepřipraven na plnění toho, co se od členského státu požaduje.
Komise očekává, že Bulharsko a Rumunsko do té doby učiní potřebné nápravné kroky k tomu, aby bylo možné předejít vydání takového doporučení“.
Cílem tohoto sdělení je zdůvodnit požadavky Komise na dodatečné lidské zdroje na základě odhadovaných potřeb jednotlivých odborů podle dopadů přistoupení těchto dvou nových členských států na práci Komise.
Popisuje obecné směry a dopady rozšíření na lidské zdroje podle jednotlivých skupin oblastí politiky a podle profilu práce.
Stane se klíčovým prvkem při sestavování budoucích rozpočtových návrhů a tvorbě náborové strategie.
Toto sdělení se však nezabývá směrnými čísly náboru mezi státními příslušníky nových členských států, protože tato samostatná otázka se bude řešit ve vhodnou dobu.
Toto hodnocení vztahuje na Bulharsko a Rumunsko (dále jen EU-2) sdělení, které bylo v roce 2002 předloženo v souvislosti s deseti členskými státy, jež přistoupily do Unie v květnu roku 2004 (EU-10).
Svou povahou a načasováním je rozšíření EU-2 velice podobné poslednímu rozšíření.
Vzhledem na tuto evidentní podobnost byla při analýze použita stejná metodika jako v roce 2002, ovšem také se zohledněním zkušeností nabytých z reálného průběhu přistupování EU-10 v roce 2004.
Toto sdělení tedy potvrzuje a aktualizuje střednědobé odhady personálních potřeb z roku 2002, jak požadoval Evropský parlament ve svém usnesení o roční politické strategii na rok 2006.
1. ÚČEL A RÁMEC SDĚLENÍ
Ze zkušeností vyplývá, že nábor a hladké začlenění nových pracovníků do odborů Komise probíhá mnohem snadněji, jestliže je v dostatečném předstihu dobře připraveno.
Takový pevný rámec lze zajistit určením a naplánováním počtu pracovníků, kterých bude zapotřebí po přistoupení.
Předchozí sdělení o EU-10[1] zdůrazňovalo zásadní úlohu této činnosti a její užitečnost jak pro rozpočtový orgán, tak pro Komisi.
Ve svém předběžném návrhu rozpočtu na rok 2006[2] nová Komise výslovně potvrdila, že její analýza z roku 2002 platí a že k plnění úkolů vyplývajících z přistoupení těchto deseti nových členských států bude v střednědobém časovém horizontu do roku 2008 zapotřebí 3900[3] nových zaměstnanců.
Závěry pro EU-10 ze sdělení z roku 2002 zůstávají v platnosti i v současnosti[4].
V posledních třech letech, od roku 2003 do roku 2005, schválil rozpočtový orgán Komisi 1 980 nových pracovníků k plnění úkolů v souvislosti s rozšířením (1 480 nových úředníků a 500 externích pracovníků).
Ačkoli se jedná o významné posílení, tyto počáteční kapacity přesto nestačí k zajištění řádného fungování rozšířené EU a komplexního uplatňování všech politik Komise i pravidel a programů Společenství.
V zájmu zachování kontinuity probíhajících činností, zvláště hlavních společných politik v návaznosti na soudržnost a jednotný trh, bude Komise potřebovat zbývajících 3 900 FTE (pracovníků na plný úvazek), pokud má v plánovaném období dostát svým institucionálním povinnostem.
2. ROZSAH VÝZVY
2.1.
Co se očekává od Komise v rozšířené Unii?
Komise jako výkonný orgán Evropské unie odpovídá za hospodaření a plnění rozpočtu EU i za politiky a programy schválené Parlamentem a Radou.
Po rozšíření bude muset Komise spravovat programy na podporu nových členských států především v rámci společné zemědělské politiky, strukturálních operací a vnitřních politik.
Jako strážkyně smluv bude Komise muset zajistit řádné uplatňování právních předpisů Společenství ve všech členských státech.
Třebaže kandidátské země vyvinuly značné úsilí k tomu, aby byly schopny se ujmout svých budoucích povinností členských států, na ustálení svých soustav správních a soudních orgánů mohou potřebovat možná i několik let.
Řádné fungování jednotného trhu, bezpečnost a zdraví veřejnosti, ochrana životního prostředí, kontrola vnějších hranic EU a šetrné hospodaření s fondy Společenství v rozšířené EU si vyžádají, aby Komisi byly poskytnuty doplňkové lidské zdroje, čímž se jí umožní:
- aktivně řídit politiky EU a sledovat jejich realizaci v nových členských státech;
- pomáhat novým členským státům ve správném uplatňování práva Společenství a v případě potřeby zahájit řízení pro jeho porušení;
- navrhovat a následně realizovat programy Společenství zaměřené na poskytování finanční výpomoci novým členským státům;
- dohlížet na správné plánování a vynakládání finančních prostředků;
- šířit a zveřejňovat dokumenty Společenství ve dvou nových jazycích.
2.2.
Rozsah úkolů v číslech
Představu o rozsahu výzvy spojené s budoucím rozšířením lze získat na základě těchto ukazatelů:
- dva nové členské státy zvýší počet členů EU z 25 na 27 (8% zvýšení),
- dva nové jazyky zvýší celkový počet úředních jazyků z 20 na 22 (10% nárůst[5]).
- dalších 30 milionů občanů zvýší celkový počet obyvatel EU v roce 2007 ze 452 na 482 milionů (nárůst o 6,6 %),
- Se svým HDP v paritě kupní síly na obyvatele jsou tyto dva nové členské státy na úrovni 30 % současné EU - 25 a tedy dosud nejchudobnějšími přistupujícími zeměmi.
Dopad tohoto rozšíření na činnosti Komise je třeba vidět v souvislosti s předchozím rozšířením, protože přistoupení 12 nových členských států v tak krátkém časovém rámci představuje pro orgány Společenství zřejmou výzvu nového charakteru, jelikož v současnosti se musí vypořádat s 80% nárůstem počtu členských států a dvounásobným počtem jazyků.
3. PŘEDPOKLADY, METODIKA A STRATEGIE
3.1.
Předpoklady:
Pracovní scénář pro posouzení dopadů rozšíření je založen na těchto předpokladech:
1. Tyto dvě nové země se stanou členy EU dne 1. ledna 2007, pokud budou ratifikovány přístupové smlouvy a za předpokladu, že včas splní podmínky nezbytné k plnému provádění práva Společenství od prvního de po přistoupení.
Nebudou-li tyto podmínky splněny, bude příslušným způsobem upraven kalendář předložený v tomto sdělení.
Odhady potřeb lidských zdrojů zůstanou nicméně v platnosti bez ohledu na konečný termín přistoupení.
2. Posouzení vychází z toho, že utlumované nebo zahajované činnosti bezprostředně související s rozšířením budou probíhat v plném rozsahu, a současně bere v potaz především potřebu zajistit adekvátní stav pracovníků pro řízení a kontrolu předvstupních programů až do chvíle jejich ukončení.
Časový profil potřeby lidských zdrojů je v jednotlivých odborech odlišný, čímž vznikají rozdíly, které se promítnou do ročních přídělů[6].
3. Výchozím bodem pro určení úrovně lidských zdrojů podle činností je stav v roce 2006 za předpokladu, že následkem tohoto konkrétního rozšíření se nezmění politiky, programy ani systémy jejich realizace.
Zohledněny ovšem byly změny, které pro budoucí situaci už Komise schválila nebo navrhla (např. výkonná agentura[7]).
4. Stejně byly zohledněny všechny typy lidských zdrojů (v plánu pracovních míst a externí pracovníci) i všechny zdroje financování (administrativní rozpočet nebo provozní programy).
Potřeba stavu pracovníků se měří v ekvivalentech plných pracovních úvazků (FTE).
Vychází se ze základního předpokladu, že toto rozšíření zásadním způsobem nezmění poměr mezi jednotlivými typy lidských zdrojů v Komisi.
Rozdělení lidských zdrojů podle typů a zdrojů financování bylo provedeno na agregované úrovni a podrobnější rozpis bude uveden v rámci každého jednotlivého rozpočtového procesu.
5. Hodnocení vyjadřuje čisté rozdíly se zohledněním prostoru pro přesuny pracovních sil v souvislosti s předpokládaným ukončováním předvstupních činností během tohoto období (předvstupní programy, jednání, vztahy s kandidátskými zeměmi).
6. Do celkového odhadu je zahrnuto 100 externích pracovníků, kteří byli jako zdroje na uspokojení střednědobých potřeb předem schváleni v předběžném návrhu rozpočtu na rok 2006.
Abychom byli připraveni na rozšíření, musíme přípravy zahájit v roce 2006.
Komise ve svém PNR odhadla, že na činnosti, které jsou v rámci přípravy na rozšíření nezbytné, zejména na úseku jazykových služeb, bude prioritně potřebovat 100 pracovníků.
Nejedná se o pracovníky nad rámec odhadovaných potřeb lidských zdrojů po rozšíření, nýbrž o pracovníky, kteří už jsou součástí celkového balíku.
3.2.
Metodika
Toto hodnocení aktualizuje sdělení z roku 2002 o přistoupení EU-10 a důsledně aplikuje jeho metodiku i na rozšíření EU-2.
Potřeby lidských zdrojů byly posouzeny na základě činností, které jsou definovány nomenklaturou sestavování rozpočtu podle činností (ABB).
V zájmu zajištění metodického a jednotného posouzení očekávaného vývoje byl všem odborům rozeslán dotazník.
Následně byly analyzovány dopady rozšíření na jednotlivé činnosti, které byly ohodnoceny podle toho, zda jejich objem vzroste, klesne nebo zůstane nezměněný.
V dalším bylo třeba posoudit dopady na lidské zdroje.
Změny potřeb v oblasti lidských zdrojů se zpravidla odhadovaly v korelaci se změnami hlavních určujících faktorů pracovní zátěže v rámci té které činnosti.
V případech, kdy po roce 2002 nenastala a ani nemá nastat v činnosti, organizaci nebo realizačních systémech žádná významná změna a kdy lze usuzovat, že rozšíření o země EU-2 je v proporcionálním vztahu k rozšíření o země EU-10, byly výsledky obsažené v předchozím sdělení o rozšíření EU-10 extrapolovány na rozšíření EU-2.
V zájmu konzistentnosti požadavků na různé činnosti byly odpovědi na dotazník prozkoumány s cílem zajistit stejné zacházení a srovnatelnost údajů, aby bylo dosaženo:
- vzájemné souvislosti poskytnutých číselných údajů a zdůvodnění;
- stejného zacházení s odhadovanými potřebami různých odborů na podobné činnosti;
- pokrytí pouze dodatečné pracovní zátěže, která vyplyne z rozšíření;
- náležitého zohlednění prostoru pro přesun pracovníků z předvstupních činností.
3.3.
Přechodné období pro nová pracovní místa
Toto hodnocení zohledňuje potřeby jednotlivých odborů a schopnost orgánu „absorbovat“ nově přijaté pracovníky.
Komise proto navrhuje rozložit zavádění nových pracovních míst na tříleté období v závislosti na tom, jak budou k dispozici seznamy personálních rezerv z řad úspěšných uchazečů i v závislosti na „absorpční“ schopnosti příslušných útvarů.
Většina odborů Komise však měla za to, že pětiletá lhůta pro nová pracovní místa, která byla stanovena v rámci rozšíření EU-10 s ohledem na rozpočtová a náborová omezení, je příliš dlouhá, a proces výběru a náboru už nyní nabral normální tempo.
Nemá to vliv na délku přechodného období pro nábor úředníků z těchto dvou nových členských států, kde Komise navrhuje pětiletou lhůtu.
Komise proto v příhodně době stanoví směrná čísla náboru státních příslušníků nových členských států, což je ovšem jiná otázka.
4. POTŘEBY V OBLASTI LIDSKÝCH ZDROJŮ
4.1.
Výsledky šetření
Odbory Komise uvedly ve svých prvotních hodnoceních, že zhruba budou potřebovat navíc přibližně 1 084 FTE a že po skončení předvstupních činností očekávají uvolnění 237 FTE.
Šetření vyústilo v revizi těchto odhadů, podle níž bude nárůst počtu lidských zdrojů z důvodu rozšíření činností představovat přes 984 FTE.
Tyto potřeby možno uspokojit přesunem přibližně 98 pracovníků (z toho 23 v rámci příslušných odborů) a náborem 886 nových pracovníků.
Potřeba přesunu je dána cílem Komise, který spočívá v poskytování kvalitních služeb za přiměřené náklady.
Stejně tak se předpokládá, že ekvivalent přibližně 145 externích zaměstnanců, kteří v současnosti pracují na předvstupních nástrojích (a kteří jsou financováni z položek minulého BA), bude nutné propustit, vzhledem k tomu, že není možné je přesunout jinam.
Tím se dostáváme k čistému nárůstu lidských zdrojů ve výši 741 FTE.
[pic]
Ve srovnání se současným stavem představuje dodatečných 741 FTE asi 2,5 % nárůst celkových lidských zdrojů zaměstnávaných orgánem, což je méně než poměrná váha přistupujících zemí měřená s pomocí různých ukazatelů, jež jsou uvedeny v části 2 tohoto oznámení.
4.2.
Typy lidských zdrojů a zdroje jejich financování
Jak uvádí následující tabulka č. 1, 741 dodatečných pracovníků lze podle typu a zdroje financování orientačně rozdělit takto:
- 750 pracovních míst z operačních plánů pracovních míst (administrativní rozpočet pod současným okruhem 5 finančního výhledu), včetně asi 166 pracovních míst pro lingvisty;
- 36 pracovních míst z plánů pracovních míst pro výzkum (provozní rozpočet);
- dodatečné položky v administrativním rozpočtu na přibližně 100 externích zaměstnanců;
- snížení položek na ekvivalent 145 externích zaměstnanců, kteří jsou v současnosti financováni z provozního rozpočtu (položky bývalého BA na předvstupní nástroje).
Tabulka č. 1
Plánovaná pracovní místa _BAR_ Externí zaměstnanci (FTE) _BAR_
Administrativní rozpočet _BAR_ 750 _BAR_ 100 _BAR_ 850 _BAR_
Provozní rozpočet _BAR_ 36 _BAR_ –145 _BAR_ –109 _BAR_
786 _BAR_ –45 _BAR_ 741 _BAR_
Tato tabulka potvrzuje, že v souladu s předpokladem, na němž je postaven navrhovaný finanční výhled, bude třeba z administrativního rozpočtu financovat kolem 850 FTE.
4.3.
Postupné zavedení 850 nových pracovníků do administrativního rozpočtu
Komise navrhuje zavádět nová pracovní místa postupně v průběhu tří let.
Umožní to zohlednit skutečné potřeby jednotlivých odborů a schopnost orgánu „absorbovat“ nově přijaté pracovníky.
Tabulka 2 níže ukazuje orientační časový plán pro případ, že k přistoupení dojde v roce 2007.
Tabulka č. 2
Rok _BAR_ Podíl dodatečných pracovních míst _BAR_ Nová plánovaná pracovní místa (administrativní rozpočet)) _BAR_ Externí zaměstnanci[8] _BAR_ Plánovaní pracovníci celkem (administrativní rozpočet) _BAR_
2006 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_
2007 _BAR_ 33 % _BAR_ 250 _BAR_ 350 _BAR_
2008 _BAR_ 33 % _BAR_ 250 _BAR_ 600 _BAR_
2009 _BAR_ 33 % _BAR_ 250 _BAR_ 850 _BAR_
Časový profil a poměrné požadavky na plánovaná pracovní místa v jednotlivých letech si možná vyžádají jistou míru flexibility.
V každé roční politické strategii a každém předběžném návrhu rozpočtu uvede Komise podrobnější roční požadavky nových pracovních míst v souhrnu s 1 280 osobami, které je ještě třeba získat v souvislosti s rozšířením „EU-10“ v průběhu let 2007-2008[9].
Do úvahy se vezme také plánovaný harmonogram výběrových řízení.
V rámci každoročního rozpočtového procesu se bude muset doladit rozdělení na plánovaná pracovní místa (v plánu pracovních míst) a externí pracovníky.
I když smluvní pracovníky, kteří byli kontrahováni v roce 2006 na přípravu rozšíření, by měli postupně nahrazovat úředníci, Komise bude potřebovat externisty i při normálních provozu, a to zejména v lingvistických službách a na zastoupeních v nových členských státech.
Bude-li v konečném důsledku zapotřebí méně než 100 externích pracovníků, Komise požádá o přeměnu některých těchto externích pracovníků na pracovní místa.
4.4.
Rozpočtové dopady na administrativní výdaje
Při normálním provozu se jen v případe samotné Komise[10] předpokládají celkové náklady na nové pracovníky ve výši přibližně 85 milionů[11] (včetně souvisejících nákladů na infrastrukturu).
Tato částka plně odpovídá finančnímu výhledu, který navrhla Komise.
Konečná dohoda o definitivním finančním výhledu by měla ošetřit tento specifický rozpočet, který umožní Komisi uskutečnit nábor pracovníků potřebných pro rozšíření, přičemž by se měly náležitě zohlednit i odpovídající potřeby dalších orgánů.
5. DOPADY NA POLITIKY A ČINNOSTI
Analýza, kterou udělala Komise za účelem posouzení svých potřeb v oblasti lidských zdrojů, umožňuje rozdělit její výsledky podle „skupin politik“ (odbory) a „pracovních profilů“ (osoby).
5.1.
Změny podle skupin politik
[pic]
5.1.1.
Vnitřní politiky
V oblasti vnitřních politik se na nárůstu pracovníků podílejí dva hlavní faktory, jimiž jsou tvorba práva a jeho prosazování v nových členských státech.
Ode dne přistoupení se začne v nových členských státech uplatňovat právo Společenství a celý legislativní proces bude nutno upravit tak, aby se tyto členské státy začlenily do procesu konzultací o politických iniciativách a navrhovaných právních předpisech.
Do této oblasti náleží tak odlišné a komplexní úkoly, jako jsou vnitřní trh, životní prostředí, hospodářská soutěž, daně a celní unie a zdraví a ochrana spotřebitelů.
Na oblast vnitřních politik se navíc zaměřují i mnohé nové strategické cíle EU, mezi nimi lisabonská strategie, která se vyzdvihuje prosperitu prostřednictvím hospodářského růstu včetně transevropských sítí, a haagský program, jehož cílem je upevnit svobodu, bezpečnost a právo v Evropské unii.
Pod tento rozpočtový okruh patří také postupné budování tiskových kanceláří v nových členských státech.
Úplné začlenění nových členských států do procesu uplatňování těchto politik a pravidel Společenství si vyžádá přibližně 349 FTE.
Vzhledem k velkému počtu politik, jež se mají v rámci 27 členských států realizovat, a vzhledem k aktuálním zdrojům to představuje relativně skromný nárůst lidských zdrojů a přesně to odráží hlavní těžiště současných činností Komise.
5.1.2.
Jazykové služby
Poskytování kvalitních jazykových služeb je jednou z klíčových priorit Komise v období po rozšíření.
Poměrně strmý nárůst (322 FTE) v této oblasti činnosti (překlady, tlumočení a vydavatelská činnost) by se však měl vnímat v kontextu zavádění velice účinných systémů řízení poptávky a zajišťování kvality.
Díky nim bylo možné udržet požadavky na zdroje na minimální úrovni při současném zajištění vícejazyčnosti a posílení legitimity, transparentnosti a efektivity EU.
5.1.3.
Služby podpory a koordinace
V komplexní strategii rozšíření hrají útvary podpory a koordinace rozhodující úlohu. Aby všechny provozy pracovaly plynule, měly by být vybaveny odpovídajícím stavem pracovníků.
Rozhodovací proces v EU se dále zkomplikuje a vyžádá si vice pracovníků pro kabinety nových komisařů a na koordinaci politiky v EU o 27 členech.
Osobitou pozornost nutno věnovat též tomu, aby se evropské právo mohlo aplikovat ve všech nových jazycích.
Další činnosti zahrnují zintenzivnění náborového procesu a posílené kapacit pro boj proti podvodům a auditorských kapacit v rozšířené Evropě.
K plnění těchto heterogenních úkolů bude zřejmě stačit odhadem 144 FTE.
5.1.4.
Strukturální intervence, včetně zemědělství a rybářství
Strukturální a kohezní politiky sledují cíl v podobě hospodářského vyrovnávání prostřednictvím podpory růstu a konkurenceschopnosti a posilují hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie.
Jedná se o významné evropské programy se silným makroekonomickým dopadem.
Podle platných právních předpisů jsou obě přistupující země způsobilé k přiznání podpory pro méně rozvinuté regiony (Cíl 1).
V této oblasti činnosti se v důsledku přistoupení očekává největší nárůst rozpočtových prostředků.
Jelikož jsou tyto programy řízeny na decentralizovaném základě (sdílené řízení), budou potřebovat srovnatelně méně pracovníků navíc.
Požadavkům v oblasti kontroly a auditu bude nicméně nutno vyhovět.
Významnou úlohu v hospodářském a politickém životě obou do EU přistupujících zemí hraje zemědělství.
Aktuální činnosti realizované v rámci předvstupního nástroje pro rozvoj venkova (Sapard) budou začleněny do rámce tradiční zemědělské politiky.
V případě dalších předvstupních nástrojů (např. PHARE a ISPA) však nastane přechodné období, jelikož realizace těchto programů bude až do jejich ukončení pokračovat i po přistoupení.
Po přistoupení bude Komise muset sledovat provádění evropského acquis i v v nových členských státech za pomoci stejných mechanismů jako v případě současných členských států.
Strukturální intervence, zemědělství a rybolov si spolu vyžádají odhadem 93 dodatečných FTE, což je z hlediska částek, o něž v těchto oblastech jde, relativně malé číslo, které však odpovídá mechanismům realizace.
5.1.5.
Vnější politiky
Hlavní změny se týkají obchodní politiky a obchodně politických ochranných opatření, včetně jednání na půdě WTO poté, co nové členské státy přijmou společný celní sazebník, a potřeby posílit evropskou politiku sousedství zejména ve vztahu k našim východním sousedům.
Celkový dopad na vnější vztahy bude poměrně omezený a potřeby se odhadují na 17 FTE.
5.1.6.
Předvstupní činnosti (včetně delegací, PHARE[12])
Delegace v přistupujících zemích a s Rumunskem a Bulharskem související předvstupní činnosti, jako například rozhovory, monitorování a správa předvstupních nástrojů se budou podle příslušných ustanovení smlouvy o přistoupení postupně utlumovat a ukončovat.
V souladu s tím a při zohlednění časového rozvrhu přístupového procesu bude docházet k postupnému přesunu příslušných pracovníků v delegacích a většiny jejich protějšků v ústředí.
Přesuny pracovníků z předvstupních činností dále zohlední to, že předvstupní programy se realizují na základě principu úsporného finančního hospodaření a podle časového plánu, který je dán samotným cyklem řízení těchto programů.
Celkem vzato se stav pracovníků postupně sníží o 220 FTE (75 FTE financovaných z administrativního rozpočtu a 145 externích pracovníků financovaných z programu PHARE).
5.1.7.
Výzkum
Většina výzkumných programů je pro přistupující země už otevřená a do šestého rámcového programu se kandidátské země aktivněji zapojily už před rozšířením.
Jeho těžiště navíc spočívalo v menším počtu priorit, v jednodušších metodách správy a v jednodušších postupech.
I když budoucí víceletý rámcový program naváže na nastoupený trend směrem k vyšší efektivitě a koncentraci, podle odhadů bude v souvislosti s rozšířením „EU-2“ zapotřebí mírný nárůst lidských zdrojů o 36 FTE. Budou se financovat v rámci stropních limitů pro administrativní výdaje v sedmém rámcovém programu.
5.2.
Změny podle pracovních profilů
[pic]
5.2.1.
Lingvisté
Počet lingvistů se zvýší více, než u jiných pracovních profilů, aby Komise byla schopna přiblížit svou politiku občanům a aby se usnadnil rozhodovací proces EU na zasedáních.
Podle odhadů je zapotřebí 328 FTE, včetně externích pracovníků a pomocného personálu.
5.2.2.
Tvorba práva, dohled na dodržováním práva a prosazování práva.
Dalším nosným pilířem práce Komise je legislativa a do této oblasti patří také monitorování a prosazování práva, které jsou nezbytné pro vytvoření skutečného „právního společenství“.
Tato oblast činnosti zaznamená druhý největší nárůst.
Pracovní zátěž spojená s rozšířením je ve většině etap legislativního procesu přímo úměrná počtu členských států.
Zvláště to platí pro etapu prosazování práva.
Počet zainteresovaných stran a jejich různorodost bude mít vliv i na proces přípravy legislativních návrhů a jejich uvádění do života.
Odhadem bude navíc zapotřebí 279 FTE.
5.2.3.
Tvorba politik a jejich koordinace
Příprava politik se bude s rostoucím počtem členských států komplikovat.
Potřeby v oblasti tvorby politik porostou a promítne se do nich význam zapojení nových členů do všech procesů.
Podle odhadu bude zapotřebí 135 FTE.
5.2.4.
Řízení programů
Malý nárůst lidských zdrojů v oblasti řízení programů (59 FTE) může být na první pohled překvapující.
Důvody toho budou však zřejmé, pokud si uvědomíme, že současné kandidátské země už jsou způsobilé k účasti v mnoha programe EU a že se v současnosti se vyvíjí značné úsilí o racionalizaci administrativních postupů spojených s tvorbou programů.
Zdroje navíc, které jsou podle odhadů potřebné pro rozšíření aktivit spojených s řízením programů, jsou pokryty postupným přesunem zdrojů, jež jsou aktuálně zapotřebí k řízení a kontrole předvstupních nástrojů až do jejich faktického ukončení, k čemuž však dojde až více než 3 roky po přistoupení[13].
Navzdory tomu však vzniká potřeba dalších zdrojů pro plánování, koordinaci a výkon kontrolních funkcí.
Po zohlednění těchto aspektů dostaneme vyváženější představu.
5.2.5.
Lidské zdroje a správa rozpočtu
Celkový nárůst činností vyžaduje příslušný nárůst i v oblasti správy provozního rozpočtu a lidských zdrojů.
Na uspokojení těchto potřeb se odhaduje 49 FTE.
6. ZÁVĚRY
Komise při posuzování svých potřeb lidských zdrojů, které vznikají v souvislosti s nadcházejícím rozšířením, čerpala ze zkušeností a výsledků obsažených ve sdělení z roku 2002.
Potvrzuje potřeby lidských zdrojů tak, jak byly stanoveny v souvislosti s předcházejícím rozšířením a odhaduje, že nadcházející rozšíření vyvolá potřebu dodatečných 850 FTE z administrativního rozpočtu a 36 dodatečných FTE z rozpočtu na výzkum.
Tento závěr je v souladu s výsledky předcházejícího rozšíření a s příslušnými ukazateli, jimiž se měří dopady tohoto nadcházejícího přistoupení.
Současně prokazuje, že Komise je schopna bez ohrožení řádného plnění svých úkolů dosahovat růst produktivity.
Analýza dále zdůrazňuje zaměření nových zaměstnanců na operativní činnosti, což svědčí o tom, že personální politika je v souladu s politickými prioritami.
Časový profil postupného zavádění odpovídá prostředkům, které byly na administrativní výdaje vyčleněny v předloze návrhu finančního výhledu na léta 2007–2013 a schopnosti Komise „absorbovat“ nové pracovníky.
Podpora rozpočtového orgánu v otázce schválení těchto zdrojů má rozhodující význam pro řádnou přípravu náborové strategie a spolehlivé plánování úloh.
[1] KOM(2002) 311 ze dne 5.6.2002.
[2] KOM(2005) 300 ze dne 15.6.2005.
[3] Z toho 3 960 pracovníků na plný úvazek (FTE) je zahrnuto do rozpočtu na správu a snížení o 60 FTE je zahrnuté pod jiné rozpočtové okruhy.
[4] V rámci rozpočtového postupu byla rozpočtovému orgánu poskytnuta na jeho žádost další vysvětlení: Viz pracovní dokument „Lidské zdroje pro rozšíření“ ze dne 14. července 2005.
[5] Pro účely srovnání nebyla irština zařazena mezi 20 stávajících jazyků, protože se jí týká zvláštní režim a pětileté přechodné období od roku 2007.
[6] Zejména to bude platit pro jazykové služby.
[7] Toto sdělení nebere v úvahu personální obsazení výkonných agentur.
Pokud však došlo ke zřízení výkonné agentury po roce 2002, byl odhad požadavků Komise na lidské zdroje odpovídajícím způsobem snížen ve srovnání s analýzou z roku 2002.
[8] Někteří z těchto 100 externích pracovníků by se také mohli změnit na pracovní místa, přičemž počet 850 FTE se nezmění.
[9] Za předpokladu schválení 700 nových pracovních míst na rok 2006 tak, jak bylo požadováno.
[11] V cenách roku 2004.
[12] Kromě programů Ispa a Sapard, jejichž pracovníci budou přesunuti v rámci stejných odborů, jelikož lidské zdroje potřebné pro zemědělství a strukturální operace se uvádějí v čistých číslech.
[13] Vzhledem k nemožnosti přesunout zdroje z rozpočtových linií minulého BA dochází z důvodu zavírání předvstupních nástrojů k vyššímu poklesu personálu, který se zabývá řízením programů. Posílení rozšiřujících se aktivit Přesuny Dodatečné zdroje Nepřesunovatelné zdroje (linie BA) Čisté dodatečné zdroje S1 984 -98 886 -145 741 -200 200 400 600 800 1.000 FTE Graf č. 1 Posílení, přesuny a dodatečné zdroje Vnitřní politiky Jazykové služby Podpůrné služby a koordinační Strukturální intervence Vnější politiky Předvstupní CELKEM 349 322 144 93 17 -75 850 -100 100 200 300 400 500 600 700 800 900 FTE Graf č. 2 Čistá změna FTE podle skupiny politík (administrativní výdaje) vč. zem. a ryb. Lingvisti a prosazování práva Tvorba a koordinace politiky Řízení programů zdrojů a rozpočtu CELKEM 328 279 850 49 59 135 100 200 300 400 500 600 700 800 900 FTE Graf č. 3 Čistá změna FTE pdole pracovního profilu (administrativní výdaje) Tvorba, sledování Správa lidských
P6_TA(2005)0024
Žádost Kolda Gorostiagy o ochranu jeho imunity
Rozhodnutí Evropského parlamentu o žádosti Kolda Gorostiagy o ochranu jeho parlamentní imunity a výsad (2004/2102(IMM))
Evropský parlament,
- s ohledem na žádost Kolda Gorostiagy ze dne 7. července 2004 o ochranu jeho imunity v souvislosti se soudním řízením, jež probíhá u francouzského soudu, která byla oznámena na plenárním zasedání dne 22. července 2004,
- s ohledem na články 8, 9 a 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965 a na čl. 6 odst. 2 Aktu ze dne 20. září 1976 o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách,
- s ohledem na rozsudky Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. května 1964 a ze dne 10. července 1986 [1],
- s ohledem na čl. 6 odst. 3 a na článek 7 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro právní záležitosti (A6-0006/2005),
A. vzhledem k tomu, že Koldo Gorostiaga byl zvolen do Evropského parlamentu v pátých přímých volbách, které se konaly dne 13. června 1999, a že jeho pověřovací listiny byly ověřeny dne 15. prosince 1999 [2] a jeho mandát skončil dne 19. července 2004,
B. vzhledem k tomu, že Koldo Gorostiaga si stěžuje, že mu pařížský soud (Tribunal de Grande Instance) zabavil určitou peněžní částku, a tvrdí, že tyto peníze byly příspěvky, které mu vyplatil Parlament,
C. vzhledem k tomu, že Koldo Gorostiaga tvrdí, že zabavení jeho údajného majetku bylo porušením Protokolu o výsadách a imunitách,
D. vzhledem k tomu, že Koldo Gorostiaga si stěžuje, že druhá vyšetřovací komora pařížského odvolacího soudu (Court d'Appel) proti němu v rozsudku ze dne 11. června 2004 uvádí, že "je vyšetřován", což je porušením Protokolu o výsadách a imunitách,
E. vzhledem k tomu, že na základě důkazů, které poskytl, Koldo Gorostiaga není chráněn parlamentní imunitou vůči jakýmkoliv nárokům, na které se dotazoval předseda Evropského parlamentu,
1. rozhodl nechránit imunitu a výsady Kolda Gorostiagy.
[1] Viz věc 101/63: Wagner v. Fohrmann et Krier, Recueil 1964, s.
195 a věc 149/85: Wybot v. Faure a další Recueil 1986 s.2403.
[2] Rozhodnutí Evropského parlamentu o ověření pověřovacích listin 5. přímých voleb do Evropského parlamentu, které se konaly ve dnech 10. až 13. června 1999 (Úř. věst.
C 296, 18.10.2000, s. 93).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0194
Rámcová dohoda o vztazích mezi Evropským parlamentem a Komisí
Rozhodnutí Evropského parlamentu o revizi rámcové dohody mezi Evropským parlamentem a Komisí (2005/2076(ACI))
Evropský parlament,
- s ohledem na článek 10 Smlouvy o založení Evropského společenství a prohlášení č. 3 připojené k závěrečnému aktu mezivládní konference, jež schválila Smlouvu z Nice,
- s ohledem na článek III-397 Smlouvy o Ústavě pro Evropu,
- s ohledem na rámcovou dohodu o vztazích mezi Evropským parlamentem a Komisí ze dne 5. července 2000 [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 18. listopadu 2004 o volbě nové Komise [2],
- s ohledem na rozhodnutí Konference předsedů ze dne 14. dubna 2005,
- s ohledem na návrh rámcové dohody o vztazích mezi Evropským parlamentem a Komisí (dále uváděné jako "dohoda"),
- s ohledem na čl. 24 odst. 3 a na článek 120 jednacího řádu, jakož i na bod XVIII odst. 4 přílohy VI tohoto jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro ústavní záležitosti (A6-0147/2005),
A. vzhledem k tomu, že prohlubování demokracie v Evropské unii, o němž svědčí zejména podpis Smlouvy o Ústavě pro Evropu, vyžaduje posílení vztahů mezi Evropským parlamentem a Komisí a lepší parlamentní dohled nad činností výkonné moci,
B. vzhledem k tomu, že proces uvádění současné Komise do úřadu posílil demokratickou legitimitu institucionálního systému Unie a zdůraznil politický rozměr vztahů mezi oběma orgány,
C. vzhledem k tomu, že nová dohoda, která je mu předkládána, odráží tento vývoj,
D. vzhledem k tomu, že tato dohoda vyžaduje vysvětlení, jež jsou popsána dále,
E. vzhledem k tomu, že s ohledem na průběh jednání, která vedla k uzavření politické dohody, je nutné, aby osoby pověřené jednáním disponovaly politickým mandátem,
F. vzhledem k tomu, že interinstitucionální dohody a rámcové dohody mají významný vliv a že je tudíž pro zjednodušení přístupu a zajištění průhlednosti nezbytné, aby byly všechny stávající dohody konsolidovány a zveřejněny jako příloha jednacího řádu Parlamentu;
1. vítá, vedle posílení logického skloubení a zjednodušení struktury dohody, následující přínosné body, jež obsahuje návrh nové dohody:
a) nová ustanovení týkající se případného střetu zájmů (bod 2);
b) dohodnutý postup pro případ nahrazení člena Komise během jejího mandátu (bod 4);
c) ujištění, že navržení kandidáti na komisaře poskytnou veškeré relevantní informace při postupech schvalování Komise (bod 7);
d) nastolení pravidelného dialogu na nejvyšší úrovni mezi předsedou Komise a Konferencí předsedů (bod 10);
e) společné určení zvláště důležitých návrhů a akcí na základě legislativního programu a práce Komise, víceletého interinstitucionálního plánování a záruky, že Parlament bude informován, naroveň s Radou, o veškeré činnosti Komise (články 8 a 12);
f) zlepšení toku informací, které poskytuje Komise, o sledování a zohlednění stanovisek Parlamentu (články 14 a 31);
g) publikování relevantních informací týkající se expertních skupin Komise (bod 16), s výhradou zvážení odstavce 2 tohoto rozhodnutí;
h) potvrzení ustanovení týkajících se účasti Parlamentu na mezinárodních konferencích a nové bližší odkazy na dárcovské konference a sledování průběhu voleb (články 19 až 25), s výhradou požadavku formulovaného v odstavci 4 tohoto rozhodnutí;
i) zahrnutí závazků, které na sebe vzala Komise v rámci prováděcích opatření v oblasti obchodu s cennými papíry, bankovnictví, pojišťovnictví ("Lamfalussyho postup"), do dohody (bod 35) a dohody mezi Evropským parlamentem a Komisí týkající se způsobů uplatňování rozhodnutí "komitologie" [3], s výhradou poznámek formulovaných v odstavci 3 tohoto rozhodnutí;
j) potvrzené závazky ohledně účasti Komise na práci Parlamentu (články 37 až 39);
k) zařazení revizní doložky do dohody (bod 43) v okamžiku, kdy vstoupí v platnost Smlouva o Ústavě pro Evropu;
2. zdůrazňuje význam, který přikládá plné průhlednosti ve věci složení a činnosti expertních skupin Komise (bod 16 dohody), a žádá Komisi, aby uplatňovala dohodu v tomto smyslu;
3. vyzývá Komisi, aby s ohledem na svůj návrh ze dne 11. prosince 2002 zohlednila hlavní politické směry, které Parlament přijímá při výkonu svého práva na posuzování dokumentů v rámci postupu komitologie;
4. považuje za důležité, aby poslanci, účastní-li se delegací na mezinárodních konferencích, mohli být přítomni na vnitřních koordinačních schůzích Unie jednání mohli být přítomni, přičemž Parlament bude přirozeně dodržovat zvláštní pravidla důvěrnosti těchto schůzí, a vyzývá proto Komisi, aby odpovídajícím způsobem podpořila žádosti Parlamentu předložené v této souvislosti Radě;
5. trvá na tom, aby Komise při předložení integrovaných obecných směrů pro hospodářství a zaměstnanost poskytla nejméně dva měsíce na příslušné konzultace s Evropským parlamentem;
6. schvaluje dohodu, která je přiložena k tomuto rozhodnutí;
7. přijímá rozhodnutí, že tato dohoda bude přiložena k jeho jednacímu řádu a nahradí přílohy XIII a XIV tohoto řádu;
8. pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí a přílohu k němu Komisi, Radě a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 121, 24.4.2001, s. 122.
[2] Texty přijaté k tomuto datu, P6_TA(2004)0063.
[3] Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst.
L 184, 17.7.1999, s. 23).
--------------------------------------------------
Doporučení Evropské centrální banky
ze dne 20. května 2005
Radě Evropské unie o externím auditorovi De Nederlandsche Bank
(ECB/2005/9)
(2005/C 151/08)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Mandát stávajícího externího auditora De Nederlandsche Bank (dále jen "DNB") skončil a nebude obnoven.
Proto je nezbytné jmenovat externího auditora od účetního roku 2005.
(3) DNB vybrala Josephuse Andrease Nijhuise, registrovaného účetního a předsedu představenstva společnosti PricewaterhouseCoopers BV, jednajícího vlastním jménem, jako svého externího auditora od účetního roku 2005 a ECB má za to, že vybraný auditor splňuje nezbytné požadavky pro jmenování.
(4) Mandát externího auditora bude na dobu neurčitou, ale měl by být každoročně potvrzen,
PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Využití geotermické energie – tepelná energie ze Země
(2005/C 221/05)
Evropský hospodářský a sociální výbor se rozhodl dne 1. července 2004 v souladu s článkem 29 odstavcem 2 svého jednacího řádu vypracovat stanovisko k tématu: Využití geotermické energie – tepelná energie ze Země.
Specializovaná sekce "Doprava, energetika, infrastruktura, informační společnost"pověřená pracemi k tomuto tématu přijala své stanovisko dne 17. ledna 2005.
Zpravodajem byl pan WOLF.
Evropský hospodářský a sociální výbor schválil na svém 414. plenárním zasedání ve dnech 9. a 10. února 2005 (zasedání ze dne 9. února 2005) 132 hlasy pro, 2 členové se zdrželi hlasování, toto stanovisko:
Předložené stanovisko doplňuje dřívější stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru k energetické a výzkumné politice.
Zabývá se rozvojem a využitím geotermie (tepelné energie Země) jako tepelného zdroje, která by z hlediska rozsahu zdrojů mohla splňovat kritérium trvalé udržitelnosti, která v procesu užívání neemituje CO2 důležitý pro podnebí a kterou lze tudíž zařadit mezi obnovitelné energetické zdroje.
Stav rozvoje a využití geotermie, její možný potenciál a problémy uvedení na trh jsou krátce naznačeny a vyhodnoceny.
Toto se děje na pozadí globální energetické otázky.
Obsah:
1. Otázka energie
2. Geotermie
3. Současný stav
4. Budoucí rozvoj a doporučení
5. Shrnutí
1. Otázka energie
1.1 Využitelná energie [1] je základem našeho dnešního způsobu života a kultury.
Teprve její dostatečná disponibilita vedla k současnému životnímu standardu: průměrná délka života, zaopatření potravou, obecný blahobyt a osobní volný prostor dosáhly ve velkých a rozvíjejících se průmyslových národech dosud nepoznané úrovně.
Bez dostatečného zásobování energií by byly tyto výdobytky ohroženy.
1.2 Nutnost zajištěného, cenově výhodného, ekologického a trvale udržitelného zásobování využitelnou energií stojí v popředí rozhodnutí rady z Lisabonu, Göteborgu a Barcelony.
V souladu s tím sleduje Evropská unie v energetické politice tři úzce propojené a stejně důležité cíle, totiž ochranu a zlepšování (1) konkurenceschopnosti, (2) spolehlivosti zásobování a (3) životního prostředí, všechny společně ve smyslu trvale udržitelného rozvoje.
1.3 Evropský hospodářský a sociální výbor v několika stanoviscích [2] konstatoval, že příprava a využívání energie jsou spojeny se zatěžováním životního prostředí, riziky, vyčerpáváním zdrojů a s problematickými zahraničně politickými závislostmi a nepostižitelnostmi – viz současnou cenu ropy – a že nejdůležitější opatření ke snížení rizika zásobování, rizika hospodářských krizí a jiných rizik spočívá v co nejvšestrannějším a vyváženém využívání všech druhů a forem energie, včetně veškerého úsilí o úsporu a racionální využíváni energie.
1.4 Žádná z možností a technik, které mohou přispět k zásobování energií v budoucnu, není technicky perfektní, zcela bez rušivých vlivů na životní prostředí, nesplňuje všechny potřeby a není ve svém potenciálu dostatečně dlouhodobě prognostikovatelná.
Kromě toho současný trend a vývoj nákladů jak konvenčních nositelů energie, tak také alternativních forem energie jasně ukazují, že energie v budoucnosti již bude sotva dostupná za tak výhodných nákladů, jak tomu bylo doposud při spalování [3] fosilních nositelů energie jako ropa, uhlí a zemní plyn.
1.5 Z tohoto důvodu se předvídavá a zodpovědná evropská energetické politika nemůže spoléhat ani na to, že energetické zásobování zaměřené na výše uvedené cíle může být zaručeno využíváním pouze několika málo nositelů energie.
1.6 Dlouhodobě disponibilní zásobování energií, které je šetrné k životnímu prostředí a ekonomicky kompatibilní, tedy není zajištěno ani v Evropě ani globálně [4].
Klíč k možným řešením může vzejít pouze z dalšího intenzivního výzkumu a vývoje.
To musí zahrnovat i zřizování pilotních zařízení, jejich technické a hospodářské ověřování a konečně jejich postupné zavádění na trh.
1.7 Evropský hospodářský a sociální výbor kromě toho poukázal na to, že diskuse o problému energie by měla být orientována globálněji a měla by zahrnovat mnohem větší časový prostor, jelikož změny v energetice probíhají jen pomalu a emise klimatických plynů (skleníkových plynů) nepředstavují regionální, nýbrž globální problém.
Mimo to lze očekávat, že se stav problému dále přiostří zejména v druhé polovině tohoto století.
1.8 Jak omezení na straně zdrojů, tak také problematiku emisí totiž dále zhoršuje prognóza, že se světová potřeba energie podmíněná růstem obyvatelstva a potřebou méně vyvinutých zemí dohnat země více vyvinuté, do roku 2060 předběžně zdvojnásobí nebo dokonce ztrojnásobí.
Podle dnešní úrovně poznání nebude možno tuto velmi značnou dodatečnou potřebu kompenzovat pouze zvýšením efektivnosti a úsporami energie.
1.9 Strategii a perspektivu vývoje je tak nutno zaměřit nad tento časový horizont roku 2060.
1.10 Jak již Evropský hospodářský a sociální výbor konstatoval, existuje ve vnímání problematiky občany a ve veřejné diskusi široká škála názorů sahající od podceňování rizik a šancí k jejich přeceňování.
1.11 V důsledku toho také ještě neexistuje žádná dostatečně jednotná globální energetická politika.
Tato skutečnost mimo to ztěžuje potřebnou rovnost příležitostí EU v globální hospodářské soutěži.
1.12 Dokonce i uvnitř členských států Unie existují jisté rozdíly v postoji k problému energie.
I když panuje jak zde, tak také na úrovni EU rozsáhlá shoda v tom, že všechny možnosti – v několika členských státech s výjimkou jaderné energie – mají být dále rozvíjeny.
Za tímto účelem se používá velký počet tomu odpovídajících výzkumných a vývojových programů a ostatních, z části dokonce kumulativních podpůrných programů, a to jak na úrovni členských států, tak také ze strany EU.
1.13 Zvláštní cílem EU přitom je střednědobě až dlouhodobě podstatně zvýšit využívání obnovitelných nositelů energie, což může být ku prospěchu i ochraně podnebí.
V této souvislosti hraje geotermie důležitou úlohu.
2. Geotermie (tepelná energie Země)
2.1 Geotermické získávání energie zahrnuje ty techniky, které čerpají z proudu tepelné energie vyvěrajícího z velmi horkého nitra Země na povrch Země a využívají ho.
Jako teplonosné médium se přitom používá voda [5] (v tekutém/plynném skupenství).
2.1.1 Kompaktnost proudu tepelné energie je však velmi malá.
Teploty panující pod povrchem Země stoupají s rostoucí hloubkou jen velmi slabě: Obecná průměrná hodnota se pohybuje kolem vzestupu teploty o 3 °C na 100 m hloubky.
Geologické zóny, v nichž dochází se stoupající hloubkou k většímu vzestupu teploty, se označují jako geotermické anomálie.
2.1.2 Tepelná bilance zemských vrstev blízkých povrchu může být také ovlivněna slunečním zářením, toto je dále přesto zařazováno pod tepelnou energii Země.
2.2 Rozlišují se dvě formy využívání tepelné energie Země.
2.2.1 Přitom se na jedné straně jedná o využívání tepelné energie k vytápění.
K vytápění je v současné době v EU zapotřebí zhruba 40 % celkového energetického zásobování a k tomu stačí zpravidla relativně nízké teploty (vody) (již < 100 °C).
2.2.1.1 K vytápění samotnému se mimo jiné používají tak zvané geotermální sondy, u nichž koaxiální trubkou, která je na dolním konci (v hloubce 2,5 – 3 km) proti zemi ukončena, protéká protichůdně voda a přitom přijímá využitelný tepelný výkon až do 500 kWth.
2.2.1.2 Zvláštní druh využívání tepelné energie Země blízké povrchu spočívá v používání geotermálních čerpadel ("obrácený chladící stroj") k vytápění budov (od zhruba 2 kWth do 2 MWth); přitom se ještě dodatečně používá "chladivo" [6].
To má několik variant, které podle technik dosahují hloubek již od jednoho metru až do několika stovek metrů.
2.2.2 Na druhé straně se jedná o výrobu elektrické energie, pro kterou jsou naopak nutné vyšší teploty (vody) (například > 120 °C), přičemž voda, která má být zahřátá je obvykle vedena podložím pomocí dvou vývrtů umístěných ve větší vzdálenosti, kterými voda protichůdně protéká.
Tímto způsobem lze docílit větších tepelných výkonů, tedy zhruba 5 až 30 MWth.
2.2.2.1 Ale i tyto teploty (vody) jsou ještě nízké vzhledem k požadované termodynamické účinnosti (pro přeměnu tepelné energie na energii elektrickou) a vzhledem k potřebné teplotě varu pro oběh turbín.
2.2.2.2 Kvůli tomu se pro oběh turbín používají především pracovní látky s teplotou varu, která je nižší než teplota varu vody (jako například perfluorpentan C5F12).
Za tímto účelem jsou vyvinuty speciální oběhy turbín jako "organic rankine cycle" (proces ORC) nebo proces Kalina.
2.2.3 Zvláště výhodné je kombinovat obě formy využití (elektřinu a teplo) a teplo, které není využito při výrobě proudu nebo pro výrobu proudu využít k vytápění: současná příprava vytápění a elektrické energie.
2.3 Pro dodávky technicky využitelné energie zejména pro výrobu proudu jsou ovšem zpravidla vhodné jen dostatečně hluboko – totiž několik kilometrů – pod povrchem Země ležící zdroje tepelné energie.
To vyžaduje nákladné hloubkové vrty.
2.3.1. Dále značně stoupají náklady na napojení a provoz těchto zařízení v závislosti na jejich hloubce.
Podle plánovaného druhu využití je nutno porovnat hloubkový vrt, stupeň účinnosti a získané teplo.
2.4 Proto se využitelné zdroje tepelné energie hledají nejprve hlavně v těch geologických zónách, kde jsou geotermické anomálie.
2.4.1 Zjevné geotermické anomálie (tak zvaná vysoce entalpická [7] ložiska) se tak nalézají především v regionech se zvýšenou vulkanickou činností (Island, Itálie, Řecko, Turecko).
Vysoce entalpická ložiska byla již ve starověku používána jako léčebné lázně a zhruba sto let se využívají také k výrobě proudu (Larderello, Itálie, 1904).
2.4.2 Naproti tomu se lehké geotermické anomálie (tak zvaná nízkoentalpiská hydrotermální ložiska), to znamená pouze lehce zvýšený nárůst teploty s přibývající hloubkou, nacházejí v tektonicky aktivních oblastech (příkop na horním Rýně, Tyrhénské moře, Egejské moře, atd.) a dále jsou rozšířena v nánosech obsahujících vodu (Panonská pánev v Maďarsku a v Rumunsku, severoněmecko-polská pánev).
2.5 Jelikož je počet zón s geotermickými anomáliemi omezený, sílí od poloviny osmdesátých let stále více snahy o zpřístupnění tepelné energie uložené také v "normálních" geologických formacích, aby se lépe uspokojila stoupající poptávka po využitelné energii a aby bylo možno lépe přizpůsobit nabídku tepla respektive energie příslušné regionální potřebě.
2.5.1 Tak se na začátku devadesátých let začalo s využíváním ložisek, která leží mimo geotermické anomálie – převážně v německém jazykovém prostoru – k získávání energie.
S výrobou elektrické energie se začalo v Altheimu a Bad Blumbau (Rakousko) a v Neustad-Glewe (Německo) teprve v posledních čtyřech letech.
2.5.2 Jelikož je za tímto účelem nutno dosáhnout hloubky nejméně 2,5 km, lépe ale 4 až 5 km a více, jsou nutné odpovídající hloubkové vrty.
2.6 Výhody tohoto procesu spočívají v tom, že
- využívání tepelné energie Země není závislé jako energie větru nebo solární energie na povětrnostních podmínkách a denních respektive ročních rytmech, takže může sloužit k důležitému zásobování základní energií;
- je přitom nutno dopravit již existující tepelnou energii z ložiska ležícího v několikakilometrové hloubce na povrch Země, takže odpadají jinak nutné procesy primární výroby tepla (jako spalování nebo nukleární procesy) a s tím spojené náklady a zátěže pro životní prostředí;
- se jedná o téměř nevyčerpatelná regenerativní ložiska tepelné energie, jejichž využívání by mohlo teoreticky značně přispět k výrobě energie.
2.7 Nevýhody ale spočívají v tom, že
- stávající teploty jsou relativně nízké k tomu, aby se dosáhlo uspokojivého termodynamického stupně účinnosti pro výrobu proudu;
- v důsledku potřebného souputného proudu tepelné energie do podzemního ložiska a v důsledku přenosu tepla z těchto ložisek musí být zpřístupněny a využívány velké objemy, aby se při velkých odběrech tepla neobjevily projevy vyčerpání, které by mohly nutit (na rozdíl od plánovaného využívání) k předčasnému opuštění ložiska;
- při využívání ložiska je nutno zabránit možnému působení nebo uvolnění látek zatěžujících životní prostředí a/nebo korozívních látek (mimo jiné CO2, CH4, H2S a solí) a je nutno zvládnout korozi součástí zařízení;
- náklady a hospodářsky nejisté faktory (mimo jiné riziko pravděpodobnosti nálezu, riziko vyčerpání ložiska ) na zpřístupnění a využívání geotermických ložisek jsou ještě poměrně vysoké.
3. Současný stav
3.1 V podstatě se u hloubkové geotermie jedná o tři techniky zpřístupnění a užívání – obvykle s nutností vždy nejméně dvou vrtů (dubleta) [8] – nebo jejich varianty, a to
- hydrotermální ložiska, ze kterých je těžena na povrch podzemní, neartéská (to znamená, že není pod přetlakem) teplá voda, která se dosud využívala většinou k vytápění.
V současné době se tento postup rozšiřuje také na ložiska horké vody s vyššími teplotami za účelem výroby proudu.
Médiem teplonosné látky je stávající hloubková voda;
- Systémy Hot-Dry-Rock HDR (horké suché formace hornin), u nichž jsou hloubkovými vrty a masivními stimulačními opatřeními zpřístupněny vhodné formace hornin.
Pomocí odváděné povrchové vody je odebírána jejich tepelná energie, a sice ochlazováním výměníkových ploch v hloubkové hornině uměle vytvořených stimulací;
- ložiska horké vody, která jsou pod tlakem a jejichž až 250 °C (tak horká je pouze ve zřídkavých, zvláštních případech) horkou směs vody/páry lze použít k výrobě proudu nebo jako teplo potřebné k technologickému procesu.
Vedle toho se vyvíjejí povrchové techniky [9], které mají umožnit lepší přenos tepelné energie respektive využití tepelné energie.
3.2 V současné době činí v EU nainstalovaná kapacita výroby proudu z geotermických zařízení – hlavně s využitím geotermických anomálií – zhruba 1 GWel, tedy zhruba 2‰ celkového elektrického výkonu nainstalovaného v EU, a to z největší části v Itálii.
K bezprostřednímu využití tepelné energie pro vytápění je v současné době nainstalováno zhruba 4 GWth.
Odhady na rok 2010 již ale očekávají 8 GWth nebo více.
3.3 Žádný z obou druhů využití tedy nepřináší kvantitativně závažný příspěvek k zásobování energií v EU a sám jejich podíl na využívání obnovitelných nositelů energie je dosud zanedbatelný.
3.4 Využívání geotermické energie v posledních letech však ukazuje zřetelný nárůst, a sice v důsledku podpory jak v rámci členských států, tak také ze strany EU.
Pokud se přitom jedná o rozsah tepelného výkonu od několika po několik desítek MWth, přispívá tím geotermie také k decentrálnímu zásobování energií.
3.5 Podle názoru Evropského hospodářského a sociálního výboru je to zcela oprávněné a hodno podpory.
Také zde se většinou jedná o pilotní zařízení, v nichž se mají zkoušet a dále vyvíjet různé metody.
3.6 Mimo oblasti s geotermickými anomáliemi činí náklady na kWhel elektrické energie v současné době ještě polovinu nákladů na solární proud a dvojnásobek nákladů na větrnou energii; a i to většinou vyžaduje, aby byly současně vyráběny tepelná energie a proud.
3.6.1 Geotermickou nabídku energie však zde lze (viz výše) rozsáhle orientovat podle spotřeby, což bude mít u rostoucích podílů obnovitelných energií na energetickém trhu stále větší výhodu.
Pak totiž budou kolísání výkonu energie větru a solární energie vyžadovat dodatečná regulační a vyrovnávací opatření; výhledově se nakonec neobejdou bez akumulačních médií jako vodík, která spotřebovávají energii a vyvolávají náklady.
4. Budoucí rozvoj a doporučení
4.1 V případě, že může odpadnout omezení na zóny geotermických anomálií (viz též bod 2.4 a 2.5), má geotermická výroba energie velký potenciál, aby rozhodujícím způsobem přispěla k trvale udržitelnému zásobování energií, které bude šetrné k životnímu prostředí (viz též bod 4.13).
4.2 Ke zpřístupnění a k rozvoji tohoto potenciálu jsou pro výrobu elektřiny hospodářsky rentabilní nutné vrty do hloubky nejméně 4 až 5 km, aby mohly být zpřístupněny ty vrstvy (hornin), které vykazují minimální teploty ve výši zhruba 150 °C, jež jsou potřebné pro hospodářsky uspokojivou výrobu elektřiny.
Kromě toho tam musí být hornina zpracována (stimulována) tak, aby byla umožněna dostatečná výměna tepelné energie mezi horkou horninou a přírodní respektive injektovanou vodou stejně jako dostatečné proudění vody.
4.2.1. Naproti tomu stačí (viz bod 2.2.1.1) pro pouhé využití tepla (na vytápění) i vrty do menších hloubek, např. 2-3 km.
4.3 Odpovídající technologické projekty jsou na několika místech (například Soultz-sous-Forêts, Groß Schönebeck) různých geologických formací v Evropě již ve stádiu vývoje a zkoušek.
Vývojový potenciál zde spočívá v rozvoji technologií využívání pokud možno nezávislých na místě a tím schopných vývozu.
Tento cíl však vyžaduje ještě značné výzkumné a vývojové úsilí.
4.4 Na jedné straně platí, že je třeba dále rozvíjet různé techniky, které již v základních rysech existují, dokud nebudou schopny nasazení, a verifikovat výše uvedené předpoklady pro trvale udržitelnou výtěžnost geotermické energie.
4.4.1 Zvláště důležitou otázkou přitom je, zda jsou v takovémto stimulovaném ložisku skutečně splnitelné hydraulické a termodynamické předpoklady pro dostatečnou trvalou udržitelnost.
4.5 Na druhé straně je pak také nutno postupně natolik vylepšit a racionalizovat jednotlivé kroky postupu, aby náklady na toto využívání energie byly konkurenceschopné (viz níže).
K tomu je nutno vyvinout odpovídající výzkumné a vývojové úsilí (viz bod 1.6), ale také úsilí zaměřené na přípravu trhu, aby se dosáhlo výrobně podmíněných úspor nákladů.
4.6 Střednědobě je nutno chápat pojem konkurenceschopnosti tak, že geotermická výroba energie může z hlediska nákladů konkurovat výrobě větrné energie.
Toto je nutno očekávat s ohledem na stále jasněji vyplývající nevýhody větrné energie.
Tyto se týkají její velmi silně kolísající nabídky, což jak známo vede ke značným sekundárním nákladům a také emisím na jiném místě, k zátěži obyvatel a obrazu krajiny, ale také ke stoupající potřebě oprav a udržování.
V celkovém zhodnocení musí být zohledněna i finanční zátěž spotřebitelů, resp. veřejného sektoru.
4.7 Z dlouhodobého hlediska a s přihlédnutím k pravděpodobně dále stoupajícím cenám ropy a zemního plynu (a jejich možnému nedostatku) vyvstává otázka obecné konkurenceschopnosti geotermicky získávané energie.
To znamená, zda také tento způsob využití energie – s přihlédnutím k externím nákladů všech technik přeměny energie – a pokud ano – kdy, může být dlouhodobě schopný konkurence bez jakýchkoli subvencí respektive bez přednostního zacházení zkreslujícího trh.
4.8 Do té doby je však nutno [10]:
- jak ze strany členských států tak také ze strany EU urychlit cílenými výzkumnými a vývojovými programy vědecko-technický rozvoj do té míry, aby různé techniky a kroky postupu mohly být v dostatečném počtu vyvinuty a vyzkoušeny na pokusných zařízeních, a
- zpočátku podpořit zavedení na trh prostřednictvím nařízení (například zákonem o úsporách proudu a o pokojové teplotě/klimatizaci interiérů) jako pobídku pro soukromé investice, jež by se průběžně snižovaly a které činí prodej podporované energie po dobu zavádění na trh atraktivním tak, aby se tak mohl vyzkoušet, zlepšit a zhodnotit jejich hospodářský potenciál.
Toto platí ve zvláštní míře také pro vzory smluv ze strany podniků pro zásobování elektřinou pro spotřebitele.
- poskytnout zabezpečení proti rizikům spojeným s vyhledáváním a zpřístupňováním geotermických ložisek jako riziko úspěšnosti hledání a vrtné riziko.
4.9 Evropský hospodářský a sociální výbor s uspokojením uznává, že v této oblasti již bylo mnohé učiněno.
Plně podporuje Komisi v jejich výzkumných a vývojových projektech, které v této věci probíhají nebo byly vypsány a také v jejím úmyslu ještě značně posílit své odpovídající snahy v dalším výzkumném a vývojovém rámcovém programu.
Podporuje také členské státy v jejich výzkumných a vývojových programech a rovněž v jejich snahách již nyní usnadnit a stimulovat podpůrnými opatřeními pokusné zavádění na trh.
4.10 Evropský hospodářský a sociální výbor v této souvislosti opakuje své dřívější doporučení týkající se využití příležitostí Evropského výzkumného prostoru pro rozsáhlou, transparentní, koordinovanou a všemi partnery podporovanou strategii ENERGETICKÝ VÝZKUM a jejich přeměnu ve významný prvek Sedmého výzkumného a vývojového rámcového programu a programu Euratom.
4.11 V ní by měla být také obsažena nutná výzkumná a vývojová opatření pro rozvoj geotermie a měla by získat své přiměřené místo, dokud nebude možno na neustále se měnícím energetickém trhu lépe odhadnout a zhodnotit dlouhodobý vývoj nákladů a skutečně realizovatelný potenciál těchto technologií.
4.12 Kromě toho Evropský hospodářský a sociální výbor doporučuje zahrnout všechny výzkumné a vývojové programy o geotermii – to znamená také ty dosud výhradně podporované jen na národní úrovni – ve smyslu otevřené koordinace v co nejširší míře do evropského energetického výzkumného programu a tím také podporovat evropskou kooperaci.
4.13 V této souvislosti také Evropský hospodářský a sociální výbor spatřuje příležitost nových členských států k účasti na výzkumném a vývojovém rámcovém programu EU.
Obnova stávajících energetických systémů, která v těchto zemích probíhá, by se měla využít k tomu, aby tam byla rovněž instalována příslušná pilotní a demonstrační zařízení.
4.14 Evropský hospodářský a sociální výbor dále doporučuje, aby se Komise zabývala harmonizací účinných opatření podporujících uvedení na trh (například zákony o napájení proudem) v rámci EU do té míry, aby byla nejdříve alespoň v rámci techniky "geotermie" umožněna v celé EU volná soutěž mezi technikami stejného druhu.
4.15 S ohledem na současnou přípravu tepelné energie k vytápění a elektrické energie, která se u geotermie nabízí a pro niž je geotermie zvláště vhodná, Evropský hospodářský a sociální výbor kromě toho doporučuje, aby se Komise snažila také o příslušné tepelné sítě a využití tepla.
5. Shrnutí
5.1 Pod pojem geotermického získávání energie se zahrnují všechny techniky, které využívají proud tepelné energie vyvěrající z velmi horkého nitra Země na zemský povrch.
5.2 Toto se v prvé řadě týká zásobování tepelnou energií pro vytápění, ale také elektrickou energií nebo současnou přípravou obou forem energie.
5.3 V oblastech geotermických anomálií již dochází k uplatnění geotermického získávání energie, jeho relativní přínos k celkovému zásobování energií je však přitom velmi malý.
5.4 Využitím technologií, které otevírají také oblasti mimo geotermické anomálie, může geotermické získávání energie rozvinout potenciál pro významný přínos k trvale udržitelnému zásobování energií, a to zejména v oblasti základního zásobování.
To je však spojeno s hlubinnými vrty do hloubky zhruba 4 až 5 km a dodatečnými "stimulačními opatřeními".
5.5 Avšak také v "nehlubokém" využívání tepelné energie Země pomocí čerpadel tepelné energie k vytápění a klimatizování místností spočívá slibný rozvojový potenciál.
5.6 Potenciál k základnímu zásobování energií odlišuje geotermii od postupů s kolísající nabídkou (jako větrné energie a solární energie), které jsou nebo budou stále více odkázány na regulační, vyrovnávací a akumulační techniky a které v důsledku záboru území a svého působení na obraz krajiny narážejí na odpor obyvatelstva.
5.7 Evropský hospodářský a sociální výbor opakuje své doporučení týkající se využití příležitostí Evropského výzkumného prostoru prostřednictvím rozsáhlé strategie ENERGETICKÉHO VÝZKUMU.
5.8 V ní by měla být obsažena i nutná výzkumná a vývojová opatření podporující rozvoj geotermie, v dalším pokračování a přiměřeném posilování příslušných programů, které již probíhají.
5.9 Evropský hospodářský a sociální výbor doporučuje, aby byly výzkumné a vývojové programy zabývající se geotermií, které byly dosud podporovány výhradně na národní úrovni, začleněny ve smyslu otevřené koordinace do některého evropského energetického výzkumného programu.
5.10 Evropský hospodářský a sociální výbor doporučuje vytvořit ve všech členských státech počáteční, průběžně se snižující stimuly a úpravy pro uvedení na trh (například zákon o úsporách proudu) jakož i pro soukromé investory, které by dočasně zatraktivnily zpřístupňování a prodej podporované energie a přispět k tomu, aby se jejich hospodářský potenciál mohl vyzkoušet, zlepšit a zhodnotit.
5.11 Evropský hospodářský a sociální výbor doporučuje harmonizovat podpůrná opatření tohoto druhu v rámci EU do té míry, že bude v rámci techniky "geotermie" umožněna volná hospodářská soutěž v rámci EU.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma Peking po 10 letech: zhodnocení pokroků, ke kterým došlo v Evropě a v rozvojových zemích v oblasti rovnosti mužů a žen
(2005/C 221/11)
Evropský hospodářský a sociální výbor se v souladu s článkem 29, bod 2 Jednacího řádu, dne 16. prosince 2004 rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy na téma: Peking po 10 letech: zhodnocení pokroků, ke kterým došlo v Evropě a v rozvojových zemích v oblasti rovnosti mužů a žen
Specializovaná sekce "Vnější vztahy", která byla pověřená přípravnými pracemi, formulovala své stanovisko dne 12. ledna 2005 na základě návrhu, který podala zpravodajka paní FLORIO.
Evropský hospodářský a sociální výbor přijal dne 9. a 10. února 2005 (zasedání dne 9. února) na 414. plenárním zasedání 135 hlasy pro, 1 hlasem proti, 6 členů se zdrželo hlasování, následující stanovisko.
1. Úvod
1.1 Od 28. února do 11. března 2005 bude 49. zasedání Komise pro postavení žen při Spojených národech věnováno zhodnocení plnění Akční platformy a Pekingského prohlášení, které byly přijaty na 4. Světové konferenci o ženách (Peking, 1995), a závěrečných dokumentů, schválených na 23. zvláštním zasedání Generálního shromáždění "Ženy 2000: rovnost mužů a žen, rozvoj a mír pro 21. století" (New York 2000), na kterém se poprvé hodnotily dosažené pokroky a překážky, které se objevily na cestě k rovnosti mužů a žen.
1.2 Při této příležitosti schválilo Generální shromáždění usnesení, obsahující "Další akce a iniciativy k plnění Pekingského prohlášení a Akční platformy" a politické prohlášení, které zavazuje členské státy deset let po přijetí Platformy k nové konfrontaci, zhodnocení dosaženého pokroku a zvážení nových činností.
1.3 Podle víceletého pracovního programu Komise pro postavení žen se práce na 49. zasedání soustředí na úspěchy, jichž bylo dosaženo v rámci dvanácti oblastí definovaných v Akční platformě, a na definici aktuálních úkolů a nových strategií zaměřených na posílení postavení žen a dívek.
Pro zlepšení dialogu bude při této příležitosti shromáždění přístupno široké účasti delegací členských států, občanské společnosti a mezinárodních organizací.
1.4 Úsilí Spojených národů bylo nezbytné, aby problematika rovných práv mužů a žen nabyla na mezinárodní vážnosti: v r.1975 se konala první Světová konference o ženách, na které bylo vyhlášeno zahájení Desetiletí ženy (Mexiko City); na 2. konferenci ("polovina desetiletí" – Kodaň, 1980) začaly vlády podepisovat (57) Úmluvu o odstranění všech forem diskriminace žen (CEDAW, 1979) představující jeden z historických milníků na obtížné cestě k rovnosti mužů a žen; na 3. konferenci (Nairobi, 1985) byl schválen akční plán "Dlouhodobá strategie pro posílení postavení žen", jímž vlády a mezinárodní organizace prohlásily cíl rovnosti mužů a žen.
1.5 Další krok v uznání zvláštních potřeb žen a jejich postavení byl učiněn prostřednictvím Usnesení Rady bezpečnosti Spojených národů 1325 z r. 2000 o ženách, míru a bezpečnosti.
Toto usnesení uznává, že dopad války na ženy je jiný a znovu zdůrazňuje, že je nutno posílit jejich úlohu v rozhodovacích procesech týkajících se prevence a řešení konfliktů.
Poněkud obecněji je téma podporování žen již více než deset let zohledněno v závěrech všech velkých konferencí a mezinárodních setkání podporovaných v rámci Spojených národů [1]
1.6 Další významný okamžik představuje Miléniový summit OSN ze září 2000 (Millennium Development Goals), na němž členské státy stanovily osm konkrétních a měřitelných cílů, zaměřených na omezení chudoby, hladu, nemocí a znečištění životního prostředí do roku 2015.
Miléniová deklarace se zrodila z nutnosti vypracovat jednotný seznam priorit na základě priorit stanovených v předchozím desetiletí v rámci různých mezinárodních konferencí a summitů.
Třetí cíl je věnován podporování rovnosti mužů a žen a emancipaci žen a váže se úzce na vzdělávání a školení, a pátý cíl se zabývá reprodukčním zdravím.
Nicméně prolíná genderová otázka všech osm bodů.
2. Obecné úvahy
2.1 Přestože systém Spojených národů stanovil k dosažení rovnosti mužů a žen důležitý právní rámec, lze občas pozorovat nedostatek důslednosti mezi formulovaným záměrem na papíře a aplikací zásad v praxi v jednotlivých státech a v jejich obchodní a rozvojové politice.
Úplné prosazení občanských, hospodářských, sociálních a politických práv žen je ve skutečnosti často ohroženo makroekonomickou politikou a obchodními dohodami, které jsou ovlivněny neoliberalismem a které otázku rovnosti mužů a žen vůbec nezohledňují.
2.2 Kromě toho není pochyb o tom, že komplexní mezinárodní situace nevytváří pro podporu žen úrodnou půdu, ba naopak podemílá úspěchy, kterých bylo dosaženo v předešlých letech.
2.3 Současné konflikty postavení žen čím dál víc oslabují a ztěžují.
2.4. Domácí násilí ještě existuje všude na světě a postihuje ženy všech věkových kategorií, sociálních vrstev a náboženství.
2.5. Proto je nutné znovu potvrdit rovnost mužů a žen, jakož i ženských práv, jako prioritní cíl a prostředek k dosažení vyváženého rozvoje, spravedlivějšího rozdělení bohatství, trvale udržitelné ekonomiky a k posílení systémů ochrany nejslabších vrstev obyvatelstva.
3. Úloha Evropského hospodářského a sociálního výboru
3.1 Považujeme za důležité, aby se Evropský hospodářský a sociální výbor podílel vlastním dokumentem na stávajícím hodnocení výsledků, kterých bylo v Evropské unii v oblasti rovnosti mužů a žen dosaženo.
3.2 Při této příležitosti se připomíná, že Výbor vždy velmi pozorně sledoval aktivity ve spojitosti s posílením postavení žen ve společnosti, ať již formou četných stanovisek nebo tím, že sám organizoval různé iniciativy.
Zvláštní zmínka patří Čtvrté konferenci o ženách (Peking 1995) a následné akci (Peking +5), kterým Výbor věnoval dvě stanoviska (EXT/131 a REX/033) a kde se mimo jiné připomíná důležitost podílu delegace Výboru na pracích Spojených národů.
3.3 Kromě toho, z hlediska spolupráce s evropskými institucemi – především s Radou, Parlamentem a Komisí- Výbor získal důležitou úlohu v monitorování četných iniciativ Evropské unie k zajištění rovnosti mužů a žen, které měly být v posledních letech odpovědí na výzvy a překážky, na které bylo upozorněno v Pekingu.
3.4 V tomto smyslu se domníváme, že tím, že se prověří, jakých úspěchů bylo dosaženo a s jakými překážkami se Čtvrtá konference setkala k dnešnímu dni, může Výbor značně přispět k tomu, aby byla integrace problematiky žen systematičtější v širších sektorech evropské politiky a společnosti.
3.5 Dále, vycházejíc z toho, že Evropská unie musí zaujmout stěžejní roli v mezinárodním scénáři a z velké odpovědnosti, která je s tím spojená, chceme tímto dokumentem stanovit, čím může Evropská unie přispět ke zlepšení životních podmínek a k emancipaci žen ve světě na základě své hospodářské politiky a politiky spolupráce a rozvoje.
4. Evropská unie
4.1 V Evropské unii bylo téma rovnosti mužů a žen obsaženo již ve Smlouvě a později uzákoněno v Amsterdamské smlouvě, která přijala "dvojitý přístup", který srovnává na jedné straně aplikaci genderového mainstreamingu ve všech politikách Společenství a na straně druhé uskutečnění specifických akcí ve prospěch žen.
Otázka rovných příležitostí mužů a žen ale byla včleněna do hospodářské a sociální politiky soudržnosti Společenství a byla prvotním cílem strukturálních fondů již v r. 1994.
4.2 Evropská unie použila integrovaný přístup a rozlišuje legislativní a finanční nástroje od použití otevřeného způsobu koordinace v sociální politice.
Mezi nejnovější nástroje, kterých bylo v EU použito za účelem dosažení rovnosti mužů a žen, patří uvnitř EU Rámcová strategie rovnosti mužů a žen (2001-2006) s příslušným ročním pracovním programem a strukturální fondy.
4.3 Rámcová strategie rovnosti mužů a žen (2001-2005) je zaměřena na koordinaci aktivit a programů, které se dříve vyvíjely v sektorech a snaží se o pohled dvojitého přístupu z Amsterdamu, aby se zajistila větší souvislost mezi vypracovanými určitými ukazateli a monitorovacím systémem, hodnocením a šířením dosažených výsledků.
4.4 V zásadě je pro realizaci cílů, které jsou vzájemně propojeny a které byly ve strategii pro podporu rovnosti mužů a žen stanoveny, celkem 5 oblastí: hospodářství (které se váže na strategii zaměstnanosti a na strukturální fondy, jakož i na aplikaci mainstreamingu ve všech politikách, které mají dopad na postavení žen v hospodářském životě); účast a zastupitelství (vztahující se na rozhodovací procesy); sociální práva (vztahující se na každodenní život a na nerovnosti v systémech sociální ochrany); občanský život (v souvislosti s lidskými právy a se základními svobodami, klade důraz obzvláště na násilí a na obchodování s lidmi za účelem sexuálního vykořisťování); změna rolí a stereotypů (v souvislosti s kulturním systémem a masmédiemi).
4.5 Politika rovnosti mužů a žen se posílila i pomocí strukturálních fondů.
V nařízení pro fondy na období 2000-2006, kterému předcházela podrobná analýza a kritické zhodnocení politiky posílení rovnosti mužů a žen a jejich nedostatků, byla uplatněna zásada dvojitého přístupu definovaného v Amsterdamské smlouvě.
Kromě toho byly strukturální fondy, především Evropský sociální fond, vždy považovány za nejdůležitější nástroj Evropské strategie zaměstnanosti. V "Nových směrech pro zaměstnanost", které byly schváleny v červenci 2003, se chápe genderová rovnost jako horizontální téma všech cílů a rovnost mužů a žen představuje jeden specifický směr.
4.6 Velkých pokroků bylo dosaženo v rámci Evropského sociálního fondu, především ve spojení s politikou zaměstnanosti a vzdělávání; v tomto sektoru se usilovalo především o zlepšení přístupu žen k trhu práce, jejich podílu na něm a jejich postavení na trhu práce (osa E) a o možnosti sloučení rodinného života a zaměstnání.
V tomto směru již existuje řada pozitivních příkladů.
V této souvislosti převzal ESF kvantitativní cíl, schválené na zasedání Evropské rady 2000 v Lisabonu, podle nichž se musí za prvé zvýšit podíl zaměstnanosti žen z 51 % v roce 2000 na 60 %, a cíl Rady z Barcelony z roku 2002, podle kterého musí být do roku 2010 zajištěna předškolní péče o děti pro 90 % všech dětí ve věku od 3 let do školního věku a pro minimálně 33 % všech dětí ve věku do tří let.
4.7 Přesto se zdá, že jsou opatření ke zlepšení kvality pracovních míst a kariérních možností, podporování podnikatelských aktivit žen, snížení platových rozdílů na základě pohlaví jakož i opatření ke zvýšení podílu žen v sektoru nových technologií doposud velmi vzácné.
V oblasti slučitelnosti rodinného života a práce existují různé iniciativy v oblasti mimoškolní péče o děti, je však vyloženě málo možností péče o starší občany nebo nesamostatné členy rodiny.
4.8 Problematika rovnosti mužů a žen zůstává u jiných fondů doposud nedostatečně zohledněna, obzvláště v rámci zemědělství a rybářství, tj. v sektorech, kde jsou tradičně ženy zastoupeny minimálně, přestože k jejich rozvoji významně přispívají.
Ve jmenovaných sektorech jsou tedy i nadále velké rozdíly a podíl, jimž ženy přispívají do Společenství, i v souvislosti s větší ochranou životního prostředí, není dostatečně oceněn.
4.9 Politiky Evropské unie podporují různé iniciativy a specifické finanční programy.
Zde lze jmenovat například NOW (zaměstnanost) na trhu práce, STOP na posílení spolupráce v boji proti obchodování se ženami a dívkami, DAPHNE pro zlepšení výměny informací a ochrany obětí v důsledku násilí, Woman and Science (rámcový program pro výzkum a vývoj) v oblasti nových technologií.
Rámcová strategie pro rovnost mužů a žen dále usiluje o posílení genderového mainstreamingu v různých iniciativách Společenství, jako například Equal, Interreg, Urban, Leader a v iniciativách v kulturní oblasti, jako například Leonardo, Sokrates, Youth, Culture atd.
4.10 Zpráva Komise pro rovnost mužů a žen (COM(2004)115) zdůrazňuje, že Evropská unie již má příslušné právní úpravy značně vyvinuté [2] a že ještě budou posílené rozsáhlou jurisdikcí.
Také se plánuje jednotná směrnice pro implementaci zásad rovných příležitostí a rovného zacházení s muži a ženami v oblasti zaměstnání, která by měla stávající právní předpisy v této oblasti sjednotit a systematicky shrnout.
4.11 V tomto smyslu se vyjádřila nedávno i Rada ministrů práce a sociálních věcí, která se konala za nizozemského předsednictví a která ohledně jednotné směrnice o rovném zacházení zdůraznila následující oblasti, ve kterých je zapotřebí jednat: rovné odměňování, rovné příležitosti na trhu práce, rovné zacházení v oblasti systémů sociálního zabezpečení, vzdělávání a kariérních možností jakož i důkazní břemeno v případě diskriminace na základě pohlaví.
4.12 Návrh směrnice k implementaci zásad rovného zacházení s muži a ženami ohledně přístupu ke zboží a službám (2003/0265(CNS)) bylo projednáno i EHSV (viz Stanovisko [3]), přičemž bylo poukázáno na některé nedostatky, které je nutno v příštích letech odstranit.
4.13 Dále v posledních letech přibyly v důsledku schválení Pekingské akční platformy a Evropské rady z Lisabonu, i na základě definice nových ukazatelů (například ohledně rozhodovacích procesů, trhu práce a domácího násilí), příslušné statistiky, které umožňují realistickou analýzu problémů a monitorování dopadu politiky a uskutečněných opatření.
V oblasti statistiky již lze zcela jasně pozorovat pokrok, přestože se musí ještě mnoho udělat, aby se mohly skutečně prověřit jednotlivé sektory.
Přesný objem dosaženého pokroku může být zjištěn pouze na základě kvantitativního a kvalitativního prověření současných jevů a procesů.
4.14 Téměř neznámé jsou, jak na evropské tak na národní úrovni, genderové rozpočty, chápané jako aplikace genderového mainstreamingu na rozpočtové procedury.
Při zavádění genderové problematiky na všech úrovních procesu stanovení rozpočtu se vychází z toho, že s tím související administrativní rozhodnutí nejsou neutrální, ale že mají rozdílný dopad na muže a ženy.
V tomto smyslu představuje "gender budgeting" také nástroj k hodnocení dopadu různých politik a finančních a daňově-politických opatření na muže a ženy.
4.15 Přestože byla posílena politika Společenství pro podporování žen, jsou pro dosažení vytyčených cílů bohužel i nadále nezbytné pozitivní akce a zvýšené úsilí členských států, které nesou za plnění této politiky hlavní odpovědnost.
4.16 Přestože byl podíl nezaměstnaných žen v Evropě skutečně snížen až na 55,6 %, cíl, který vytyčila Evropská rada v Lisabonu, leží v mnoha zemích ještě velmi daleko.
Ženy skutečně plní řady sociálně nejslabších vrstev zaměstnanců, které se vyznačují prekérními podmínkami a které nemají žádné sociální zabezpečení.
Ženy jsou i nadále v mnoha státech velmi diskriminovány platovými rozdíly na základě pohlaví, někde tato diksriminace ještě vzrůstá a jak vertikální, tak horizontální segregace žen je bohužel i nadále politováníhodnou skutečností.
Jak již bylo naznačeno, zdá se, že opatření v souvislosti se slučitelností rodinného života se zaměstnáním se zaměřují pouze na péči o děti, zatímco neexistují téměř žádná opatření, týkající se jiných rodinných příslušníků, vyžadujících péči.
Kromě toho zavedlo jen málo států opatření pro podporování rodičovské dovolené pro zaměstnané otce.
4.17 I v oblasti rozhodovacích procesů existují velké rozdíly: budiž připomenuto, že kolegium členů Evropské komise čítá 22 mužů a 7 žen (což je pouze 24 %) a Parlament se skládá z 510 mužů a 222 žen (což je pouze 30 %).
Na národní úrovni není situace o nic lepší: v průměru je podíl žen v národních parlamentech nižší než 25 %, ve vládách jen mírně přesahuje 20 % [4].
V EHSV je žen pouze minimálně: z 317 členů je pouze 79 žen pouze 25 %.
5. Evropská unie a třetí státy: rovnost mužů a žen v souvislosti s mezinárodní spoluprácí a obchodem
5.1 Problematika v souvislosti s rovnými příležitostmi pro muže a ženy je dnes pevnou součástí politiky Evropské unie v oblasti spolupráce a rozvoje: sdělení Komise (COM(95)423 fin., 18. září 1995) a po ní následující Usnesení Rady o zohlednění genderové problematiky ve spolupráci a rozvoji ( 20. prosince 1995) vytvořily základ ke schválení prvního nařízení (ES č. 2836/98 Rady z 22. prosince 1998), jež bylo nyní obnoveno na období 2004-2006.
Nový dokument (ES 806/2004) znovu zdůrazňuje cíle, podporování mainstreamingu a přijetí specifických opatření pro podporování rovných příležitostí jako základní příspěvek ke snížení chudoby ve světě.
Za prioritní se považuje zpřístupnit ženám zdroje a služby, především v oblasti vzdělávání a zaměstnanosti a zajistit jejich podíl na rozhodovacích procesech.
Zdůrazňuje se dále i podporování veřejných i soukromých aktivit, zaměřených na rovnost mužů a žen.
5.2 Akční program pro rovnost mužů a žen jako úkol pro spolupráci a rozvoj Společenství (2001-2006) [5]si klade za cíl přispět k překonání rozporu mezi prohlášenými zásadami a denní praxí.
Toto se má uskutečnit na základě konkrétní strategie a určení následujících prioritních oblastí: podporování strategií v oblasti makroekonomie na potlačování chudoby a programů pro sociální rozvoj ve zdravotnictví a ve školství, bezpečnost potravin a trvalý rozvoj zemědělství, doprava, "capacity building" a "good governance", obchod a rozvoj, regionální spolupráce a integrace, systematické zohledňování problematiky rovnosti mužů a žen v projektech a programech na regionální a národní úrovni a zajištění potřebných nástrojů a příslušného vzdělání v oblasti rovnosti mužů a žen pro zaměstnance Evropské komise.
5.3 V plánovacím dokumentu pro podporování rovnosti mužů a žen ve spolupráci a rozvoji (2005-2006) jsou uvedeny tyto oblasti působení: podporování pozitivního chování mládeže v boji proti násilí vůči ženám a dívkám a vzdělávání a metodologická podpora důležitých zúčastněných činitelů v partnerských zemích.
5.4 Obecně podporuje Evropská komise akce a projekty pro podporování rovnosti mužů a žen v rámci bilaterální a regionální spolupráce se západními státy Balkánu, východní Evropy, zeměmi střední Asie, státy ACP (země africké, karibské a tichomořské oblasti) a latinské Ameriky.
Další financování se uskutečňuje nikoliv podle geografického aspektu, ale podle tematického zaměření.
5.5 Důležitým bodem ve vztazích EU k třetím státům se dále zdá být 23. červen 2000, kdy byla podepsána Úmluva v Cotonou se zeměmi ACP (země africké, karibské a tichomořské oblasti).
Úmluva, která zdůrazňuje provázanost vztahů mezi politikou, obchodem a rozvojem, vnáší sociální rozměr také tím, že podporuje rozsáhlou účast na strategiích rozvoje u nestátních činitelů včetně občanské společnosti a stanovuje, že je problematika rovnosti mužů a žen jednou z klíčových otázek Úmluvy a musí být proto sytematicky zohledňována. (článek 8 a 31).
Výbor velmi vítá, že bylo ustanoveno, že se nestátní činitelé mají podílet na různých fázích plánování Dokumentů pro národní strategii a žádá, aby se věnovala zvláštní pozornost zapojení ženských organizací.
Kromě toho Úmluva výslovně pověřuje Výbor, aby konzultoval hospodářské a sociální zájmové skupiny a stanoví jeho úlohu přednostního poradce.
5.6 Plná účast a aktivní zapojení žen do politiky rozvoje jistě znamená nesnadný a dlouhý proces, ale Výbor se domnívá, že pozornost všech evropských institucí musí být neustále udržována na vysoké úrovni, aby se vše, co bylo písemně prohlášeno, taky skutečně realizovalo v praxi.
5.7 Z tohoto pohledu má zásadní význam, aby se politika Společenství v oblasti hospodářské a sociální soudržnosti stala vývozním modelem pro celý svět a aby se Evropská unie zavázala, že bude podporovat a uplatňovat tyto principy prostřednictvím vztahů se třetími zeměmi na mezinárodní úrovni.
5.8 Užitečným nástrojem může být i přijetí zvláštních dodatků do obchodních smluv a dohod o spolupráci a přijetí specifických opatření pro země, ve kterých jsou práva žen respektována.
5.9 Je sice pravda, že liberalizace obchodu příznivě ovlivnila zaměstnanost žen v rozvojových zemích, ale na druhé straně je také pravda, že ženy často patří k vrstvám pracujících, kteří mají velmi špatné pracovní podmínky, nízkou kvalifikaci, nižší plat a téměř žádné sociální zabezpečení.
Liberalizace obchodu také často souvisí s politikou strukturálních změn, které doporučují nebo prosazují mezinárodní organizace; není-li tato politika patřičně podložena systémem sociální ochrany, může se ukázat, že ji lze těžko prosadit u nejslabších vrstvev obyvatelstva, ve kterých ženy často představují většinu.
5.10 Přesto se v této politice věnuje otázce rovnosti mužů a žen příliš malá pozornost, především v oblasti obchodu.
Vzhledem k tomu, že tato politika není neutrální a že má naopak často negativní dopad právě na ženy a že nelze hospodářský rozvoj země oddělit od jejího sociálního rozvoje, bylo by užitečné, aby tato politika zohlednila genderový mainstreaming a aby se naplánovaly systémy pro kontrolu dopadů na makroekonomické i mikroekonomické úrovni.
6. Závěry a pracovní návrhy
Doposud vykonaná dobrá spolupráce mezi evropskými institucemi vedla k důležitým výsledkům v oblastech týkajících se stanovení opatření pro podporování žen, specifických programů a projektů pro ženy na trhu práce, prosazování práv žen a zlepšení jejich životních podmínek.
Výbor se domnívá, že existuje ještě mnoho oblastí, kde je nutno působit:
- účast žen v rozhodovacích procesech a zastoupení žen je jak v evropských institucích, tak i v členských státech na národní, regionální a místní úrovni ještě stále příliš nízké; jejich účast by se měla ve všech organizacích podporovat a mělo by se uvažovat o kvótových systémech;
- vzdělávací akce za účelem rozšiřování genderového mainstreamingu by se měly uskutečnit jak v institucích Evropské unie, tak i v členských státech a měly by se na nich podílet rozhodující činitelé i ti, kteří programy a projekty realizují;
- cílené studie a genderové analýzy, statistiky a specifičtí ukazatelé jsou pro stanovení tematických oblastí a vylepšení politiky a strategie bezpodmínečně nutné; je nutno pokračovat ve sběru informací a dat a stanovit nové ukazatele;
- měly by se vyčíslit všechny zdroje, určené na pozitivní akce ve prospěch žen ve všech fondech a finančních nástrojích EU a v členských státech, a to především prostřednictvím podporování a šíření genderového rozpočtu;
- základním a nejdůležitějším předpokladem je v každém případě prosazení rovného přístupu žen ke vzdělání a vzdělávání, ve smyslu bodu 3 o miléniových cílech rozvoje;
- pokud se týče strukturálních fondů, měly by být posíleny aktivity, zaměřené na ženy v oblasti zemědělství (EZOZF) a rybolovu (FIFG); tyto oblasti by měly být spojeny s ochranou životního prostředí – dalším tématem, kde je otázce rovnosti mužů a žen věnována spíš malá pozornost;
- nové impulsy by měla obdržet politika podpory žen a zvýšení jejich zastoupení v oblasti nových technologií;
- je zapotřebí zintenzivnět vzdělávací akce v oblasti společnosti založené na znalostech, aby se tato společnost nestala dalším původcem diskriminace a vyloučení žen, protože ženy naopak mohou přispět k dosažení cílů, stanovených v lisabonské strategii;
- všeobecně musí být vertikální a horizontální segregace na základě pohlaví na trhu práce i nadále prostřednictvím cílených opatření potírána a musí být odbourány všechny překážky, které brání skutečné rovnosti žen a mužů; toho by se mělo dosáhnout na základě stanovení konkrétních a měřitelných cílů členskými státy v souladu se sociálními partnery; obzvláště ohledně platové diskriminace musí členské státy začít s uplatňováním vícerozměrového přístupu, jak je uvedeno v rozhodnutí Rady o vodítkách pro opatření v oblasti politiky zaměstnanosti v členských státech [6], a které obsahují vzdělání a vzdělávání, klasifikaci druhů práce, systémy odměňování a kulturní stereotypy, jakožto zásadní aspekty této problematiky;
- v politice, která má za cíl slučitelnost povolání a rodiny – i vzhledem ke stárnutí lidstva – by měla být věnována větší pozornost péči o starší rodinné příslušníky, aniž by se ale snížila úroveň péče o děti;
- za účelem posílení rovných příležitostí mužů a žen je nutno podporovat a rozšířit investice do veřejných služeb, obzvláště v oblasti školního a vysokoškolského vzdělání, zdravotnictví a péče;
- politika v oblasti migrace a integrace ženských migrantek v členských státech a v oblasti azylů přidělovaných ženám, které byly v zemích svého původu oběti ozbrojených konfliktů, diskriminace a násilí;
- boj proti obchodování s ženami a dětmi;
- v rámci rozvojové a obchodní politiky musí být participační přístup ve vztahu ke společnosti všeobecně a k ženám obzvláště více posílen, přičemž je nutno, aby se v příslušných zemích zainteresované skupiny žen plně podílely na koncepci rozvojových a politických opatření a na vypracování národních strategických dokumentů; především je ale nutno uvolnit více prostředků pro podporování žen, aby se postavení ženy na hospodářské a společenské úrovni trvale posílilo;
- dopad obchodních dohod a rozvojových politických opatření je nutno sledovat i na úrovni mikroekonomické, je nutno naplánovat předem analýzy dopadu na životní podmínky sociálně nejslabších složek společnosti a zohlednit obzvláště rozdíly mezi muži a ženami;
- Komise a delegace by měly využít své váhy a vlivu pro ochranu lidských práv, tudíž i žen, v případě že tato práva byla porušena;
- V oblasti podpory genderového mainstreamingu by měly mít delegace zvláštní odpovědnost;
- Evropská unie by měla uplatnit veškerý svůj vliv, aby přiměla více států k ratifikaci a implementaci všech mezinárodních smluv, které mají pozitivní dopad na postavení žen; jedná se především o Úmluvu o odstranění všech forem diskriminace žen a dodatek k této Úmluvě; signatářské státy by měly stáhnout své připomínky.
Výbor se zavazuje, že prostuduje situaci postavení žen v nových členských státech Evropské unie.
Vzhledem ke své funkci a úkolům, které Výbor plní vůči občanské společnosti, vzhledem ke svým cílům a zkušenostem, které získal na základě stálého sledování otázky rovných příležitostí mužů a žen, by měl Výbor tvořit součást delegace Komise Evropské unie na 49. zasedání Komise Spojených národů pro postavení žen.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu politika zaměstnanosti: Role EHSV po rozšíření a v perspektivě lisabonského procesu
(2005/C 221/18)
Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl dne 1. července 2004 v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu o vypracování stanoviska k tématu výše uvedenému.
Specializovaná sekce "Zaměstnanost, sociální věci, občanství" pověřená pracemi k tomuto tématu přijala své stanovisko dne 20. ledna 2005.
Zpravodajem byl pan GREIF.
Evropský hospodářský a sociální výbor schválil na svém 414. plenárním zasedání ve dnech 9. až 10. února 2005 (zasedání ze dne 9. února 2005) 138 hlasy pro, 1 hlasem proti a 4 se zdržely hlasování, toto stanovisko:
1. Úvod
1.1 V březnu 2000 zveřejnila Evropská rada v Lisabonu ambiciózní reformní program, ve kterém stanovila odvážné cíle v oblasti růstu a zaměstnanosti.
Zvyšování konkurenceschopnosti v ekonomice založené na znalostech a trvalý hospodářský růst vytvářející pracovní místa měly jít ruku v ruce se zlepšováním kvality práce a posilováním sociální soudržnosti.
Na základě širokého souhlasu to vyvolalo naději, že splnění může projekt rozšířené Unie výrazně přiblížit občanům Evropy.
1.2 Na pozadí aktuální hospodářské situace existují obavy, že cíle stanovené pro rok 2010, zejména v oblasti zaměstnanosti, zůstanou nesplněné, což by mohlo mít za následek ztrátu důvěryhodnosti celého procesu.
Evropský hospodářský a sociální výbor je toho názoru, že problém hodnověrnosti lze zmírnit pouze tehdy, budou-li lidé moci důvěřovat tomu, že všichni zodpovědní politici rázně a důsledně uskutečňují lisabonskou strategii s její harmonií a rovností priorit cílů (zlepšení konkurenceschopnosti, hospodářský růst s více a lepšími pracovními příležitostmi, posilování sociální soudržnosti a trvalý ekologický rozvoj).
1.3 Vycházeje z přesvědčení, že "Lisabon" nepotřebuje žádnou novou agendu, nýbrž spíše politiku, jež chce cíle, které si sám vytýčil, rovněž dosáhnout prostřednictvím implementace vhodných opatření především v členských státech, by EHSV tímto doplňujícím stanoviskem z vlastní iniciativy ke svému Stanovisku k tématu "Zlepšené uskutečňování lisabonské strategie" [1] rád demonstroval hlavní výzvy v oblasti politiky zaměstnanosti a předložil doporučení k dalšímu uskutečňování procesu do roku 2010.
2. Bilance v polovině období lisabonského procesu: Evropa je značně vzdálena od cesty k vyšší a lepší zaměstnanosti
2.1 V rámci Lisabonské strategie tvoří zvýšení konkurenceschopnosti a trvale udržitelný růst základní nástroje, jejichž prostřednictvím EU vytvoří více a lepší pracovní místa a stabilnější systém sociální ochrany, a tak zaručí ochranu proti chudobě a exkluzi.
EHSV považuje tento komplexní politický úkol za pozoruhodnou výhodu lisabonské strategie.
2.2 V oblasti politiky zaměstnanosti by z Lisabonu měly vzejít nové impulsy pro evropskou strategii zaměstnanosti, měl by se posílit přínos aktivní politiky zaměstnanosti k potírání chudoby, podpořeno by mělo být podnikání jako významný činitel růstu a zaměstnanosti a prostřednictvím kvantitativních cílů zvýšena účast na výdělečné činnosti v celé EU.
- Do roku 2010 tak měla být v průměru EU zvýšena celková míra zaměstnanosti z 61 % na 70 % a u žen pak z 51 % na 60 %.
Navíc byly o rok později ve Stockholmu vytyčeny dílčí cíle (celková míra zaměstnanosti ve výši 67 % a míra zaměstnanosti žen ve výši 57 % do roku 2005).
Kromě toho byl stanoven nový cíl pro zvýšení míry zaměstnanosti u osob ve věku 55 – 64 let, která by se v roce 2010 měla pohybovat kolem 50 %.
- Jednotlivé členské státy byly vyzvány, aby, vycházejíce ze svých rozdílných výchozích pozic, stanovily obdobně náročné národní cíle.
Tedy i ty země, které v roce 2000 vykazovaly míru zaměstnanosti vyšší než 70 % (jako např. Švédsko, Nizozemsko, Dánsko a Spojené království) nebo se pohybovaly těsně pod ní (Rakousko, Portugalsko a Finsko), měly k lisabonským cílům obdobným způsobem přispět.
2.3 Lisabon však nepřišel pouze s perspektivou "vyšší zaměstnanosti", ale také s tím, že výkonnosti a konkurenceschopnosti se má dosahovat především podporou inovace a lepší kvalitou práce: Investicím do lidských zdrojů, výzkumu, technologie a inovace tak byla dána stejná priorita jako orientaci na pracovní trh a politickou strukturu.
V souladu s tím byly stanoveny další kvantitativní cíle, k nimž mj. patří zvyšování investic do lidských zdrojů na hlavu a podpora celoživotního učení (účast 12,5 % všech dospělých v produktivním věku na dalším vzdělávání, snížení počtu osob ve věku 18 – 24 let bez dalšího školního nebo odborného vzdělání na polovinu), zvýšení podílu výdajů na výzkum a vývoj na 3 % HDP (z toho dvě třetiny investic ze soukromého sektoru) nebo např. rozšíření péče o děti (poskytování pečovatelských míst pro 33 % dětí ve věku 0 – 3 roky a 90 % dětí do dosažení věku povinné školní docházky).
2.4 Přes některé počáteční úspěchy je Evropa na začátku roku 2005 vzdálena více než kdykoliv předtím od cesty za svými ambiciózními cíli.
Evropské hospodářství zažívá již třetí rok po sobě velmi nízký růst, který výrazně zaostává za možnostmi.
Hospodářské oživení je celkově váhavé a s ohledem na vysoké ceny ropy a mohutnou globální nerovnováhu málo odolné.
Při bilancování v polovině období je třeba střízlivě konstatovat, že lisabonských cílů v oblasti zaměstnanosti nebude do roku 2010 téměř s jistotou dosaženo.
2.5 Všechny tři grafy 1 – 3 (viz níže: Udaná nejvyšší hodnota odpovídá vždy lisabonskému cíli) ukazují, jak je nepravděpodobné, že by do roku 2010 mohlo být cílů z Lisabonu dosaženo.
- Jak celková míra zaměstnanosti, tak i míra zaměstnanosti žen stoupaly velmi rychle ke konci devadesátých let, kdy evropské hospodářství rostlo poměrně rychle.
Oslabení konjunktury, které se dostavilo v důsledku toho, že makroekonomická politika nedostatečně zachycovala externí šoky, prakticky v roce 2001 zastavilo rozvoj celkové míry zaměstnanosti.
Míra zaměstnanosti žen stoupala dále o půl procenta ročně.
Při rychlém hospodářském růstu by byl tento cíl – alespoň pro evropskou patnáctku – do roku 2010 splnitelný.
- Nejčastěji a nejobtížněji budou tuto propast, která v evropské patnáctce činí 8 % a v evropské pětadvacítce téměř 10 %, překonávat starší zaměstnanci.
[2] Zdá se ovšem, že zvyšující se míry přírůstku naznačují i přes oslabení konjunktury, že opatření k zabránění předčasných odchodů do důchodu a k podpoře aktivního stárnutí v rámci lisabonské strategie měla jistý účinek.
Zvýšil se tak např. průměrný věk ukončení výdělečné činnosti ze 60,4 let v roce 2001 na 60,8 let v roce 2002.
[3] U obou zbývajících hlavních indikátorů zaměstnanosti byl naproti tomu paradoxně před oznámením lisabonské strategie zaznamenán růst pohybující se v cílovém koridoru, od té doby však již nikoliv.
To svědčí o tom, jak důležité jsou cyklické a makroekonomické faktory, které však byly zanedbávány ve prospěch koncentrace na tzv. "strukturální" opatření.
Důležité je však obojí.
Grafy 1 – 3: Vývoj cílů zaměstnanosti lisabonské strategie: [4]
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
2.6 Pro dosažení cílové značky 70 % stanovené v Lisabonu by do roku 2010 muselo být vytvořeno asi 15 milionů nových pracovních míst v evropské patnáctce a 22 milionů v evropské pětadvacítce, více než 3 miliony za rok, tedy tolik jako v evropské patnáctce v roce 2000, což byl pro zaměstnanost nejlepší rok za více než jedno desetiletí.
2.7 Rozšíření EU s sebou do celé Evropy přináší novu hospodářskou dynamiku, formuje však také vývoj zaměstnanosti.
Jak ukazují grafy, pohybují se míry zaměstnanosti v nových členských státech výrazně pod úrovní zemí evropské patnáctky.
Ještě koncem devadesátých let tomu tak nebylo především u žen.
Na druhé straně je v současné době dynamika hospodářského vývoje v nových členských státech výrazně vyšší, s ročními přírůstky, které částečně značně převyšují 4 %.
EU musí věnovat potřebám nových členských států při utváření strategie zaměstnanosti zvláštní pozornost, aby tyto země mohly rovněž splnit cíle zaměstnanosti platné pro celé Společenství.
Např. konvergenční kritéria musejí být přitom s ohledem na úsilí o vstup do eurozóny taková, aby nebránila hospodářskému růstu a zvyšování zaměstnanosti, nýbrž je podporovala.
EHSV toto již podrobně projednal v rámci Společných poradních výborů se zástupci organizované občanské společnosti z přistupujících zemí.
3. Politika zaměstnanosti musí být víc než strukturální reformy pracovních trhů
3.1 Naznačenou situaci slabé zaměstnanosti ovlivnil bezpochyby velkou měrou hospodářský vývoj.
Lisabon vycházel z předpokladu ročního reálného růstu HDP v průměrné výši 3 %.
Namísto očekávaného vzestupu se však hospodářská situace od roku 2000 rapidně zhoršila.
V následujících letech bylo dosaženo výrazně nižších přírůstků: 1,7 % v roce 2001, 1 % v roce 2002 a v roce 2003 dokonce jen 0,8 %.
3.2 Na tomto pozadí je zřejmá tato skutečnost: Cílů v oblasti politiky zaměstnanosti lze dosáhnout jedině tehdy, podaří-li se zajistit trvalý vzestup konjunktury.
Je třeba vytvořit vhodné rámcové podmínky, které podporují vnější, ale také vnitřní poptávku, aby se zvýšil růstový potenciál a dosáhlo se plné zaměstnanosti EHSV poukázal v této souvislosti v poslední době na to, že to vyžaduje "zdravý makroekonomický kontext" na evropské úrovni.
K tomu patří především makropolitika, která při hospodářském růstu ponechává členským státům prostor pro konjunkturně-politické jednání na úseku hospodářské a finanční politiky.
- Výbor v této souvislosti vítá reformní návrhy Komise k Paktu stability a růstu jako krok správným směrem, především v tom smyslu, že posuzování fiskálních deficitů má být učiněno závislé na specifických rámcových podmínkách dané země (např. konjunktura, zadluženost, inflace).
Také požadavek, aby členské státy a národní parlamenty byly více zapojeny do uskutečňování konsolidace rozpočtu, odpovídá silnější růstové orientaci reformovaného paktu.
Mimoto je nutné věnovat zvláštní pozornost kvalitě státních výdajů, např. prostřednictvím explicitního vyjmutí strategických investic z výpočtu deficitu do růstu.
Rada spolu s Komisí rozhodne, které výdaje budou označeny za strategické investice evropského zájmu. [5]
- To by mělo být podporováno pragmaticky orientovanou měnovou politikou zohledňující celkové hospodářství a tím i účinek zaměstnanosti.
EHSV v tomto smyslu již několikrát požadoval, aby se vážně přemýšlelo o tom, jaká opatření je třeba učinit, aby ECB dodržela "v širším smyslu" cíl stability, který má při stabilitě kupní síly měny na zřeteli i stabilitu růstu, plnou zaměstnanost a systémy sociální soudržnosti.
Proto je trvalý dialog s evropskými institucemi (Radou, Komisí) a sociálními partnery nutnou podmínkou.
3.3 Příčinou oslabení růstu v posledních třech letech (poté, co ještě v roce 2000 dosáhla evropská patnáctka růstu 3 %) byly především makroekonomické, méně pak strukturálně-politické důvody.
Proto Výbor již několikrát poukázal důrazně na to, že základní rysy evropské hospodářské politiky mají ve svých doporučeních tuto skutečnost respektovat.
[6] Musí dojít k citelnému oživení velkých komponent poptávky, tedy spotřeby a investic (jak soukromých, tak i veřejných), aby došlo k vyrovnání slabé kupní síly v Evropě.
Evropa – s kladnou obchodní bilancí a zvyšujícím se exportem – je zcela konkurenceschopná.
Co naopak stagnuje, je domácí poptávka.
Strukturální reformy jsou úspěšné pouze v příznivém makroekonomickém prostředí.
Na mzdy se nesmí pohlížet jako na nákladový faktor na straně nabídky, protože též významně určují stranu poptávky a tím i tržní vyhlídky podniků, zejména malých a středních, které jsou vázány na svá stanoviště.
Příklad Německa ukazuje, že výrazná mzdová zdrženlivost sice může stranu nabídky posílit, avšak oslabením poptávky současně zabraňuje oživení konjunktury.
Orientace reálného růstu mezd, mimo jiné, podle makroekonomického přírůstku produktivity příslušné země garantuje na straně jedné dostatečný rozvoj poptávky a na straně druhé zajišťuje orientaci Evropské centrální banky na stabilitu.
Toto hospodářsko-politické směřování může vést k tomu, že Evropa dospěje k trvale udržitelnému růstu orientovanému na stabilitu.
3.4 V posledních letech převažovalo v politických doporučeních stanovisko, že strukturální faktory (jako je např. platová politika sociálních partnerů, tuhá regulace pracovního trhu, příliš krátká pracovní doba, imobilita a nepružnost pracovních sil) jsou příčinou problémů evropského trhu práce.
Ve většině členských států byl v posledních letech při provádění politiky zaměstnanosti skutečně kladen důraz právě na tyto aspekty.
Podpora vytváření zaměstnanosti nebo odstraňování kvalifikačních deficitů ustoupily stejně jako integrace znevýhodněných skupin do trhu práce naopak výrazně do pozadí.
3.5 EHSV v této souvislosti již několikrát upozornil na to, že krácení sociálních dávek a příjmů zaměstnanců a nedostatečné investice do lidských zdrojů vedou k oslabení vnitřní poptávky, což hospodářské problémy spíše vyostřuje a zhoršuje vývoj produktivity práce.
Tato jednostranná orientace na nabídku je ostatně v rozporu s celkovými cíly Lisabonu, zejména ve vztahu ke zvyšování produktivity a kvality zaměstnanosti.
V každém případě platí: Politika na trhu práce, která příliš málo podporuje další zvyšování kvalifikace a nutí kvalifikované nezaměstnané přijmout méně kvalifikovanou práci, bude mít negativní dopad na produktivitu práce.
EHSV je toho názoru, že pouze souběžné zvyšování zaměstnanosti a produktivity práce – jak rovněž nedávno požadovala Komise – představuje přiměřenou strategii.
Je přirozené, že vzniknou i méně kvalifikovaná pracovní místa.
Zde je třeba dbát na respektování legislativy v oblasti pracovního práva a v sociální oblasti.
3.6 V evropské debatě o zaměstnanosti je dnes v centru pozornosti nutnost zvyšování míry zaměstnanosti.
Strategický cíl Lisabonu spočívá v podpoře zaměstnanosti jako nejlepší prevence před chudobou a vyloučením ze společnosti.
To vylučuje strategii vytváření pracovních míst za každou cenu a požaduje tak především i "zlepšování kvality pracovních míst".
V tomto smyslu musí být evropská cesta k plné zaměstnanosti spojená s přiměřenými mzdami, sociálními jistotami a vysokými pracovněprávními standardy.
EHSV vyzývá k tomu, aby se při dalším uskutečňování lisabonské strategie přikládal zvýšený význam kvalitě práce, zejména jde-li o realizaci reformních strukturálních opatření.
3.7 EHSV tím v žádném případě nechce naznačit, že reformy pracovního trhu nebo reformy v jiných oblastech nemají při zajišťování zaměstnanosti žádný význam.
Aby zůstal zachován cíl vytvořit více pracovních příležitosti s vyšší kvalitou, je však přesvědčen, že v dnešní situaci jde především o to, aby se nastartovalo hospodářství a podpořil inteligentní vzhled strukturálních reforem.
Jen tak lze zvýšit účinnost a všeobecné přijetí reforem.
Makropolitika a strukturální reformy se musejí vzájemně doplňovat, aniž by se nahrazovaly.
4. Nové cesty v politice zaměstnanosti: Inovační schopnost podniků – investice do práce – vědomosti jako klíčový zdroj
4.1 Inovační schopnost evropských podniků je rozhodující pro hospodářskou dynamiku.
Bez nových a vylepšených výrobků, bez přírůstku produktivity se Evropa dostane hospodářsky a v politice zaměstnanosti do nevýhodného postavení.
Pokrok v produktivitě znamená i proměnu ve světě práce, ne vždy a okamžitě s kladným znaménkem.
Avšak rezignace na sociální a hospodářskou inovaci vede s určitostí do sestupné spirály.
Důsledky této změny pro pracovní trh musejí být provázeny a zmírňovány sociálními opatřeními.
4.2 Hospodářský růst a příznivé klima pro investice jsou významnými předpoklady pro vytváření nových pracovních míst a pro udržení stávající zaměstnanosti, což na evropském vnitřním trhu zajišťují značnou měrou podniky nové, jakož i podniky malé a střední.
[7] Malé a nejmenší firmy jsou ve značné míře spjaty i s místní ekonomikou, těží proto výrazně i ze stabilní a rostoucí domácí poptávky.
EHSV proto již několikrát upozornil na to, aby v otázkách zaměstnanosti byla zvláštní pozornost věnována i rozvoji podnikatelského ducha, politice pokračování podniků a podpoře zakládání takových podniků, které prostřednictvím inovace vytvářejí dodatečná pracovní místa.
[8] Často jsou to právě malé a střední podniky, které jsou z nutnosti obstát na trhu obzvlášť inovační.
Pozornost by se zde měla věnovat i podpoře nejmenších podniků.
V tomto smyslu je třeba podnikům umožnit plné rozvíjení jejich inovačního potenciálu, především zlepšením podmínek přístupu k financování, zjednodušením administrativy při řízení podniku a posilováním opatření ke zvyšování kvalifikace.
4.3 EHSV dále několikrát poukázal na to, že lidé se svými vědomostmi a schopnostmi jsou nejvýznamnějším zdrojem inovace a pokroku ve vědecké společnosti [9].
Evropa musí najít cesty, jak rozšířit svůj potenciál kvalifikovaných lidí, vědy, výzkumu a technologie a přeměnit jej na nové, dobře prodejné výrobky a služby a tím na zaměstnanost.
To vyžaduje vysokou účast všech skupin obyvatelstva na vzdělání, dobrou odbornou přípravu a lepší uplatnění vyššího vzdělání ve světě práce.
Společenské klima musí být vyvinuté tak, aby se vzdělání stalo samozřejmostí a vyšší vzdělání nebylo chápáno jako privilegium.
Aktuální studie OECD opět ukázaly slabiny ve vzdělávacím a učebním systému mnohých členských států.
[10] Nedostatek vysokoškoláků a odborníků se ukazuje jako hospodářský úzký profil a je současně zrcadlovým obrazem znemožněného přístupu ke vzdělání.
Potřeba jednat překročila v politice vzdělávání a zvyšování kvalifikace dobu splatnosti.
Kde zůstaly příslušné investice
- na drastické snížení míry nedokončení vzdělání, na zvýšení počtu absolventů vysokých škol a na skutečné zajištění možnosti celoživotního učení pro všechny;
- na zlepšené uplatnění vyššího a univerzitního vzdělání v ekonomice, zejména v oblasti malých a středních podniků;
- na zajištění kvalitní prvotní a odborné přípravy jako významného preventivního opatření v politice zaměstnanosti, které dovolí mladistvým maximálně bezproblémový vstup na pracovní trh a setrvání v něm?
- na to, aby co největšímu počtu zaměstnanců byla prostřednictvím poskytnutí jednoho týdne studijního volna za rok umožněna širší účast na vzdělávání.
4.4 EHSV poukázal v této souvislosti vícekrát na význam převzetí všeobecné zodpovědnosti v oblasti vzdělávání a zvyšování kvalifikace a konstatoval přitom také, že investice do kvalifikace jsou věcí nejen veřejného sektoru, ale také podniků a jednotlivců samotných; vždyť výhody celoživotního učení jsou jak zaměstnancům, tak podnikům a společnosti celkově prospěšné [11].
Na odborné vzdělávání a celoživotní učení a zvyšování kvalifikace nelze pohlížet izolovaně, spíše musejí tvořit základní prvky při plánování kariéry pracovníků.
Nezávisle na věkové skupině nebo vzdělání by mělo být k dispozici dostatek motivace a možností k účasti na opatřeních ke zvyšování kvalifikace.
Zvyšování odborné kompetence a ochoty k inovacím předpokládá tak i na podnikové úrovni příslušné investice do vzdělávání a zvyšování kvalifikace a kultivaci podnikové kultury nakloněné inovacím.
4.5. Dnes ovšem nestačí, aby byl jednotlivec kreativní a schopný se učit.
Podnik sám musí být schopen se učit, což znamená, že je nutné přijímat nové vědomosti a přeměňovat je v dobře prodejné výrobky a služby.
Schopnost inovace je významným konkurenčním faktorem.
Aby byla zajištěna základna pro budoucí inovace, je třeba dát vědě a výzkumu vysokou prioritu.
Je důležité obsáhle vyčerpat a efektivně uplatnit potenciál spočívající jak ve veřejném, tak i soukromém systému výzkumu.
V tomto smyslu má podpora inovace a výzkumu a přitom zvýšení výdajů na výzkum a vývoj v souladu s lisabonským cílem na 3 % HDP – přičemž dvě třetiny této částky by měl investovat soukromý sektor – velký význam [12].
Veřejná podpora výzkumu a vývoje by se na evropské a národní úrovni měla zintenzívnit, především u klíčových prorůstových technologií, aby se rozšířila vědecká základna a zvýšil pákový účinek na investice do výzkumu a vývoje soukromého sektoru.
Současně by se členské státy a Evropská komise měly pokusit využít přidělování veřejných zakázek pro nové výrobky a služby s vysokou výzkumnou a inovační náročností.
4.6. Inovační uspořádání práce a systém řízení inovací je také tématem pro malé a střední podniky.
Mnohé z nich vyvinuly specifická řešení a jsou "globálními hráči", jiné potřebují v oblasti inovací speciální poradenství, zaměřené kromě systému řízení inovací i na vytváření pracovního prostředí nakloněného vzdělávání a na speciální potřeby zaměstnanců.
Propojení a znalostní management může malé a střední podniky podporovat při společném odhalování nových možností získávání znalostí.
[13] Tuto kulturní mezeru je nutné uzavřít, aby malé a střední podniky mohly výrazněji těžit ze základního výzkumu.
Aby mohly být inovační, potřebují malé a střední podniky kromě toho solidní základní financování a přístup k rizikovému kapitálu.
Konkrétně to také znamená, že se kontrolují a eventuálně vylepšují směrnice v oblasti vnitřního trhu EU s ohledem na jejich dopady na malé a střední podniky (např. směrnice pro liberalizaci finančních trhů nebo směrnice z konference Basel II).
4.7. Vysoce produktivní průmyslové jádro je a zůstane i v EU základnou prosperujícího hospodářství.
Průmysl a služby jsou na sobě vzájemně závislé.
Inovace též znamená cílenou orientaci výzkumu a vývoje na potřeby společnosti znalostí a služeb, přičemž zvláštního zřetele zasluhuje využití nových možností zaměstnanosti nejen v tradičních oblastech výrobního průmyslu.
Lisabon požaduje kromě podpory špičkových technologií i koncentraci na sektor služeb.
Předpokladem toho je nutnost přehodnocení společenských služeb, zmírnění tlaku na veřejné rozpočty a ocenění významu výkonných veřejných správ pro rozvoj ekonomiky.
Hesla jako je vzdělání, mobilita, individualizace, požadavky na demografický vývoj, na péči a zdraví, slučitelnost rodiny a povolání, stejně jako změněné komunikační a volno časové návyky poukazují na dodatečnou a novou potřebu sociálních, osobních, ale také komerčních služeb.
Ty jsou často teprve na počátku profesionálního vývoje.
[14] V této souvislosti EHSV již několikrát upozornil na význam sociální oblasti a třetího sektoru pro inovaci a zaměstnanost. [15]
4.8. Při inovaci záleží v první řadě na lidech, na prostoru pro kreativitu, kvalifikaci, znalostech, schopnosti se učit a organizaci práce.
Kritické jsou přitom samostatnost, sebeurčení a účastnická práva.
Z tohoto hlediska má nové uspořádání pracovních vztahů a spolu rozhodovacích struktur prvořadý význam.
Stabilní průmyslové vztahy podporují inovaci.
Kdo proto nyní sází na to, že hájení zájmů a utváření pracovních vztahů, tedy základních práv pracujících, je třeba omezovat namísto posilovat, ten vytváří nové brzdy inovace.
V této souvislosti upozorňuje EHSV na to, že tento návrh rámcové směrnice o službách na vnitřním trhu nesmí vést ke snížení stávajících sociálních, mzdových a bezpečnostních standardů.
5. Změna vyžaduje trvale konkurenceschopný sociální stát, aktivní a preventivní politiku na pracovním trhu stejně jako modernizaci a zlepšení systémů sociální ochrany
5.1 Kdo chce mít odvahu inovovat a měnit, potřebuje kromě vlastní iniciativy i podporu společnosti.
Ochota nést riziko a sociální jistoty jdou ruku v ruce.
Mnozí jsou přitom odkázáni na společenské služby, které umožňují pustit se do nových věcí a realizovat je.
Organizace sociální soudržnosti jakožto důležitého znaku evropského sociálního modelu a inovace patří k sobě.
Sociální stát ovšem musí respektovat nové požadavky.
EHSV je v této souvislosti přesvědčen, že lisabonských cílů v oblasti zaměstnanosti lze dosáhnout jedině tehdy, jestliže se posílí sociální politika jako pole činnosti a bude pokračovat alespoň politika minimálních sociálních předpisů za účelem vyrovnání pracovních a životních podmínek v Evropě.
V rozšířené Unii je to obzvlášť naléhavé, neboť rozdíly v blahobytu se v EU zvětšují.
5.2 Pro potlačení rizika soupeření o sociální standardy je proto v sociální legislativě EU zapotřebí lépe provádět a dále rozvíjet stávající předpisy v oblastech pracovních podmínek, ochrany práce a zdraví, práv zaměstnanců, rovnosti pohlaví a dodržování osobnostních práv.
To platí i pro otázky pracovní doby.
5.3 EHSV již vícekrát, např. ve svém Stanovisku k tématu Opatření při provádění politiky zaměstnanosti pro Pracovní skupinu "Zaměstnanost", zmínil nutné a proveditelné inovace v následujících oblastech [16]:
- Sociální zabezpečení na široké základně – zřídit bariéry proti chudobě;
- Schopnost se přizpůsobit vyžaduje skutečnou rovnováhu mezi flexibilitou a jistotou na trhu práce; nové formy organizace práce potřebují nové formy jistoty;
- Podpora aktivních a preventivních opatření v politice trhu práce, především pro znevýhodněné skupiny na trhu práce, jakož i zlepšení integrace migrantek;
- Integrace mladistvých do trhu práce a boj proti nezaměstnanosti mládeže;
- Ofenzíva vzdělání – zlepšení předškolní výchovy – celodenní péče vysoké kvality – kolektivní smlouvou zajištěné nabídky na zvyšování kvalifikace pro celoživotní učení;
- Investice do uspořádání práce v souladu s věkem – zúročit znalosti a zkušenosti starších;
- Zvýšit zaměstnanost žen – zajistit slučitelnost zaměstnání a rodiny.
5.4 Zvláštní význam přitom Výbor připisuje mj. těmto výrokům:
- Podpora aktivních a preventivních opatření pro nezaměstnané a nevýdělečné musí být uznána jako důležitý cíl a politické nástroje na trhu práce musejí být důsledně zaměřeny na opětné začlenění nezaměstnaných do původního pracovního trhu.
- Především mladiství musejí být dostatečně podporováni, aby se mohli uchytit na trhu práce, aniž by jim však bylo bráněno v možnostech dalšího studia v rámci vyššího vzdělávání. Bude velmi záležet na kvalitě odborné přípravy, zda se tím zaručí i trvalé setrvání na pracovním trhu a postup vpřed.
S ohledem na zmíněnou skutečnost jsou všichni aktéři na trhu práce vyzýváni, aby prověřili své současné přínosy a politiky, zejména v boji proti nezaměstnanosti mládeže. [17]
- Pro specifické skupiny, např. osoby se změněnou pracovní schopností nebo s nízkou kvalifikací, které jsou na trhu práce konfrontovány s dodatečnými obtížemi, je třeba – zejména v oblasti zvyšování kvalifikace – vytvořit nutné předpoklady, které by usnadnily přístup, setrvání a postup na pracovním trhu.
- S ohledem na prognózy předpovídající úbytek výdělečně činného obyvatelstva v Evropě mohou při zajišťování dostatečného potenciálu kvalifikovaných pracovních sil na trhu práce hrát důležitou roli přistěhovalci, což předpokládá příslušná opatření [18].
- Aby vzhledem k ubývajícímu a stárnoucímu produktivnímu obyvatelstvu mohlo být skutečně podporováno aktivní stárnutí, je třeba vytvořit hospodářské a politické rámcové podmínky, posílit pobídky k prodloužení výdělečné činnosti a současně umožnit podnikům, aby zaměstnávaly i starší zaměstnance.
5.5 EHSV přitom rovněž zdůraznil nutnost učinit více pro zvýšení míry zaměstnanosti žen a odstranit ty překážky, které ženám i nadále brání v účasti na trhu práce, a zároveň se důsledně zabývat existujícími nerovnostmi (především při odměňování).
Vzhledem k tomu, že vyšší zapojení žen do výdělečné činnosti ve vysoké míře závisí na slučitelnosti rodiny a zaměstnání – a to stejnou měrou pro muže i pro ženy – je třeba uskutečnění právě tohoto lisabonského cíle důsledně urychlit.
EHSV proto vítá výzvy členským státům, aby na všech úrovních, tedy i prostřednictvím veřejných institucí, byla široké veřejnosti v dostatečném počtu a kvalitě zpřístupněna pečovatelská místa pro děti a osoby na pečovatelské služby odkázané (např. starší občané, nemocní) a aby tato místa byla i cenově dostupná.
Členské státy dostojí příslušným doporučením aktuálních směrnic k provádění politiky zaměstnanosti tím, že si stanoví konkrétní cíle a vytvoří příslušné akční plány pro jejich splnění.
5.6 Je třeba, aby specifické odkazy na znevýhodněné skupiny, jež jsou na okraji společnosti a jsou sociálně slabší, byly explicitně zahrnuty do Společných cílů pro hlavní směry zaměstnanosti a strategii sociální inkluze během revize Lisabonského procesu.
Členským státům by se mělo doporučit, aby zahrnuly strategie pro potírání všech forem diskriminace do národních akčních plánů pro strategii zaměstnanosti a strategii sociální inkluze.
5.7 Zpráva odborníků k budoucnosti sociální politiky nedávno upozornila na to, že společně sdílený názor, že sociální ochrana pohřbí konkurenceschopnost, hospodářský růst a vysokou úroveň zaměstnanosti, je empiricky neudržitelný, a v zemích, jako je Švédsko, Dánsko, Rakousko, Lucembursko a Nizozemsko, jde vysoká hospodářská výkonnost ruku v ruce s vysokou úrovní sociální ochrany [19].
Země, které stojí v konkurenceschopnosti na čelných místech, vynakládají bez výjimky poměrně vysoké investice do sociální politiky a sociálních systémů a vykazují zároveň vysoké míry zaměstnanosti a nízkou míru chudoby po sociálních transferech.
Dnes jde o vyvážené spojení modernizace a zlepšování sociálních pojistných systémů, aby je bylo možné při zachování jejich sociálních ochranných funkcí přizpůsobit aktuálním skutečnostem (např. demografickému vývoji).
Zajišťování dlouhodobé financovatelnosti musí v tomto smyslu respektovat i kritéria sociální přiměřenosti, všeobecné dostupnosti a vysoké kvality služeb.
5.8 Ve většině evropských zemí se financování sociálního zabezpečení uskutečňuje převážně prostřednictvím příspěvků na sociální zabezpečení od zaměstnanců a zaměstnavatelů.
Tyto příspěvky vzrostly zčásti na úroveň, která může mít negativní dopad na tvorbu pracovních míst.
- EHSV souhlasí v této souvislosti s doporučeními Vysoké skupiny k budoucnosti sociální politiky v rozšířené Unii, kdy by rozšířením základny financování systémů sociálního zabezpečení bylo ulehčeno faktoru práce [20].
- Současně je třeba učinit opatření, aby se předešlo hrozícímu oslabení daňové a odvodové soustavy.
EHSV i zde již několikrát upozornil na to, že důležitým krokem tímto směrem by mohl být pro celou EU jednotný vyměřovací základ u podnikových daní.
U daní na mobilní faktory a též v oblasti životního prostředí by se měla vést diskuse o minimálních daňových sazbách.
- EHSV kromě toho již vícekrát vyzval členské státy, aby pro zlepšení zaměstnanosti zintenzívnily úsilí o modernizaci a zlepšení svých ochranných sociálních systémů. [21]
5.9 K lisabonským úkolům patří i zvyšování podílu zaměstnanosti starších zaměstnanců.
Podle Komise by muselo být vytvořeno 7 milionů pracovních míst, aby se dosáhlo cíle 50 %.
EHSV již poukázal na to, že za adekvátních ekonomických a politických podmínek v rámci aktivního stárnutí považuje zvýšení efektivního věku odchodu z pracovního života zásadně za cíl smysluplný.
Mnohé členské státy však ve svých důchodových reformách měly jako ústřední bod svých snah pouhé zvýšení zákonného penzijního věku, přičemž se stále více omezoval, nebo dokonce rušil odchod do předčasného starobního důchodu.
Stojí za tím jednostranná domněnka, že příčinou toho, proč starší zaměstnanci nezůstávají v zaměstnání déle, je v prvé řadě individuální vůle postižených a chybějící pobídky v právní úpravě penzijního pojištění.
Jiné důležité aspekty se potlačují.
Členské státy by měly pobízet a povzbuzovat tyto pracovníky, aby dobrovolně oddálili svůj odchod z pracovního života, dosáhnou-li věku, kdy mají nárok na odchod do důchodu a měly by také podporovat podniky, aby těmto pracovníkům přizpůsobili pracovní místa a pracovní podmínky
5.10 EHSV hájí v souladu s Vysokými skupinami "Zaměstnanost", "Budoucnost sociální politiky v rozšířené Unii" a "Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost" podněty – jak je praktikováno v jednotlivých členských státech (Finsko, Švédsko), které spočívají v kvalitě práce a v dalším vzdělávání.
Aby totiž věková skupina 55 – 64 letých mohla být v roce 2010 výdělečně činná, je v první řadě požadován takový trh práce, který umožní i zaměstnávání starších pracovníků, což od všech aktérů vyžaduje aktivní přístup, k němuž patří i zvyšování kvalifikace.
K tomu jsou nutné investice do dalšího produktivního vzdělávání, pro zachování pracovní schopnosti je to prevence v oblasti ochrany a podpory zdraví.
Politika, která chce situaci starších pracovníků měnit, však přichází příliš pozdě, začíná-li teprve u věkové skupiny 40 – 50-ti letých.
Z tohoto důvodu je personální management, který zohledňuje věk od počátku výdělečné činnosti, stejně žádoucí jako modely utváření pracovního prostředí pro stárnoucí osazenstva (především přiměřené modely pracovní doby, které snižují fyzickou a psychickou zátěž.) [22]
6. Politická doporučení EHSV
6.1 Obsahové skloubení koordinace hospodářské a zaměstnanecké politiky
- Od doby lisabonské konference bylo zaznamenáno úsilí o časovou synchronizaci při koordinaci zaměstnanecké politiky s politikou hospodářskou.
Problémem zůstává i nadále nedostatek při obsahovém skloubení, přičemž musí zůstat zaručeno, aby byly směrnice v politice zaměstnanosti a směrnice hospodářské politiky vzájemně konzistentní .
- Efektivní koordinace mezi aktéry (vládami, ECB, sociálními partnery) nastane jen tehdy, převezme-li i měnová a rozpočtová politika zodpovědnost za růst a zaměstnanost a stane-li se to součástí základních zásad hospodářské politiky.
- V tomto ohledu je třeba více přihlížet k reformním návrhům Komise na intenzivnější růstovou orientaci Paktu stability a růstu, jak to též požadovala vysoká expertní skupina ustavená k Lisabonské strategii, mj. vynětím strategických investic do růstu a zaměstnanosti z výpočtu deficitu.
Rada spolu s Komisí rozhodne, které výdaje budou označeny za strategické investice evropského zájmu.
6.2 Lepší zapojení sociálních partnerů a zvýšení hodnoty makroekonomického dialogu
- Toto se musí uskutečňovat na národní a evropské úrovni.
Reálně politicky zhodnocený makroekonomický dialog tak např. může výrazně přispět k lepšímu "řízení" při zapojení stanoviska sociálních partnerů a tím k úplnému zdaru procesu.
Je to jediné místo, v němž se všichni aktéři v oblasti hospodářské a zaměstnanecké politiky scházejí v otevřeném dialogu nad tím, jak lze v EU co nejlépe dosáhnout "politického mixu" podporujícího růst a zaměstnanost.
- Na úrovni členských států je třeba s přihlédnutím k jejich plné autonomii zajistit obsáhlou participaci sociálních partnerů v národních diskusích, zejména jde-li o strukturální reformy, o kvalifikaci a inovaci, ale platí to i pro všechny fáze realizace evropské strategie zaměstnanosti (vypracování, realizace, vyhodnocení národních akčních plánů) [23].
6.3 Efektivní spolupráce příslušných útvarů Rady
- Aby bylo v EU možné úspěšně uskutečňovat celkovou strategii zaměstnanosti, je třeba zintenzívnit spolupráci několika "lisabonských" útvarů Rady.
Nutné je zejména skloubení Rady ministrů hospodářství a financí s Radou ministrů pro hospodářskou soutěž, zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele.
- Takováto lepší koordinace je nutná zvláště též při přípravě jarní vrcholné konference: Lisabon je horizontální proces a nesmí být samotný vkládán do rukou Rady ministrů hospodářství a financí.
6.4 Makropolitika a strukturální reformy se musejí vzájemně doplňovat
- Poté, co ještě v roce 2000 bylo v evropské patnáctce dosaženo 3 % míry růstu, zbývá konstatovat, že za oslabením růstu posledních let stojí především makroekonomické a v menší míře strukturálně politické důvody.
Touto skutečností by se ve svých doporučeních měly řídit základní směry evropské hospodářské politiky.
- Aby se vyrovnalo oslabení kupní síly v Evropě, musí dojít k citelnému oživení komponenty poptávky spotřeba jakož i soukromých a veřejných investic.
Za tohoto předpokladu mohou k inteligentnímu pojetí strukturálních reforem, které by domácí poptávku ještě více neoslabilo, přistoupit důležité impulsy při tvorbě zaměstnanosti.
- V tomto smyslu je třeba podpoře zaměstnanosti, odstraňování kvalifikačních deficitů a integraci znevýhodněných skupin na trhu práce přidělit obzvláštní důležitost.
- EU jako celek se v současné době prosazuje v globální konkurenci s vyrovnanou obchodní bilancí, avšak při nedostatečné míře růstu.
V globální konkurenci se Evropa musí rozpomenout na své silné stránky.
Nesmí soutěžit se zeměmi v Asii a Africe o co nejnižší mzdy.
Namísto toho musí i nadále sázet na široce založenou inovační politiku a na výrobu náročného zboží a služeb s vysokou mírou přidané hodnoty.
- Předpokladem pozitivních účinků volného obchodu je režim směnného kurzu, který nevytváří deformaci cen obchodovatelného zboží, společně s dělbou práce všech na obchodu zúčastněných zemí, která umožňuje zvyšování mezd v poměru ke zvyšování produktivity.
Oba předpoklady nejsou v současnosti splněny a měly by být cílem odpovědných politiků v EU.
- EHSV vyzývá k tomu, aby se při dalším uskutečňování lisabonské strategie dostalo většího významu kvalitě práce, zejména jde-li o realizaci strukturálních reformních opatření.
6.5 Podpora role malých a středních podniků, která ovlivňuje zaměstnanost
- Jsou to právě malé a střední podniky, které se na vnitřním evropském trhu starají o hospodářský růst a nová pracovní místa.
Proto je třeba podporovat podnikatelského ducha a plně rozvíjet podnikatelský potenciál, především prostřednictvím zlepšených podmínek přístupu k financování, zjednodušením administrativy při řízení podniků a zintenzivněním opatření pro zvyšování kvalifikace. [24]
- Podpory by se mělo dostat především těm podnikům, které prostřednictvím inovace zajišťují růst a zaměstnanost.
To je mnohem důležitější než pouhé zvyšování počtu podniků.
6.6 Implementaci v členských státech optimalizovat vlastními silami
- V souladu se zprávou Vysoké expertní skupiny pod předsednictvím Wima Koka k lisabonské strategii z listopadu 2004 je EHSV přesvědčen, že k dosažení lisabonských cílů je třeba se postarat o to, aby členské státy více než dosud přebíraly povinnosti.
Nejsou-li dnes jednotlivé cíle plněny, nemá to na utváření politiky v národních státech téměř žádný dopad.
Veřejné "postavení na pranýř" plní svou funkci pouze podmíněně.
- Všeobecné cíle zaměstnanosti je třeba přenést na příslušně ctižádostivé národní cíle, vytvořit větší transparentnost a zajistit širší národní debatu kolem národní lisabonské realizační zprávy (resp. akčního plánu).
- "Testování" by mělo být upraveno tak, aby bylo možné ukázat relativní pozici jednotlivých členských států a učinit smysluplné politické závěry.
- Vycházejíce ze svých specifických výchozích hodnot roku 2000 musejí jednotlivé členské státy vyvinout větší úsilí než jiné, aby dosáhly všeobecného lisabonského cíle zaměstnanosti.
Na státy, jejichž míra zaměstnanosti přesahuje nebo se blíží 70 %, se kladou stejné nároky jako na ty, které se pohybují pod touto hranicí.
V tomto smyslu by vývoji zaměstnanosti měla být věnována větší pozornost než pouhému srovnávání kvót samých.
- Ke zdaru procesu je třeba při zapojení sociálních partnerů podpořit vhodným způsobem skutečná národní reformní partnerství – k čemuž dala v březnu 2004 podnět Evropská rada – a požadovat také od národních parlamentů větší zodpovědnost.
6.7 Větší zřetel na rozsah rozšíření
- Zvláštní pozornost by EU měla věnovat potřebám nových členských zemí při utváření jejich strategie zaměstnanosti, aby tyto země také mohly splnit celounijní cíle zaměstnanosti.
- Zvláštní zřetel je třeba právě zde brát na adekvátní a efektivní zapojení sociálních partnerů do všech fází strategie zaměstnanosti.
- S výhledem na možný vstup do eurozóny musejí být konvergenční kritéria stanovena tak, aby nebránila růstu a zaměstnanosti, nýbrž je podporovala.
6.8 "Lisabonizace rozpočtu EU"
- Dosažení cílů zaměstnanosti EU potřebuje i evropské prorůstové iniciativy, které se neomezují pouze na přednostní realizaci již dohodnutých projektů EIB.
Sapirova zpráva z roku 2003 poskytla již některé důležité podněty pro hospodářský rozpočet.
- Také předloha Komise k finančnímu výhledu na léta 2006 – 2013 obsahuje zajímavé návrhy, jako je např. zřízení prorůstového fondu.
V těchto úvahách by se mělo pokračovat a vsadit vše na to, aby z budoucího rozpočtu EU mohly vycházet účinné evropské iniciativy týkající se růstu a zaměstnanosti.
- Přitom je třeba zajistit, aby poskytnuté prostředky byly především také v přistupujících zemích použity efektivním způsobem pro důsledné uskutečňování lisabonských cílů v oblasti růstu a zaměstnanosti.
6.9 Zesílený dialog s občanskou společností a role EHSV
- Lisabon žije i z toho, jak o něm lidé v Evropě přemýšlejí.
EHSV je v rámci Evropské politiky zaměstnanosti připraven nabídnout své odborné znalosti a přispět k expertize a k nutnému zprostředkování Lisabonské strategie občanům Evropy.
- V této souvislosti spatřuje EHSV v lisabonském procesu hlavní prioritu své práce, a aby mohl být v úzké součinnosti s Komisí a jinými orgány EU a v intenzivním operativním styku s občanskou společností jak na evropské úrovni, tak i v členských státech, pokládá vhodné interní struktury za nutné.
- Vzhledem ke své odbornosti a reprezentativnosti se EHSV domnívá, že by se mohl účastnit vypracování analýz účinků, které Komise hodlá systematizovat.
Jak ukázaly probíhající diskuse, je nezbytné, aby legislativní návrhy odrážely pluralitu názorů a byly přesněji a objektivněji založeny.
Přednostní předání analýz účinků EHSV a možnost EHSV podat k němu komentáře před odesláním Evropským institucím by umožnila ve smyslu partnerství pro obnovení Evropy lepší akceptanci iniciativ evropského zákonodárství.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma jak docílit lepšího začlenění regionů postižených trvalými přírodními a strukturálními znevýhodněními
(2005/C 221/23)
Dne 27. ledna 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl, v souladu s článkem 29 odst. 2 jednacího řádu, vypracovat stanovisko na téma: jak docílit lepšího začlenění regionů postižených trvalými přírodními a strukturálními znevýhodněními.
Specializovaná sekce "Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost", která byla pověřena přípravnými pracemi Výboru k tomuto tématu, přijala toto stanovisko dne 19. ledna 2005.
Zpravodajem byl pan BARROS VALE.
Na svém 414. plenárním zasedání ve dnech 9. a 10. února 2005 (zasedání dne 10. února 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor toto stanovisko v poměru 80 hlasů pro, 0 hlasy proti a 3 členové se zdrželi hlasování.
1. Úvod a obecné poznámky
1.1 Identifikace a definice pojmu regiony s trvalými přírodními a strukturálními znevýhodněními
1.1.1 Jedním ze strategických cílů Evropské unie je dosáhnout celkového harmonického rozvoje veškerého svého území, zejména odstraněním všech socio-ekonomických, historických, fyzikálních nebo přírodních faktorů, které mohou ohrožovat konkurenceschopnost daných oblastí a brzdit jejich rozvoj.
1.1.2 Jednou z nejvýznamnějších překážek je nepřístupnost určitých oblastí, jako jsou ostrovní regiony nebo horské oblasti, která vážně ovlivňuje tamní způsob života.
Další znevýhodnění rozvoje různých regionů představuje nízká hustota osídlení.
Některá území jsou postižena současně více než jedním znevýhodněním, jako je tomu v případě hornatých ostrovů, což situaci dále komplikuje.
1.1.3 Jako součást svého úsilí o hospodářskou a sociální soudržnost uznala Evropská komise existenci trvalých přírodních znevýhodnění (specifické zeměpisné, přírodní nebo demografické nevýhody) v některých regionech EU – horských regionech, oblastech řídce osídlených a v ostrovních regionech – které jsou překážkou pro hospodářskou činnost a představují skutečné nevýhody pro rozvoj dotyčných regionů.
1.1.4 EHSV však má za to, že Evropská regionální politika celkově neposkytla uspokojivou odezvu tím, že by náležitě vzala v úvahu rozhodující omezení ovlivňující tyto regiony.
1.1.5 Existuje řada opatření Společenství, jež jsou zacílena na některé z těchto regionů, a skutečně či potenciálně je zahrnují. Neexistuje však žádná strukturovaná evropská politika pro všechna území zasažená tímto typem znevýhodnění, která by se skládala z opatření individuálně přizpůsobených jejich specifickým potřebám.
1.1.6 EHSV se domnívá, že k této situaci došlo především v důsledku absence realistické definice Společenství pojmu "regiony postižené trvalými přírodními a strukturálními znevýhodněními" v právních a institucionálních pojmech.
1.1.7 V daném kontextu rozšířené Evropy a jejích 25 členských států má EHSV za to, že právní a oficiální uznání tohoto pojmu je nejdůležitějším východiskem pro návrh specifického rámce pro opatření.
1.1.8 EHSV zastává názor, že takovéto regiony zasluhují zvláštní pozornost, konkrétně pomocí zavedení specifického rámce včetně trvalých opatření, která jsou v konečné analýze jediná schopná minimalizovat většinu přetrvávajících strukturálních problémů.
To je jediný způsob, jak odvrátit nebezpečí, že se tyto regiony stanou ještě izolovanějšími/okrajovějšími, a jak jim za rovných podmínek pomoci začlenit se do Společenství, jehož jsou součástí.
1.1.9 Ve svém stanovisku k budoucnosti horských oblastí v EU [1] argumentoval EHSV tím, že prvním krokem při vytváření společné vize bylo ošetření zvláštního postavení těchto oblastí ve Smlouvách, jak již bylo učiněno v článcích 158 a 299 Amsterodamské smlouvy.
Toto uznání bylo odůvodněno nevýhodami a problémy, jimž tyto oblasti, kterým by mělo být dáno právo na solidaritu, odlišnost a experimentování, čelí.
1.1.10 EHSV vždy věřil, že tyto oblasti vyžadují uznání, které by jim umožnilo stavět na základních zásadách, díky kterým by následně mohly realizovat svůj plný potenciál jako regiony charakterizované autenticitou a rozmanitostí.
1.1.11 EHSV proto vítá, že do Ústavní smlouvy Evropské unie, přijaté dne 18. června 2004 mezivládní konferencí za účasti hlav států a vlád EU a ještě podléhající ratifikaci, byl začleněn článek, který se zdá být přeformulovanou verzí článku 158 Amsterodamské smlouvy – výslovný odkaz na regiony postižené trvalými strukturálními znevýhodněními, jako jsou např. ostrovy, horské oblasti nebo oblasti s nízkou hustotou osídlení.
1.1.12 V oddíle o hospodářské, sociální a územní soudržnosti v článku III-220 přidává následující odstavec ke dvěma odstavcům již obsaženým v článku 158 Amsterodamské smlouvy: "Mezi dotyčnými regiony musí být zvláštní pozornost věnována venkovským oblastem, oblastem zasaženým restrukturalizací průmyslu a oblastem, které jsou postiženy závažnými a trvalými přírodními nebo demografickými znevýhodněními, jako jsou nejsevernější regiony s velmi nízkou hustotou osídlení a ostrovní, příhraniční a horské oblasti."
1.1.13 EHSV je přesvědčen o tom, že skutečnost, že regiony s tímto typem znevýhodnění jsou nyní jasně zmíněny v Ústavní smlouvě, může sloužit jako politická páka otevírající cestu budoucím vnitrostátním opatřením a opatřením Společenství, která budou vhodnější pro skutečné podmínky v těchto oblastech a která budou zaměřená na podstatné snížení trvalých strukturálních znevýhodnění nebo přinejmenším na snížení jejich dopadů.
1.1.14 EHSV vítá pokračující závazek Evropské unie podporovat hospodářskou a sociální soudržnost a věří, že ve Smlouvě vyjádřené uznání specifických rysů těchto oblastí nepochybně představuje příležitost pro jejich budoucnost.
EHSV však má za to, že skutečný právní zlom v uznání dotyčných oblastí si nezbytně žádá vyjasnění tohoto pojmu, a zejména význam pojmů "trvalé přírodní nebo demografické znevýhodnění", "regiony s velmi nízkou hustotou osídlení" a "horské oblasti".
1.1.15 Pro legislativu Společenství je nyní důležité objektivně definovat, které oblasti jsou způsobilé, s cílem zajistit pro tyto regiony provádění budoucích stálých specifických opatření.
1.1.16 Oficiální uznání tohoto pojmu by jistě dodalo větší váhu politickým opatřením Společenství, která jsou přizpůsobená specifickým vlastnostem těchto regionů a zaměřená na kompenzování strukturálních znevýhodnění postihujících tyto regiony.
1.2 Problémy ostrovních regionů Evropské unie
1.2.1 Ostrovní poloha a izolovanost je označována jako zeměpisně-kulturní faktor a jako trvalé znevýhodnění představující další omezení konkurenceschopnosti v těchto oblastech.
1.2.2 Oficiálně existují jasné odkazy na ostrovní regiony (článek 154 Maastrichtské smlouvy, článek 158 Amsterodamské smlouvy a prohlášení č.
30 připojené k Amsterodamské smlouvě), v nichž se uznává, že strukturální znevýhodnění spojená s jejich ostrovním statutem vážně zhoršují jejich sociální a hospodářský rozvoj, a doporučuje se, aby legislativa Společenství mohla v odůvodněných případech zahrnout zvláštní opatření ve prospěch těchto regionů, s cílem je lépe zapojit do vnitřního trhu za rovných podmínek.
1.2.3 Zpráva z března 2003 o ostrovních regionech [2] uvádí, že jakkoli důležité by tyto odkazy mohly být, dosud vedly jen k velmi slabým výsledkům ve smyslu zvláštních opatření.
1.2.4 Studie 286 ostrovních regionů [3] prokázala, že:
- jejich populace představuje 10 milionů lidí obývajících oblast o rozloze 100000 km2 (což představuje přibližně 3 % celkové populace Evropské unie a 3,2 % jejího celkového území);
- celkový odhadnutý HDP těchto oblastí představuje 18 miliard EUR (tj. 2,2 % HDP EU) a odpovídající HDP na obyvatele (vyjádřený standardní kupní silou) činí 16300 EUR (72 % průměrné hodnoty EU), přičemž mezi různými ostrovními regiony jsou velké rozdíly;
- jejich ekonomická a sociální situace je, až na několik málo výjimek, méně příznivá, než je tomu ve státech, k nimž náleží.
Jejich HDP na obyvatele je obecně nižší než vnitrostátní průměr, ačkoli není nutně nejnižší ve státě, k němuž náleží (je podstatně vyšší, než je tomu v deseti nejchudších regionech EU);
- ekonomiky ostrovů jsou velmi choulostivé, neboť se soustřeďují jen na omezený rozsah činností v určitých sektorech, jako je např. zemědělství, rybolov a turistika, s velmi vysokou specializací.
Nedostatek surovin brzdí rozvoj sekundárního sektoru (zaměstnanost v sekundárním sektoru je v ostrovních regionech nižší, než je průměr EU).
Byla již uplatněna řada strategií usilujících o rozšíření ekonomické základny a o snížení objemu sezónních činností;
- ostrovní regiony mají vysoký podíl malých firem.
Tyto podniky jsou zvláště choulostivé vzhledem k malým domácím trhům, trvající nízké úrovni kvalifikace a absenci tradice zakládání firem;
- podrobný přehled ostrovní populace ve třech relevantních zeměpisných oblastech je vysoce nevyvážený: 95 % ostrovní populace je soustředěno na Středomořských ostrovech a jen 5 % populace žije na ostrovech v Atlantiku a na severních ostrovech.
Podrobný přehled podle ostrovů činí tuto nevyváženost ještě výraznější (na pěti ostrovech či skupinách ostrovů žije okolo 85 % příslušné populace);
- rozhodujícím faktorem pro postižení znevýhodněním je počet obyvatel.
Zdá se, že existuje určitý prahový počet obyvatel okolo 4 až 5 tisíc obyvatel; v nadprahovém počtu obyvatel dochází obecně k růstu populace, úroveň vybavení a infrastruktury je vyšší a obyvatelstvo je mladší.
Podprahové ostrovní obyvatelstvo jsou zvláště ohroženo odlivem obyvatel a jejich stárnutím, a je znatelně nedostatečně vybaveno;
- spolu s počtem obyvatel představují přírodní a geomorfologické podmínky tři znevýhodnění: znevýhodnění týkající se ostrovů, hornatých oblastí a souostroví.
Většina z těchto ostrovů je hornatá a musí čelit omezením plynoucím ze skutečnosti, že tvoří souostroví;
- ostrovní regiony se však těší řadě výhod, které musí být více a lépe využívány, zvláště ve spojení s rekreačními činnostmi (cestovní ruch, sport, rekreační domy atd.) tak, aby mohly hrát důležitou roli ve spojení s "námořními dálnicemi".
1.2.5 Definice Eurostat pro "ostrov" vyřadila všechny ostrovy, na nichž sídlí hlavní město členského státu EU.
Před rozšířením tak definici nevyhověly Velká Británie a Irsko, nyní se to však týká také dvou relativně malých ostrovů, tedy Kypru a Malty.
EHSV navrhuje, aby došlo k takové revizi definice, jež by případně zahrnovala tyto dva nové členské státy.
Evropská komise tento problém již zařadila ve svém návrhu nových Strukturálních a Kohezních fondů [4], stejně jako v kontextu nové Evropské Ústavy [5], jež zahrnuje prohlášení na toto téma.
1.3 Problémy náhorních regionů
1.3.1 Horské oblasti pokrývají okolo 40 % území EU s obyvatelstvem dosahujícím téměř 66,8 milionů (17,8 % celkového počtu obyvatel EU).
1.3.2 Náhorní regiony jsou v důsledku svých specifických geofyzikálních, kulturních a ekonomických vlastností (hory často splývají se státními hranicemi) nevhodné pro řadu hospodářských činností. To ovlivňuje způsob života místního obyvatelstva.
1.3.3 Nedávná studie horských oblastí [6] nejen že zdůraznila význam různých přírodních, hospodářských a sociálních znevýhodnění, ale rovněž poukázala na značné rozdíly mezi těmito oblastmi.
1.3.4 Uvedená studie došla k závěru, že národní politiky pro horské oblasti se liší: v některých státech mají rezortní charakter zaměřený v podstatě na rozvoj zemědělství či venkova, zatímco v jiných státech se politiky zaměřují na vícerezortní rozvoj, zejména v oblastech, jako je např. veřejná infrastruktura, životní prostředí a cestovní ruch.
1.3.5 Studie rovněž zdůraznila, že životní prostředí, krajinné a kulturní hodnoty představující jedinečné dědictví jsou nyní lépe chráněny vnitrostátním právem i právem Společenství, ale poukazovala na to, že je potřeba těsněji koordinovat rozvojové strategie.
1.3.6 Studie varovala před třemi riziky v důsledku globalizace: před trendem činit z horských oblastí "venkovní muzea" (přírodní/kulturní rezervace a oblasti pro volný čas), trendem podporovat hospodářský růst bez ohledu na zásadu udržitelnosti a trendem snižování počtu obyvatel.
1.4 Problémy, kterým čelí oblasti s nízkou hustotou osídlení
1.4.1 Pro oblasti s nízkou hustotou zalidnění je obvykle hlavním problémem přeprava, a to jak časová vzdálenost, tak náklady na přepravu.
V mnohých případech je problémem skutečný nedostatek přepravních zařízení.
V těchto oblastech se zřídkakdy nacházejí výrobní procesy velkého objemu, což není pouze problémem pro soukromou výrobu, ale rovněž pro sociální a ostatní veřejné služby.
Národní solidarita ve společnosti je tímto vystavena zkoušce, kdy veřejné služby pro tyto části země by měly tvořit větší částku z veřejných výdajů, než kolik je odpovídající počet obyvatel.
1.4.2 Dalším problematickým rysem těchto oblastí je podnebí.
Nízká hustota zalidnění často souvisí s chladným podnebím.
Kromě nákladů na dlouhou přepravu je třeba mimo jiné zmínit také vyšší náklady na teplo.
1.5 Otázky spojené s dopravou a dopravními náklady měřené na obyvatele nebo absolutně
1.5.1 Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 12. února 2003 o Bílé knize o dopravní politice zdůraznil, že je nutné, aby dopravní politika přispívala k hospodářské a sociální soudržnosti a brala v úvahu specifickou povahu odlehlých, ostrovních a horských regionů s nízkou hustotou osídlení, a rovněž zdůraznil, že se musí brát v úvahu také zvláštní potřeby těchto regionů.
Vzhledem k jejich zeměpisné poloze je doprava pro tyto regiony strategicky významná.
1.5.2 Navíc, skutečnost, že některé z těchto regionů jsou souostrovím, jejich závislost na těchto službách jen zvyšuje, neboť jejich politické, ekonomické a sociální vztahy s pevninou podstatně závisí na leteckých a námořních dopravních službách.
1.5.3 Další překážku v hospodářském rozvoji těchto regionů představují dodatečné dopravní náklady vznikající v důsledku vzdálenosti těchto regionů a nutnosti zajistit pravidelnost dopravních služeb.
Tyto ekonomické nevýhody se v praxi projevují vysokou cenou osobní a nákladní dopravy do a z těchto regionů (v ostrovních regionech jsou náklady na dopravu zboží na vnější trhy vyšší v důsledku nutnosti využívat letecké či námořní dopravy, která je dražší než železniční či automobilová doprava na stejné vzdálenosti), vysokými distribučními náklady (za daných podmínek, kdy je nutno udržovat velkoobjemové zásoby s cílem předcházet výpadku dodávek v případě špatného počasí nebo jiných okolností a s cílem uspokojit sezónní poptávku) a vysokými výrobními náklady (malý rozsah místních trhů a v některých případech i vysoká cena pozemků a malé místní investiční kapacity tento problém ještě zhoršují).
1.5.4 Ačkoli je ekonomická a demografická váha některých regionů v relaci k EU jako celku skrovná, některé z nich – včetně těch odlehlých a nejvzdálenějších – představují potenciální platformu, ze které může Evropa rozvíjet své obchodní vztahy se sousedícími oblastmi.
1.5.5 Bylo poukázáno na to, že pokud mají být specifické potřeby těchto regionů splněny způsobem umožňujícím jejich hospodářský a sociální rozvoj, klíčovou roli hraje společná dopravní politika a zejména lepší začlenění letišť a přístavů těchto regionů do transevropských sítí.
1.5.6 Výbor pro regionální politiku, dopravu a cestovní ruch ve své zprávě o strukturálně znevýhodněných regionech poukazuje na úlohu, kterou mohou hrát hlavní transevropské sítě v resortech dopravy a energetiky, s cílem zajistit lepší propojení mezi nimi a zbytkem EU a snížit vnitřní roztříštěnost regionálních trhů.
1.6 Otázky telekomunikací
1.6.1 Velké vzdálenosti od hlavních evropských trhů a mezi regiony navzájem vážně oslabují jejich konkurenceschopnost a možnosti jejich rozvoje.
1.6.2 Rozvoj informační společnosti, telekomunikačních sítí, multimédií a technických inovací nabízí těmto regionům reálné příležitosti.
1.6.3 Nové informační a telekomunikační technologie tím, že překonávají časová a vzdálenostní omezení, představují nástroje ke zmírnění důsledků izolovanosti a k pomoci v poskytování určitého spektra služeb ostrovům (zejména v oblasti vzdělávání a zdraví, v případě zdraví prostřednictvím rozvoje telemedicíny); nové informační a telekomunikační technologie představují rovněž jednu z hlavních podmínek nutných pro růst podniků v těchto regionech.
1.6.4 Evropská unie, vědoma si toho, že tyto otázky jsou klíčové pro rozvoj místních hospodářství, podporovala úsilí těchto regionů a veřejných i soukromých hospodářských činitelů o modernizaci telekomunikační infrastruktury, rozvoj služeb nutných k vybudování informační společnosti a o jejich účinnější masové využívání v podmínkách těchto regionů.
1.6.5 Studie však svědčí o tom, že navzdory značnému zlepšení telekomunikačních infrastruktur v dotyčných regionech co do kvality a počtu linek, regionálních a vnitrostátních spojů, mezinárodních spojů a rozvoje telematických služeb, které umožnily uživatelům veřejných a soukromých služeb být lépe informováni, nadále přetrvávají významné nerovnosti ve srovnání s regiony na evropské pevnině.
1.6.6 Stručně řečeno, navzdory velkému pokroku nebyly všechny problémy úplně vyřešeny, ale je naděje, že technický pokrok v příštích několika letech připraví cestu pro pozitivní změny zmírňující pocit psychologické izolovanosti, který postihuje lidi v těchto regionech.
1.7 Infrastruktura a přístup k veřejným službám, konkrétně k přístavům, letištím, železnici, cestám, zdravotním službám, vzdělávání a školení a ke znalostní politice
1.7.1 Regiony postižené trvalým přírodním a strukturálním znevýhodněním zjistily, že je velmi obtížné si udržet stejný počet obyvatel.
1.7.2 Absence kritické výše populace obecně vede ke kvalitativním nebo kvantitativním nedostatkům veřejných služeb v těchto regionech.
Dodatečné náklady základních služeb, jako je doprava, zasahují do hospodářského rozvoje těchto regionů.
Proto ESHV zastává názor, že veřejné služby jsou také životně důležité pro územní dynamiku dotyčných regionů vzhledem k jejich sociálním dopadům.
1.7.2.1 Jelikož zabezpečení veřejných služeb je v odpovědnosti členských států, je politika pro tyto služby převážně národní otázkou.
EHSV proto naléhá na členské státy, aby vytvořily systémy sociálních služeb, které budou specifické svou socio-geografickou solidaritou.
1.7.3 Ačkoli informační a komunikační technologie umožnily některá řešení, pokrok v této oblasti zůstává ve většině těchto regionů velmi pomalý.
1.7.4 Podobně jako Evropský parlament se EHSV domnívá, že reforma politiky hospodářské soutěže Společenství musí umožnit posílení dopadu regionální pomoci na regiony s trvalými zeměpisnými znevýhodněními a zajistit, aby v nich kvalita veřejných služeb zůstala zachována.
1.8 Omezení a možnosti týkající se životního prostředí: rozmanitost ekosystémů
1.8.1 Životní prostředí některých těchto regionů je velmi křehké a růst cestovního ruchu, zvláště na řadě středomořských ostrovů, nadále zvyšuje tlak na životní prostředí.
Avšak např. velmi rozmanité ekosystémy představují ohromné příležitosti. Tyto příležitosti mohou a měly by být vyváženě a udržitelně využívány.
1.8.2 Co se týče energie, jsou ostrovní regiony – zejména ty nejvzdálenější – obvykle vysoce závislé na dodávkách ropy (kvůli jejich poloze, vzdálené od hlavních energetických sítí, a vyšším nákladům výroby elektřiny v důsledku průměrné velikosti, často velmi malé, zásobovaných elektrických sítí).
Z tohoto důvodu musí být využívány alternativní zdroje energie, kterými tyto regiony obecně nejsou dobře vybaveny.
1.9 Problémy hospodářské činnosti, soustřeďování rezortních činností a nedostatek alternativ, situace zaměstnanosti
1.9.1 Jedním z hlavních problémů, kterým tyto regiony čelí, je nepochybně nízká schopnost založit a udržet podniky z důvodu nedostatku kapitálu, a z velké části v důsledku hospodářského a sociálního klimatu, které je nepříznivé pro růst podnikání.
1.9.2 Některé studie doporučily, aby se ekonomiky v těchto regionech diverzifikovaly, zvláště ty, které závisí výlučně na cestovním ruchu, a aby byly podporovány nové integrované zdroje místního obecného rozvoje.
1.9.3 Některé studie uvádějí názor, že pro rozvoj nových sektorů nebo pro zahájení cestovního ruchu a s tím související podporu zaměstnanosti jsou nezbytné programy doškolování zaměřené na podporu inovací a na vytváření podniků.
1.9.4 Skladba zaměstnanosti obecně vykazuje značnou sílu sektoru zemědělství.
Vysokou zaměstnanost vykazuje rovněž resort služeb, a to z velké části v důsledku zaměstnanosti ve veřejném sektoru.
1.10 Příležitosti pro cestovní ruch a rekreaci
1.10.1 Cestovní ruch je nepochybně motorem hospodářské činnosti a jako takový je i motorem pro překonávání rozvojových mezer v regionech s trvalými strukturálními znevýhodněními.
V některých regionech je tento sektor z hlediska přínosů největší.
1.10.2 EHSV se domnívá, že ve snaze tyto regiony těsněji sblížit s rozvinutějšími regiony EU je nutné vytěžit maximum výhod z úlohy cestovního ruchu, zakládající se na odborném základě, a jeho potenciálu pro hospodářský rozvoj.
1.10.3 EHSV nadále hájí stanovisko, že na těchto územích nesmí být cestovní ruch jedinou základnou tamních ekonomik, které by měly být diverzifikovány a rozrůzněny.
1.10.4 Ve svém dřívějším stanovisku k budoucnosti náhorních oblastí v EU [7] EHSV zastával názor, že v souladu s respektováním potřeb udržitelného rozvoje musí být cestovní ruch v náhorních oblastech více diverzifikován tak, aby byl rovnoměrněji rozložen časově během roku (zlepšení sezónní bilance návštěvníků) i prostorově (územně rovnoměrnější rozložení návštěvníků).
1.10.5 EHSV má nadále za to, že přitažlivost náhorních oblastí jako místa určení pro turisty z jiných oblastí nebo jednoduše místa pro rekreaci je dalekosáhle dána vlastními kvalitami těchto oblastí, ale domnívá se, že tuto úlohu je třeba pěstovat a přizpůsobovat měnící se poptávce.
1.10.6 Studie svědčí o tom, že cestovní ruch a rekreace představují pro tyto regiony klíčové hodnoty, ovšem varují před nadměrnou specializací na tento ekonomický sektor.
1.11 Schopnost přilákat investice a vytvářet příležitosti k udržení obyvatelstva v regionu a k rozvoji jeho vnitřního potenciálu
1.11.1 Protože se jedná o regiony s objektivními a trvalými nevýhodami, které stále znamenají dodatečné náklady, EHSV pokládá za nanejvýš důležité, aby byly zavedeny aktivní politiky, např. prostřednictvím vhodných daňových opatření, na podporu rozvoje místních ekonomik tak, aby místní obyvatelstvo mohlo zůstat na místě.
1.11.2 Vzhledem k daným vlastnostem a omezením specifickým pro tyto regiony a vzhledem k jasnému významu zajištění v každém případě nejvhodnější strategie pro dané cíle má EHSV za to, že je zvláště důležité podporovat růst udržitelného a vysoce kvalitního cestovního ruchu spolu s místní výrobou, s cílem umožnit místnímu hospodářství rozvíjet se a přispívat k vytváření a/nebo zachování pracovních příležitostí. Jedním ze způsobů, jak to provést, by mohlo být rozvíjení podpůrných služeb blízkých podnikům a stimulujících vytváření a rozvoj malých podniků a mikropodniků.
1.11.3 EHSV se rovněž domnívá, že lepší spolupráce a zapojení místních úřadů a sociálních partnerů v těchto regionech, např. prostřednictvím integrovaných činností/opatření, by mohly vést k vytvoření podmínek pro dosažení kritické velikosti, což by mohlo pomoci lépe využít potenciál regionů a přiblížit je rozvinutějším regionům EU.
Vzhledem k jejich dopadu na cestovní ruch slouží tyto regiony k šíření hodnot Evropské unie.
1.11.4 EHSV se domnívá, že přístup ke kvalitnímu vzdělání a profesnímu školení je klíčem pro rozvoj těchto regionů.
1.12 Vzdálenost od hlavních trhů a středisek rozhodování, absence "kritického počtu obyvatel" pro ekonomickou udržitelnost četných aktivit
1.12.1 Vzdálenost těchto regionů a také jejich interní roztříštěnost představuje zjevnou překážku jejich rozvoje; zejména jejich malá velikost implikuje potíže při zajištění návratnosti velkých investic a úspor z rozsahu, nebo při zajištění ekonomické udržitelnosti četných aktivit.
1.13 Situace reprezentativních ekonomických a sociálních hnutí v příslušných regionech
1.13.1 Podle názoru EHSV lze veřejné politiky odpovídající specifickým potřebám každého z regionů provádět jen za existence vstřícného reprezentativního ekonomického a sociálního hnutí.
Faktory omezující rozvoj a konkurenceschopnost jsou: absence kritického počtu obyvatel (lidí, infrastruktury, služeb, atd.) v mnoha z těchto regionů a nedosažení úrovně účinné organizace ekonomických a sociálních partnerů.
1.14 Politika Společenství a vnitrostátní politiky pro minimalizaci trvalých strukturálních problémů
1.14.1 Strukturální fondy pokryly významnou část obyvatelstva těchto regionů (v případě ostrovů více než 95 %), neboť jsou způsobilé pro cíle 1 a 2.
1.14.2 Za podpory politiky Společenství a vnitrostátních politik byla zavedena řada programů s cílem podpořit v těchto regionech udržitelný rozvoj využitím jejich specifických výhod.
Důležitým příkladem je podpora rozvoje místních řemeslných činností, projekty cestovního ruchu a nové dopravní, školicí a environmentální infrastruktury.
1.14.3 Významný podíl z financování Společenstvím byl vyhrazen na modernizaci a posílení hospodářských sektorů s cílem napomoci vytváření nebo udržení podniků.
Vedle konvenční přímé investiční pomoci zahrnují opatření určité nástroje finančního inženýrství (záruční úpravy, posílení vlastních zdrojů, preferenční úrokové míry, atd.), které měly pákový účinek na mobilizaci zdrojů na kapitálových trzích.
Veřejná pomoc byla použita rovněž ke zlepšení podnikatelského prostředí, jako např. vybavení podnikatelských oblastí, zajištění obecných služeb, vypracování projektů aplikovaného výzkumu a transferu technologií a využití nových komunikačních technologií.
1.14.4 V oblasti zemědělství byla přijata specifická opatření na posílení tradičních místních plodin a na podporu diverzifikace, aplikovaného výzkumu a experimentování.
1.14.5 V souvislosti s rybolovem a hydropónií byly některé regiony schopny získat zdroje pro financování projektů na vybudování a modernizaci plavidel, rybářských farem, vybavení rybářských přístavů, zpracovatelských zařízení a trhů.
1.14.6 Některé investice byly vloženy do oblasti školení (vytváření infrastruktury a konání školících kurzů) s cílem zvýšit schopnost přijímat a uspokojovat potřeby určitých sektorů.
1.14.7 Byla přijata také opatření pro ochranu životního prostředí zaměřená na snížení znečišťování, zvláště v oblasti zacházení se zbytky a jejich zpracování a v oblasti kapalných odpadů vznikajících v průmyslu a z domácností.
1.14.8 Opatření Společenství pro rozvoj venkova specificky zaměřená na podporu náhorních regionů byla určena na zajištění pokračujícího využívání zemědělských pozemků v méně produktivních oblastech a na podporu vyšších investic v nich.
Prostřednictvím agro-environmentálních opatření byly podpořeny metody zemědělské výroby slučitelné s ochranou životního prostředí a zachováním přírody.
1.15 Několikaletý rozvoj těchto regionů ve světle uplatněných veřejných politik
1.15.1 Politiky Společenství, uplatněné zejména prostřednictvím strukturálních fondů, sehrály v celkovém vývoji těchto regionů velmi důležitou úlohu, zejména ve vztahu k jejich konvergenci ke zbytku Evropské unie.
V řadě oblastí byly dopady těchto politik značné nebo dokonce rozhodující, např. v dopravní infrastruktuře nebo rybolovu a zemědělství, tj. ve dvou hlavních hospodářských sektorech.
1.15.2 Nejviditelnějším aspektem projektů spolufinancovaných Evropskou unií v každém z těchto regionů bylo vytváření a rozvoj infrastruktur odstraňujících vnější izolovanost těchto regionů.
Přístupnost byla zřetelně zlepšena ve všech regionech ku prospěchu jak místní populace, tak oblasti cestovního ruchu.
Vnitro-regionálně tyto regiony těžily z velkého zlepšení cest a v některých případech z opatření pro rozvoj veřejné dopravy.
V některých oblastech byly zlepšeny infrastruktury podporující hospodářskou činnost v zvládání měnících se požadavků.
1.15.3 Souběžně s posílením leteckého a námořního spojení napomohly snížení vnitřních nevýhod plynoucích z ostrovního statutu a/nebo odlehlosti také iniciativy pokročilých telekomunikačních technologií (telekonference, diagnostika na dálku, telematika – služby telekomunikačního přístupu k centrálně uloženým informacím a kabelové sítě).
1.15.4 Toto úsilí vynaložené v různých hospodářských sektorech přispělo ke zvýšení produktivity společností a k dodávkám lépe využívajícím příležitosti místních a vývozních trhů.
1.16 Snaha o solidaritu ve strukturálních politikách
1.16.1 V kontextu reformy strukturálních fondů pro období let 2006-2013 by spolu se sociálně-hospodářskými vlastnostmi ostrovů a regionů s trvalými znevýhodněními měla být vzata v úvahu jejich specifická situace.
1.16.2 EHSV je zvláště potěšen tím, že Třetí zpráva o hospodářské a sociální soudržnosti, přijatá dne 18. února 2004 Evropskou komisí, poukazuje na zvláštní problémy těchto regionů a na nutnost přijmout opatření odpovídající jejich podmínkám.
1.16.3 Podle názoru EHSV by měl způsob přidělování zdrojů v rámci priority II (regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost) a v rámci priority III (evropská územní spolupráce), předvídaný v nové architektuře politiky soudržnosti EU pro programovací období let 2007-2013 brát náležitě v úvahu kritéria pro posuzování trvalých strukturálních znevýhodnění, jako je např. vzdálenost, izolovanost, špatná přístupnost a nízká hustota osídlení. Je známo, že tyto faktory představují vážné překážky v hospodářském a sociálním rozvoji postižených regionů.
1.16.4 EHSV proto podporuje záměr Evropské komise brát náležitý ohled na územní dimenzi souběžně s dimenzemi hospodářskými a sociálními jako součást nového přístupu strukturálních fondů pro nové období finančního programování.
Evropská komise navrhuje, aby pomoc Společenství v rámci priority II povinně používala územní kritéria odrážející relativní nevýhody regionů se zeměpisnými znevýhodněními (ostrovy, horské oblasti a oblasti s nízkou hustotou osídlení).
1.16.5 EHSV souhlasí s návrhem Evropské komise, že by členské státy měly zajistit, aby byly brány v úvahu zvláštní podmínky těchto regionů pokud jde o účelové přidělování zdrojů v rámci regionálních programů a aby území s trvalými zeměpisnými znevýhodněními těžily ze zvýšení maximálních příspěvků Společenství.
1.16.6 EHSV zastává názor, že zvláštní pozornost by se měla věnovat situacím, kdy dochází k nahromadění takových faktorů (jako je tomu např. u ostrovů s horskými oblastmi a malou hustotou osídlení).
1.16.7 Kromě toho by se zvláštní potřeby těchto území měly odrážet nejen v politice soudržnosti, ale ve všech politikách Společenství.
1.16.8 EHSV je přesvědčen, že proto, aby se tyto regiony s trvalými strukturálními znevýhodněními mohly plně začlenit do Společenství, k němuž patří, měly by být – společně s nezbytným požadavkem, aby politika soudržnosti řešila problémy těchto regionů týkající se konkurenceschopnosti, které ovlivňují jejich rozvoj – brány v úvahu také přímé a nepřímé, pozitivní i negativní implikace ostatních politik Společenství (např. politika konkurenceschopnosti) na tyto regiony.
1.17 Regiony Cíle 1: udržitelné a přizpůsobené úsilí
1.17.1 Hospodářský a sociální rozvoj nejméně příznivých oblastí Unie je nejen sociálně správný, ale je rovněž důležitý pro politickou stabilitu a harmonický rozvoj Unie samotné.
Udělování priority regionům, jejichž úroveň rozvoje se řadí mezi nejnižší v EU a které jsou postiženy nejaktuálnějšími sociálními problémy, je oprávněný.
1.17.2 V rámci obálky strukturálních fondů vyhrazené pro Cíl 1 po r. 2006 by za rozhodující faktory v distribučních kritériích měla být pokládána omezení související s trvalými znevýhodněními úměrně jejich příslušné intenzitě.
Rozpočtové příděly by měly také brát v úvahu ztěžující faktory, jako je účinek souostroví, nehostinnost či problémy špatné přístupnosti v důsledku obtížného terénu.
1.17.3 V případě, že je splněna řada cílů a kritérií, pak již nezáleží na tom, zda je příslušný nástroj právně zařazen jako samostatný program nebo jako soubor zvláštních opatření v rámci nového nařízení o "Cíli 2".
1.17.3.1 Výslovným kritériem způsobilosti by měla být existence trvajících či trvalých zeměpisných nebo demografických omezení.
1.17.3.2 Oblasti, ve kterých by příslušný nástroj měl být použit, by měly být oblastmi jasně nesoucími trvající zeměpisná nebo demografická omezení. Zejména se jedná o:
- financování nákupů nebo obnovy stabilních (nemovitých) či mobilních složek dopravní infrastruktury;
- financování rizikového kapitálu pro vybudování nových leteckých a námořních linek v rámci EU nebo se třetími státy;
- financování veřejné infrastruktury, jejíž rozšiřování je odůvodněno souostrovní situací nebo izolovaností v důsledku obtížného terénu nebo nízké hustoty osídlení;
- krytí určitých dodatečných nákladů vznikajících v důsledku provádění legislativy EU v těchto oblastech (např. používání norem v oblasti životního prostředí, odpadového hospodářství a vodního hospodářství atd.);
- pomoc ostrovním společnostem (zejména malým) prostřednictvím propagačních kampaní a průzkumu trhu, jestliže jim tyto formy pomoci pomohou překonat problémy spojené s malým objemem místního trhu.
1.17.3.3 Přidělení tohoto nástroje by mělo vycházet ze zásady proporcionality, z intenzity postižení znevýhodněním vyjádřené mírou přístupnosti, z demografické situace a eventuálně i produktivity.
V kritériích pro poskytnutí pomoci by mělo být umožněno brát v úvahu také akumulaci omezení, která postihují mnoho ostrovních regionů (roztříštěnost souostrovního typu, obtížná demografická situace, horská povaha části jejich území).
1.17.4 Pokud má vytvoření takového nástroje překročit symbolickou rovinu, musí mu být přiděleny značné zdroje. Ty by se měly pohybovat v rozmezí obnosů pomoci odpovídající obnosům v současnosti udělovaným regionům v rámci Cíle 2 na dolní hranici daného měřítka až k obnosům v současnosti udělovaným regionům v rámci Cíle 1 na horní hranici daného měřítka.
1.18 Revidování systémů státní pomoci [8]
1.18.1 Mechanismy pomoci provozované členskými státy obnášejí relativně větší sumy peněz než strukturální fondy.
Proto je pro tyto regiony klíčově důležité, aby různé systémy pomoci řízené Společenstvím braly v úvahu dodatečné náklady a omezení spojená se specifickými rysy toho kterého regionu.
1.18.2 Zástupci těchto regionů odůvodňovali potřebu flexibilnějšího rámce skutečností, že pomoc určená na kompenzování dodatečných nákladů spojených s jejich situací zdaleka nedeformuje trh, ale přispívá k jeho opětovnému vyvážení.
1.18.3 Legislativa EU upravující pomoc, zejména státní pomoc regionům a zemědělskou pomoc, musí být proto revidována.
Tato pomoc musí v souladu se zásadou pozitivní diskriminace zahrnout omezení jejich zvláštností a jejich možné akumulace s jinými omezeními zeměpisné a demografické povahy.
Následuje několik příkladů:
1.18.3.1 Systém státní pomoci regionům bere v úvahu omezení postihující regiony s velmi nízkou hustotou osídlení a v současnosti povoluje vyšší úroveň pomoci souběžně s přímou pomocí dopravě.
Nezahrnuje však žádné odkazy na ostrovy (s výjimkou nahodilých odkazů).
Minimálním požadavkem proto je, aby příspěvky udělované řídce osídleným oblastem byly rozšířeny na všechny ostrovy, což představuje:
- porovnatelné prahové hodnoty ČGE (čistého grantového ekvivalentu);
- oprávnění používat pomoc určenou ke krytí dodatečných dopravních nákladů.
1.18.3.2 Kromě toho ve scénářích "nejlepších případů" povoluje stejná legislativa využívání pomoci pouze v případech, kdy je taková pomoc "dočasná a je progresivně snižována".
Toto omezení nebere v úvahu trvalý charakter omezení vyplývající z ostrovní situace a proto by mělo být vyloučeno, zejména v případě dopravních subvencí.
1.18.3.3 Oficiální zákaz přímé pomoci dopravě v případech obchodu mezi členskými státy Společenství by měl být v případech ostrovů znovu uvážen, protože taková pomoc by mohla zlepšit jejich hospodářské začlenění do prostoru Společenství a umožnila by jim využít výhody jejich zeměpisné polohy v námořním prostoru okolo Evropy.
To se týká zejména ostrovů ležících blíže pobřeží jiného než vlastního členského státu, a ještě více a v jiném měřítku ostrovů, jejichž obchod se Společenstvím je realizován prostřednictvím transoceánské dopravy.
1.18.3.4 Problém pomoci dopravě by se měl rovněž řešit v rámci WTO tak, aby byl podporován přímý obchod s nejbližšími třetími státy.
1.18.3.5 Systém hospodářské soutěže převládající v námořní a letecké dopravě zahrnuje v souvislosti s ostrovy různá ustanovení, která by měla být zlepšena nebo doplněna. Například:
- pravidlo "ten, kdo podává nejnižší nabídku" by mělo být pozměněno tak, aby byly brány v úvahu faktory, jako např. hospodářské a sociální dopady, jaké na ostrov může mít právo či ustanovení smlouvy;
- praxe rozčleňování linek či tras pro obsluhu regionu do několika nabídkových řízení by měla být opuštěna v případech, kdy by tato praxe mohla ohrozit kvalitu a spolehlivost těchto služeb;
- mělo by být možné rozšířit podmínky smluv o zajištění veřejných služeb v oblasti námořní přepravy tak, aby byla brána v úvahu doba odpisování lodí.
1.18.3.6 V případě pomoci určené zemědělství a rybolovu by měla být předvídána zvláštní podpůrná opatření pro místní výrobce určená k omezení účinků dodatečných dopravních nákladů nebo účinků omezené velikosti trhu.
Tato opatření by se mohla vztahovat např. na poskytování pomoci určené malým zpracovatelským jednotkám (jatka, mlékárny), kdy skromný objem jejich regionální produkce nebo malá velikost místního trhu znemožňuje jejich provoz v podmínkách ekonomické životaschopnosti.
1.18.3.7 Uplatňování jednotných nepřímých daňových sazeb (DPH, spotřební daň, atd.) obvykle vede ke zhoršování situace na ostrovech, kde jsou spotřební ceny nejvyšší.
Státy by měly umožnit uplatňovat určitou míru pružnosti při výběru určitých daní v těch regionech, kde by takový přístup přispěl ke snížení dodatečných strukturálních nákladů a ke zlepšení životních podmínek místního obyvatelstva.
Totéž se ze zřejmých důvodů vztahuje i na zdanění uživatelských poplatků ve spojení s dopravou (např. letištní poplatek).
2. Závěry a doporučení
2.1 Choulostivost, která charakterizuje regiony s trvalými znevýhodněními, obvykle vede ke ztížení jejich rozvoje a v mnoha případech zhoršuje jejich hospodářské a sociální potíže.
Obyvatelstvo usídlené v regionech nepostižených těmito znevýhodněními za jinak podobných podmínek žije ve větší prosperitě a přinejmenším je postiženo menšími potížemi.
2.2 Bylo by nepřesné a zjednodušující tvrdit, že jde o neodvratnou osudovost, která odsuzuje regiony s trvalým znevýhodněním do role druhořadých území a jejich obyvatele k endemickému nedostatečnému rozvoji.
V mnoha případech mají evropské regiony s trvalým znevýhodněním několik kladů nebo potenciál schopný podporovat rozvoj: jejich blízkost relevantním přírodním zdrojům, jejich schopnost produkovat obnovitelnou energii, jejich přitažlivost jako místo vhodné pro cestovní ruch, jejich zeměpisně-strategická poloha, blízkost námořních tras, rozmanitost ekosystémů, atd.
2.3 Problém, kterému obyvatelstvo v těchto regionech čelí, spočívá ve skutečnosti, že k tomu, aby tyto příležitosti mohlo využít, bude muset pravděpodobně pracovat více nebo přijmout mnohem větší rizika, než by bylo nutné k obdobnému úspěšnému podnikání v jiných, výhodnějších částech EU.
V obdobích recese budou na druhé straně mezi prvními postiženými v důsledku nižší ziskovosti jejich průmyslových odvětví.
2.4 Evropská politika pro regiony s trvalými znevýhodněními by se proto měla sestávat ze souboru opatření zaměřených na minimalizaci jejich zranitelnosti a na pomoci při vytváření skutečné "rovnosti příležitostí" mezi těmito územími a zbytkem Unie.
Protože tato politika představuje odezvu na přírodní omezení, je oprávněné, aby byla odstupňována podle intenzity těchto omezení.
Ze stejných důvodů by měla doplňovat, a nikoli jen nahrazovat opatření tradičně přijímaná jako součást politiky hospodářské a sociální soudržnosti.
2.5 Co by měla taková politika zahrnovat?
2.5.1 Evropská politika pro regiony s trvalými znevýhodněními by měla být založena na třech hlavních zásadách a na několika hlavních cílech:
- za prvé: na zásadě trvání, protože zeměpisná omezení, která tato území ovlivňují, mají trvalou povahu.
Tato zásada trvalosti kontrastuje s pojmem "dohánění", který dosud sloužil jako základ pro politiky EU při řešení hospodářských a sociálních problémů;
- za druhé: na zásadě pozitivní diskriminace.
Ta spočívá v nahlížení na opatření udělená určitým územím, aby jim bylo umožněno vykompenzovat trvalá strukturální omezení, nikoli jako na nespravedlivé výhody, ale jako na opatření zaměřená na dosažení skutečné rovnocennosti.
V tomto ohledu je pozitivní diferenciace v protikladu k diskriminaci, která – podle definice vyslovené Evropským soudním dvorem – "...spočívá v řešení podobných situací odlišně a různých situací podobně" (Rozsudek soudu první instance, Čtvrtá komora, dne 26. října 1993. Spojené případy T-6/92 a T-52/92);
- konečně za třetí: na zásadě proporcionality, neboť situace v regionech s trvalými znevýhodněními jsou synonymní se zeměpisnou a demografickou rozmanitostí.
Pozitivní diferencování vzhledem k regionům s trvalými znevýhodněními je ospravedlnitelné, pouze pokud se zakládá na skutečném stavu věcí jejich zeměpisných, demografických a environmentálních charakteristik a na omezeních, která s sebou nesou.
Skutečný stav věcí se liší region od regionu.
2.5.2 Cílem není přijít s opatřeními k systematickému a jednotnému použití pro každé území, ale nejprve a především vytvořit rámec, který by umožnil tyto rozdíly brát v úvahu.
Tento stálý rámec, založený někdy na právních ustanoveních, někdy na finančních zdrojích a někdy na způsobech řízení, by měl umožnit navrhnout řešení přizpůsobené každému z těchto regionů úměrně povaze a intenzitě příslušných problémů.
V určitých případech to bude znamenat opatření společná pro všechny regiony s trvalými znevýhodněními a v jiných ustanovení specifická pro danou situaci a nevhodná k obecnému použití.
2.6 Cíle politiky pro regiony s trvalými znevýhodněními
2.6.1 Tři typy cílů politiky pro regiony s trvalými znevýhodněními jsou sociální, hospodářský a environmentální řád.
Tyto cíle jsou navzájem dokonale propojeny.
2.6.2 Za účelem řádné implementace pomoci ve znevýhodněných oblastech bychom měli termín "trvalá udržitelnost" chápat ve dvou významech; za prvé, z hlediska socio-ekonomického, kdy zajišťuje existenci životaschopných rodinných podniků a produktivního systému, čímž omezuje demografický exodus, a za druhé posiluje ekologicky šetrnou praxi.
2.6.2.1 Sociální cíle:"sociální cíle" mají umožnit obyvatelům těchto regionů, kteří si to přejí, "narodit se, žít a pracovat doma".
2.6.2.2 Obyvatelé těchto regionů musí mít určitou míru volby a kvalitu infrastruktury a služeb co nejbližší těm, které jsou dostupné v jiných částech Unie.
2.6.2.3 Tento cíl se týká řady sektorů, zejména vzdělání, počáteční a celoživotní profesní vzdělávání, zdraví, dopravy a telekomunikací.
Rovnocennost s jinými částmi Unie nemůže být definována čistě statistickým způsobem, musí být posuzována kvalitativně.
Pokud jsou infrastruktury nebo služby složité, pak čím menší je počet obyvatel daného regionu, tím neúměrněji roste jejich velikost a cena vzhledem k počtu obyvatel.
Tento problém nemá žádné jednotné řešení kromě uplatnění zásady: je nutno se zaměřit na optimální jakost služeb tak, aby byla přinejmenším zachován počet obyvatel.
2.6.2.4 Potřebné zdroje jsou zdroje ze strukturálních fondů účelově zaměřené na oblasti dopravy (stabilní a mobilní složky infrastruktury), odpadového hospodářství, vody, vzdělání a zdraví.
V oblasti dopravy, energie a telekomunikací by podpora ze strukturálních fondů měla být posílena účinným použitím článku 154 Smlouvy ve vztahu k transevropským sítím s vhodnými finančními zdroji.
2.6.2.5 Obyvatelé regionů s trvalými znevýhodněními by měli mít přístup ke spotřebnímu zboží nebo ke službám za sociálně přijatelné ceny.
2.6.2.6 Tato situace může být v některých případech napravena opatřeními určenými ke snížení spotřebitelských cen nebo stimulováním poskytovatelů některých služeb k tomu, aby působili v nejvzdálenějších nebo nejméně osídlených oblastech.
2.6.2.7 Požadované zdroje představují intervenční opatření sociální povahy, jako např.
- přímá pomoc určitým komerčním aktivitám nebo poskytovatelům služeb;
- zvláštní sazby námořní a letecké přepravy pro stálé obyvatele;
- existence vysoce kvalitních veřejných služeb.
Intenzita některých z těchto opatření může být proporcionální vzhledem k izolovanosti dotčených komunit a také nepřímo úměrná velikosti jejich trhu.
2.6.2.8 Jako základ pro taková ustanovení by v některých případech mohlo sloužit extenzivní používání ustanovení článku 73 (veřejné služby v dopravě), čl. 86 odst. 2 (o podnicích pověřených provozováním služeb obecného hospodářského zájmu) a čl. 87 odst. 2 (ve vztahu k pomoci sociální povahy udělené jednotlivým spotřebitelům) Smlouvy.
2.6.3 Ekonomické cíle: ekonomické cíle evropské politiky pro regiony s trvalými znevýhodněními by měly přispívat k začlenění ostrovů do jednotného trhu, přičemž je třeba brát v úvahu jejich sociální a environmentální choulostivost.
Zásady volného trhu proto musí být sladěny se zásadami hospodářské, sociální a územní soudržnosti.
2.6.3.1 Začlenění těchto ekonomik do jednotného trhu vyžaduje spravedlivé podmínky.
2.6.3.2 Obecně snížení dodatečných dopravních nákladů prostřednictvím přímé pomoci společnostem.
2.6.3.3 Na základě analýzy případ od případu a v závislosti na dané situaci ustanovení zaměřená na kompenzování omezenosti místních trhů a omezenosti přírodních a lidských zdrojů.
Mezi tato ustanovení patří podněty a podpůrná opatření pro soukromý sektor, zmírněná na základě povahy příslušných činností, jejich ziskovosti a jejich sociálních a environmentálních dopadů.
2.6.4 Environmentální cíle: "environmentální cíle" evropské politiky pro regiony s trvalými znevýhodněními spočívají v pomoci zachovat životní prostředí těchto regionů v souladu s požadavky jejich hospodářského a sociálního rozvoje.
"Životní prostředí" zahrnuje přírodní zdroje, krajiny a ekosystémy těchto regionů, spolu s jejich kulturním dědictvím v jeho nejrozmanitějších podobách: architektura, památky, jazykové dědictví, písně, tance, literatura, umění, řemesla atd.
2.6.4.1 Zachování dědictví životního prostředí by nemělo představovat statický nebo pasivní přístup orientovaný na přeměnu regionů s trvalými znevýhodněními na "indiánské rezervace".
Naopak by mělo představovat aktivní a dynamický přístup orientovaný zejména na podporu udržitelného rozvoje nutného k udržení populace doma a na zaručení životního prostředí dobré jakosti.
2.6.4.2 Environmentální cíle vyžadují zásahy na velmi odlišných úrovních, nejen na úrovni místní, ale i úrovni národní, evropské a dokonce celosvětové.
Například:
- zachování jazykového dědictví vyžaduje uskutečnění politiky vzdělávání sestavené jak na místní, tak celostátní úrovni;
- ochrana pobřeží proti námořnímu znečištění vyžaduje dohled nad plavbou v národních i mezinárodních vodách a restriktivní opatření (jako např. právo průjezdu průlivy), která jsou diskutována nejen mezi sousedícími státy, ale také na celosvětové úrovni (v rámci Mezinárodní námořní organizace);
- hospodaření s rybnými zdroji zahrnuje nejen regiony, členské státy a Společenství, ale také třetí státy (například v Karibské oblasti) nebo mezinárodní orgány (např. rybolov Severního Atlantiku);
- veškeré politiky spojené s pozorováním skleníkového efektu a omezováním jeho důsledků musí být řešeny na všech dříve uvedených úrovních, ale také na celosvětové úrovni v rámci Organizace spojených národů a v rámci různých konferencí o životním prostředí.
2.6.4.3 Environmentální cíle jsou do značné míry otázkou řízení.
Ostrovní, náhorní, horské a nejvzdálenější obce či obyvatelstvo by měli být konzultováni a v případě možnosti zapojeni do spolupráce na environmentálním rozhodování, které se jich týká.
2.6.4.4 Evropská unie by měla brát v úvahu zvláštní choulostivost svých ostrovů v kontextu environmentálních diskusí na mezinárodní scéně (např. ohledně smluv o rybolovu s třetími státy nebo v oblasti boje proti skleníkovému efektu).
3. Závěrečná poznámka
3.1 Z hlediska významu regionů vyznačujících se zvláštními rysy, diskutovanými v předkládaném stanovisku z vlastní iniciativy, vzhledem k jejich širokému zeměpisnému rozptylu po celém území Unie a vzhledem k poznámkám a návrhům, které EHSV zamýšlí učinit s cílem zajistit, aby tyto regiony byly lépe začleněny do EU, bude Evropský hospodářský a sociální výbor nadále sledovat události v této oblasti, které přispívají k posouzení budoucích politik určených k řešení problémů těchto regionů.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k Spotřebitelské politice po rozšíření EU
(2005/C 221/24)
Dne 17. července 2003 se rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor podle pravidla 29 odst. 2 svého jednacího řádu navrhnout stanovisko ke Spotřebitelské politice po rozšíření EU.
Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba", která zodpovídala za práci Výboru v této oblasti, přijala své stanovisko dne 8. září 2004.
Zpravodajem byl pan Pegado Liz.
Evropský hospodářský a sociální výbor přijal následující stanovisko na svém 414. plenárním zasedání ve dnech 9. – 10. února 2005 (schůze dne 10. února ) 95 hlasy pro a 2 členové se zdželi hlasování.
1. Úvod – důvody
1.1 Rozšíření EU, při němž se k EU současně připojí deset nových členských států, nevyvolává pouze problémy kvantitativní povahy.
Souhrnná analýza dopadu rozšíření na strukturu Evropské unie a způsob jejího fungování byla jedním z hlavních témat Evropského konventu a stojí za celou řadou podnětů zakotvených v návrhu ústavy.
Rozšíření si také žádá politickou debatu o jeho dopadu na jednotlivé sektory, kterých se dotkne. [1]
1.2 Pokud však jde o spotřebitelskou politiku EU a právní předpisy v této oblasti, doposud neproběhla žádná systematická, hloubková diskuse o kvalitativních důsledcích rozšíření ani o možných změnách a úpravách, které budou nutné pro přizpůsobení spotřebitelské politiky a právních předpisů novému trhu čítajícímu kolem 500 milionů spotřebitelů.
1.2.1 V průběhu zasedání EHSV, které proběhlo ve dnech 14. a 15. března 2003 v Soluni, však bylo zdůrazněno, že rozšíření s sebou může přinést velké změny obecných zásad spotřebitelské politiky a může mít důsledky i pro Smlouvu a též pro konkrétní metody používané k formulování nových opatření na ochranu spotřebitele, aby tato opatření mohla být aplikována účinně a dostatečně jednotně v celé Evropě, kde nevyhnutelně vzniknou rozdíly mezi vnitrostátními předpisy jednotlivých členských států.
1.3 Ve skutečnosti jde o opravdový "kvalitativní skok" – nový způsob, jak obhajovat, chránit a prosazovat zájmy spotřebitelů; jak zajistit konzultování a účast spotřebitelů; jak zabezpečit, aby spotřebitelé byli zastoupeni na všech úrovních politického rozhodování, v novém prostředí s odlišnými charakteristikami, odlišnými zvyklostmi a návyky spotřebitelů, odlišnými kulturními tradicemi a odlišnými právními předpisy a zásadami chování.
1.4 Cílem tohoto stanoviska z vlastní iniciativy proto bylo podnítit co možná nejpodrobnější debatu o dopadech rozšíření na spotřebitelskou politiku a právní předpisy, která by mohla vést k předložení návrhů obecných zásad spotřebitelské politiky pro období po úplném začlenění nových členských států, případných změn acquis Společenství pro oblast ochrany, obhajování a prosazování zájmů spotřebitelů a účasti spotřebitelů nebo dokonce nových legislativních podnětů, které by mohly být shledány nezbytnými.
2. Způsob provedení a přípravné práce
2.1 Pro vypracování tohoto stanoviska bylo nezbytné co nejpřesněji zjistit problémy nových zemí, s nimiž se potýkají při implementaci legislativy Společenství.
2.2 Proto byly rozeslány dva dotazníky celé řadě veřejně exponovaných odborníků, kteří působí v této oblasti, a to jak z orgánů veřejné správy, tak z organizací spotřebitelů a profesních organizací, které se přímo podílejí na vztazích se spotřebiteli.
Kromě toho se dne 2. prosince 2003 uskutečnilo slyšení k tomtuto tématu, kterého se zúčastnila řada účastníků.
2.3 Na základě výsledků slyšení, analýzy odpovědí na dotazník a dvoustranných kontaktů udržovaných v průběhu práce předkládá toto stanovisko závěry a doporučení ohledně možných úprav obecných zásad spotřebitelské politiky po rozšíření.
3. Definice "organizace zastupující zájmy spotřebitelů" jako východiska pro prosazování zájmů spotřebitelů a jejich účasti
3.1 14. [2]
3.2 I když je pravdou, že v dosažení tohoto cíle hrají důležitou úlohu nejenom místní, orgánů Společenství, má se všeobecně za to, že je na spotřebitelích samotných, aby se rozhodli – dobrovolně a v rámci svého práva organizovat a sdružovat se – jak se budou organizovat, aby byly co nejlépe hájeny a zastupovány jejich zájmy a aby spotřebitelé byli co nejlépe zapojeni do projednávání a sestavování obecných zásad politik, které se jich dotýkají, na nejrůznějších úrovních politického a zákonodárného rozhodování.
3.3 Základní zásadou v této oblasti proto musí být náležité uznání práva a svrchovanosti spotřebitelů organizovat se, aby si mohli zakládat sdružení a spolky na místní, regionální, státní a mezinárodní úrovni a na úrovni Společenství a zajistit si tak, aby byly náležitě zastupovány jejich zájmy a aby byli zastoupeni ve všech orgánech rozhodujících o věcech, které se jich dotýkají.
Je jednoznačně na zákonodárcích, ať už na úrovni jednotlivých zemí, nebo na úrovni Společenství, aby zajistili splnění tohoto požadavku.
3.4 Z řady stran nicméně zaznívá volání po tom, aby byly na úrovni Společenství definovány jednotné parametry, které zajistí, aby všechny spotřebitelské organizace respektovaly základní zásady demokratické organizace a demokratických metod, které následně zajistí, aby spotřebitelé byli náležitě a nezávisle zastupováni.
[3]. Tato kritéria jsou však považována za nedostatečná.
[4].
3.4.2.1 Tato kritéria však počítají s "administrativním" rozhodnutím členských států, a proto nemohou být použita jako základ pro jednotnou definici toho, co se rozumí sdružením nebo organizací zastupující(m) zájmy spotřebitelů, která by byla shodná a srovnatelná v různých členských státech a v celé oblasti, kterou pokrývá jednotný trh.
3.5 Ve snaze definovat jednotnou koncepci toho, co se rozumí "sdružením zastupujícím zájmy spotřebitelů", bylo nalezeno několik charakteristik, které by takové sdružení mělo mít, a to:
(a) musí být právnickou osobou a musí mít právo podat žalobu u soudu;
(b) musí být neziskové;
(c) musí mít ve stanovách uvedeno jako hlavní cíl své existence hájení a zastupování zájmů spotřebitelů obecně (sdružení zastupující všeobecné zájmy) nebo ochranu a zastupování jeho členů a spotřebitelů nebo uživatelů konkrétního zboží a služeb (sdružení zastupující konkrétní zájmy);
(d) jeho řídicí orgány musejí být voleny svobodnou volbou v tajném hlasování všech jeho členů;
(e) musí být finančně nezávislé a
(f) musí být nezávislé ve vztahu k politickým a ekonomickým zájmům, podnikání a obchodním organizacím (působícím na nabídkové straně trhu).
3.5.1 Bylo též navrženo, aby družstevní organizace, zejména spotřebitelská družstva, byly vystavěny na stejných základech jako spotřebitelská sdružení [5].
3.5.2 Kromě toho byla zmíněna možnost, že by družstva musela být povinně akreditována pověřeným veřejnoprávním orgánem svého členského státu; bylo však take navrženo, že by podpora spotřebitelských organizací měla být založena na technických kvalifikacích a výsledcích jejich práce, a nikoli pouze na jejich akreditaci národními úřady.
3.6 Vzhledem k choulostivé povaze této záležitosti se Výbor, který si je vědom její důležitosti, domnívá, že by ji Komise měla podrobně projednat a poté zveřejnit svá zjištění formou sdělení.
3.7 V souvislosti s otázkou, zda organizace zastupující spotřebitele obecně i organizace zastupující konkrétní zájmy náležitě využívají práva spotřebitele na zastoupení, zejména na úrovni Společenství, bylo poukázáno na řadu nedostatků nebo mezer ve stávajících systémech.
3.7.1 Jednou ze stránek, kterou je třeba zvlášť zmínit, jsou vzdělávací potřeby manažerů a školitelů v již zmíněných sdruženích a organizacích zastupujících zájmy spotřebitelů [6].
3.7.2 Vedle obecně použitelných informačních programů zaměřených na spotřebitele obecně potřebují sdružení a organizace spotřebitelů též na míru šité, dopředu poskytované informace, které by následně mohly předávat svým členům nebo obecně spotřebitelům ve svých zemích nebo regionech.
3.7.3 Samy spotřebitelské organizace potřebují lepší zastoupení v jednotlivých orgánech Společenství, ať už přímé, nebo prostřednictvím zastřešujících organizací. EHSV nicméně vítá nedávné podněty Komise – restrukturalizaci Výboru spotřebitelů [7] a jmenování kontaktní osoby pro spotřebitelské záležitosti (Consumer Liaison Officer) v rámci GŘ pro hospodářskou soutěž [8] – a doufá, že tento příklad bude následován i v dalších politických oblastech, které se dotýkají spotřebitelů [9].
3.7.4 Bylo by též vhodné začít znovu pořádat pravidelná evropská spotřebitelská fóra, aby se zintenzívnil a zlepšil dialog, informace a spolupráce mezi spotřebitelskými organizacemi.
4. Financování spotřebitelských organizací a sdružení
4.1 Jednou z hlavních podmínek náležitého zastupování zájmů spotřebitelů je zajistit vhodné financování organizací, které je zastupují, na organizační i provozní úrovni [10].
4.2 Bez ohledu na vnitrostátní předpisy platné v jednotlivých zemích se řada zástupců spotřebitelů domnívá, že jedině výrazná podpora a podněty Společenství mohou umožnit, aby sdružení zastupující zájmy spotřebitelů měla dostatek finančních zdrojů, které potřebují k tomu, aby mohla plnit svou hlavní úlohu, kterou je hájit, prosazovat a zastupovat zájmy spotřebitelů na regionální, národní a mezinárodní úrovni a na úrovni Společenství [11].
4.3 Panuje též obecná shoda, že jelikož se spotřebitelská sdružení spoléhají na financování z členských příspěvků a svých vlastních podnětů, může pro ně být obtížné vyhnout se úpadku a zaručit tak svou nezávislost tváří v tvář politickým a ekonomickým zájmům [12].
Aby byly dodrženy tyto zásady, musí být veškerá obdržená finanční pomoc použita na akce, projekty a podněty zaměřené na vzdělávání odborných pracovníků a výchovu spotřebitelů a na krytí hromadných žalob na obhajobu obecných zájmů spotřebitelů, nikoli na financování každodenního managementu těchto organizací.
4.4 Současný právní rámec Společenství, o který se opírají organizace a sdružení spotřebitelů, je zakotven v rozhodnutí č. 20/2004/ES ze dne 8. prosince 2003, kterým se zavádí všeobecný rámec pro financování akcí Společenství na podporu spotřební politiky na období 2004 až 2007 [13], na něž je třeba pohlížet společně s Revizí průběžného programu akcí Strategie spotřebitelské politiky na období 2002 – 2006 ze dne 15. září 2003 [14].
5. Maximální harmonizace v jedné řadě s nejvyšší úrovní ochrany spotřebitele
5.1 Článek 153 Smlouvy jasně určuje jako základní zásadu spotřebitelské politiky Společenství koncepci minimální harmonizace a vysokou úroveň ochrany spotřebitele [15].
5.2 V souladu s tímto přístupem, který mimochodem není nový [16] a objevuje se beze změny i v návrhu ústavy, většina směrnic na ochranu spotřebitele, které byly přijaty, zahrnuje "minimální klauzuli" formulovanou více či méně takto:
"Tato směrnice nebrání členským státům zachovat nebo zavést opatření, která jsou příznivější nebo přísnější, pokud jde o ochranu spotřebitele v dané oblasti, aniž jsou tím dotčeny jejich povinnosti dle Smlouvy" [17].
5.3 Přinejmenším ze Zelené knihy o ochraně spotřebitele v Evropské unii [18] a v poslední době též ze sdělení Komise o Strategii spotřebitelské politiky na období 2002-2006 [19] by se však mohlo zdát, že je dnes upřednostňovanou metodou aproximace právních předpisů v oblastech, které se dotýkají ochrany spotřebitele, úplná harmonizace.
5.3.1 Touto cestou se ubírají zejména nedávno navržené směrnice o spotřebitelských úvěrech [20] a nekalých obchodních praktikách [21]. Společně s nadměrným významem, který je přikládán zásadě vzájemného uznávání [22], by se zdálo, že jde o obecný, nikoli pouze výjimečný přístup, který je zdůvodněn buď povahou dotyčné věci nebo potřebou dokončit hlavní aspekty vnitřního trhu.
5.3.2 Jde-li o opatření, která mají sloužit výlučně nebo primárně k zajištění hladkého chodu vnitřního trhu, EHSV uznává, že je výhodné přijmout právní předpisy, které zajistí nejvyšší možný stupeň harmonizace pravidel, jimiž se řídí transakce mezi společnostmi nebo mezi společnostmi a spotřebiteli. To je zvláště důležité s ohledem na to, že EU bude mít brzy 25 členských států.
5.3.2.1 EHSV se proto domnívá, že pro dosažení tohoto cíle by EU měla, kdykoli je to možné a s přihlédnutím k povaze dotyčné věci, přijímat nařízení (nebo, abychom použili nové názvosloví z předlohy evropské ústavy, "evropské zákony" [23]) nebo směrnice (nebo "evropské rámcové zákony"), které usilují o úplnou harmonizaci, neboť ta představuje nejlepší způsob, jak zaručit jistotu a bezpečnost sekundární legislativy.
5.3.3 EHSV nicméně zastává názor, že nutnou podmínkou snahy o takovou harmonizaci je to, že musí být zajištěna ochrana spotřebitele na nejvyšší úrovni, kterou umožňují technologický pokrok, stav vědeckého poznání a kulturní modely doby.
5.4 Ve všech ostatních situacích, kdy primárním cílem prosazování těchto zájmů není zajistit dokončení nebo hladké fungování vnitřního trhu, ale spíše zabezpečit ochranu spotřebitele, se EHSV domnívá, že nejlepším způsobem, jak ochránit tyto zájmy, je držet se zásady minimální harmonizace. Tedy zajistit vysokou úroveň ochrany a současně umožnit členským státům zachovat nebo zavést přísnější ochranná opatření v souladu se Smlouvou a při přísném uplatnění čl. 153 odst. 5.
5.5 Vzhledem k rozšíření EU o dalších deset zemí EHSV doporučuje, aby Komise přehodnotila svůj přístup z poslední doby, kdy obecně preferuje maximální harmonizaci, a místo toho toto počínání omezila pouze na situace, které souvisejí s dokončením nebo fungováním vnitřního trhu. Vyzývá též Komisi, aby v takových případech vždy dbala na to, aby byla zaručena ochrana spotřebitele na nejvyšší úrovni, kterou umožňují současný stav vědeckého poznání, technologický pokrok a společensko-kulturní modely v dané oblasti.
5.6 "Stavem vědeckého poznání" se rozumí základna vědomostí pro zákonodárce vytvářející spotřebitelskou politiku.
Zahrnuje ověřené výsledky:
a) teorie spotřeby;
b) empirického výzkumu spotřebitelského chování a rozvoje spotřebitelských organizací;
c) hodnocení opatření a projektů plánovaných Komisí atd.
Zřejmé nedostatky v základně vědomostí by měly být odstraněny vytvořením vhodných výzkumných kapacit.
5.7 Tam, kde je to možné a kde to umožňuje technický pokrok a vývoj práva, EHSV také doporučuje používat nařízení (nebo podle nového názvosloví "evropské zákony"), neboť jsou nevhodnějším a nejúčinnějším nástrojem, jak zajistit sblížení právních předpisů a právní jistotu a bezpečnost zákonných transakcí [24].
6. Zásady subsidiarity, vzájemného uznávání a obezřetnosti – interpretace a uplatnění na ochranu spotřebitele
6.1 Mnohé ze základních zásad obsažených ve Smlouvě jsou též základními součástmi sekundární legislativy a musí se na ně pamatovat vždy, když se určuje povaha, základní atributy, vhodnost a oblast působnosti regulatorních opatření v každém sektoru, i při vývoji politik EU.
Spotřebitelské právo není výjimkou.
6.2 Nejdůležitějšími z těchto zásad jsou zásada subsidiarity [25], zásada vzájemného uznávání a zásada obezřetnosti.
6.3 Aniž bychom se pouštěli do hloubkové analýzy oblasti působnosti zásady subsidiarity a jejího uplatnění v právních předpisech na ochranu spotřebitele společně s článkem 153, můžeme říci, že její současné znění vyvolává cosi, co někteří lidé nazývají "dvojí subsidiaritou". [26]
6.3.1 Vedle testu "primární" nebo obecné subsidiarity stanoveného v článku 3b Smlouvy o ES skutečně zákonodárce podrobuje opatření uvedená v čl. 153 odst.
3 písm. b) ještě přísnějšímu testu "sekundární" subsidiarity. I když totiž opatření Společenství projdou testem subsidiarity, jsou přípustná jen tehdy a potud, pokud "doplňují" či "podporují" podněty členských států v daných oblastech.
6.3.2 Jinými slovy, členské státy musí vždy nejprve podniknout kroky nebo přijmout či navrhnout opatření na vnitrostátní úrovni, než může Společenství zavést opatření na "doplnění" či "podporu" těchto kroků, je-li vhodné, aby tak učinilo.
6.3.3 Stručně řečeno, Společenství tedy nemá pravomoc podnikat kroky ani v oblastech výslovně uvedených výše a ani když jsou podle zásady subsidiarity stanovené v článku 3b oprávněné, pokud tyto kroky nedoplňují nebo nepodporují konkrétní opatření podniknutá členskými státy.
6.4 Je proto nezbytné – za všech okolností a zejména při uplatňování zásady subsidiarity aby zástupci spotřebitelů dali jasně najevo institucím Společenství, že jejich interpretace této zásady nesmí zdržovat přijímání potřebných a vhodných opatření na ochranu spotřebitele.
6.5 Pokud jde o zásadu vzájemného uznávání [27] Výbor již taktéž vyjádřil poměrně podrobně své mínění ve stanovisku z listopadu 2000 [28], které přijal z vlastního podnětu po klíčovém sdělení Komise o vzájemném uznávání v návaznosti na akční plán pro jednotný trh (Mutual recognition in the context of the follow-up to the action plan for the single market) [29].
6.6 Nato Komise zveřejnila programy prováděcích opatření k zásadě vzájemného uznávání v řadě konkrétních sektorů, zejména v oblasti rozhodování v trestních věcech a v občanských a obchodních věcech [30].
6.7 Pokud jde o opatření, která se dotýkají spotřebitelů, rozmáhá se trend směřující k rozšíření těchto opatření na další oblasti legislativy, zejména tehdy, pokud se také usiluje o úplnou harmonizaci.
6.8 Je třeba poukázat na to, že i když je uplatňování zásady vzájemného uznávání obecně oprávněné, existují oblasti, kdy její uplatňování znamená, že spotřebitelé podléhají zákonům jiných zemí. To vede ke zmatkům a odrazuje od přeshraničního obchodování [31].
6.9 EHSV by proto chtěl obrátit pozornost Komise k tomu, že zásadu vzájemného uznávání je potřeba uplatňovat opatrně a způsobem, který je v souladu s realitou daného odvětví, je-li tato zásada používána ke sbližování právních předpisů.
6.10 Na druhé straně EHSV pociťuje, že zásadu obezřetnosti, která byla začleněna do práva Společenství, když vstoupila v platnost Maastrichtská smlouva, a která se vztahuje pouze na environmentální politiku, je třeba považovat za právní zásadu společnou všem politikám EU, zejména politice ochrany spotřebitele. To by mělo závažné praktické důsledky, zejména pro hodnocení systematických a objektivních rizik a z hlediska přesunu důkazního břemene ve prospěch spotřebitelů jako obecného pravidla v občanském právu [32].
7. Skutečný horizontální přístup ke spotřebitelské politice
7.1 Jak již bylo zmíněno, myšlenka horizontálního přístupu ke spotřebitelské politice a hlavního proudu spotřebitelské politiky byla začleněna do Smlouvy o ES se vstupem Amsterdamské smlouvy v platnost; v minulosti byla zmíněna v řadě programových dokumentů Komise [33] a do současnosti si získala značnou podporu v obecných politických pokynech Komise a zasloužila si i zařazení mezi základní práva zmíněná v předloze ústavy [34].
7.2 Strategie spotřebitelské politiky na období 2002-2006 [35] vypracovaná Komisí skutečně uvádí, že: "Vedle konkrétních předpisů o ochraně spotřebitele se spotřebitelů rovněž dotýkají další důležité politiky EU, jako jsou politika vnitřního trhu, politika životního prostředí a udržitelného rozvoje, dopravní politika, politika finančních služeb, politika hospodářské soutěže, zemědělství, vnějšího obchodu a další.
Spotřebitelskou politiku nelze rozvíjet v izolaci bez přihlédnutí k dalším oblastem, které mají dopad na spotřebitele.
Zájmy spotřebitelů je třeba systematicky začleňovat do všech důležitých oblastí politiky EU" [36].
7.3 V praxi však tato zásada není při přijímání a vývoji politik Společenství systematicky využívána a řečený strategický dokument navíc nepoložil na tento cíl dostatečný důraz, v rozporu s návrhy, které předložil EHSV ve svém stanovisku ke sdělení Komise [37].
[38].
7.5 Za tím účelem EHSV navrhuje zejména, aby Komise zvážila potřebu posílit lidské a materiální zdroje GŘ pro zdraví a ochranu spotřebitele a přehodnotila způsob, kterým jeho metody a postupy navazují na práci ostatních generálních ředitelství.
7.5.1 Ostatní instituce Společenství – od Rady až po Evropský parlament, Výbor regionů a EHSV samotný – by měly obdobně přehodnotit svůj přístup a dělat více pro to, aby všechny politiky Společenství náležitě pamatovaly na ochranu spotřebitele.
8. Zjednodušení a kodifikace spotřebitelského práva
8.1 Vzhledem k tomu, že nové právní předpisy a nařízení v oblasti spotřebitelského práva jsou stále rozsáhlejší a složitější, bylo by vhodné – ne-li nutné – dále zlepšit zákonodárství a zjednodušit legislativu.
8.2 Komise vyjadřuje rostoucí znepokojení nad těmito stránkami legislativního procesu ve Společenství [39].
8.3 Výbor mezitím nejenom vyjadřoval stejné znepokojení jako Komise [40], ale od roku 2000 také učinil "zjednodušení" trvalým ohniskem zájmu své Observatoře jednotného trhu.
8.4 EHSV proto vítá dohodu, k níž došly v této oblasti EP, Rada a Komise [41], a kromě toho se odkazuje na poznámky, které učinil ve zmíněných stanoviscích a zejména ve svém nedávno přijatém stanovisku k poslednímu sdělení Komise na toto téma [42].
8.5 Pokud jde o spotřebitelské právo, je téma zjednodušení legislativy mimořádně důležité, poněvadž spotřebitelské právo se dotýká v první řadě soukromých osob; je proto třeba věnovat zvýšenou pozornost dalšímu zjednodušení spotřebitelského práva, aby bylo pochopitelnější a snáze použitelné [43].
8.6 Současně by měly být vyvinuty snahy o zintenzívnění kodifikace, kterou již zahájila Komise, i když v malém měřítku a pouze u několika směrnic.
8.7 Protože pojem "kodifikace" může mít řadu významů, zdá se, že nemá smysl připravovat skutečný specializovaný Kodex evropského spotřebitele [44]; místo toho bychom měli soustředěně pokračovat v přepracovávání hlavních témat práva Společenství, slaďování ustanovení obsažených v různých legislativních podnětech a jejich třídění podle předmětu.
8.8 Jedním z všeobecně akceptovaných způsobů, jak snížit legislativní zatížení, je více využívat mechanismy samoregulace a koregulace.
8.8.1 Aniž bychom chtěli předjímat stanovisko EHSV k této věci, můžeme již jednoznačně konstatovat, že zejména tehdy, jde-li o spotřebitelské právo a doposud nekonsolidovaný trh se zřejmým nedostatkem informací, bude možné vyvinout alternativní mechanismy samoregulace a koregulace pouze tehdy, bude-li existovat právní rámec s dobře definovanou působností, parametry a kritérii. EHSV již toto navíc uvedl ve svém stanovisku o nekalých obchodních praktikách [45].
9. Informace pro spotřebitele a výchova spotřebitelů
9.1 EHSV již dlouhou dobu prokazuje, že v prosazování, ochraně a obhajování zájmů spotřebitelů hrají rozhodující úlohu náležité informace a výchova spotřebitelů.
9.2 Pokud jde o informace pro spotřebitele, EHSV zdůrazňuje, že nestačí jen poskytovat konkrétní informace o každé službě nebo výrobku, bez ohledu na to, jak jsou podrobné; spíše je zapotřebí poskytovat obecné informace o právech spotřebitelů, které následně musejí sloužit jako základ pro vhodně přizpůsobené informace o dotyčném zboží a službách [46].
9.3 Pokud jde o výchovu spotřebitelů, nedávné stanovisko EHSV vydané z vlastního podnětu nejenom vychválilo klady "vzdělaného spotřebitele", ale též podrobně popsalo obsah a techniky výchovy spotřebitelů a úlohu jednotlivých aktérů (Evropské unie, členských států, spotřebitelských sdružení, odborníků atd.) ve vzdělávacích procesech [47].
9.4 V jakýchkoli snahách o přepracování spotřebitelské politiky, které bude nutným důsledkem rozšíření Unie, by měly sehrát informace a výchova spotřebitelů ještě větší úlohu při zajišťování účinného prosazování a ochrany zájmů spotřebitelů; je stále na členských státech a spotřebitelských sdruženích, aby stanovily obecné zásady a kritéria pro sladění těchto informací a výchovy s konkrétními okolnostmi a zvláštními znaky každého národního, regionálního nebo místního trhu.
9.4.1 V tomto důležitém úkolu nehrají roli jen školy, spotřebitelské organizace, podniky, odborníci a členské státy.
Hraje ji zde také Evropská unie, která musí nejenom koordinovat jednotlivé podněty, ale též povzbuzovat a podporovat opatření usilující o zlepšení kvality informací a úrovně vzdělanosti spotřebitelů [48].
9.4.2 Tato opatření se nesmějí omezovat na poskytování dostatečné finanční podpory, ale musí též zahrnovat vývoj společných informačních a vzdělávacích kampaní a programů.
9.4.3 Neměla by zahrnovat pouze spotřebitele, ale též odborníky, poskytovatele zboží a služeb a dokonce i regulatorní subjekty a orgány odpovědné za provádění předpisů, se zvláštním důrazem na členy právnické profese (soudce, právníky, státní zástupce atd.).
10. Administrativní spolupráce při uplatňování právních předpisů na ochranu spotřebitele
10.1 V této oblasti bude mít zásadní význam výsledek nedávného návrhu nařízení o spolupráci mezi orgány členských států odpovědnými za prosazování právních předpisů na ochranu spotřebitele (COM(2003) 443 final, 18.7.2003), k němuž již vydal Výbor stanovisko [49].
10.2 Aby se zvýšila efektivita systému monitorování přestupků proti právním předpisům Společenství a aby prováděcí opatření jednotlivých států zaručovala účinné uplatňování těchto předpisů, bude se zapotřebí vypořádat s omezeními, na která tento návrh upozorňuje .
Jednou ze stránek, kterou by stálo za to změnit okamžitě, je oblast působnosti návrhu, kterou EHSV považuje za příliš omezenou.
11. Některé myšlenky pro účinnou a přiměřenou ochranu, obhajování a prosazování zájmů spotřebitelů na rozšířeném jednotném trhu
11.1 EHSV si je dobře vědom toho, že žádné změny legislativy nebudou mít bezprostřední účinek a okamžité výsledky.
Proto se EHSV – vedle své snahy zdůraznit potřebu zkonsolidovat a prosadit náležité uplatňování existujících předpisů – v této diskusi o různých oblastech, které by se daly řešit do větší hloubky nebo vylepšit, snaží zdůraznit také to, že případné změny musí proběhnout postupně, aby nedošlo k narušení rovnováhy mezi hlavními zájmy, a že se nesmí zapomínat, že při většině příležitostí jsou spotřebitelé ve spotřebním procesu v nevýhodě.
11.2 Právě s tímto na paměti EHSV v dalším textu uvádí seznam oblastí, které by stály za zamyšlení, s cílem zlepšit současný legislativní rámec upravující legální transakce, které se přímo dotýkají spotřebitelů.
11.2.1 Jednou z takových oblastí je bezpečnost služeb pro spotřebitele a s tím související způsob regulace odpovědnosti dodavatele za vadné služby.
11.2.2 V roce 1992 byl odložen na neurčito návrh směrnice věnované tomuto tématu [50].
V reakci na výzvu Rady a Parlamentu, aby byly "vyhledány potřeby, možnosti a priority pro činnost Společenství v oblasti bezpečnosti služeb" [51], se Komise rozhodla svou zprávou z 6. června 2003 [52] a v poslední době svým návrhem směrnice o službách na vnitřním trhu [53] znovu zahájit diskusi o této problematice; toto rozhodnutí bylo uvítáno s obnovenou nadějí.
11.2.3 Panují nicméně obavy, že přístup Komise k této záležitosti, založený na mylné interpretaci zásad subsidiarity a komplementarity ve vztahu k politikám jednotlivých států, by mohl znamenat, že přijímaná opatření nebudou včasná a účinná [54].
11.2.4 Další oblastí, v níž má legislativa Společenství velkou mezeru, je definice rozsahu klíčových služeb obecného zájmu a standardních zásad, kterými by se tyto služby měly řídit, pokud jde o kontinuitu a všeobecnost těchto služeb, cenovou dostupnost, právo na přístup, vobodu volby atd. [55]
11.2.4.1 Vycházeje ze svých stanovisek k tomuto tématu [56] Výbor pociťuje, že rozšíření EU si žádá vypracování přesných obecných zásad za účelem privatizace určitých klíčových veřejnoprávních služeb a naléhavého určení klíčových služeb všeobecného zájmu, mezi které budou muset patřit letecká a železniční doprava, energetika, plynárenství a poštovní a telekomunikační služby. [57]
11.2.4.2 Vzhledem k neexistenci dostatečně přesných ukazatelů kvality, které by umožnily komparativní hodnocení těchto služeb, je dychtivě očekáváno Komisí přislíbené sdělení o metodě pro horizontální hodnocení služeb všeobecného zájmu. [58]
11.2.5 Další z nedostatků, které byly doposud odhaleny, se týká standardizace právních předpisů upravujících nesmluvní závazky v rámci Evropské unie.
11.2.5.1 Za zvláštní zmínku proto stojí Komisí vypracovaný návrh nařízení [59] věnovaného tomuto tématu; společně s připomínkami a návrhy, které předložil ve svém stanovisku EHSV [60], představuje tento návrh klíčovou komponentu harmonizace legislativy ve všech částech rozšířené EU v oblasti, která je životně důležitá pro zabezpečení přiměřené ochrany spotřebitele.
11.3 Pokud jde o právo na informace, zejména ohledně potravin [61], měly by se vedle skutečnosti, že by se měla zvyšovat srozumitelnost značení pro spotřebitele, používat další podobné moderní metody, jak zlepšit informace dostupné spotřebitelům (Internet, bezplatné telefonní linky, služby zákaznické podpory atd.), a nezapomínat, kde je to nezbytné a možné, uvádět původ výrobku [62].
11.4 Pokud jde o ochranu zdraví a bezpečnost, zvýšení účinnosti používání systému RAPEX [63] závisí na schopnosti členských států reagovat.
EHSV proto znovu opakuje, že je zapotřebí investovat do kvality systému pro monitorování trhu Společenství prostřednictvím projektů pomáhajících utvářet a rozvíjet mechanismy tržní kontroly, které mají k dispozici členské státy, zejména přistupující země, a které poskytují podporu organizacím zastupujícím zájmy spotřebitelů i příslušným státním institucím [64].
11.4.1 Spotřebitelské organizace musí pro změnu poskytovat spolehlivé informace o nejbezpečnějším zboží a službách a zvěřejňovat výsledky control prováděných na národní úrovni.
11.5 Ohledně ochrany ekonomických zájmů spotřebitelů stojí za pozornost a připomenutí řada aspektů:
11.5.1 Co se týče odpovědnosti výrobce [65], současná ustanovení jsou nevyvážená v neprospěch spotřebitele: jednak kvůli důkaznímu břemeni ležícímu na spotřebiteli a jednak kvůli důvodům umožňujícím zproštění výrobce odpovědnosti.
11.5.1.1 Existují proto pádné důvody, proč pokračovat v současné práci na směrnici č. 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 směrem doporučeným mj. v Zelené knize o odpovědnosti za vadné výrobky [66], kterou vzala v úvahu řada studií zadaných Komisí [67].
11.5.2 Na četné žádosti spotřebitelů byly vysloveny určité obavy ohledně kroků omezujících ochranu spotřebitele při podomním prodeji [68] vzhledem k obtížnému poskytování důkazů a vzhledem k tomu, že je někdy nejasné, jaké předpisy by se měly použít.
EHSV cítí, že by bylo vhodné začít se tomuto problému opět věnovat a vypracovat základ pro ochranu spotřebitele proti podvodnému chování; kromě toho by se měla celá směrnice přezkoumat ve světle současných nekalých, agresivních praktik a dokumentů Společenství, které se zabývají touto tématikou.
11.5.3 Pokud jde o smlouvy uzavírané na dálku [69], je naléhavé a důležité dosáhnout přijetí rozhodnutí o přesunu důkazního břemene o existenci předběžných informací, písemného potvrzení a souhlasu spotřebitele na dodavatele [70].
Kromě toho by bylo vhodné provést rozbor vhodnosti požadavků na informace u smluv uzavíraných na dálku pokrývajících nové technologie.
11.5.4 EHSV má obavy ohledně uplatňování práva na odstoupení; považuje za důležité standardizovat časové lhůty v různých právních dokumentech, kterých se to týká, a připravit jasná pravidla pro využívání tohoto práva, zejména pokud jde o uvádění finančních služeb na trh na dálku [71] a spotřebitelský úvěr [72].
EHSV se cítí povinen poukázat na to, že je zapotřebí zjednodušit tato ustanovení, která jsou příliš složitá a netransparentní [73].
11.5.5 Pokud jde o ochranu spotřebitelů proti nepřiměřeným podmínkám ve spotřebitelských smlouvách [74], bylo by cenným přínosem, kdyby Komise provedla systematický, aktuální průzkum všeobecných smluvních podmínek, které byly výslovně prohlášeny za nepřiměřené, ať už v domácím precedenčním právu členských států, nebo v precedenčním právu Soudního dvora, s cílem předat tyto informace spotřebitelským a profesním organizacím [75].
11.5.5.1 Na druhé straně, vzhledem k tomu, že bylo uznáno, že je regulatorní rámec zastaralý, EHSV vybízí Komisi, aby v těsném závěsu za svou zprávou o provádění směrnice [76] a četných schůzkách, které uspořádala v této souvislosti, rychle dokončila revizi tohoto rámce.
11.5.6 Co se týče otázky spotřebitelského úvěru [77], EHSV již měl příležitost vyjádřit svůj názor na poslední návrh Komise [78] na toto téma; považuje za vhodné znovu zde potvrdit, že je třeba bojovat s vyděračskými lichvářskými praktikami a vyvážit práva a povinnosti spotřebitelů a poskytovatelů úvěrů.
Rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy v této oblasti a různé úrovně ochrany spotřebitele – které se ještě zhorší, až se k EU připojí nové členské státy – by mohly poškodit důvěru na trhu finančních služeb a deformovat hospodářskou soutěž.
11.5.7 Záležitostí, kterou je třeba naléhavě řešit na úrovni Společenství, jak zdůraznil EHSV při několika příležitostech, je nadměrná zadluženost domácností; ta se v poslední době zhoršuje a panují obavy, že s očekávaným nárůstem úrokových sazeb ještě prudce vzroste [79].
11.5.8 EHSV se též domnívá, že je nezbytně nutné dále rozvinout právní předpisy o bezpečnosti elektronického platebního styku [80]; vítá nedávný podnět Komise zahájit jednání o vytvoření jednotného prostoru pro platební styk na jednotném trhu [81].
11.5.8.1 Komplexní přístup k elektronickému obchodu však stále chybí; takový přístup je nezbytným předpokladem získání důvěry spotřebitelů, jak vyplynulo z konference uspořádané v Dublinu u příležitosti Evropského dne spotřebitelů 2004.
11.5.8.1.1 Dosavadní práce na vytváření systémů pro akreditaci odborníků v této sféře nevedly ani k přijetí samoregulačních opatření, která by umožnila zákazníkům rozpoznat spolehlivé internetové stránky.
11.5.8.1.2 Nedávné podněty Komise na podporu bezpečnějšího používání Internetu [82] a na ochranu nezletilých a lidské důstojnosti a práva na odpověď v souvislosti s konkurenceschopností evropského odvětví audiovizuálních a informačních služeb je proto třeba uvítat, i přes jejich omezení [83].
11.5.8.2 Kromě toho neexistuje žádný celosvětový právní rámec podobný tomu, který byl zaveden v EU nařízením Brusel I a který je nezbytný pro bezpečný rozvoj mezinárodních elektronických transakcí; z tohoto důvodu je klíčovým cílem Haagské konference podepsání úmluvy o záležitostech týkajících se příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.
11.5.9 Jednou z nejdůležitějších oblastí je standardizace smluvního práva, zahájená Komisí a podpořená EHSV [84]; tato standardizace by měla být prováděna a dále rozvíjena, se zaměřením na konkrétní typy smluv, na kterých mají spotřebitelé největší zájem [85].
11.5.10 Nedávno vyhlášená směrnice o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží [86] se zabývá různými aspekty záruk spojených s prodejem zboží. Kritika EHSV namířená proti návrhu této směrnice, popsaná ve stanovisku Výboru k této záležitosti [87], stále platí, zejména pokud jde o vazby mezi obchodními a právními zárukami a postupy pro realizaci těchto záruk.
11.5.10.1 Bude nutné nejenom přehodnotit rozšíření oblasti působnosti směrnice i na služby poskytované po prodeji [88], ale zejména to, aby Komise bedlivě monitorovala, jak je tato oblast transponována do práva členských států, protože jde o složitá ujednání, která bude obtížné propojit se zákony členských států.
11.5.11 Jednou z oblastí, o kterých se hodně doufalo, že k nim Komise zaujme postoj v návaznosti na Zelenou knihu o ochraně spotřebitele [89], byly nekalé obchodní praktiky.
11.5.11.1 EHSV nicméně již měl příležitost ve svém stanovisku k tomuto tématu [90] vyjádřit své zklamání a určité obavy, pokud jde o cestu a obecné zásady vytýčené v příslušné směrnici.
11.5.11.2 Tato záležitost proto bude muset být bedlivě sledována, zvláště zástupci spotřebitelů a zejména v nových členských státech.
11.5.12 EHSV již rovněž vyslovil svou nespokojenost s návrhem nařízení o reklamě [91] a znovu zde opakuje, že má obavy o konečnou podobu tohoto nařízení a způsob, kterým naváže na návrh o nekalých obchodních praktikách; bojí se, že tyto dva instrumenty, místo aby pomohly dále prosadit zájmy spotřebitelů, budou ve výsledku krokem zpět od současné úrovně ochrany spotřebitele.
11.6 Nakonec, co se týče přístupu k právnímu systému, EHSV považuje za nezbytné posílit ochranu nejenom kolektivních, obecných a podobných zájmů [92] – prostřednictvím naléhavé revize směrnice o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů [93] rozšířit její oblast působnosti tak, aby se stala skutečnou "třídní akcí" usilující o prosazení náhrady škody, a nejenom o pouhé zastavení nezákonných nebo nepřiměřených postupů – ale též legitimních zájmů jednotlivých spotřebitelů v konfliktních situacích, zejména pokud jde o přístup k okamžité spravedlnosti, pokud možno bezplatně [94].
V této souvislosti by chtěl EHSV znovu zopakovat, že je stoupencem využívání nejenom alternativních prostředků řešení sporů (alternative dispute resolution – ADR) [95], ale též smírčích řízení, a že považuje za jednu z hlavních priorit poskytnout orgánům členských států provozní a technickou podporu při zřizování a provádění ADR a smírčích řízení v těchto státech [96].
11.6.1 EHSV je též stoupencem přijetí závazných právních předpisů, které, aniž by byla dotčena zásada subsidiarity a proporcionality, zajistí splnění cílů, jež vytyčila Komise ve svém doporučení k této záležitosti [97].
Tyto předpisy, které se týkají zejména zásad svobody spotřebitele a nestrannosti a transparentnosti postupů, činí závazná pravidla z toho, co jsou v současnosti pouhá doporučení, která nejsou v praxi účinně a všeobecně uplatňována.
11.7 V této souvislosti vítá EHSV nedávné podněty Komise v oblasti soudní spolupráce; zdůraznil by nedávná nařízení o úpadkovém řízení [98] a nařízení o soudní příslušnosti ("Bruselská úmluva") [99] a též navrhované nařízení o právu aplikovatelném na nesmluvní závazky (Řím II) [100], Zelenou knihu o přeměně Římské úmluvy z roku 1980 o právu aplikovatelném na smluvní závazky v komunitární nástroj (Řím I) [101] a nařízení o vytvoření obecného rámce Společenství pro činnosti za účelem usnadnění soudní spolupráce v občanských věcech [102].
Vybízí Komisi, aby pokračovala v krocích směřujících k vytvoření jednotného soudního prostoru jakožto ústředního stavebního kamene, na němž stojí dokončení jednotného trhu, v rozšířené EU ještě důležitějšího.
12. Závěry
12.1 Prosazování, ochrana a obhajoba zájmů spotřebitelů a účast spotřebitelů musejí být jakožto přirozené právo evropských občanů trvalým cílem všech politik EU.
12.2 Nyní, když k EU přistoupilo deset nových členských států, v nichž ve většině je ochrana spotřebitele relativně novým problémem, je třeba přehodnotit celou spotřebitelskou politiku a sladit ji s novou realitou trhu čítajícího kolem 500 milionů spotřebitelů.
12.3 EU a její instituce hrají klíčovou úlohu při rozpoznávání priorit pro redefinování právního a institucionálního rámce a programů a akcí nezbytných pro zajištění účinné spotřebitelské politiky, která zaručí splnění těchto cílů.
12.4 Tímto stanoviskem z vlastní iniciativy se EHSV jako zástupce zájmů občanské společnosti hodlá zapojit do přípravy této politiky a snaží se k ní přizvat zejména zástupce nových členských států.
12.5 EHSV je toho názoru, že bezprostředními prioritami pro spotřebitelskou politiku musí být:
- upevnit acquis Společenství prostřednictvím zjednodušení a kodifikace,
- účinně uplatňovat právní předpisy, které byly odsouhlaseny a náležitě transponovány do práva členských států, a bedlivě sledovat jejich dodržování,
- provádět rámcovou směrnici o nekalých obchodních praktikách, a
- podniknout naléhavé kroky ke zlepšení informovanosti a vzdělání spotřebitelů.
- zvážit úplné začlenění spotřebitelské politiky do dalších politik, jak na národní úrovni, tak na úrovni Společenství;
- podporovat spotřebitelské organizace, aby prováděly analýzy výrobků a vyměňovaly si informace o jejich kvalitě.
12.6 EHSV se domnívá, že základ pro účinnou politiku obhajování a prosazování zájmů spotřebitelů a účasti spotřebitelů představují silné a nezávislé spotřebitelské organizace.
12.7 Proto je EHSV toho názoru, že je nezbytné zajistit, aby spotřebitelské organizace byly vhodně financovány a mohly tak vyvíjet činnost, programy, projekty a podněty.
12.8 EHSV věří, že klíčem ke zvýšení účinnosti spotřebitelské politiky je vytýčit kritéria pro měření reprezentativnosti a zapojení spotřebitelských organizací.
12.9 EHSV se domnívá, že – aniž by přestal brát zřetel na potřebu zachovat rovnováhu mezi zmíněnými zájmy – by měly být postupně zaváděny nové legislativní podněty, zejména v těchto oblastech:
- bezpečnost služeb a odpovědnost za dodání vadných služeb,
- klíčové služby všeobecného zájmu,
- ochrana zdraví a bezpečnost,
- větší bezpečnost elektronického platebního styku a používání Internetu,
- nadměrná zadluženost domácností,
- prostředky platebního styku,
- smluvní právo,
- přístup k právnímu systému a jednotný soudní prostor.
12.10 EHSV je také přesvědčen, že je zapotřebí zrevidovat a sjednotit existující právní předpisy Společenství a sladit je s novým rozšířeným jednotným trhem, se zvláštním důrazem na tyto oblasti:
- odpovědnost výrobce,
- podomní prodej, prodej na dálku, e-obchod a reklama,
- nepřiměřené podmínky ve spotřebitelských smlouvách,
- spotřebitelský úvěr,
- záruky spojené s prodejem zboží a služeb.
12.11 EHSV připomíná svůj návrh zřídit evropský výzkumný institut pro ochranu spotřebitele, který by se stal základnou znalostí pro spotřebitelskou politiku [103].
12.12 EHSV vyzývá členské státy, aby učinily ochranu, obhajobu a prosazování zájmů spotřebitelů a účast spotřebitelů prioritou všech svých politik.
12.13 EHSV doporučuje, aby Komise přihlédla při formulování nových obecných zásad spotřebitelské politiky k návrhům a doporučením vydaným v tomto stanovisku A pravidelně vydávala zprávy o situaci spotřebitelů a spotřeby v Evropě.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Role EIB v partnerstvích veřejného a soukromého sektoru (PPP) a dopad na problematiku růstu
(2005/C 234/12)
Evropský hospodářský a sociální výbor dne 27. dubna 2004 rozhodl v souladu s čl. 29 odst. 2 svého jednacího řádu o vypracování stanoviska k tématu: Role EIB v partnerstvích veřejného a soukromého sektoru (PPP) a dopad na problematiku růstu.
Specializovaná sekce "Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost" pověřená pracemi výboru k tomuto tématu přijala své stanovisko dne 16. února 2005 (zpravodaj: pan LEVAUX).
Evropský hospodářský a sociální výbor přijal na svém 415. plenárním zasedání ve dnech 9. a 10. března 2005 (zasedání ze dne 10. března 2005) toto stanovisko 153 hlasy pro; nikdo nehlasoval proti a 5 členů se hlasování zdrželo.
1. Úvod
1.1 Toto stanovisko přebírá značné pasáže informační zprávy, kterou vypracovala EIB v červenci r. 2004 [1] pro EHSV.
1.2 Systém soukromých investic ve veřejném sektoru (koncese a jiné formy smluv) je v současné době využíván v evropských zemích rozličnými způsoby.
Termín PPP ("partenariats publics et privés", "public private-partnership") zahrnuje velmi rozmanité situace a podle EIB "hlavní charakteristika takového partnerství spočívá ve skutečnosti, že předpokládá vztah sdílení rizik mezi veřejnými a soukromými developery na základě společného závazku ohledně plnění jistého cíle veřejného zájmu".
2. Problematika PPP a role EIB
2.1 Evropské veřejné služby v dějinách
2.1.1 Před 2000 lety měl samotnou přepravu poštovních zásilek v římské říši na starosti císař, tj. z hlediska "vehiculatio", přičemž místní samosprávné úřady ("municipes") zodpovídaly za "stationes", tj. poštovní stanice.
Po zadávacím řízení městské úřady podepsaly smlouvu se správci těchto velkých poštovních domů; podle této smlouvy měli správci za úkol postavit, provádět údržbu prostor a provozovat budovu po dobu pěti let; toto pětileté období bylo v římském právu relativně obvyklé a často se s ním setkáváme v oblasti pozemkového vlastnictví (zejména smlouvy o dočasné držbě).
Uplynulo dalších dvanáct století, než tato smlouva opět spatřila světlo světa.
Koncesní smlouvy nesloužily pouze pro poštovní úřady císaře Augusta – používaly se rovněž pro stavbu přístavů, lázní, tržišť, a dokonce i cest.
2.1.2 V 19. století byla evropská železniční síť vybudována zcela pomocí koncesních smluv; tímto způsobem se postupovalo nejenom při stavbě železničních tratí nebo železničních staveb, ale také při poskytování veřejných městských služeb – dodávka vody, plynu, elektřiny, odvoz domovního odpadu, telefon aj.
2.1.3 Ostatně ve většině členských zemích je právo řídící veřejné zakázky z podstatné míry odvozeno od koncesního práva.
2.1.4 Ve 20. století koncesní smlouva umožnila nejen realizaci dálnic a parkovišť, ale také sítí pro rozvod vody, muzeí, letišť, tramvajové dopravy, metra, veřejných staveb v městských čtvrtích, úplné rekonstrukce škol, nemocnic aj.
2.1.5 Systém PPP přijaly četné země a EHSV o nich vypracoval stručné shrnutí ve svém stanovisku [2] k "Zelené knize o PPP a právu Společenství týkajícím se veřejných zakázek a koncesí" přijatém dne 27.10.2004.
2.2 Popis akčního rámce vypracovaného EIB
2.2.1 "Evropská rada z října r. 2003 vyzvala Komisi a EIB, aby prozkoumaly možnosti co možná nejlepšího zajištění finanční podpory veřejného a soukromého sektoru ve prospěch Iniciativy růstu a aby více přihlížely k některým iniciativám, které by měly přispívat k rozvoji PPP.
2.2.2 Komise proto s pomocí Banky připravila sérii opatření, jež byla zapracována do Iniciativy růstu přijaté Evropskou radou v Bruselu v prosinci r.
2003. Návrhy byly zaměřeny na zavedení legislativního, finančního a administrativního rámce k podpoře soukromých investic a na mobilizaci finančních zdrojů Společenství; členské státy byly dále vyzvány, aby dále zaměřovaly své veřejné výdaje na oblasti podporující hospodářský růst, aniž by přitom navýšily veřejné rozpočty.
2.2.3 Návrhy EIB předložené Radě se týkaly především poskytnutí značných doplňkových zdrojů jednak pro transevropské sítě, a jednak pro iniciativu i2i [3], což jsou dvě hlavní součásti Iniciativy růstu [4].
EIB se zavázala (…):
- že bude co nejlépe pracovat na rozšíření škály finančních nástrojů, které budou použity pro tyto dvě hlavní části, zejména v oblasti různých druhů financování pro PPP (…);
- že posílí své institucionální vztahy s Komisí, s členskými státy, se specializovanými finančními institucemi (zejména s národními pracovními skupinami majícími na starosti PPP), jakož i s bankovním sektorem a s kapitálovými trhy s cílem posílit rozvoj veřejného a soukromého financování pro tyto velmi prioritní sektory.
2.2.4 Závazky přijaté EIB v rámci Iniciativy růstu odpovídaly přirozenému vývoji a posílení opatření, které Banka přijala již v průběhu předcházejících deseti let, aby pobídla soukromý sektor k větší účasti na financování veřejných infrastruktur (…)".
2.2.5 Ve svém "Stanovisku k Zelené knize o partnerstvích veřejného a soukromého sektoru a právu Společenství týkajícím se veřejných zakázek a koncesí" [5] EHSV upozornil na velké rozdíly ve využívání PPP v jednotlivých členských státech.
Výbor také poznamenává, že místní orgány nebo samosprávné celky jsou často pragmatičtější než samotný stát při realizaci společných projektů pomocí PPP.
3. Vývoj PPP v Evropě očima EIB
3.1 Charakteristika PPP
3.1.1 Pojem "partnerství veřejného a soukromého sektoru" (PPP) je běžně používán od 90. let; jednotný evropský model PPP (…) však neexistuje.
3.1.2 V Evropě jsou nové investice do infrastruktur stále častěji realizovány v rámci různých modelů PPP založených na principu účasti soukromého sektoru se společným sdílením rizik při dodávce veřejných infrastruktur a financování uživatelem nebo z veřejných prostředků v poměru podle dodaných služeb a odpovídajícím riziku převedenému na soukromý sektor.
Tyto veřejné infrastruktury zahrnují například letiště, železnice, silnice, mosty, tunely, zařízení pro životní prostředí (např. spalovny odpadu a čističky odpadních vod) a veřejné budovy, zejména administrativní budovy, školy, nemocnice a vězení (…).
Příloha č. 2 ilustruje stadium rozvoje ke konci r. 2003 v oblasti "programů PPP, souvisejících právních systémů a příslušných veřejných institucí v evropské pětadvacítce (…)".
3.1.3 "Z hlediska veřejného sektoru je hlavním cílem příslušného programu PPP využít kompetencí soukromého sektoru ke zlepšení služeb poskytovaných veřejným sektorem". (…) Kromě toho "veřejný sektor na PPP často klade následující požadavky nebo vyžaduje provedení těchto opatření:
- zadání zakázek na poskytování služeb, nikoliv odkoupení příslušného investičního celku,
- definice potřeb na základě výsledků a nikoli podle vstupů,
- odměňování soukromého sektoru podle rozsahu a kvality skutečně poskytnutých služeb,
- někdy povinné zavedení přístupu založeného na životnosti koncepce, stavby a provozování investičního celku, tam kde je zřejmé, že tyto komponenty nemohou moci být dodány levněji jednotlivě,
- optimalizace převedení rizik na soukromý sektor, která je založena na principu, že každé příslušné riziko musí být řízeno tou stranou, která je pro danou transakci nejlépe vybavena,
- povinnost soukromého partnera zajistit celou výši finančních zdrojů nezbytných pro financování investic týkajících se projektu nebo jejich část, je-li zřejmé, že zvýšené náklady financování jsou kompenzovány snížením jiných nákladů a rychlostí zavedení dodávané služby.
- používání různých způsobů odměňování jako např. obchodní příjmy, fiktivní mýtné, platby podle disponibility apod."
3.2 Motory rozvoje PPP v Evropě
3.2.1 "Postupy založené na PPP (…) mohou hrát určitou roli při budování infrastruktur v celé Evropě (…).
Za předpokladu, že spolupráce mezi veřejným a soukromým sektorem bude plně využívat výhod obou sektorů a synergického potenciálu jejich spolupráce, mohou PPP přispět ke zlepšení veřejných služeb z hlediska kvantitativního i kvalitativního.
3.2.2 Partnerství veřejného a soukromého sektoru umožňují využít účinnosti soukromého sektoru a zavést mechanismy sdílení příslušných rizik mezi veřejným a soukromým sektorem.
Bohužel tomu tak vždy nebylo, zejména v případě velkých projektů informační technologie.
Ukázalo se, že možnost přenést a později vyrovnat riziko a odměnu za něj v rámci jisté projektové struktury je zcela zásadní, neboť těmto partnerstvím umožňuje optimalizovat vztah mezi náklady a výsledky u příslušné akce veřejného sektoru (…).
3.2.3 Tento vývoj, který byl doprovázen reformami pravidel pro zadávání veřejných zakázek, umožnil soukromému sektoru v řadě zemí EU pozitivně reagovat na tyto nové možnosti podílení se na dodávce a provozování veřejných infrastruktur (…).
3.2.4 Kromě toho menší soukromé společnosti, zejména malé a střední podniky, tak mají rovněž možnost zúčastnit se rozsáhlých projektů (a získat možnost dlouhodobých půjček) při použití postupů, které by v rámci klasických veřejných zakázek v soukromém sektoru –" financovaných prostřednictvím bilance podniku – byly problematické (…).
3.2.5 Následkem problémů finančního rázu, s nimiž se veřejný sektor potýká, a které jsou způsobeny politikou, která celé roky opomíjela nutné investice do veřejných služeb, je ke zlepšení veřejných služeb potřeba zvýšit objem investic a urychlit provádění projektů, které by bylo stěží možné financovat v rámci klasických veřejných zakázek.
Nicméně, pokud by veřejný sektor zaujal novátorský postoj k financování investičních projektů, mohl by dospět k lepšímu poměru mezi náklady a výsledky než PPP.
3.2.6 EIB zdůrazňuje: "Vzhledem k tomu, že velký počet těchto projektů spadá do operací, které jsou zahrnovány do rozvahy pro zúčtování veřejných schodků, v souladu s řídícími směry evropského účetního systému SEC 95 [6] je otázka jejich zpracování ve státním účetnictví pouze jen jedním z mnoha faktorů, ke kterým může veřejná správa přihlížet při rozhodování o povolení příslušného globálního programu PPP, a jistě není tím nejdůležitějším hlediskem."
Výbor připomíná, že EUROSTAT [7] stanovil pravidla pro zapisování projektů PPP do státního účetnictví členských států. Tato pravidla přihlížejí:
- ke způsobům přenosu stavebního rizika z veřejného partnera na soukromého partnera,
- ke kritériím disponibility díla,
- a občas k žádosti uživatele.
3.2.7 EHSV uznává pokrok dosažený vývojem PPP, přesto však přetrvávají početné překážky, které bude třeba překonat, než veřejné orgány členských států začnou tato partnerství pravidelně využívat.
3.3 PPP a vztah mezi náklady a výsledky
3.3.1 Veřejné orgány, které se chystají realizovat jistý program PPP, se musejí zamyslet nad zásadní otázkou, kterou je optimalizace vztahu mezi náklady a výsledky. (…) Princip "žádná odměna bez dodané služby" by měl umožnit, že soukromý partner má zájem na tom, aby investiční celek dodal a provozoval v řádných termínech. (…) V některých zemích tradiční veřejné zakázky trpí někdy zpožděními ve stavbě a vysokým překročením nákladů, některé PPP se však s tímto problémem také setkaly.
V tomto případě pak jestliže soukromý sektor dostane na starost údržbu díla po celou dobu jeho životnosti, provozovatelé jsou nuceni optimalizovat investiční výdaje a výdaje na údržbu po celou dobu trvání projektu (…).
Máme ale k dispozici zároveň příklady toho, že provozovatelé stále využívali svých kontraktů, zatímco došlo k neočekávaným změnám okolností nebo se zjistily nepřesné údaje v plánovaných nákladech.
3.3.2 Přínos pro veřejný sektor v souvislosti s přenesením rizik je potřeba prokázat případ od případu, pro každý projekt, v souladu se společně přijatou metodologií, která se obecně označuje termínem "Public Sector Comparator" (komparátor veřejného sektoru) nebo "PSC". (…) Velmi užitečné mohou být i různé postupy umožňující předávání osvědčených postupů, například vytvoření pracovních skupin PPP a specializovaných jednotek, a používání referenčních, obecně přijatých nástrojů sloužících ke změření vztahu mezi náklady a výsledky.
EHSV poznamenává, že některé členské státy vytvořily expertní jednotky pro zavádění smluv PPP a pro výběr osvědčených postupů.
Výbor také doporučuje, aby bylo plošně prováděno systematické srovnávání projektů realizovaných veřejnými orgány a soukromými podniky (náklady, výkon atd.) a aby došlo k evropské spolupráci prostřednictvím expertní skupiny na vysoké úrovni.
4. Účast EIB na PPP
4.1 Principy financování
4.1.1 "Banka v první řadě vyžaduje, aby všechny projekty PPP, které podporuje, byly finančně silné, životaschopné z hlediska ekonomického a technického, aby byly v souladu s normami pro životní prostředí a aby byly předmětem výběrových řízení v souladu s pravidly pro zadávání veřejných zakázek v EU (…).
4.1.2 V rámci možností EIB působí v raném stadiu projektů, před samotným zahájením zadávání veřejných zakázek, a spolupracuje na základě neexkluzivity se všemi kandidáty (…) během fáze výběrového řízení.
Tento postup umožňuje zajistit, že kandidáti jsou vybráni zejména s přihlédnutím k rozsahu, v jakém přenášejí finanční výhody vyplývající z účasti EIB na veřejný sektor.
4.1.3 Princip, kdy Banka působí jako doplňující prvek k ostatním poskytovatelům finančních prostředků (…), je zachován i v jednotlivých systémech financování (…)".
4.1.4 Proto "četné půjčky EIB na projekty typu PPP jsou doprovázeny bankovními zárukami nebo jednosektorovým pojištěním buď až do lhůty splatnosti, nebo do doby, než se projekt osvědčí z hlediska provozního (…)".
4.1.5 "Úvěrová kvalita portfolia Banky týkající se PPP je posílena podporou, kterou veřejný sektor poskytuje platebním tokům určeným pro četné projekty PPP.
U mnoha projektů typu PPP (například projekty týkající se nemocnic nebo škol ve Spojeném království) totiž povinnost platby leží výhradně na veřejném sektoru a koncesionáři nejsou žádným způsobem vystaveni rizikům spojeným s touto poptávkou.
Kromě toho obecně platí, že PPP jsou ošetřeny silným legislativním a smluvním rámcem.
A konečně, i když objem činností týkajících se PPP se zvýšil (příloha č. 3), výše příslušných půjček vzhledem k celkové výši půjček zůstává relativně nízká (…)".
4.1.6. EHSV konstatuje, že EIB financuje projekty PPP v rozmezí od jedné šestiny do jedné poloviny celkové výše investice.
4.2 Objem půjček poskytnutých Bankou pro projekty PPP
4.2.1 Půjčky BEI podle druhu
"V roce 2003 Banka poskytla půjčky v celkové výši 2,7 miliard EUR pro 17 nových projektů PPP.
Z hlediska portfolia tyto operace zvýšily celkové pohledávky EIB v rámci projektů PPP na částku 14,7 miliard EUR pro nominální pohledávky a na 5,9 miliard EUR pro vážené pohledávky v návaznosti na rizicích.
Hlavní pohledávky portfolia PPP (…) jsou uvedeny v příloze č. 4 – tabulce A".
4.2.2 Půjčky BEI podle zemí
Rozdělení půjček podle zemí je uvedeno v příloze č.
4 – tabulce B. Pohledávky zatížené rizikem jsou v současné době soustředěny ve Spojeném království, v Portugalsku a ve Španělsku (…).
4.3 Délka půjček
"Půjčky pro projekty PPP se vyznačují dlouhými umořovacími obdobími (…)" (příloha č. 4 – tabulka C).
4.3.1 Rozdělení půjček EIB podle doby jejich poskytnutí
"K 31. prosinci 2003 se 83 % nominálních pohledávek v rámci projektů PPP a 87 % vážených pohledávek v návaznosti na rizicích týkalo půjček poskytnutých na 20 let a více.
Nejdelší doby půjček se vyskytují u občanských infrastruktur (hlavně nemocnice, které mají dlouhou ekonomickou životnost a solidní závazky ze strany veřejného sektoru), jakož i u sektorů zabývajících se městským rozvojem a místní dopravou, u kterých je délka půjček obecně v rozmezí 25 až 30 let (…)".Vzhledem k tomu, že půjčky mají dlouhodobý charakter, je zapotřebí více času než se uzavřou první PPP.
Z toho důvodu v tomto stavu není možné dojít k definitivnímu posouzení jejich významu.
Krom toho, okolnosti se v průběhu takto dlouhé doby také nevyhnutelně mění.
Rigidita PPP tak omezuje flexibilitu veřejného sektoru, který reaguje na nový vývoj, ze kterého by mohla mít veřejnost prospěch.
[8]
4.3.2 Budoucí půjčky EIB
Do budoucna se objevuje "tendence k prodloužení doby půjček pro projekty PPP [9]. (…) Také je třeba uvést, že tyto délky půjček se stávají normou vyžadovanou ze strany veřejného sektoru a že vyplývají z nutnosti sladit dobu trvání půjček – i když se vší opatrností – s charakteristikou příjmů získávaných z projektů PPP."
5. Poučení ze zkušeností EIB v oblasti PPP
5.1 Výběr, šetření a následné sledování projektů PPP
"Zkušenosti ukazují, že je výhodné zahájit již v raném stadiu dialog mezi Bankou a příslušnými veřejnými orgány, aby bylo možné identifikovat nevhodnější projekty (…)", což jí umožní" zaměřit velkou část svých operací PPP na prioritní sektory (transevropské sítě, vzdělání a i2i (iniciativa Inovace 2000), zdravotnictví) a na vybrané oblasti regionálního rozvoje.
Partnerství veřejného a soukromého sektoru přinesla další potřeby z hlediska kapacit pro šetření projektů, pro sestavení financování a pro jejich projednávání Bankou (…)".
5.2 Otázky týkající se zadávání veřejných zakázek a státních podpor
5.2.1 "Jednou z klíčových podmínek úspěchu PPP je, aby veřejné zakázky byly zadávány v náležitém konkurenčním prostředí.
Proces vyhlašování výběrových řízení se může ukázat jako složitý, a bude tudíž vyžadovat velmi kompetentní osoby jak ve veřejném, tak v soukromém sektoru.
V některých případech může být vytvoření PPP spojeno s dlouhými a finančně náročnými jednáními; v jiných případech (zejména v zemích, které mají zkušenosti s koncesemi) však bude možné proces zadávání zakázek zjednodušit při současném zachování konkurenčních tlaků.
Zkoumání procesu zadávání veřejných zakázek je hlavním prvkem, na který se zaměřují práce EIB prováděné s rozvahou a pílí ohledně projektů PPP (…)".
5.2.2. Podle Evropského hospodářského a sociálního výbor je vhodné, aby v rámci zdravé konkurence projekty, na kterých se EIB účastní, respektovaly evropské právo řídící konkurenci, zejména na úrovni veřejných státních podpor.
V tomto smyslu EHSV připomíná svůj názor vyjádřený ve výše uvedeném stanovisku k Zelené knize [10].
5.3 Výkon projektů PPP
5.3.1 "Národní instance pro provádění auditu věnovaly zvláštní pozornost výkonům mnoha projektů PPP financovaných v jejich vlastních oblastech kompetencí, a dále jejich vztahu mezi náklady a výsledky (…).
Pro hodnocení výkonu PPP Výbor navrhuje využívat všech dostupných studií, které byly provedeny ve všech zemích realizujících PPP projekty.
Ačkoli je tento nástroj k financování veřejných služeb využíván nejvíce ve Spojeném království, také jiné země s ním mají zkušenosti.
Kromě toho by měly být pro komplexní hodnocení využívány studie ze všech dostupných zdrojů, zejména co se týká zkušeností sociálních partnerů, a to především odborů, trendů v pracovních podmínkách a spotřebitelů v souvislosti s kvalitou služeb.
5.3.2 Příloha č.
5 obsahuje výtahy zpráv, které zveřejnil National Audit Office [11] ve Spojeném království.
Tyto zprávy uvádějí, že výkony projektů PPP realizovaných ve Spojeném království byly obecně dobré, zejména z hlediska nákladů a termínů dodávek velkých infrastruktur, a to i přes některé nedostatky, jež se vyskytly u prvních projektů týkajících se stavby škol; tyto zprávy také vhodně upozornily na vzniklé potíže nebo na omyly, ke kterým došlo, zejména v oblasti informačních technologií, u nichž se obecně ukázalo, že PPP jsou zde v současné době nevhodná.
Podobné zprávy [12] rovněž vydaly auditní instance v jiných zemích; jako příklad můžeme uvést kritickou zprávu, kterou vydal nedávno portugalský Tribunal de Contas o programu SCUT [13].
5.3.3 Vzhledem ke svým zkušenostem se EIB celkově domnívá, že projekty, na kterých finančně participovala, vykázaly dobré výkony.
Co se týká stavebních operací, projekty byly obecně dokončeny v předpokládaných termínech stanovených ve smlouvách.
Z celého portfolia došlo k významnému zpoždění pouze u jednoho projektu (…).
5.3.4 Obecně lze říci, že projekty dosahují předpokládaných úrovní provozního výkonu do šesti až dvanácti měsíců po zahájení provozu. (…) Kontroly vztahující se na projekty EIB ohledně poskytnutí záruk a refinancování se v příslušných termínech obecně ukázaly jako pozitivní."
5.4 Priority podle sektorů
5.4.1 "Jak již bylo uvedeno výše, u většiny zemí bylo neměně konstatováno, že zakázky typu PPP jsou zadávány nejdříve v sektoru dopravy.
Poté jednotlivé země často postupně rozšiřují pole působnosti i na jiné sektory (např. vzdělání, zdravotnictví, energie, voda a zpracování odpadu), u kterých se metody zadávání veřejných zakázek PPP rovněž jeví jako velmi výhodné (…).
5.4.2 Například Spojené království jasně zdůraznilo význam společných projektů typu PPP ve společenských sektorech vzdělání a zdravotnictví – jednalo se o největší impuls v dějinách státní zdravotní péče (National Health Service).
Poté, co ministr zdravotnictví Spojeného království povolil zahájení řízení zadávání zakázek, od r. 1997 získalo jeho podporu celkem 64 projektů typu PPP pro stavbu nemocnic, s celkovou výší kapitálu 11,1 miliard GBP (15,7 miliard EUR).
Z celkového počtu těchto projektů ve výši 3 miliard GBP (4,3 miliard EUR) jich bylo již 27 dokončeno a jsou v provozu, nebo se právě staví (…).
5.4.3 V současné době uvažují nejméně tři další evropské země (Portugalsko, Španělsko a Itálie) o zahájení rozsáhlých projektů PPP v sektoru zdravotnictví.
5.4.4 Také můžeme pozorovat, že národní programy PPP často začínají relativně rozsáhlými projekty, podporovanými centrální mocí, a že na ně následně navazují projekty menší (často se pravidelně opakující) na úrovni místních samospráv nebo regionálních úřadů."
5.4.5 Výbor upozorňuje na potřebu komplexní pozornosti výzkumu, vývoji a inovacím v hospodářské politice Evropské unie.
Výbor je toho názoru, že se v této oblasti nedostatečně realizují potenciální možnosti Evropské investiční banky.
Proto ji chce vybídnout k nasměrování nemalé části jejích finančních zdrojů do této oblasti, hlavně do aplikovaného výzkumu a inovací.
K tomu je zapotřebí kreativního uplatňování veškerých nástrojů EIB, vrácených PPP v oblasti výzkumu, který je možno považovat ve většině případů za veřejnou službu.
6. Poznámky k platbám a k finančnímu zajištění projektů typu PPP
6.1 Jednotlivé systémy finančního zajištění projektů PPP zahrnutých do portfolia EIB se vyznačují značnou rozmanitostí, která odráží rozmanitost finančních systémů typu PPP realizovaných v Evropě (…).
6.2 Veřejné platby hrají zásadní roli.
"V některých případech byli koncesionáři přímo motivováni ke zlepšení bezpečnosti (díky účinné údržbě, lepšímu osvětlení apod.) prostřednictvím plateb odstupňovaných podle míry úrazů.
6.3 V případě PPP působících v oblasti dopravy Banka zaznamenala v praxi obecnou tendenci veřejného sektoru přecházet od mýtného k platbám založeným na disponibilitě.
Nicméně hlavním znakem a silnou stránkou PPP je možnost využívat jednotlivých systémů plateb pro zajištění financování typu PPP, aby mohly být splněny různé cíle veřejného zájmu a došlo k optimálnímu rozložení rizik (…).
6.4 Kromě toho, jelikož Komise (…) má v úmyslu využívat strukturálních fondů soudržnosti k částečnému financování případného příspěvku veřejného sektoru v nových členských státech, je nanejvýš vhodné, aby byla vytvořena spolupráce mezi národními pracovními skupinami a Generálním ředitelstvím pro regionální politiku a ostatními službami Komise (…)".
7. Přínos know-how EIB v rámci PPP
7.1 "EIB přinesla značnou přidanou hodnotu v oblasti partnerství veřejného a soukromého sektoru, které financovala.
Z finančního hlediska jsou dlouhé doby půjček a období s odloženou platbou navrhované Bankou obzvláště vhodné pro velké infrastruktury, přihlédneme-li k dlouhé ekonomické životnosti financovaných investičních celků a k vývoji, který obvykle následuje po poskytnutí cash-flow v průběhu projektu (…).
7.2 Navíc náklady na poskytnutí prostředků EIB veřejnému sektoru umožňují, aby z těchto operací vytěžil slušný zisk.
Tato charakteristika, která posiluje ekonomickou stránku projektů, je rovněž výhodná i pro ostatní zúčastněné finanční partnery (…).
7.3 V tomto ohledu přísná pravidla EIB z hlediska rozumné píle a svého závazku ponechat si pohledávku týkající se projektů až do doby splatnosti (žádné postoupení pohledávky nebo její sdružování, jak bývá zvykem u ostatních předních bankovních institucí) přinášejí veřejnému sektoru značnou stabilitu, pevnost a zkušenosti, jakož i významnou přidanou hodnotu.
7.4 Subjekty veřejného sektoru, které doposud využily služeb Banky, velmi ocenily její schopnost poradit veřejným subjektům, ať už přímo nebo nepřímo, ještě před vypracováním programů PPP nebo jejich individuálních prioritních hlavních projektů (…).
7.5 Z tohoto hlediska může účast Banky na daném projektu hrát důležitou roli, přihlédneme-li k jejímu jedinečnému statutu "nestranného" poskytovatele finančních prostředků, který nesleduje lukrativní cíl, ale který je pověřen úkolem veřejného zájmu a má značné odborné zkušenosti, díky čemuž může nastolit důvěru mezi veřejnými a soukromými stranami dané transakce.
Jako příklad můžeme uvést, že tato role Banky jakožto katalyzátora byla obzvláště oceněna v rámci projektu týkajícího se mostu přes řeku Tajo, což byl hlavní projekt portugalského programu PPP.
7.6 A konečně, EIB tím pádem mohla realizovat pružné a inovační programy finančního zajištění pro projekty PPP. (…) Jak je uvedeno v rámci Iniciativy růstu, Banka rovněž pracuje na rozvoji široké škály finančních nástrojů jakými jsou půjčky, druhořadý dluh nebo podřízený dluh, Fond pro infrastruktury, a na větším využívání sekuritizace v návaznosti na potřebách, aby podpořila větší účast soukromého sektoru na realizaci veřejných infrastruktur.
Tyto inovace a zájem, které vzbudily normy rozumné píle Banky u ostatních poskytovatelů finančních prostředků, posilují roli Banky jakožto katalyzátoru pro jiné zdroje financování (…)".
7.7. EHSV poznamenává, že Banka může pomoci podporovat veřejné úřady při snižování nákladů a při aplikaci přísné politiky vyhodnocování projektů a přenášení rizik při realizaci projektů v rámci PPP v členských státech.
8. Závěry
8.1 EHSV vítá přínos EIB v rozvoji partnerství veřejného a soukromého sektoru, jakož i její podíl na růstu a zlepšování veřejných služeb v členských státech, a to díky finančním částkám poskytnutým pro realizaci projektů v následujících oblastech:
- "transevropské sítě a modernizace dopravních infrastruktur
- školní a univerzitní vzdělání
- primární a sekundární zdravotní péče
- zlepšení životního prostředí (…).
EHSV nicméně doporučuje EIB zahrnout další oblast, financování aplikovaného výzkumu a inovací, včetně patentů, aby se Evropská unie mohla prosadit na světovém trhu".
8.2 Ve svém "Stanovisku k Zelené knize o partnerstvích veřejného a soukromého sektoru a právu Společenství týkajícího se veřejných zakázek a koncesí" [14] EHSV zdůraznil nutnost:
- dodržování pracovněprávních předpisů a pravidel týkajících se zdraví a přístupu do staveb realizovaných pomocí PPP.
Evropská investiční banka by měla zajistit na stavbách, které spolufinancuje, dodržování těchto předpisů v jednotlivých fázích přípravy, realizace a řízení příslušných stavebních děl;
- udržení zdravé hospodářské soutěže mezi veřejnými a soukromými subjekty.
Pozornost EIB u projektů, na kterých se účastní, musí být rovněž zaměřena na dodržování přísné rovnosti hospodářské soutěže (právní a daňové) mezi veřejnými a soukromými subjekty; zejména jde o to, aby proces zadání takovéto smlouvy nebyl narušen žádnou státní podporou.
- systematickým způsobem hodnotit projekty PPP prostřednictvím aplikace řady kritérií a zohledněním vývoje nákladů financování různých alternativ a zkušeností všech zainteresovaných stran, včetně zaměstnanců a spotřebitelů.
8.3 EHSV se domnívá, že veškeré subjekty veřejných expertů v oblasti PPP v členských státech musí spolupracovat mezi sebou a s EIB, aby mohly Komisi předat zkušenosti získané z osvědčené praxe a umožnily tak otevřít diskusi ke zlepšení evropského legislativního rámce.
8.4 Vzhledem k významu pohledávek EIB a jejím zkušenostem v oblasti PPP, navrhuje EHSV, aby jednou ročně bylo součástí programu jednání Rady v sestavě Ecofin a Rady v sestavě konkurenceschopnost projednání zprávy o PPP předložené společně EIB a Komisí.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Nové členské státy a širší zásady hospodářské politiky
(2005/C 234/13)
Evropský hospodářský a sociální výbor se dne 29. ledna 2004 rozhodl vypracovat v souladu s článkem 29, odst. 2 jednacího řádu, stanovisko k tématu Nové členské státy a širší zásady hospodářské politiky.
Specializovaná sekce "Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost", jež nesla odpovědnost za přípravné práce k tomuto tématu, přijala své stanovisko dne 16. února 2005.
Zpravodajem byl pan Koulumies.
Evropský hospodářský a sociální výbor přijal na svém415. plenárním zasedání dne 9. a 10. března 2005 (zasedání dne10. března) 170 hlasy pro, 2 hlasy proti, zdrželo se hlasování 5, toto stanovisko:
SHRNUTÍ
Širší zásady hospodářské politiky na období let 2003 – 2005 stanovily střednědobou strategii hospodářské politiky EU, jejímiž třemi hlavními prvky jsou hospodářská politika orientovaná na růst a stabilitu, ekonomické reformy sledující zvýšení evropského potenciálu růstu, a posilování trvale udržitelného rozvoje.
Komise současně zdůraznila celou škálu závažných problémů, před něž jsou nové členské státy postaveny.
Pokud jde o EU jako celek, je třeba poznamenat, že dopady rozšíření budou rozloženy nerovnoměrně.
Většina nových členských států by asi ráda uvítala co možná nejrychlejší připojení k eurozóně.
Aby splnily podmínky vstupu do eurozóny, budou muset provádět disciplinovanou a udržitelnou hospodářskou politiku.
Pakt stability se bude muset reformovat, má-li v dlouhodobém výhledu efektivně fungovat.
Reforma se musí provést tak, aby byly zajištěny dlouhodobé podmínky pro hospodářský růst EU a posílil se závazek všech členských států ke společným cílům.
Požadavek zvýšení konkurenceschopnosti se vztahuje na všechny členské státy.
Dlouhodobě nepostačí, dosáhnou-li nové členské státy současné úrovně produktivity EU-15.
V celé EU je třeba mnohem více investovat do informačních a komunikačních technologií (ICT), výzkumu a rozvoje a rovněž do školství a odborného vzdělávání.
Kromě hospodářské a sociální udržitelnosti je důležité zajistit trvale udržitelný rozvoj životního prostředí.
Obzvlášť důležité je, aby se v nových členských státech zlepšila efektivnost využívání energií.
Lze očekávat, že se rozdíly v životní úrovní EU-15 a nových členských států nevyrovnají rychle.
Je pravděpodobné, že bude trvat celá desetiletí, než zcela vymizí.
Demografické trendy jsou jedním z hlavních problémů EU, a proto by se měla přijmout různá opatření k na podporu porodnosti.
Je třeba bezodkladně mobilizovat všechny zdroje pracovních sil, které v Unii existují, zejména usnadnit ženám a mladým lidem vstup na trh pracovních sil a dát jim možnost se na něm trvale udržet.
Je nezbytné podpořit setrvání starších pracovníků v zaměstnání.
Důležité je dovršit vnitřní trh a aktivně podporovat správné řízení ekonomiky.
1. Odkazy na nové členské státy v předchozích širších zásadách hospodářské politiky a stanoviscích
1.1 V tomto stanovisku se novými členskými státy rozumí deset zemí, které se dne 1. května 2004 připojily k Evropské unii: Česká republika, Estonsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko.
1.2 Jak již samotný název naznačuje, sdělení Komise o Širších zásadách hospodářské politiky [Broad Economic Policy Guidelines – BEPG] pokaždé nabídne komplexní analýzu cílů hospodářské politiky a strategií.
Analýza se spíše zaměřuje na vnitřní fungování Unie než na dění v okolním světě.
To platí zejména o problémech týkajících se nových členských států, které se před jejich přistoupením k EU řešily jen zřídka.
1.3 Pokud jde o stanoviska k BEPG, Evropský hospodářský a sociální výbor se o budoucnosti nových členských států vůbec poprvé zmínil v závěrech svého stanoviska přijatého již v březnu 2002.
Při této příležitosti Výbor upozornil, že "blížící se rozšíření EU vede k naléhavé potřebě znovu zvážit postupy ke koordinaci hospodářské politiky".
1.4 Několik odkazů na blížící se rozšíření nalezneme ve stanovisku Výboru, přijatém v březnu 2003.
V příslušném souhrnu Výbor zdůraznil, že jedním z nejdůležitějších požadavků příštích let je "skutečně efektivní podpora přistoupení nových členských států".
Ekonomické indikátory, obsažené v tabulkách připojených ke stanovisku, zahrnovaly jak tehdejší členské státy, tak přistupující země.
1.5 Ve svém stanovisku přijatém v prosinci 2003 Výbor uvedl, že "se zdá překvapující, že i když se zásady vztahují k období tří let, není v nich jediná zmínka o skutečnosti, že za několik měsíců přistoupí k EU deset nových členských států".
Uvádělo se v nich pouze, že se tyto země žádají, aby svou politiku uplatňovaly v souladu se zásadami.
Podle EHSV nebyl tento přístup prozíravý.
1.6 Uvedené stanovisko rovněž poukazovalo na dopady rozšíření takto: "Především koordinace hospodářské politiky, která je již nyní nedostatečná, se rozšířením do značné míry znesnadní.
To proto, že důsledkem rozšíření bude nová potřeba koordinace ve dvou oblastech: za prvé v individuálních oblastech tvorby koncepcí (například vnitřní koordinace mzdové politiky), a za druhé mezi třemi hlavními makroekonomickými politikami, kde se v důsledku rozšíření znatelně prohloubí rozdíly".
1.7 Stanovisko rovněž obsahovalo varování před možnými důsledky v případě, že se "nové členské státy pokusí splnit kritéria členství v Evropské měnové unii co možná nejdříve a přitom budou přísně dodržovat kritéria, jimiž se řídí Pakt stability a růstu".
1.8 Ve svém posledním stanovisku (2004) k Širším zásadám hospodářské politiky, nazvaném "Lepší řízení ekonomiky v EU" [1], Výbor poukazuje na to, že rozšíření znamená pro EU počátek nové fáze.
Ve shodě se svým názvem se stanovisko soustřeďuje na řízení, které je pro důvěryhodnost a efektivnost Unie podstatné: "Pociťuje se naléhavá potřeba důvěru vzbuzujícího institucionálního rámce."
1.9 Stanovisko rovněž odkazuje na názor Komise v Nejnovějších informacích 2004, že "nové členské státy trpí problémy srovnatelnými s těmi, s nimiž se potýká EU-15, pokud jde o rozpočtovou situaci, zadluženost a zaměstnanost".
To však neznamená, že potíže nových členských států a patnáctky jsou totožné.
Naopak, v mnoha ohledech existují mezi zeměmi značné rozdíly.
Srovnání je možné pouze do určité míry.
Ve stanovisku se dále poznamenává, že proces přizpůsobování legislativy a sociální a hospodářské praxe v nových členských státech vysoce vyspělé úrovni v EU-15 by mohly provázet šoky.
1.10 Ve svých předchozích stanoviscích k širším zásadám se tedy EHSV do určité míry zabýval základními problémy, jimž nové členské státy čelí, i když tak činil jenom zběžným způsobem.
Ovšem okolnost, že ve sděleních Komise by se asi sotva našlo hodnocení nebo analýza dopadu rozšíření, ovlivnila obsah stanovisek EHSV.
2. Širší zásady hospodářské politiky v nových členských státech
2.1 V Širších zásadách hospodářské politiky na období let 2003 – 2005 byly stanoveny nejdůležitější prvky střednědobé hospodářské strategie EU, jmenovitě:
- makroekonomické politické programy orientované na růst a stabilitu;
- hospodářské reformy k oživení růstového potenciálu Evropy;
- posilování udržitelnosti.
2.2 Hospodářský růst v EU-15 v první polovině roku 2003 stagnoval.
Hospodářské reformy sice probíhaly, ne však v rozsahu, nezbytném k dosažení lisabonských cílů.
Růst produktivity práce nebyl dostatečně rychlý a vytváření vnitřního trhu postupovalo pomalu.
Určitého, ne však postačujícího pokroku bylo dosaženo v oblasti trvale udržitelného rozvoje.
Například emise skleníkových plynů se téměř nesnížily, a to přes příznivý vývoj zaznamenaný koncem devadesátých let minulého století.
2.3 V dubnu 2004 Komise aktualizovala Širší zásady hospodářské politiky a poukázala na okolnost, že stávající strategie není pro potřeby nových členských států vhodná.
Zatímco výzvy, jimž nové členské státy čelí, se v zásadě od problémů EU-15 neliší, jsou obecně vzato mnohem rozsáhlejší, i když v některých případech méně závažné.
2.4 Mezi novými členskými státy jsou patrné velké rozdíly.
Komise proto považovala za vhodné vydat doporučení, specificky zaměřená na příslušné země, jež přihlížejí k rozdílům v celkovém pozadí a výkonu těchto zemí.
2.5 Těžiště aktualizace Širších zásad hospodářské politiky spočívá v integraci nových členských států do existujícího rámce koordinace hospodářské politiky.
Výzvy strukturální povahy, před nimiž nové členské státy stojí, jsou v průměru náročnější, a to s ohledem na tyto skutečnosti:
- nezaměstnanost je téměř dvakrát vyšší než v EU-15;
- celkový státní schodek v období 2000-2004 se v průměru pohyboval kolem 4 % HDP;
- hladiny příjmů (upravené podle kupní síly) dosahují slabé poloviny hodnot v EU-15;
- v některých nových členských státech je zvláště velký podíl zemědělské populace;
- řada nových členských států vykazuje velký deficit běžného účtu.
2.6 Nezbytnou podmínkou úspěchu makroekonomických politik orientovaných na růst a stabilitu je odpovídající úsilí nových členských států o dosažení stability ve veřejných financích a snížení deficitu běžného účtu, zejména v případech, kdy je deficit způsoben spíše spotřebou než investicemi.
2.7 Růstový potenciál se musí zvyšovat cestou reforem dohodnutých mezi sociálními partnery, které podporují pokračující restrukturalizaci trhu práce (například prostřednictvím odborného vzdělávání) a zlepšují produktivitu, například rozšiřováním soutěže, omezováním regulace, která se tímto stane účinnější, a rozvojem kapitálových trhů.
Sociální udržitelnost lze posílit a chudobu omezit zdůrazňováním rozhodujícího významu práce.
Investice do infrastruktur dopravy a energetiky musejí vedle investic do průmyslu a zemědělství sehrát důležitou roli při zlepšování udržitelnosti životního prostředí.
2.8 Komise vyzdvihuje škálu nesnadných úkolů, před nimiž nové členské státy stojí, a rovněž budoucí obtížnou volbu politiky.
Širší zásady hospodářské politiky přihlížejí ke zvláštním okolnostem těchto zemí například tak, že v doporučeních, sestavených příslušným zemím na míru, umožňují delší procesy přizpůsobení, než tomu bylo v případě EU-15.
3. Ekonomická výkonnost a dopady rozšíření
3.1 Ekonomická výkonnost a vyhlídky nových členských států
3.1.1 Proces rozšíření má pozitivní dopad na rozvoj hospodářství.
Hospodářská aktivita ve státech EU-15 se začala oživovat v druhé polovině roku 2003, za podpory celkového růstu světového ekonomiky a obnovené důvěry spotřebitelů.
Oživení spotřeby zčásti souvisí s historicky nízkou úrokovou mírou.
Přes hospodářský vzestup nelze v dohledné době počítat s vyšší zaměstnaností.
Nejistota spotřebitelů ohledně budoucích příjmů však stále ještě vystavuje zkoušce jejich důvěru, a rizika, ohrožující globální ekonomický výhled, se navíc vyostřila.
Oživení hospodářského růstu v zemích EU-15 je rovněž důležité pro nové členské státy, jejichž vývoz směřuje převážně do těchto zemí.
3.1.2 Ekonomiky nových členských států zaznamenaly v roce 2003 průměrný nárůst o 3,5 %.
Růst byl podepřen soukromou spotřebou, zejména v pobaltských státech, Maďarsku a České republice.
Vývoz výrazně stoupl zejména na Slovensku a v Polsku, kde se markantně zvýšil export špičkově zpracovaných komodit.
3.1.3 V některých nových členských státech byl růst investic jenom skromný.
Odpovídalo to vývoji ve světě, avšak zároveň se zde projevilo zpomalení reformního procesu v těchto zemích.
Konvergence úrokové míry s úrokovou mírou ve zbytku EU a potřeba zlepšit infrastrukturu jsou faktory, které by v budoucnu měly vést k oživení růstu investic.V porovnaní stavu investicí jsou nové členské státy zhruba na úrovni EU-15.
3.1.4 Očekává se, že hospodářský růst v nových členských státech dosáhne v letech 2004 a 2005 v průměru 4 %.
Nejrychlejší růst bude asi zaznamenán v těch nových členských státech, které vykazují nejnižší HDP na hlavu.
Největší oživení růstu se čeká v Polsku, a to v důsledku růstově orientované fiskální politiky.
Pokud jde o nové členské státy s vysokou úrovní příjmu (zejména Kypr), je pravděpodobné, že se zde staneme svědky relativně intenzivního hospodářského růstu.
Vyšší ceny ropy by v budoucnu mohly naopak vést k omezení hospodářského růstu ve všech zemích EU.
3.1.5 S výjimkou Maďarska, Slovenska a Slovinska se úroveň inflace v současnosti přibližuje průměru v eurozóně.
I když se míra inflace zčásti v důsledku zvyšování cen ropy v roce 2004 lehce zrychlí, v roce 2005 se čeká její zpomalení asi na 3 %.
3.1.6 V letech 2000 – 2003 činil průměrný celkový státní deficit nových členských států 4,3 % HDP a očekávaný deficit pro rok 2004 je 4,9 %.
Stav rozpočtu se pohyboval od 1 % přebytku v Estonsku až po deficit ve výši 7 % HDP v České republice.
Mimo České republiky deficit rovněž přesáhl 3 % referenční hodnotu v pěti dalších nových členských státech – na Kypru, v Maďarsku, na Maltě, v Polsku a na Slovensko ( viz statistická příloha).
Očekává se, že se situace ve většině nových členských států zlepší, jakmile konsolidace veřejných financí začne nabírat na obrátkách.
3.1.7 Stejně jako země EU-15, má i každý z nových členských států své vlastní specifické rysy.
Proto je často zavádějící přistupovat k novým členským státům jako k jednotnému celku.
Budeme-li generalizovat, lze konstatovat, že hospodářský růst je v porovnání s EU-15 v nových členských státech relativně dobrý v porovnání s EU-15.
Členství v EU, poměrně masivní růst domácí poptávky a nižší náklady v porovnání s EU-15 přispějí v příštích několika letech k oživení růstu, což zároveň vytvoří poptávku po výrobcích z EU-15 a to jak ve formě investičních technologií, tak ve formě spotřebního zboží.
3.2 Makroekonomické dopady rozšíření EU
3.2.1 Dopady rozšíření jsou mezi nové členské státy a země EU-15 rozloženy nerovnoměrně.
Je tomu tak zejména proto, že EU-15 se do značné míry podílí na zahraničním obchodu nových členských států, zatímco nové členské státy mají pro země EU-15 jenom podružný význam.
Řada zemí EU-15 již tradičně tíhne k obchodování zejména s ostatními západními vyspělými průmyslovými zeměmi, jako jsou USA.
3.2.2 Cesta východních zemí střední Evropy ke členství byla postupným procesem, zahrnujícím institucionální výstavbu a odstraňování obchodních bariér se zeměmi EU-15.
Nejvýznamnější omezení souvisela s obchodováním s potravinami a zemědělskými produkty.
Po přistoupení k Unii se zbývající omezení ve značné míře týkají přechodných pravidel ve vztahu k vlastnictví půdy, pohybu pracovních sil a ochraně životního prostředí.
3.2.3 Odhaduje se, že rozšíření bude mít v průměru pozitivní – i když slabý – dopad na EU-15.
Přínosy pro nové členské státy mají být podle očekávání výrazně větší.
Výhody přinese odstranění zbývajících obchodních bariér a volnější pohyb práce a kapitálu.
3.2.4 Mělo by se poznamenat, že dopady rozšíření budou rozloženy nerovnoměrně, pokud se EU bude posuzovat jako celek.
Pro země EU-15 bude dopad největší v těch regionech Rakouska, Německa a Finska, které hraničí s novými členskými státy.
3.2.5 Dopady budou pravděpodobně nejcitelnější v sektorech závislých na pracovní síle, jako je zemědělství, potravinářský průmysl, stavebnictví a řada resortů služeb, které nemohou těžit z geografické rozptýlenosti aktivit s ohledem na velké vzdálenosti a/nebo regulaci.
Existují však sektory, kde je celkem snadné přesunout výrobu z jedné země do druhé.
3.2.6 S ohledem na čínský fenomén je nízká úroveň nákladů v nových členských státech rovněž příležitostí pro celou EU.
Geografická blízkost zemí s nízkými náklady znamená, že je výhodnější vyrábět v Evropě než ve vzdálenějších místech.
To platí zejména v počátečních fázích životního cyklu produktů, jež jsou výsledkem intenzivního výzkumu a rozvoje.
Pouze když se podíl rozvoje a výzkumu na výrobních nákladech sníží, mohla by se výroba přesunout do vzdálenějších zemí s dokonce ještě nižšími náklady.
I když jsou v současnosti rozdíly ve výrobních nákladech mezi EU-15 a novými členskými státy značné, časem se budou postupně zmenšovat.
4. Specifické problémy
4.1 Připojení k eurozóně
4.1.1 Většina nových členských států by se asi ráda co možná nejdříve připojila k eurozóně.
Splnění podmínek vstupu do eurozóny bude vyžadovat, aby tyto státy uskutečňovaly disciplinovanou a udržitelnou hospodářskou politiku.
Nesnadných bude zejména prvních několik let členství.
Maastrichtská kritéria se týkají dostatečně nízké hladiny inflace a úrokové míry, rozpočtového schodku a státních půjček a stabilního směnného kurzu.
Tyto požadavky se přirozeně týkají všech členských států.
4.1.2 Klíčová otázka v této souvislosti zní: Jaký dopad bude mít úsilí o splnění Maastrichtských kritérií na hospodářský výkon nových členských států?
Jestliže se v případě připojení k ERM 2 [Exchange Rate Mechanism = Mechanismus směnného kurzu] budou tyto státy snažit udržet své měny v příliš úzkém kurzovém rozpětí, bude jim hrozit, že tyto měny budou citlivé na spekulace.
Případné zvýšení úrokových sazeb k ochraně stability směnného kurzu by mělo nepříznivé ekonomické dopady, například na zaměstnanost.
Estonsko, Litva a Slovinsko byly prvními z nových členských států, které se připojily k ERM 2 a které udržují své měny v dostatečně širokém kurzovém rozpětí, což jim pomáhá odvrátit možnost spekulativních útoků.
Opatření měnové komise v Estonsku a Litvě rovněž podporují stabilitu jejich směnných kurzů vůči euru.
4.1.3 Příslušné země by se ve snaze splnit cílovou nízkou inflaci mohly při rychlé expanzi svých ekonomik dostat do potíží.
Před přistoupením přesáhla inflace v nových členských státech míru inflace v zemích EU-15.
Přizpůsobení rychle rostoucích ekonomik obzvlášť nízké inflaci by mohlo bránit růstu, protože vyšší inflace jde v těchto zemích ruku v ruce s fází rychlejšího růstu.
Období rychlejšího růstu produktivity kromě toho bývají provázeny vyšší inflací.
Na druhé straně nadměrná inflace růst ekonomiky brzdí.
4.1.3.1 Pokud totiž dnes inflace dosahuje rozumné míry, je možné, že tomu tak nebude v okamžiku, kdy vyprší určitá opatření na přechodnou dobu, zakotvená ve Smlouvě o přistoupení.
Pak by mohlo dojít k nárůstu inflace, protože budou zrušena dočasná povolení jako například pro udržení nulové hladiny DPH či snížené spotřební daně, či vnitrostátních opatření.
4.1.4 Malé ekonomiky jsou těsněji než ty velké vázány na globální ekonomiku.
Je pro ně v porovnání s velkými ekonomikami obtížnější vytvořit dočasný ekonomický stimul zvýšením státních půjček nebo zvětšením rozpočtového schodku, například při rozběhu volební kampaně.
V malé zemi jsou veřejné finance obvykle transparentnější a snadněji se s nimi hospodaří.
Lze proto logicky očekávat, že jako první se k eurozóně připojí ten nejmenší z nových členských států.
V Estonsku platí zákonný požadavek udržovat vyrovnanost státního rozpočtu.
4.1.5 Problémy by rovněž mohly vzniknout v případě, že by se příslušné země pokusily velice rychle vyhovět Maastrichtským kritériím.
Než se stanou součástí eurozóny, jejich měna bude muset přechodně kolísat o 2,25 % bez úpravy parity během 2 let.
Kromě problémů uvedených v bodu 4.1.2 existuje riziko, že státy, které příliš spěchají, se do tohoto systému zapojí s nadhodnoceným či podhodnoceným kurzem.
Existuje riziko, že by dynamika jejich ekonomiky a podmínky růstu byly oslabeny kvůli nadhodnocení jejich měny, která by uškodila jejich konkurenceschopnosti na světových trzích, nebo kvůli podhodnocení jejich měny, která by vyvolala inflační tlaky.
V jednom i druhém případě by výsledkem byl tlak na platy, což by zesílilo problém delokalizací a zatížilo vnitřní poptávku, která je v mnohých případech hnací silou jejich růstu.
Je tedy vhodné obezřetně stanovit vstupní paritu do systému výměny MCE-2 (Mécanisme de Change Européen – systém evropské výměny).
Členské státy budou muset za každých okolností zaměřit svou pozornost na to, aby se znovu dosáhlo konkurenceschopnosti, třebaže je jejich směnný kurz je v době vstupu na správné úrovni.
4.1.6 Aktem rozšíření jsou členské státy mimo eurozónu dočasně v lehké převaze, i když měřeno podle HDP zahrnuje eurozóna mnohem větší část EU.
Jakmile se nové země v příštích letech připojí k eurozóně, zlepší se nezbytné podmínky k posílení mezinárodní pozice eura.
4.2 pakt stability a růstu
4.2.1 Pokud jde o udržitelnost veřejných financí, situace je ve většině nových členských států celkem příznivá.
Pouze v několika málo těchto zemí přesahuje celkový státní dluh 60 % DPH.
Třebaže hrozí nebezpečí, že v důsledku rozpočtového schodku se v některých z těchto zemí zvýší ukazatel celkové zadluženosti, je třeba připomenout, že úrovně zahraničního dluhu nejsou v nových členských zemích v porovnaní s EU-15 vůbec hrozivé a při vyhlídkách nových členů na relativně vysoký hospodářský růst není riziko dalšího zadlužování v poměru k HDP velké.
Všechny členské státy při několika příležitostech deklarovaly věrnost lisabonským cílům a zdravé rozpočtové politice.
4.2.2 Pakt stability a růstu byl po dlouhou dobu terčem ostré kritiky.
Výbor vypracoval řadu stanovisek k Paktu [2].
Přes své nedostatky podle všeho přispěl k udržení rozpočtové kázně.
V tomto ohledu rovněž pomohlo efektivnější monitorování a transparentnost postupu u nadměrného rozpočtu.
Na tvorbu střednědobé hospodářské politiky nové členské státy nevyhnutelně potřebují jasnou vizi o budoucí podobě paktu stability a růstu.
4.2.3 Nepřesnosti a opomenutí v rozpočtových údajích a prognózách členských států vedly ke ztížení problémů spojených s dohledem.
Komise a různé výbory se zapojily do přípravy společných kritérií, určených pro aplikaci při multilaterálním dohledu a koordinaci politiky.
Metody a procedury nelze doladit, jestliže statistická data nejsou zcela spolehlivá.
Pokud jde o statistické údaje, je v několika nových členských státech, jakož i v některých státech EU-15, ještě co zlepšovat, a to i přes veškerý pokrok dosažený v posledních letech.
4.2.4 Podle obecně rozšířeného názoru by se měl pozměnit výklad Paktu stability a růstu, založený na Maastrichtské smlouvě.
Řadu pravidel a procedur, uplatňovaných v současnosti ve 25 členských státech, je třeba zmírnit a zpružnit.
Nakládání s programy a stanovisky Komise a členských států se stává stále formálnějším, zatímco na významu nabývá neformální koordinace mezi členskými státy.
Důvěryhodnost jednotné měny však nesmí být ohrožena.
4.2.5 Ustát hospodářskou politiku a udržovat stabilitu veřejných financí nebude v nových členských státech snadnou záležitostí.
Oddanost závazku slábne, pokud země postrádají politickou stabilitu..
Nové členské státy sice uskutečnily základní reformy nevyhnutelné pro vytvoření tržní ekonomiky, ale část z nich čelí těžkému rozhodování, nakolik potřeba strukturálních reforem s sebou nese zvýšené veřejné výdaje.
Alokace veřejných výdajů pro ně asi bude dokonce ještě ožehavějším problémem než pro EU-15.
4.2.6 K dosažení dlouhodobé účinnosti Paktu stability je nezbytně zapotřebí určité reformy.
Reformou se musí usilovat o zpevnění oddanosti všech členských států společným cílům, bez ohrožení věrohodnosti jejich závazku, pokud jde o stabilitu veřejných financí, rozpočtovou kázeň, udržitelnost a koordinaci hospodářské politiky.
4.3 Rozdíly v hospodářské prosperitě a zaměstnanosti [3]
4.3.1 S rozšířením se HDP EU v tržních cenách zvýšil pouze o 5 %, a pouze o 10 % po přepočtu na paritu kupní síly, i když celková populace EU vzrostla téměř o 20 %.
Jeden rys je novým členským státům společný – v průměru jsou chudší než EU-15.
HDP na hlavu (přepočtený na kupní sílu) je v nových členských státech pouze polovinou jeho hodnoty v EU-15.
Avšak stejně jako je tomu v EU-15, i zde existují významné rozdíly mezi novými členskými státy: Kypr, Slovinsko a Malta jsou nejbohatší, zatímco Polsko a pobaltské státy (Estonsko, Lotyšsko a Litva) naopak nejchudší.
V porovnání HDP na hlavu v PKS je dokonce Slovinsko a Kypr na úrovni Řecka a Malta či Česká republika na úrovni Portugalska.
4.3.2 Podle Eurostatu se 13 % obyvatel nových členských států nachází pod hranicí relativní chudoby, zatímco v zemích EU-15 je to 15 %.
Hranice chudoby je definována jako poměr čistého osobního příjmu nebo příjmu domácnosti k národnímu průměrnému příjmu.
Práh chudoby je roven 60 % národního průměrného příjmu.
Blízké procentuální hodnoty nás nesmí uvést v omyl, co se týče šíře sociální problematiky, jelikož, jak se zmiňuje výše, HDP na obyvatele v paritě kupní síly v nových členských státech je poloviční oproti tomu, kterého dosahují státy EU-15.
4.3.3 Distribuce příjmu v nových členských státech se sotva liší od distribuce v zemích EU-15.
Česká republika, Maďarsko a Slovinsko se mohou pochlubit nejmenšími rozdíly v příjmu, jež jsou na stejné úrovni jako ve skandinávských zemích.
Míra chudoby je nejvyšší v Estonsku, Litvě a Lotyšsku, kde charakter distribuce příjmu odpovídá hlavně větším rozdílům v příjmu, typickým pro Irsko a Spojené království.
V rámci EU-15 vykazují nejvyšší míru chudoby Irsko a země jižního Středozemí.
Nedostatkem porovnání prováděných napříč zeměmi je okolnost, že nepřihlížejí k regionálními rozdílům v příslušných zemích, a při tom právě ony mohou být podstatné.
4.3.4 Nové členské státy mají průměrnou míru zaměstnanosti pouze 56 %, v porovnání s přibližně 64 % ve státech EU-15.
Je důležité si položit otázku, zda budou tyto státy schopny zvýšit produktivitu a zároveň míru zaměstnanosti.
Zdá se, že většina nových členských států upřednostňuje růst produktivity, což zvyšuje jejich konkurenceschopnost a tím i konkurenceschopnost celé EU.
Lisabonská strategie představuje odpověď, která zůstává relevantní, třebaže zde existuje prostor pro zlepšení.
4. 2004) Komise poznamenala, že je třeba věnovat zvláštní pozornost nízké míře zaměstnanosti mladých a starších pracovníků v nových členských státech.
Dále je třeba podniknout patřičné kroky na zlepšení sociální ochrany a kvalifikaci pracovní síly.
Výbor považuje tyto aspekty za důležité a jsou tudíž významnými cíli pro státy EU-15.
4.3.6 Existují výrazné rozdíly mezi novými členskými státy v oblasti míry zaměstnanosti žen a starších pracovníků.
Míra zaměstnanosti žen je vyšší než je průměrná hodnota u států EU-15 v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě a Slovinsku, ale výrazně nižší v Polsku a zejména na Maltě.
Míra zaměstnanosti starších pracovníků je vyšší než je průměrná hodnota u států EU-15 v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku a Litvě, ale je značně nižší v ostatních nových členských státech.
V roce 2003 byla míra nezaměstnanosti žen nepatrně vyšší než u mužů ve všech nových členských státech s výjimkou Estonska a Maďarska.
Výrazný rozdíl je zejména na Maltě a v České republice.
4.3.7 V období 2000-2003 nezaměstnanost v některých nových členských státech klesla.
Tento pokles byl výrazný zejména v baltských státech, kde nezaměstnanost klesla přibližně o tři procentní body.
Ve Slovinsku a Maďarsku se zaměstnanost začala zlepšovat již v polovině 90. let 20. století.
Údaje o zaměstnanosti a nezaměstnanosti se nacházejí ve statistické příloze.
4.3.8 Hlavní dopad na distribuci národního důchodu má věková struktura populace a systém sociální ochrany.
V nových členských státech je patrná výrazná korelace vyššího věku s nízkým příjmem.
Ve skupině s nejnižšími příjmy jsou na Kypru, v České republice, na Slovensku, ve Slovinsku a v Litvě převážně zastoupeny osoby starší 65 let.
Nejvyššímu riziku chudoby čelí početné rodiny, rodiny s jedním rodičem a mladí ve věku 16 až 24 let.
4.3.9 Celková úroveň dosaženého vzdělání je v nových členských státech vyšší než v EU-15.
Asi 89 % všech osob v kategorii 25-64 let věku má ukončené vyšší střední vzdělání, v porovnání s 65 % v zemích EU-15, přičemž nejvyšší procento vykazuje Česká republika, Estonsko a Slovensko.
Pokud jde o EU-15, 80 % překračuje pouze Německo, Spojené království a Švédsko.
Vysoká úroveň vzdělání spolu s příznivými pracovními náklady činí nové členské státy atraktivní pro investory.
4.3.10 Růst ekonomiky je v nových členských státech v průměru vyšší než v zemích EU-15.
Z toho však automaticky nevyplývá, že zásadní rozdíl v příjmech se v důsledku evropské integrace rychle vyrovná.
Při současném tempu to bude trvat desítky let.
Podle jednoho velice hrubého odhadu by jako první mohly dosáhnout průměru životní úrovně v EU-15 Kypr a Malta – i tak by jim to mělo trvat nejméně 20 let.
Existuje řada faktorů, které mohou napomoci rychlejšímu vyrovnání propastných rozdílů v příjmech – typickým příkladem jsou strukturální fondy EU.
Údaje o ekonomice všech členských států EU jsou uvedeny v tabulkách, připojených k tomuto stanovisku.
4.4 Konkurenceschopnost a produktivita
4.4.1 Celkové náklady práce jsou v nových členských státech v průměru markantně nižší než v EU-15.
Kromě toho se trhy práce v nových členských státech pokládají za velmi flexibilní.
Při vědomí toho se řada výrobních operací a do určité míry i operací služeb přemisťuje do členských států.
Je však často přehlíženo, že úroveň produktivity je v těchto zemích v průměru výrazně nižší než u států EU-15.
V roce 2003 byla produktivita práce na jednoho zaměstnance (upravená podle kupní síly) pouze 54 % v porovnání s produktivitou v zemích EU-15.
4.4.2 Zatímco řada nových členských států zdědila obrovské veřejné sektory z období před rokem 1990, a navíc jejich legislativa byla často těžkopádná, dosáhly tyto státy slušného pokroku v reformování veřejného sektoru a velikost jejich sektorů je v současnosti srovnatelná s EU 15.
4.4.3 Zlepšení produktivity a konkurenceschopnosti bude vyžadovat investice do vzdělání a odborné přípravy, výzkumu a organizace práce.
Je třeba podpořit podnikání a odstranit administrativní zátěž obchodu, zejména s ohledem na zřizování malých firem a jejich provoz.
Konkurenceschopnost a produktivita se rovněž zlepší, když neefektivní a nerentabilní firmy opustí trh, protože zdroje takto uvolněné se budou moci přesměrovat k produktivnějšímu využití.
Restrukturalizace tohoto typu bude však vyžadovat rekvalifikaci pro ty, jichž se opatření dotknou. [4]
4.4.4 Nové členské státy se již těší výhodám flexibilních trhů.
Je celkem snadné přesunovat kapitál, technologii a dokonce i práci z jedné země do druhé.
Strukturální flexibilita rovněž usnadňuje přesunovat pracovní místa jinam.
Státy a regiony budou rovněž muset být v dlouhodobém výhledu schopny soutěže, pokud jde o infrastrukturu, včetně informačních a komunikačních technologií (ICT) a výzkumných kapacit.
Na výzkum a rozvoj vynakládá EU-15 v průměru 2 % HDP, zatímco v nových členských státech to je asi jenom 1 %.
4.4.5 Dosažení současné úrovně produktivity EU-15 nebude novým členským států dlouhodobě postačovat.
Ve všech členských státech se rýsuje zvláštní potřeba investic do vzdělání.
Zpomalení růstu produktivity v EU lze vysvětlit nízkou hladinou investic a přejímání technologie.
Do ICT, výzkumu a rozvoje, vzdělávání a školení je třeba v celé EU mnohem více investovat.
Zejména pro nové členské státy je to velká výzva, avšak zároveň i velká příležitost.
4.4.6 Zlepšování konkurenceschopnosti často vyžaduje strukturální změny v různých sektorech hospodářství.
Zejména v nových členských státech existuje prostor ke zlepšování hospodářské konkurenceschopnosti cestou strukturálních reforem zemědělství a těžkého průmyslu.
4.5 Udržitelný rozvoj životního prostředí
4.5.1 Hlavním prvkem strategie Širších zásad hospodářské politiky je posilování udržitelného rozvoje.
Je důležité, aby nové členské státy vedle hospodářské a sociální udržitelnosti zajistily udržitelný ekologický rozvoj.
Rozhodující a z ekonomického hlediska dlouhodobě realizovatelné je efektivní řízení přírodních zdrojů a udržování vysoké úrovně kvality životního prostředí.
4.5.2 Pro nové členské státy je důležité zlepšit efektivitu používání energie.
Zatímco podle propočtů Eurostatu a Komise měl indikátor intenzity energií (spotřeba energií ve vztahu k HDP v PKS) v roce 2000-2002 v zemích EU-15 hodnotu 173, u nových členských států dosahoval výše258.
U nových členských států existuje prostor na zlepšování v oblasti efektivního používání energie, který představuje důležitou složku dlouhodobě udržitelného rozvoje.
4.5.3 I když již nové členské státy dosáhly určitého pokroku, je stále ještě zapotřebí velkých investic, především ke zlepšení efektivnosti výroby energií a účinnosti využívání energií v sektoru dopravy.
Zejména by se měly omezovat dotace na podporu využívání energií, aby se snížily škody na životním prostředí.
Výbor podporuje doporučení Komise k redukci dotací, které mají negativní ekologické dopady a jsou škodlivé pro udržitelný rozvoj.
4.5.4 Rok 2003 se stal svědkem zavádění Směrnice o elektřině z obnovitelných energetických zdrojů.
Ve svém sdělení o Širších zásadách hospodářské politiky (BEPG) Komise poukazuje na to, že výsledky dosažené při výrobě ekologické elektřiny nejsou ani zdaleka pozoruhodné, s výjimkou Německa, Španělska a Dánska, kde jsou dobré zkušenosti s využíváním větrné energie.
4.5.5 Léta ještě potrvá, než nové členské státy dosáhnou stejné úrovně efektivity ve využívání a výrobě energií jako v EU-15.
Nemělo by se však připustit, aby rozsah výzvy podobě tohoto cíle vedl k oslabení úsilí těchto zemí o zajištění udržitelného rozvoje.
Součástí akce za tímto účelem musí být zvyšování povědomí veřejnosti o důležitosti udržitelného rozvoje.
5. Závěry
5.1 V posledních letech chyběl členským státům EU-15 onen druh dynamiky růstu, který je typický pro mnohé členské státy.
Ekonomický růst bude v nových členských státech pravděpodobně i nadále vyšší, přinejmenším ve střednědobém výhledu.
Růst lze rovněž oživit podporou ze strukturálních fondů.
Rozšíření má však také pozitivní dopad na růst v zemích EU-15.
5.2 Nerozumí se samo sebou, že se rozdíly v životní úrovni zemí EU-15 a nových členských států rychle vyrovnají.
Politická integrace ne vždy znamená omezení rozdílů v hladině příjmů a životní úrovni. Znovusjednocení Německa jenom dokládá, že regionální rozdílnosti hned tak nevymizí.
Ani velké sumy peněz a institucionální integrace neměly reálný vliv na obrat k lepšímu.
5.3 Rozšíření dále usnadní obchod a investice a po uplynutí fází přechodu i pohyb pracovních sil mezi novými členskými státy a EU-15.
Hospodářské prostředí v nových členských státech tak bude transparentnější a společnostem uvažujícím o investování se budou lépe přijímat ekonomická rozhodnutí.
Významné rozdíly mezi zeměmi budou přetrvávat v oblastech, kde EU nemá žádnou jurisdikci.
Například pravomoci EU v daňových záležitostech jsou v současné době omezeny hlavně na minimální sazbu DPH a na určité zásady, jimiž se řídí zdanění firem.
5.4 Opatření přechodného období se týkají zejména volného pohybu pracovníků mezi zeměmi.
V některých případech se tak může omezit pohyb pracovníků na dobu až sedmi let.
V řadě zemí EU-15 populace rychle stárne a tyto země potřebují nové pracovníky, bez ohledu na existující velkou strukturální nezaměstnanost.
V nových členských státech by přechodná období mohla bránit nezbytným strukturálním reformám a rovněž omezovat hospodářský růst v EU-15 stejně jako v nových členských státech.
5.5 Existuje nemálo důkazů, získaných firmami, které uvažují o investicích v nových členských státech anebo které zde již investovaly, svědčící o tom, že tyto země více než EU-15 trpí problémy přechodné ekonomiky, jež nelze vymýtit pouze legislativou.
Tyto problémy jsou často spojeny s korupcí.
Ani v EU-15 není korupce neznámým pojmem.
5.6 Eliminace praktik, které ve společnosti v uplynulých desetiletích zakořenily, je však zdlouhavý proces.
Avšak i zde přineslo členství v EU zvýšený tlak na zlepšení.
Má-li se existujícího potenciálu v nových členských státech efektivně využít, bude zde muset existovat přísná shoda se společnými pravidly EU.
To platí zejména o pravidlech vnitřního trhu, stejně důležité je však i to, aby se ostatní pravidla ovlivňující soutěž, jako je ekologická legislativa, zaváděla ve všech zemích EU jednotně.
5.7 V nových členských státech je výhodný poměr pracovních nákladů a úrovně vzdělání pracovní síly.
Zdaňování je také jedním z faktorů, který ovlivňuje podnikatelské investice v nových členských státech.
Povaha podnikání společnosti přesně určuje, které faktory jsou pro investice rozhodující.
5.8 Závod o co nejnižší daňové sazby v sobě však skrývá také nebezpečí.
Existuje možnost, že ve veřejném sektoru chybí ty prostředky, které jsou potřeba k financování investic do infrastruktury a do sociálního systému, které jsou nutné k procesu vyrovnání.
Tím vzniká nebezpečí, že daňové zatížení bude přesunuto na poměrně nemobilní faktor práce, což by mělo negativní účinky na stav zaměstnanosti.
5.9 Přímé investice nebo přemístění veškerých operací společnosti do nových členských států je nejsnazší v případě těch společností, které již v těchto zemích provádějí rozsáhlé operace nebo jejichž konkurenční ostří spoléhá do značné míry na nízké náklady na práci.
Je jasné, že tato výhoda bude i nadále do těchto zemí přitahovat výrobní aktivitu odjinud, a to i ze zemí EU-15.
Na druhé straně v mnoha případech podnikání a výrobní operace podniků ze zemí EU-15 zabezpečují v nových členských státech nárůst hospodářské aktivity. Příkladem toho je zvýšená úroveň vnitřního průmyslu a obchodu mezi zeměmi EU-15 a novými členskými státy.
Je zřejmé, že nízké mzdové hladiny a ostatní náklady na práci budou i nadále do těchto zemí přitahovat výrobní aktivitu odjinud, a to i ze zemí EU-15.
5.10 Hospodářská konvergence nových členských států a EU-15 relativně pokročila a tento trend má pokračovat, i když budoucnost zůstává nejistá.
Podle nejpravděpodobnějšího scénáře budou relativní výhody nových členských států ohledně nízkých mezd a cen v porovnání s EU-15 oslabovat, vzhledem k nízké počáteční úrovni si to však vyžádá ještě mnoho času.
5.11 Demografické trendy jsou jednou z hlavních výzev EU. Odchody z trhu práce výrazně překročí současné hodnoty.
Bylo by třeba různými způsoby povzbuzovat starší osoby, aby zůstaly aktivní.
Z důvodů dlouhodobé konkurenceschopnosti je též důležité zvýšit porodnost a zmobilizovat všechny zdroje pracovní síly v Unii.
To je možné pouze tehdy, bude-li vynaloženo úsilí na zlepšení rovnosti mužů a žen a sladění pracovního a rodinného života.
Zároveň je třeba omezit vyloučení ze společnosti a chudobu, což by umožnilo zlepšit účinnost sociální solidarity ve všech členských státech.
5.12 V některých nových členských státech je organizace sociálních partnerů dost slabá a roztříštěná.
Mezi organizacemi jsou patrné velké rozdíly pokud jde o jejich reprezentativnost.
Většině z nich je společný nedostatek přiměřených ekonomických zdrojů. Totéž platí o nevládních organizacích.
Tyto organizace budou muset rozvíjet své aktivity tak, aby se mohl navázat úspěšný dialog mezi různými stranami a aby každá z nich mohla zároveň přispívat k vytváření podmínek vedoucích k hospodářskému růstu.
Sociální soulad je nezávislým článkem pro zabezpečení silného a odpovídajícího budování Evropy.
5.13 Komise by kromě toho měla pečlivě zkoumat mezinárodní jevy nejistoty ohrožující ekonomický růst a konkurenceschopnost EU, jako jsou dopady vývoje cen za ropu, strukturální rozpočet a schodky běžného účtu v USA.
5.14 Všechny členské státy musejí usilovat o završení vnitřního trhu, efektivnější realizaci lisabonských reforem a zlepšené ekonomické řízení.
Bez těchto reforem hrozí pokles ekonomického růstu a prosperity v celé EU.
5.15 I když toto stanovisko pojednává nové členské státy a EU-15 většinou jako oddělené celky, je takový přístup možný pouze na velice obecné úrovni.
Každá ze zemí má své specifické problémy a potřeby.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Evropské průmyslové distrikty a nové znalostní sítě
(2005/C 255/01)
Dne 1. července 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu rozhodl, že vypracuje stanovisko k tématu Evropské průmyslové distrikty a nové znalostní sítě.
Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba", která odpovídala za přípravu podkladů pro Výbor, přijala své stanovisko dne 16. března 2005.
Zpravodajem byl p. Pezzini.
Výbor přijal následující stanovisko dne 6. dubna 2005 na svém 416. plenárním zasedání 127 hlasy pro, 3 členové se zdrželi hlasování.
1. Úvod
1.1 O distriktech se vedou rozsáhlé diskuse na všech úrovních a ve všech průmyslových zemích, zejména během posledních 15 let.
Rozvojové země a stejně tak i partnerské země Středomoří se snaží vytvořit systém distriktů, který je již zaveden v řadě zemí Evropské unie, aby napomohly rozvoji svého podnikání.
1.2 Provedené analýzy prokázaly, že distrikty mají kladný vliv na politiku zaměstnanosti, a podaly řadu příkladů osvědčených postupů [1] v oblasti firemní sociální odpovědnosti již řadu let předtím, než Komise vydala příslušnou Zelenou knihu [2].
1.3 Na druhé straně vedou nové hospodářské a sociální jevy a nové znalostní sítě ke změnám tradičních svazků distriktů, směrují výrobní systémy k metadistriktům [3] a vyvolávají potřebu vytvářet sítě mezi jednotlivými hospodářskými oblastmi.
1.4 Ve snaze shrnout tuto širokou problematiku se toto stanovisko z vlastní iniciativy dotýká následujících témat:
- Část 2: Definice a nedořešené otázky
- Část 3: Od distriktů k evropským znalostním metadistriktům
- Část 4: Distrikty v USA a na mezinárodní úrovni
- Část 5: Současná situace a existující nástroje v Evropské unii
- Část 6: Směrem k nové strategické politice EU zaměřené na znalostní distrikty
- Část 7: Závěrečná doporučení
1.5 Cílem tohoto stanoviska z vlastní iniciativy o nových evropských sítích inteligentních distriktů [4] je:
- provést terénní analýzu současných technologických distriktů a tzv. metadistriktů;
- vyhodnotit podmínky pro úspěšný rozvoj nových distriktů a analyzovat jejich potenciál z hlediska Lisabonské strategie, a to jak v současné Evropské unii složené z 25 členských států, tak v budoucí Evropské unii složené z 28 členských států;
- položit základy integrované evropské politiky na podporu nových evropských sítí znalostních distriktů a metadistriktů;
- posoudit, jaké nástroje jsou zapotřebí k uskutečňování této politiky, vyhodnotit současné distrikty a navrhnout možné úpravy, změny a inovace;
- stanovit základ pro vznik opravdové evropské platformy [5] jako podkladu pro nové evropské sítě znalostních distriktů v Evropské unii o 25 členských státech;
- přispět k vytváření většího počtu kvalitnějších pracovních míst.
1.6 Evropský hospodářský a sociální výbor již mnohokrát zdůraznil, jaký závazek na sebe Evropská rada vzala, když jako základní cíl Lisabonské strategie definovala "učinit z Evropy nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomiku světa, schopnou udržitelného růstu a s více a lepšími pracovními místy a větší sociální soudržností".
1.6.1 Nyní více než kdy dříve musejí strategie růstu vycházet ze schopnosti:
- co nejefektivněji sloučit jednotlivé politiky rozvoje;
- do větší míry zapojit sociální partnery s cílem zajistit pokročilejší rozvoj zaměstnanosti a udělit distriktům větší impuls;
- posílit výměny mezi technologickým výzkumem a místním průmyslovým rozvojem;
- dosáhnout vysokého kritického množství průmyslových podniků, školicích a výzkumných institucí, pokročilých malých a středních podniků, kvalifikovaných lidských zdrojů, finančních a dalších služeb, rizikového kapitálu a rozhodovacích činitelů ve veřejné i soukromé sféře;
- urychlit vývoj výrobních a distribučních systémů ve stálé evropské sítě na základě znalostí, schopnosti sdílet informace, znalosti a zkušenosti a schopnosti je absorbovat, zdokonalovat a předávat dále.
1.7 Po více než čtyřech letech od doby, kdy bylo započato s uskutečňováním Lisabonské strategie, zbývá dnes zklamání z toho, jak skrovný je pokrok v uskutečňování jejích cílů a reakci na proces, o nějž usiluje.
Dokonce i zpráva o Lisabonské strategii vypracovaná Skupinou na vysoké úrovni za předsednictví Wima Koka obsahuje závěr, že "neuspokojivé provádění strategie je zapříčiněno zejména tím, že zde chybí rozhodná politická akce" s dodatkem, že "agenda je přetížena, koordinace je nedostatečná a priority jsou ve vzájemném střetu" [6].
1.8 Na zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 4. a 5. listopadu 2004 zdůraznil předseda Evropské komise, že Kokova zpráva "podává realistické, nicméně zneklidňující hodnocení postupu. Ukazuje, že nyní musíme jednat, abychom dohnali ztracený čas" [7].
Konkrétněji zdůraznil nutnost "přehodnotit priority, posoudit dosažený pokrok a přijmout větší odpovědnost za to, že budou trvale sledovány" [8].
Výbor také na tuto věc vyjádřil svůj názor ve svém nedávno přijatém stanovisku [9].
1.9 Při přehodnocování priorit v rámci Lisabonské strategie by se také podle názoru EHSV mělo na průmyslové distrikty a jejich rozvoj pohlížet jako na klíčový prvek při vytváření nových znalostí a zejména při vytváření většího počtu lepších pracovních míst. Přitom je třeba využívat značných možností, které skýtají sítě, díky nimž se mohou opakovaně vzájemně obohacovat kodifikované znalosti výzkumu na jedné straně a nepodchycené (tacitní) znalosti, [10] které se šíří a jež jsou zakořeněny v oblastech výroby a distribuce, na straně druhé.
1.10 Důležitá je podpora iniciativ na místní úrovni a schopnost začleňovat je do sítě tak, jak to odpovídá Lisabonské strategii: je třeba za prvé podporovat vytváření a rozvoj inovativních podniků v celé Unii, zejména v nových členských státech, a za druhé rozšiřovat možnosti pro vzájemné setkávání a spolupráci těchto podniků v duchu pevnější hospodářské a sociální soudržnosti.
1.11 Nové "otevřené technologické distrikty" umožňují integraci a síťové propojení všech aktérů činných v dané oblasti s aktéry v ostatních oblastech.
1.12 Z praktického hlediska hrají evropské sítě otevřených technologických distriktů zásadní úlohu při dosahování těchto cílů:
- zajišťování kvalitních pracovních míst, která cestou větší odpovědnosti, hlubší zainteresovanosti a nové kulturní vyspělosti mobilizují všechny schopnosti pracujících;
- rozšiřování technologií a know-how a urychlování přeměny inovativních aplikací v úspěšnost v tržních podmínkách;
- zajišťování lepších a kvalifikovanějších pracovních míst a stimulace nových, diverzifikovanějších profesních funkcí;
- podpora hlubšího povědomí o zachovávání a ochraně životního prostředí a místních oblastí, ve který distrikty fungují, a stanovování nejvhodnějších prostředků pro podporu sociální, hospodářské a ekologické udržitelnosti;
- upevňování hospodářské a sociální soudržnosti a zlepšování hospodaření podniků v dané oblasti s cílem kodifikovat společná pravidla a jazyk a dosáhnout takového druhu společenství, které vyrůstá v neustálém cyklu vzájemného učení;
- upevňování a rozvoj trvalých praktických komunikačních a kooperačních sítí, které vzájemně propojují firmy, pracující, vynálezce, komunity, veřejné a soukromé instituce, svět financí, vysoké školy a další vzdělávací zařízení, komerční a tržní systémy a řadu dalších aktérů oblastního rozvoje;
- upevňování přirozeného smyslu mladých lidí pro iniciativu a podnikatelského ducha;
- rozvoj průmyslového a distribučního tkaniva nové rozšířené Evropy harmonickou a soutěžní cestou a urychlení jeho plného začlenění do nového, většího jednotného trhu.
1.13 V dnešním stále globalizovanějším světovém hospodářství má rozvoj znalostní Evropy významné důsledky pro národní, regionální a místní řád a mezinárodní rovnováhu.
Tyto důsledky se týkají rychlého nabývání a používání nových technologií, náboru a přijímání kvalifikovaných pracovních sil na mezinárodní úrovni a konečně možnosti decentralizovat organizaci procesu výroby a distribuce při současném zajištění, že tento proces bude i nadále soudržný a pružný a podrží si vysokou úroveň kvality.
1.14 Působení globalizace a prakticky současný vznik a vývoj síťových technologií s sebou přináší krátkodobé, střednědobé i dlouhodobé změny ve výrobní ekonomice a zejména v ekonomice distriktů.
1.15 Současné distrikty již dosáhly otevřenosti vůči novým trhům a v poslední době podporují politické změny, kam patří například stále častější přemísťování výrobních činností, podněcované ekologickými podmínkami v některých zemích a jištěné stále dokonalejším využíváním výpočetní techniky.
1.16 V EU skládající se z 25 států je v průměru 50 % produkce distriktů určeno pro zahraniční trh.
To znamená že distrikty již své průmyslové struktuře dodaly mezinárodní charakter a ve svém odbytu se v rostoucí míře orientují na mezinárodní trh.
1.17 Musí dojít k posunu od internacionalizace ke globalizaci:
- vedle uplatňování výrobků na zahraničních trzích se musí globalizace týkat i jednotlivých fází výroby;
- je třeba upevňovat systém získávání informací na tradičních i nových trzích, co se týče možných zahraničních partnerů a možností v oblastech mimo současné hranice, na podporu politiky pronikání na trh a možných partnerských svazků;
- je třeba diverzifikovat "zahraniční" doménu - jak z hlediska míst, kde probíhá výroba, tak z hlediska míst, kde dochází k prodeji - a vypracovat strategii síťového propojení a společného podnikání tak, aby se začlenily i další operativní oblasti a jejich specifické charakteristiky; to je třeba provést nejenom z podnikového hlediska, ale také s ohledem na zdroje inovací, výzkum a nové projekty a myšlenky, přičemž je třeba mít vždy na paměti průmyslové, finanční, organizační a školicí aspekty;
- důležité je maximálně využívat kulturní identitu jednotlivých oblastí, tak aby se z jejich zařazení a začlenění do celoevropské sítě vytěžilo maximum;
- k tomu, aby bylo možno čelit novým problémům na poli konkurenceschopnosti, je nyní zapotřebí rozvíjet stálé školení pracujících a vytváření nových odborných kvalifikací [11].
1.18 V důsledku rozšiřování zeměpisných hranic, jež je podněcováno hospodářskými výhodami a umožňováno technickou podporou, se uvolňují svazky územní blízkosti, které dříve vymezovaly průmyslové distrikty a tvořily základ jejich síly.
To vede ke vzniku vůdčích firem, jejichž zaměření, pokud jde o trhy pro odbyt a dodávky, se posouvá od územního k virtuálnímu, vycházejícímu zejména ze strategií hospodářských výhod.
1.19 V současnosti je na evropské průmyslové podniky zaměřena pozornost, protože procházejí velice citlivým stadiem.
Je třeba řešit problémy dvojího druhu:
- otevírání a konkurence nových trhů (nejnebezpečnější jsou asijské země);
- nutnost reorganizovat a obnovit vztahy mezi firmami, v neposlední řadě zavedením nových technologií a nových nepodchycených i kodifikovaných znalostí.
1.20 Významné změny si vynucuje nová konfigurace konkurenčních modelů na globálním trhu.
Nové integrované platformy a sítě se musejí zabývat tématy, jako jsou výzkum a inovace, konstrukce a forma nových výrobků a výrobní postupy, řízení nových, kvalifikovanějších lidských zdrojů a nových materiálů, propagace a marketing, účetnictví a úvěrové finančnictví, logistika a trh a řízení zákaznických služeb.
1.21 Na mezinárodní úrovni je oblastí, kde se jev průmyslových distriktů a klastrů projevuje nejvýrazněji, Severní Amerika, kde se početně zmnohonásobily od Pacifiku až po Atlantik; jako příklady mohou sloužit Silicon Valley, průmyslové klastry u San Diega nebo Route 128.
Distrikty - byť na jiné úrovni průmyslového vývoje - nalezneme také v Latinské Americe: v Mexiku (klastr Guadalajara), v Brazílii (Sinos Valley) nebo v Uruguayi (masný klastr).
Co se týče Asie, nalézáme významné příklady v Indii (klastr Agra, klastr Tiruppur a klastr Ludhiana), v Pákistánu (klastr Sialkot), v Jižní Koreji (klastr montáže spotřební mikroelektroniky) a v Indonésii (klastr střední Jávy).
Tento fenomén pronikl již také do Afriky, kde je distriktů v některých subsaharských zemích celá řada.
1.22 V Evropě nalézáme vedle desítek příkladů z Itálie nejvýznamnější distrikty a klastry ve Francii, kde byl proto v roce 1998 založen Francouzský klub průmyslových distriktů, a v Německu, kde nalézáme přes padesát "Raumordnungsregionen" a obzvláště významnou iniciativu v Bádensku-Württembersku.
Významné jsou také klastry ve Velké Británii: konkrétně jmenujme například Cambridge High-Tech Cluster, Motor Sport Cluster v Birminghamu nebo klastry ve Skotsku a v dalších oblastech.
Objevila se také řada kladných příkladů ve Skandinávii, kde se velký význam připisuje učení jakožto klíčovému předpokladu vývoje, jemuž napomáhá geografická blízkost.
V nových členských státech můžeme najít významné příklady například v různých oblastech České republiky, Maďarska, Polska, Slovinska, Malty a pobaltských států.
2. Definice a nedořešené otázky
2.1 Není snadné podat jednu úplnou definici fenoménu distriktů, jenž je na celosvětové úrovni tak rozdílný, dynamický a různorodý.
2.2 Obecně můžeme průmyslové distrikty definovat jako místní homogenní výrobní systémy vyznačující se výraznou koncentrací průmyslových firem, většinou malé a střední velikosti, s vysokou úrovní specializace výroby.
2.3 V závěrečné zprávě Odborné skupiny pro podnikové klastry a sítě Generálního ředitelství pro podnikání při Evropské komisi [12] se distrikty definují jako
"skupiny nezávislých společností a příslušných institucí, které:
- vzájemně spolupracují a soutěží,
- jsou zeměpisně soustředěny do jedné nebo několika oblastí, i když klastry mohou mít globální rozsah,
- specializují se v určité oblasti, propojené společnými technologiemi a kvalifikací,
- jsou založeny na vědeckých poznatcích nebo jsou tradiční,
- klastry mohou být buď institucionalizované (mít vlastního manažera/ředitele klastru), nebo neinstitucionalizované,
- klastr má kladný vliv na inovace a konkurenceschopnost, kvalifikovanost a informovanost a na růst a dlouhodobou podnikatelskou dynamiku."
2.3.1 V posledních desetiletích se distrikty, které svou existenci zahájily podněcováním tvorby a rozvoje výrobních činností v odvětvích průmyslu a služeb, v oblastech o specifických ekonomických charakteristikách, vyvinuly většinou autonomní cestou, kde svou činnost zaměřovaly na konkrétní odvětví, v nichž získaly a rozvinuly velmi významné konkurenční výhody.
Nutnost dosahovat stále vyšší úrovně kvality a bezpečnosti pak vedla distriktové firmy k tomu, že se zaměřovaly na stále užší volné specializované tržní segmenty, jak to dokládá vysoká jakost jejich výrobků.
2.4 Distrikty nejsou pouze skupiny firem, které mohou být specializované a nacházejí se v dané oblasti; jsou to také skupiny firem, jež hrají podle týmových pravidel.
Každé uskupení spolupracuje na projektech a společně soutěží, přičemž místní oblast není zdaleka jenom kulisou, na jejímž pozadí vyvíjejí firmy svou činnost a výrobu, nýbrž je to aktivní aspekt napomáhající integraci z hlediska sociálního i hospodářského a rovněž z hlediska výrobního cyklu.
Dá se říci, že místní oblast je zásobárnou výrobních tradic a praktických znalostí.
2.5 Zrychlení přenosu informací a možnost prozkoumat v krátkém časovém rámci celé dodavatelské panorama usnadnily firmám práci a současně je přinutily se přizpůsobit.
Rovnováha uvnitř distriktů se změnila.
Do vytváření a upevňování nových technologických modelů se začlenil celý výrobní řetězec, což má vliv na odbornou pracovní náplň, organizaci práce, rozvoj pracujících a oblasti růstu.
2.6 V rostoucí míře jsou distrikty propojovány a integrovány se specializovanými servisními středisky, odbornými školami, vysokými školami, technologickými parky a výzkumnými středisky v dané oblasti.
Kvalita vytvářeného produktu, která je pro přežití firem distriktu věcí zásadní důležitosti, záleží zejména na jejich schopnosti sloučit stávající výrobní tradice s požadavkem inovací a specializace, jak ji vyjadřuje nebo vnímá trh.
2.7 Internacionalizace výroby ve stále rostoucí míře vyžaduje, aby firmy investovaly do nadnárodních sítí.
Tam, kde síť, v jejímž rámci chtějí vybudovat svou konkurenční výhodu, přesahuje lokální sféru, musejí být malé a střední podniky stejně jako velké nadnárodní společnosti schopny pořídit si odpovídající technická zařízení, jež jim umožní sdružovat a zpracovávat poznatky a zaměstnávat odpovědné a motivované pracovníky.
2.8 Zatímco na jedné straně rostoucí integrace trhu postihuje firmy, které jsou zvyklé operovat na omezených trzích, skýtá na druhé straně významné příležitosti nalézt nová odbytiště, zvláště u dynamičtějších malých a středních podniků.
Výrazné technologické změny nejsou vždy ku prospěchu velkým společnostem.
Síťová ekonomika (net economy) mnohdy neutralizuje faktory jako je zeměpisná vzdálenost nebo dostupnost nezávislé distribuční sítě, čímž se vyrovnávají některé z tradičních slabin malých a středních podniků.
Musejí však dokázat (za podpory asistenčních a servisních středisek) dokonale využívat možností, které technický vývoj nabízí.
2.9 Internet již částečně překonal zeměpisná omezení.
Zásadní faktory, jako je rychlá výměna informací nebo sledování příležitostí, které pro svou úspěšnost vyžadovaly co nejkratší dobu realizace, jsou nyní zajišťovány spojením pomocí informačních technologií.
2.10 I když je dnes mnohem více možností i možných činností než dříve, nemůže internet stále ještě konkurovat osobnímu styku.
Kontakt z očí do očí při využití znalostí a zkušeností je dosud nenahraditelný.
Jakkoliv internet oslabuje vliv zeměpisných vzdáleností a mění strukturu distriktů tím, že firmy podněcuje k tomu, aby rostoucí měrou navazovaly styky s aktéry za svými místními (a často i státními) hranicemi, hraje vztah důvěry mezi aktéry stále ještě zásadní úlohu.
3. Od distriktů k evropským znalostním metadistriktům
3.1 K tradičním průmyslovým distriktům se v rostoucí míře přičleňují metadistrikty, ve které se tyto distrikty také někdy transformují. Oproti klasickým distriktům můžeme metadistrikty definovat jako integrované průmyslové platformy, v jejichž rámci aktéři technického odvětví expandují a přibírají nová střediska zpracování znalostí a užitého výzkumu a hledí za hranice svého nejbližšího sousedství s cílem vyvinout výrobní a distribuční systémy zaměřující se na sdílené hodnoty a strategie.
3.2 Metadistrikty umožňují, aby jednotlivé fáze probíhaly na zeměpisně vzdálených místech, vybraných podle ekonomických faktorů a místních možností za současného udržení úrovně výroby a - zejména v případě výroby - zaručení jakosti cestou "učení se interakcemi", což umožňuje, aby došlo k posunu od hlavně reaktivního přístupu k přístupu aktivnímu.
3.3 S tím, jak dochází k posunu směrem k metadistriktům, musejí distrikty v rostoucí míře fungovat jako znalostní laboratoř.
Politiku, která je nutná na podporu změny postavení distriktu v rámci globální logiky, musejí provádět buď veřejné instituce a zvláště orgány místní a územní samosprávy, nebo - a to především - samy firmy, a tato politika se musí týkat lidských zdrojů a úrovně inovací v procesu, který by zajistil plnou účast řídících činitelů z veřejného i soukromého sektoru.
3.4 Metadistrikty rozšiřují síť mezi malými, středními a velkými firmami, které vzájemně interreagují a upevňují svou spolupráci a pracovní svazky s nejmodernějšími středisky vědeckotechnického výzkumu.
Působí zde tyto hnací síly:
- vůdčí aktéři, což jsou ti, kteří dokáží ve svém odvětví udávat směr vývoje;
- investice vynaložené na dosažení vysoké technické úrovně;
- spolupráce mezi firmami vzájemně a mezi firmami na jedné straně a výzkumnou základnou na straně druhé;
- motivace, školení a výcvik pracovníků na všech úrovních.
3.5 Obecně vzato máme čtyři prvky, které nám pomohou určit, zda se jedná o metadistrikt:
- multisektorialita: funguje zde řetězcový přístup, kam spadá celý servis, oblast výzkumu nebo vývojová činnost,
- lokalita: koncepci zeměpisné blízkosti nahrazuje koncepce síťových vazeb a maximálního využívání různých kulturních identit partnerů,
- důležitost: odvětví zastoupená v metadistriktech jsou významná pro ekonomiku a vyznačují se výrazným počtem středisek produkujících znalosti,
- vůdčí subjekty: jsou zde vůdčí společnosti, které dokáží metadistrikt nasměrovávat, a to v prostředí, které se vyznačuje vysokým zastoupením malých a středních podniků.
3.6 Proces porozumění tomuto jevu s cílem naplánovat podporu, která se bude metadistriktům poskytovat, je nepochybně dosud složitější a mnohotvárnější, v neposlední řadě proto - jak již bylo zmíněno při definování metadistriktů - že cílem je na experimentálním základě vybrat výrobní oblasti s vynikajícími výsledky, se silnými existujícími nebo potenciálními vazbami na svět výzkumu, výroby a inovací.
Porozumět těmto jevům je však složité, protože nemáme dostatek empirických studií ani statistických podkladů.
3.7 Plánovací proces musí zahrnovat všechny elementy potřebné ke zdokonalení analýzy vlastností metadistriktů:
- zjištění a kvantifikace tradičních aktérů: společností činných ve specializovaných výrobních odvětvích, produkujících suroviny a polotovary, strojírenské nástroje nebo výrobní služby; složky odvětví; zjištění vůdčích specializací v jednotlivých odvětvích; modely transferu technologie mezi firmami;
- zjištění a kvantifikace nových aktérů v systému: vysoké školy; vědeckovýzkumná střediska; technický servis pro firmy; komunikace a marketing; zjištění vůdčích aktérů; vztahy a interakce s výrobním řetězcem; modely transferu technologie a spolupráce;
- analýza referenčních úrovní na národní i mezinárodní úrovni k nalezení podobných výrobních systémů; hodnocení makrodynamiky v daných souvislostech; posouzení vývojových strategií prováděných veřejnými orgány v daných souvislostech; posouzení systémů vztahů mezi veřejnými a soukromými subjekty a mezi vysokoškolskými a výzkumnými institucemi a firmami;
- posouzení konkurenceschopnosti metadistriktových odvětví a potenciálu systému; provedení analýzy silných a slabých stránek, možností a rizik pro metadistrikty, se zvláštním zřetelem ke slabinám a rizikům;
- stanovení směrnic pro intervence politiky a činnosti pro výzkum, investice, internacionalizace a konkurenceschopnost na zahraničních trzích;
- stanovení stupně vyškolení a zapojení pracovníků, kteří jsou v distriktech zaměstnáni, a to na všech úrovních.
3.8 Posun směrem k znalostnímu systému přináší značné problémy v řízení podniků:
- přeměna distriktu na formu otevřené sítě, respektive místní sítě zařazené do rámce globálních výrobních, distribučních a znalostních sítí, vyžaduje, aby u společností distriktu došlo k posunu od starého systému dělby práce vycházejícího z výroby, který pro ně funguje dobře, k novému znalostně orientovanému systému, rozšířenému na všechny pracovníky, na řídící činitele z veřejného i soukromého sektoru a na všechny úrovně.
Zatímco předchozí systém se soustředí na schopnost řídit praktické operace výrobního procesu, u nového systému je kritickým prostředkem schopnost řídit globální informační toky, komunikovat za použití vědeckotechnického jazyka a řídit složité organizační modely, a to vše na pozadí vnitřní nutnosti, aby distrikt reinvestoval do pracovního školení a do strukturovaných znalostí;
- ústředními interakčními procesy jsou svazky spolupráce a vzájemné důvěry mezi podnikateli v distriktu a mezi podnikateli na jedné straně a zaměstnanci na straně druhé, pluralistická organizace výrobního procesu a vztah vzájemné spolupráce mezi firmami a mezi firmami a orgány místní a územní samosprávy.
Klíčovým prvkem je hodnota koncepce sociálního kapitálu v rámci systému distriktu [13] a to, jakým způsobem politiky reagují na postupné rozptylování tohoto sociálního kapitálu a degeneraci živého a dynamického systému místních interakcí;
- distrikt obsahuje celou paletu ambicí a frustrací, soutěživosti, nápodoby a spolupráce, která definuje celou komunitu.
Je konstruován tak, že postihuje nevýhodné praktiky a odměňuje ty, kdo upřednostňují rozvoj distriktu, a to udílením schvalovací pečeti.
3.9 Konečně na významu zjevně nabývají nové servisní struktury, které působí jako kognitivní rozhraní mezi místním kontextem a globálními sítěmi.
Vznikají nové agentury, jejich stimulací jsou potřeby místních firem a originální mechanismy soutěže a spolupráce a jejichž účelem je napomoci rozvoji výrobního kontextu.
4. Distrikty v USA a na mezinárodní úrovni
4.1 Podle některých odhadů existovalo v USA v polovině devadesátých let minulého století již 380 distriktů/klastrů činných v široké oblasti nejrůznějších odvětví výroby a služeb, zahrnujících 67 % pracujícího obyvatelstva a představujících 61 % výroby USA [14].
Řada z těchto odvětví se zrodila z krizí regionální výroby, jak tomu bylo například u klastrů kalifornského San Diega, které vznikly jako výsledek restrukturalizace obranného sektoru. Ty těží z význačné úlohy, kterou hraje stát a místní orgány státní správy při zavádění procesu, který od té doby převzal soukromý sektor.
Například v Arizoně spustila vládní komise na místních univerzitách iniciativu zaměřenou na zjištění místních distriktů a seskupení hlavních aktérů soukromého sektoru, čímž napomohla vytvoření distriktních organizací k posouzení a řešení problémů a možností jednotlivých distriktů.
Podobné iniciativy byly provedeny i v dalších státech USA, například ve státě New York, v Minnesotě, Oklahomě a Oregonu.
4.2 V Kanadě se vytvoření a rozvoj mezinárodně uznávaných znalostních průmyslových distriktů staly ústředním bodem "inovační strategie" federální vlády. Sem patří zejména federální grantové agentury zjišťující výzkumné investice vynaložené v 27 krajích a městech země.
V rámci kanadské inovační strategie je jedním z hlavních cílů federální inovační politiky vybudovat do roku 2010 minimálně deset mezinárodně uznávaných "technologických klastrů".
V Kanadě je vcelku běžné, že se v centru průmyslového distriktu nachází některá velká výzkumná instituce, kterou bývá často univerzita [15].
4.3 V Asii a v Latinské Americe jsou příklady obzvláště různorodé.
Distrikty se nacházejí v Indii a také v Číně.
V Pákistánu tlak nových konkurenčních hnacích sil uvolněných liberalizací trhu a globalizací akcentoval tendenci pracovat s průmyslovými sdruženími a se službami, které poskytují, tak, aby byly splněny mezinárodně uznávané normy zajištění jakosti.
V Brazílii a v Mexiku musejí distrikty v důsledku výrazného pronikání Číny na severoamerický trh čelit mezinárodní konkurenci v cenové oblasti. Tato konkurence vede k větší vertikální integraci na jedné straně a k diferenciaci distriktů na straně druhé.
4.4 Na Novém Zélandě uskutečňují místní orgány státní správy na podporu průmyslových distriktů různé iniciativy. V Austrálii vzniká řada iniciativ na nižší úrovni, jako jsou iniciativy místních orgánů státní správy v Adelaide, Cairns a Hunter Valley, v jejichž rámci byly vytipovány skupiny firem, rozvinuta dynamika mezi nimi ve vztahu k jejich potřebám a v některých případech byly poskytnuty státní granty na studie, poradenství a administrativní služby.
5. Současná situace a stávající nástroje v Evropské unii
5.1 V mnoha částech Evropy se průmyslová politika, která byla dosud obecně orientována na odvětvové politiky a iniciativy, začala ohlížet i na místní oblast, aby udržela podmínky, které přispěly k úspěchu známek "Made in …".
Mnohdy se však místní výrobní systémy setkávají s obtížemi při hledání správných odpovědí z organizačního a řídicího hlediska.
Tím se otevřely dveře novým typům podpory, které již nejsou směrovány na jednotlivé firmy, nýbrž se spíše zaměřují na místní systém jako celek.
5.2 Místní orgány státní správy společně s vysokými školami, výzkumnými ústavy, průmyslovými sdruženími a úvěrovými institucemi se starají o podpůrná opatření zaměřená na šíření inovací, zvyšování kvality, podporu odbytu místních výrobků a konečně na vytváření systémových projektů cestou iniciativ zaměřených na obchodní vztahy.
5.3 Průmyslové distrikty jsou v současnosti v řadě evropských zemí právně uznávány (například v Itálii zákonem č. 317/1991) a panuje všeobecná shoda v tom, že jsou pro národní hospodářství skutečným přínosem.
To platí zejména pro Itálii. Přesto není snadné je přesně identifikovat a oficiální čísla si neodpovídají, pokud jde o jejich počty nebo o odvětví, v nichž se specializují.
5.4 Iniciativy na podporu distriktů se uskutečňují na oblastní úrovni v Itálii (v Piedmontu, Lombardii, Venetu, Emiliu Romagnu a Toskánsku), ve Španělsku (Katalánsko a Valencie) a v Německu (např. iniciativy BioRegio, Exist a InnoRegio).
Ve Francii formuloval DATAR [16], což je meziresortní útvar podléhající předsedovi vlády, konkrétní politiky na podporu rozvoje místních výrobních systémů (SPL), jež jsou součástí Francouzského klubu průmyslových distriktů.
Řadu příkladů distriktů nalézáme ve Skotsku, Walesu a Severním Irsku.
5.5 Také skandinávské země si vypracovaly svůj přístup k politice distriktů. V Dánsku má metoda distriktů výrazný vliv na hospodářskou politiku země a ve Finsku ovlivnila podpora distriktů nejenom hospodářskou politiku, ale i vědecký výzkum, techniku a školství.
5.6 V nových členských státech jsou od let 2000-2001 zaváděny různé programy rozvoje distriktů, kam spadá "kooperační" program v České republice a maďarský program NFT GVOP, který se týká rozvoje průmyslových parků [17] a jenž pochází od nevládní organizace (NGO [18]) nazvané Sdružení průmyslových parků.
V Maďarsku je v současnosti 165 průmyslových parků, které se podílejí 18 % na zaměstnanosti v průmyslu a 28 % na průmyslovém vývozu.
V období 1997 - 2003 investovalo Maďarsko do průmyslových parků 46182000 eur [19].
V západním Zadunají byl zaveden program PGK [20] a v Polsku byl spuštěn program pro vytváření klastrů a sítí malých a středních podniků.
Slovinsko spustilo v roce 2000 tříletý program rozvoje distriktů, jenž zahrnuje více než 500 firem a na 50 institucí.
Přes 130 pilotních a zkušebních projektů probíhá v pobaltských zemích.
Na Maltě uskutečňují místní orgány strategii na podporu klíčových distriktů v odvětvích, jako je zdravotnictví, oceánografie, informační technologie, letectví a služby.
Významné příklady máme také v kandidátských zemích, jako např. distrikt Temešvár v Rumunsku.
V Bulharsku bylo v rámci programu PHARE "Vytváření kapacit pro urychlený růst sektoru malých a středních podniků v Bulharsku" vytipováno v roce 2001 pět potenciálních distriktů.
S cílem dosáhnout jejich dalšího rozvoje rozhodlo Ministerstvo hospodářství o vytvoření národní agentury se specifickým úkolem řídit jejich rozvoj.
5.7 V Nizozemsku je metoda distriktů přímo začleněna do vládní politiky a programů. V Rakousku byla zavedena specifická opatření na posílení svazků mezi výzkumnými ústavy a soukromým sektorem, zmírnění zákonných a administrativních překážek bránících inovacím, na podporu konkrétních distriktů a na vybudování odborných vzdělávacích středisek.
5.8 Politika na podporu distriktů vyžaduje systémový a integrovaný přístup beroucí v úvahu svazky mezi firmami, mezi průmyslovými odvětvími a konečně mezi firmami, institucemi a místními orgány. Při tomto přístupu má být soukromý sektor hnací silou iniciativ a veřejný sektor má fungovat jako prostředník a katalyzátor.
5.9 "Systém distriktů" tvoří základ různých forem horizontální integrace mezi firmami, zaujímajících rozmezí od svazků mezi primárními a pobočnými firmami až (v rámci odvětví) po outsourcing.
Tato integrace dláždí cestu pro udržení vysoké flexibility a rovněž pro zajištění úspor z rozsahu, které jsou typické pro velké společnosti, cestou integrované výroby.
Rozčleněním jednotlivých výrobních stadií dokáže distrikt zajistit samostatně všechny fáze výrobního řetězce v rámci odvětví, v němž působí. Tak je možno pružně řídit výrobní náklady a snadněji se přizpůsobovat požadavkům trhu.
5.10 Úspěch, který mají produkty distriktů na mezinárodních trzích, je také plodem výrazné schopnosti inovovat a trvalého výzkumu ke zdokonalování výrobků. Tomu napomáhá konkurence mezi jednotlivými firmami distriktu a interakce s místními vysokými školami a akademickými institucemi.
Díky této synergii se i taková odvětví, jež jsou běžně považována za technicky méně rozvinutá, jako je textilní a oděvní průmysl, stala konkurenceschopnými na mezinárodní úrovni.
5.11 Dosud patří mezi faktory, které se berou v úvahu při stanovování ukazatelů případné existence distriktu, hustota podniků, odvětvová specializace a procentuální podíl zaměstnanců ve výrobním sektoru.
Vždy se tedy jednalo o kvantitativní hodnoty, vyhovující požadavku rozhodovat na objektivním základě.
Je však třeba vzít také v úvahu takové faktory, jako je hospodářský profil, inovace výrobků, celková strategie firem a - což je nejdůležitější - element "sítě".
Tento posledně uvedený faktor má zásadní význam pro stanovení původu struktury distriktu i pro určování budoucích silných stránek metadistriktu, s ohledem na úzký svazek mezi průmyslem a výzkumem.
5.12 Na úrovni EU mohou k rozvoji evropských technologických distriktů přispět různé iniciativy.
Avšak skutečně integrovaná politika na podporu rozvoje inovačních distriktových sítí v souladu s opětovným zavedením Lisabonské strategie, jak požadovala Evropská rada na svém zasedání ve dnech 4. a 5. listopadu 2004, a s cílem co nejrychleji spříst ekonomické tkanivo malých a středních podniků ve starých a nových členských státech v rozšířený jednotný trh musí teprve vzniknout.
5.13 EU složená z 15 států měla řadu nástrojů Společenství, které bylo možno používat na podporu rozvoje a vytváření sítí znalostních distriktů.
Tyto nástroje spadají většinou pod regionální politiku, politiku výzkumu a vývoje, politiku podnikání a inovací, politiku informační společnosti a politiku školení.
5.13.1 Regionální politika.
Díky významným finančním přídělům mohla výzkumně inovační politika strukturálních fondů poskytnout skutečnou podporu regionálnímu rozvoji, a to cestou inovačních akcí podle článku 10 Evropského fondu pro regionální rozvoj (ERDF), programu RIS (Regionální inovační strategie) a iniciativ Společenství, jako je Interreg III–C. Současně nabízí Evropský investiční fond a Evropská investiční banka "Iniciativu růstu" jako prostředek, pomocí něhož mohou malé a střední podniky vytvářet inovační sítě.
5.13.2 Evropská politika výzkumu a rozvoje techniky: Šestý rámcový program výzkumu a vývoje na období 2002–2006 je významným zdrojem potenciální podpory znalostních distriktů, zejména v oblastech:
- nových nástrojů, integrovaných projektů a sítí vynikajících podniků, vytvořených s cílem dosáhnout cílů vytyčených v rámci horizontální tematické priority pro malé a střední podniky;
- větev "výzkumu a inovací";
- Studijní grant Marie Curie pro firmy v rámci druhého specifického programu;
- koordinační program ERA-NET;
- vědecko-řídicí akce pro předvídání technického vývoje.
5.13.3 Akční plán "Více výzkumu pro Evropu: směrem ke 3 % HDP" zahrnuje řadu nových akcí na národní i celoevropské úrovni.
Dále bude možné rozvinout podpůrné iniciativy pro znalostní distrikty v EU cestou služeb odvozených od radionavigačního a satelitního programu Galileo.
Jak však zdůraznily zprávy z poslední doby, zejména ta, jež se zabývá zapojením malých podniků do programu, může být přístup pro malé firmy zejména v nových členských státech značně obtížný. [21]
5.13.4 Politika podnikání: Pokud jde o politiku podnikání a inovací, je třeba zaznamenat tyto akce:
- Program Inovace a malé a střední podniky;
- program RITTS (Regionální strategie inovací a transfer technologie);
- projekty TRIP (Nadregionální inovační projekty);
- pilotní program PAXIS pro vytvoření a vývoj sítí inovačních firem a další uskutečňované pilotní projekty na podporu rozvoje odvětvových sítí průmyslových distriktů;
- síť Euro Info Centre Network.
5.13.5 Mezi zajímavé iniciativy Generálního ředitelství pro podnikání patří iniciativy k rozvoji distriktových sítí a práce vykonané v rámci programu IDABC na podporu firem a firemních sítí.
Pokud jde o společná opatření na podporu udržitelného rozvoje řízená Generálním ředitelstvím pro životní prostředí, je třeba zvláště uvést iniciativy pro spolupráci mezi průmyslovými distrikty na poli certifikace EMS-EMAS (Systém řízení a kontroly podniků z hlediska ochrany životního prostředí), financované na regionální úrovni.
5.13.6 Politika informační společnosti: Význačné možnosti pro projekty na podporu distriktových sítí skýtá program eEurope 2005 a konkrétněji iniciativy eGovernment, eBusiness, eCommerce, eProcurement, Broadband networks, eInclusion a Go digital.
5.13.7 Politika vzdělávání a školení: Na podporu školení v oblasti znalostních sítí je možno využít různých opatření v rámci programů Socrates a Leonardo; dále je možno plánovat iniciativy v rámci programů e-Learning a eEurope 2005.
6. Směrem k nové strategické politice EU zaměřené na znalostní distrikty
6.1 Na jarním zasedání Evropské rady v roce 2004 bylo zdůrazněno, že "opatření přijímaná na úrovni Evropské unie jsou jenom částí plánů na to, jak naplnit Lisabonskou strategii; na své uskutečnění teprve čekají četné reformy a investice, které jsou věcí členských států" [22].
Tento postoj byl opakovaně potvrzen na zasedání Evropské rady ve dnech 4. a 5. listopadu 2004, kde Wim Kok předložil svou zprávu [23].
6.2 Nejvýznamnější problémy se týkají tří základních strategických oblastí růstu:
6.2.1 Vývoj inteligentních nadnárodních sítí: toho by se mělo dosáhnout například využitím Iniciativy růstu Společenství a upřednostňováním investic do výzkumu, inovací a celoživotního vzdělávání.
Dalším významným prvkem je vytipování a vypracování kvalifikace nových profesních funkcí, zvýšeným využíváním nástrojů síťové spolupráce v rámci šestého rámcového programu.
6.2.2 Napomáhání konkurenceschopnosti firem na globálním trhu a ekologické udržitelnosti: dílem to bude zahrnovat rozvoj širokopásmových komunikací a vysokorychlostních sítí, nutných pro výzkum a inovace (GEANT), využívání pilotních aplikací programu Galileo a rozvoj iniciativ v rámci programu eEurope 2005.
6.2.3 Vytvoření "politiky sousedství" [24] v rozšířené Evropské unii: cílem by mělo být dosáhnout pevněji zasazených a konzistentnějších synergií s novými sousedy EU s výhledem na vytvoření oblasti prosperity a bezpečnosti, zavést mechanismy spolupráce v citlivých záležitostech, jako je správa společných hranic, kontrola migračních toků nebo boj proti organizovanému zločinu.
6.3 Ve všech nových zemích EU, zejména v nových členských státech, se zvyšuje povědomí o důležitosti sítí distriktů a průmyslových klastrů jako prostředku, jak zlepšit konkurenceschopnost a produktivitu, posílit politiku zaměstnanosti, zvýšit kvalitu práce a stimulovat rozvoj malého a středního podnikání.
6.4 EHSV je toho názoru, že by měla existovat integrovaná politika na úrovni Unie k vytvoření evropské platformy na podporu vytváření nových evropských sítí znalostních metadistriktů.
6.5 EHSV je přesvědčen, že tyto metadistrikty jsou skutečným klíčem k úspěšnosti na globálním trhu, protože dokáží zabezpečit malým a středním podnikům lepší přístup ke kvalifikaci na vysoké úrovni a k moderním sdíleným službám a novým znalostním zařízením, přičemž současně stimulují dokonalejší řízení firem a lépe informované a zralejší pracovní síly.
6.6 EHSV zastává stanovisko, že vytvoření evropské platformy pro distrikty může pro malé a střední podniky představovat velice potřebný koherentní, transparentní a snadno přístupný rámec, a to pro staré i nové členské státy, kandidátské země i evropské sousedy EU.
6.7 Tato evropská platforma pro distrikty by měla být schopna koordinovat onu řadu politik řízených jednotlivými generálními ředitelstvími, nástroje, které jsou v současnosti dostupné, a akce Společenství.
6.8 Finanční prostředky, které by byly na tuto platformu přidělovány, musejí být dostatečné na to, aby platforma mohla podporovat akce Unie.
Opatření koordinovaná přes tuto platformu a prováděná v rámci Lisabonské strategie mohou nepochybně přispět k rozvoji malého a středního podnikání, jež je obzvláště bohaté na hluboce zakořeněné nepodchycené znalosti.
Iniciativy Společenství mohou tyto znalosti kodifikovat a přeměnit ve společný fond a rovněž je přenést do evropských sítí.
6.9 Evropská platforma pro distrikty by měla představovat programový rámec pro:
- nové iniciativy pro evropské metadistriktové sítě v určitých průmyslových odvětvích, pokud to bude zapotřebí - například vytvoření technologických platforem v odvětvích biochemie, kosmonautiky, textilního průmyslu nebo informačních a komunikačních technologií;
- nové iniciativy sloužící k vytvoření společné strategické vize, tak aby se prozkoumaly budoucí možnosti EU v oblastech, v nichž se produkty a výrobní inovace v současnosti testují s předpokladem potenciálního rozvoje;
- akce na vybudování strategických kapacit u distriktových sítí ve starých i nových členských státech, kandidátských zemích i zemí sousedících;
- zjištění vztahu mezi metadistrikty a politikou zaměstnanosti;
- opatření na podporu kulturního růstu pracovníků v distriktových organizacích;
- výměna nejlepší síťové praxe na základě harmonizovaných hodnotících kritérií a harmonizovaného postupu; cílem zde je vytvořit solidní základnu pro oblast výzkumu a inovací v rozšířené Evropské unii, s hodnocením vlivů a s jasnou a porovnatelnou zpětnou vazbou, tak aby byl získán přiměřený objem kodifikovaných a přenositelných znalostí;
- opatření pro společné školení distriktových manažerů, vedoucích podnikatelů a manažerů finančních a úvěrových systémů, které by se provádělo ve spojení s rozhodovacími činiteli v politické oblasti a s funkcionáři veřejného sektoru, jakož i s vedoucími činiteli orgánů místní a územní samosprávy podílejícími se na vzdělávacím procesu;
- zřízení kateder v rámci programu Jean Monnet [25] pro nové sítě znalostních distriktů a evropských cen za nejúspěšnější a přenositelné příklady evropských distriktů;
- ustavení systému studijních pobytů pro distriktové agenty pro technologii, tak aby se financovala přítomnost výzkumných pracovníků a odborníků v marketingu a v revizní kontrole technologií v rámci sítí;
- vypracování silné komunikační a informační funkce na základě interaktivního portálu pro znalostní distrikty;
- pobídky pro osvojování znalostí a zkušeností a pro přístup k projektům za pomoci ústavů Společného výzkumného střediska, zejména Ústavu pro perspektivní technická studia v Seville;
- zařazení speciální rozpočtové kapitoly v souladu se 7. rámcovým programem pro výzkum a technický rozvoj pro rozvoj sítí znalostních distriktů;
- zařazení programu podpůrných činností pro rozvoj distriktů v rámci nového rámce politiky soudržnosti na období 2007-2013.
7. Závěrečná doporučení
7.1 Ve všech vyspělejších zemích probíhá v současnosti deindustrializace.
V EU vzrostla přidaná hodnota v terciární sféře na 70 % celkového HDP (22 % v průmyslu, 5 % ve stavebnictví a 3 % v zemědělství) [26].
Tento proces by však neměl být podporován, protože značný podíl přidané hodnoty se odvádí do podnikatelské sféry nebo z ní pochází [27]: obchod a doprava 21,6 %, finanční a obchodní služby 27,2 %, veřejná správa 21,6 % [28].
7.1.1 Politika schopná podporovat a šířit kulturu, jež zvyšuje zkušenosti distriktů, může bezpochyby udělat hodně pro to, aby distrikty v celé rozšířené EU dokázaly konkurovat zemím, kde se nízké náklady na pracovní síly pojí s neexistencí dialogu mezi sociálními partnery a se zanedbáváním zdravotních a bezpečnostních norem na pracovišti.
7.1.2 Podle názoru EHSV by měla nová politika usilovat o větší využívání té konkurenční výhody, jež vyplývá z uplatňování pozitivní a sociálně odpovědné praxe v podnikání [29].
To by vedlo všechny aktéry výrobní sféry k tomu, aby se práci věnovali s pocitem vědomí a odpovědnosti, dodržovali dodací lhůty, stanovovali "spravedlivé ceny" [30] a zajišťovali kompetentní, včasné a důkladné poprodejní služby.
7.2 EHSV vyzývá k přístupu, kterým by se zdokonalovaly nové distriktové sítě, zejména v nových členských státech, tak, aby se stimulovala informovaná, trhem vyvolávaná poptávka.
7.3 V průběhu tří až čtyř let by se měla vyplácet postupně klesající podpora na vypracovávání studií proveditelnosti a zahajovacích studií, zprostředkovávání sítí a úhradu nákladů na udržitelný vývoj a nákladů na zkušebny pro certifikační účely.
7.4 Technologické prostředí a sociální vztahy se rychle mění a vyžadují si urychlené vytváření nových profesních funkcí. Proto jsou zapotřebí trvalé školicí nástroje [31] pro:
- zprostředkovatele sítí,
- odborníky v technologickém marketingu,
- osoby, které by se dokázaly starat o inovace a transfer technologie,
- manažery metadistriktů.
7.5 Na základě svých zkušeností EHSV doufá, že bude možno pořádat pro aktéry ve veřejné i soukromé sféře, pracovníky ze světa průmyslu, vysokých škol a bank kurzy zaměřené na oblast metadistriktů.
Ty by bylo možno doplnit studijními pobyty a granty, které by mimo jiné zajišťovaly výměny mezi veřejným a soukromým sektorem a mezi podnikovou a akademickou sférou.
7.6 GŘ pro inovace, které vykonává hodně práce na podporu zkušeností EU v globálním kontextu, by mělo zvýšit svou podporu na opatření týkající se zavedení, sledování a hodnocení mezidistriktového a nadnárodního managementu a měření technologického předvídání s cílem soustavně rozšiřovat kulturní a informační databázi současných změn a nástrojů k jejich hodnocení.
7.7 Na podporu úvěrových opatření, která ve všech členských státech a zejména pak v nových členských zemích představují vždy zásadní problém, by bylo možno ustavit při EIF [32] kontaktní centrum, které by se prostřednictvím svých záručních nástrojů staralo o poskytování záruk na úvěry poskytované bankami, finančními institucemi, konsorcii a družstvy poskytujícími služby firmám v metadistriktech.
7.8 Podle názoru EHSV představují nové znalostní distrikty vynikající prostředí pro odzkoušení nejmodernějších forem firemní sociální odpovědnosti prostřednictvím relací eGovernment, eBusiness a nově eBusiness2business, které mají zásadní význam pro nadnárodní rozvoj distriktových sítí, za podpory společných interoperabilních sítí IDABC [33], přičemž značnou pozornost si zasluhuje program eEurope 2005 [34].
7.9 EHSV je přesvědčen, že je rovněž důležité, aby Komise vypracovala kompendium společné terminologie, kterou by používaly všechny distrikty zapojené do programů Společenství, a celoevropskou interaktivní databázi zahrnující všechny distrikty podle odvětví a oblastí činnosti.
7.10 V rámci GŘ pro podnikání by bylo také možno ustavit centrum Společenství pro koordinaci a spolupráci mezi distrikty a jednotlivými zapojenými institucemi.
Toto centrum by mj. mohlo vypracovávat a aktualizovat příručky osvědčených postupů, které by se distribuovaly na regionální úrovni.
7.11 Kultura podporující firemní sociální odpovědnost spatřuje podnik jako zdroj pro obecnou veřejnost a snaží se odstraňovat byrokracii a náklady s ní spojené, kvůli nimž jsou akce méně přitažlivé.
Užitečný nástroj při rozšiřování zkušeností získaných v rámci programu SLIM [35] na distrikty může představovat iniciativa "SLID".
7.12 Podle názoru EHSV by bylo vhodné vybudovat poradenské centrum, které by poskytovalo rady a pomoc ve věcech duševního vlastnictví a další služby distriktům, které se rychle stávají nedílnou součástí evropských sítí a globálního trhu.
7.13 Rovněž je třeba usnadňovat účast orgánů distriktů v prenormativních a konormativních projektech uskutečňovaných v rámci CEN, Cenelec, ETSI a NORMAPME [36], jež podporují technický rozvoj.
7.14 EHSV také soudí, že situaci a potřebám průmyslových distriktů je třeba věnovat pozornost také v rámci 5. víceletého programu podnikání a konkurenceschopnosti (2007–2013) [37].
7.15 Podle názoru EHSV vycházejícího ze zkušeností získaných v uplynulých letech a ze závěrů zasedání Evropské rady v Lisabonu, Barceloně a Seville by bylo účelné ustavit evropskou platformu pro trvalý dialog, která by byla členěna podle odvětví a oblastí činnosti.
Na této platformě by se setkávali vůdčí činitelé distriktů, veřejné orgány, sociální partneři, představitelé finančních kruhů, výzkumná střediska a nevládní organizace.
7.15.1 EHSV soudí, že by se mělo uvažovat nad uznáním evropských znalostních metadistriktů ze strany Společenství, což by:
- napomohlo výměnám jak uvnitř, tak vně jednotného trhu;
- umožnilo firmám různých zemí sloučit své zdroje do společného fondu;
- dodalo projektu distriktů skutečně evropskou značku, s přímým přístupem k evropským systémům a programům.
7.15.2 V této souvislosti se EHSV domnívá, že by bylo užitečné uspořádat o předkládaném stanovisku veřejné slyšení, na které by byly přizvány orgány distriktů a další zainteresované organizace z různých regionů. Cílem by bylo podnítit přeshraniční spolupráci a osvětlit její výhody:
- politicky: přeshraniční hospodářská spolupráce napomáhá integraci EU a výkonnosti na světových trzích;
- z hlediska zjednodušení: dokáže stanovit nové formy přístupu k poznávacím, finančním a výrobním zdrojům;
- hospodářsky, z hlediska soutěže: evropské znalostní distrikty (EZD) by mohly utvořit evropské konsorcium, které by mohlo upravit známku kvality EU;
- z hlediska širokého záběru partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem: nová distriktová uskupení by měla zahrnovat jak soukromé podniky, tak místní orgány, protože orgány mohou hrát významnou úlohu jako katalyzátory nových návrhů;
- tím, že zprostředkovávají styk mezi podniky, vysokými školami a výzkumnými institucemi, využívají systematicky výhod nových technologií a inovací.
7.15.3 Konsorcium EZD by mělo pěstovat ducha podnikavosti, sociální odpovědnosti, vytváření nových činností a rozvoj dalšího školení a napomáhat přeshraničním partnerským svazkům.
Mělo by být:
- volně a snadno přístupné, jak pro jednotlivce, tak pro organizace veřejného i soukromého sektoru;
- jednoduché, pružné a přizpůsobivé rozdílným potřebám svých členů;
- schopné adaptovat se na tržní trendy;
- ustanoveno na úrovni EU, se zapojením velkého počtu členských států nebo přidružených zemí [38].
7.15.4 Forma: EZD by měl být soukromý orgán, a tedy by neměl pořádat veřejné finanční sbírky.
7.15.5 Přístup: na EZD by se měla vztahovat kritéria podobná těm, jež se uplatňují při zřizování konsorcií v 6. rámcovém programu výzkumu a technického rozvoje.
Mělo by být zřízeno na pětileté období [39], které by se mohlo prodlužovat, a mělo by být zapsáno do speciálního registru v rámci platformy EZD, kterou by Komise ustavila.
7.15.6 Právní postavení: Jednání s institucemi Společenství by měl organizovat jeden ustanovený koordinátor EZD, jak je tomu u integrovaných projektů a sítí vynikající činnosti v rámcovém programu výzkumu a technického rozvoje.
7.16 Závěrem: EHSV soudí, že zkušenosti, které vyplynuly z existence distriktů a nyní jsou zaměřovány na znalostní metadistrikty, poskytují vynikající možnosti pro:
- zvyšování zaměstnanosti;
- zlepšování sociálních vztahů na pracovním trhu;
- rozšiřování profesní kvalifikace pracujících na všech úrovních;
- zajišťování zdraví a bezpečnosti při práci;
- získávání a prodlužování certifikátů na poli etiky a ochrany životního prostředí (ISO 14000 a EMAS);
- lepší řešení úvěrové problematiky a dopad programu Basilej II;
- zvyšování kvality a konkurenceschopnosti výrobků "Made in Europe";
- podporu a rozšiřování možností vývozu;
- překonání břemena byrokracie zatěžujícího práci, pracovníky i podnik.
7.17 Proto - ze všech těchto důvodů - je třeba rozvoj metadistriktů podporovat a podněcovat na všech úrovních, ať již na úrovni místní, národní nebo celoevropské.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma Politika cestovního ruchu v rozšířené EU
(2005/C 255/02)
Dne 1. července 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl připravit v souladu s článkem 29 odst. 2 svého Jednacího řádu stanovisko z iniciativy na téma Politika cestovního ruchu v rozšířené EU.
Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba", které bylo uloženo připravit příslušné podklady pro Výbor, přijala své stanovisko dne 16. března 2005.
Zpravodajem byl pan Mendoza.
Během svého 416. plenárního zasedání konaného dne 6. a 7. dubna 2005 (jednání ze dne 6. dubna) přijal Evropský hospodářský a sociální výbor toto stanovisko, přičemž 83 členů hlasovalo pro, 4 proti a 5 se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 V rámci svého úsilí o finalizaci stanoviska a předložení návrhů týkajících se odvětví cestovního ruchu, EHSV připravuje tento návrh, jenž by měl zohlednit novou situaci v rozšířené EU, a to jak v její stávající podobě, tak i s ohledem na její možný další vývoj v nadcházejících letech.
1.2 EHSV již připravil stanoviska k celé řadě témat týkajících se cestovního ruchu, ale toto stanovisko je první analýzou dopadu cestovního ruchu a jeho perspektiv v novém evropském kontextu. Co však je nejdůležitější, poprvé byly do přípravy stanoviska zapojeni členové z nových členských států.
1.3 Nechceme sice zpochybňovat nebo ignorovat předchozí stanoviska, ale není jasné, jaké hrozby či příležitosti tyto nové perspektivy přinášejí, a to jak pro celou Evropu, tak i pro jednotlivé země, ať už se jedná o země, jež byly členy EU ještě před rozšířením nebo o nové členské státy.
1.4 Při přípravě tohoto stanoviska jsme se snažili o maximální otevřenost vůči informacím, námětům a návrhům ze strany nových členských států, při současném začlenění názorů, které Výbor vyjádřil již dříve.
Během slyšení v Katovicích, v Polsku, vyslechl Výbor četné závažné příspěvky starých i nových členských států EU. Všechny považují cestovní ruch za zdroj hospodářských i kulturních přínosů a za odvětví, které přispívá k budování Evropy občanů a tedy k evropské integraci.
Tento aspekt je o to důležitější a nepostradatelnější, že i nadále probíhá proces rozšíření, který vyžaduje intenzivnější úsilí o to, aby se Evropa přiblížila svým občanům a aby bylo i nadále posilováno vzájemné porozumění mezi různými kulturami a národy.
V blízké budoucnosti se ještě zrychlí tempo evropské intergrace, neboť tento proces má klíčový význam pro nové členské státy.
Osoby, které cestují jako turisté, jsou nepochybně předvojem evropské intergrace.
1.5 Cílem tohoto stanoviska není pokoušet se o podrobný popis stávající situace či perspektiv cestovního ruchu v jednotlivých zemích. Toto stanovisko je zaměřeno na prozkoumání společných prvků budoucí Evropské politiky cestovního ruchu a na nalezení a navržení opatření, která pomohou zajistit, aby se cestovní ruch stal významnou hnací silou pro hospodářský a sociální vývoj všech zemí a aby zároveň naplnil požadavky udržitelnosti.
1.6 Evropská ústava je novým faktorem, který musí být zohledněn v jakékoliv analýze vztahů mezi jednotlivými členskými státy a vztahů mezi těmito státy a evropskými institucemi.
Toto stanovisko se pokouší zjistit, jaký dopad má rozšíření na cestovní ruch jako takový a jak nový rámec vytvořený Smlouvou o ústavě pro Evropu může pomoci tomuto odvětví, které výrazně přispívá k dalšímu rozvoji v Evropě a po celém světě, nebo jak jej tento nový rámec naopak může zbrzdit.
Krátce řečeno, cílem tohoto materiálu je provést analýzu faktorů, které by mohly mít určující význam pro Evropskou politiku cestovního ruchu.
1.7 Právě ve vztazích mezi jednotlivými evropskými národy, mezi občany toho politického, hospodářského a sociálního celku, jímž Evropa je, můžeme najít jeden z nejlepších způsobů, jimiž cestovní ruch může přispívat k lepšímu porozumění mezi všemi národy a tudíž také k výstavbě, soudržnosti a konsolidaci nové Evropy.
1.8 Musíme si uvědomit, že cestovní ruch momentálně prochází obtížným obdobím, a to v důsledku celé řady faktorů, včetně mezinárodního terorismu a z něj plynoucí potřeby nastolit rovnováhu mezi bezpečností a svobodou, světové hospodářské krize a jejího dopadu na ochotu lidí k cestování, přinejmenším co se týče cestování na větší vzdálenosti.
Cestovní ruch je jedním z nástrojů pro dosažení světového míru a tuto úlohu může hrát i v budoucnosti.
1.9 Cestovní ruch v globálním a zejména evropském měřítku musí být založen na rozvíjení skutečných kulturních hodnot jak vysílajících tak i přijímajících zemí a musí se také podílet na utváření těchto hodnot.
Výměna informací o různých zvyklostech a kulturách, vzájemný respekt a úcta k rozmanitosti jednotlivých lokalit co do jejich životního prostředí, dědictví a sociálních charakteristik, může a musí přispět k vytvoření sjednocené Evropy a světa, v němž se jednotlivé státy navzájem podporují a respektují.
2. Politika cestovního ruchu v Evropské unii
2.1 Body pro obecnou diskusi o budoucí politice cestovního ruchu v rozšířené EU
2.1.1 Politika cestovního ruchu v Evropské unii a Evropská ústava: Přestože cestovní ruch jako takový není součástí společných politik EU, některé evropské instituce přicházejí s opatřeními a aktivitami, které s ohledem na to, že jejich povaha překračuje záběr jediného sektoru, mají dopad také na odvětví cestovního ruchu, nebo toto odvětví využívají jako nástroj pro dosažení některého ze základních cílů Evropské unie, např. udržitelného rozvoje, zaměstnanosti a hospodářské a sociální soudržnosti; krátce řečeno, ke zlepšení kvality života evropských občanů.
2.1.2 Část 4 Smlouvy o ústavě pro Evropu nazvaná Cestovní ruch (Článek III-281) vytyčuje její stanovisko k cestovnímu ruchu:
"1. Unie doplňuje činnost členských států v oblasti cestovního ruchu, zejména podporou konkurenceschopnosti podniků Unie v této oblasti.
Za tímto účelem je činnost Unie zaměřena na:
a) podporu vytváření příznivého prostředí pro rozvoj podniků v této oblasti;
b) podporu spolupráce mezi členskými státy, zejména výměnou zkušeností.
2. Evropský zákon nebo rámcový zákon stanoví zvláštní opatření určená na doplnění opatření, která členské státy provádějí k dosažení cílů uvedených v tomto článku, s vyloučením harmonizace právních předpisů členských států."
2.1.2.1 Článek I-17 zahrnuje cestovní ruch mezi oblasti podpůrné, koordinační a doplňkové činnosti:
"Unie má pravomoc vyvíjet podpůrnou, koordinační a doplňkovou činnost.
Oblasti této činnosti na evropské úrovni jsou:
a) ochrana a zlepšování lidského zdraví,
b) průmysl,
c) kultura,
d) cestovní ruch,
e) všeobecné vzdělávání, mládež, sport a odborné vzdělávání,
f) civilní ochrana,
g) správní spolupráce."
2.1.3 Tyto články Smlouvy ukazují, že – ačkoliv je uznáván hospodářský aspekt cestovního ruchu a jeho potenciál generovat prostřednictvím jednotlivých podniků bohatství – neexistuje zatím žádný náznak posunu směrem k evropské harmonizaci tohoto odvětví. Stávajícím cílem je pouze uznání skutečnosti, že toto odvětví má určitou roli, co se týče vzájemného doplňování a koordinování národních politik.
Dále je dostatečně zřejmý také úmysl vyloučit jakoukoliv regulační činnost, která by mohla být použita k harmonizaci těchto politik.
To podle názoru EHSV nevylučuje, ale spíše zjednodušuje, dohodu o určení hodnot, jimiž je definován evropský model cestovního ruchu.
2.1.3.1 Smlouva snad mohla vytyčit více intervenční modely pro odvětví cestovního ruchu, ale studium a analýza navrhovaného textu ukazuje na jeho všeobecně pozitivní vyznění, které je v souladu se zbytkem ústavního textu.
Oddíl Smlouvy věnovaný cestovnímu ruchu nám umožňuje pokračovat ve snaze o naplnění hlavních cílů, jež se týkají role cestovního ruchu a možností dalšího zlepšení v této oblasti. Na tomto základě EHSV bude i v budoucnu pokračovat ve spolupráci s dalšími institucemi a zúčastněnými subjekty z tohoto sektoru.
2.1.4 Cílem tohoto stanoviska není popsat a analyzovat politiky, které v této oblasti byly vyvinuty jednotlivými zeměmi Unie, a porovnat jednotlivé modely: ty, které jsou více či méně integrovány do evropského rámce; ty, které jsou více či méně "nacionalistické"; rozmanitost v evropském cestovním ruchu atd. Jak již bylo řečeno v jednom ze stanovisek Výboru, cestovní ruch začíná na místní a regionální úrovni a z nich se šíří na úroveň národní a mezinárodní.
Přínosné a plodné slyšení v Katovicích odhalilo nejen rozmanitost aktivit v oblasti cestovního ruchu v každém ze členských států, ale také celou řadu strategií, které by jednotlivé státy, regiony a místní společenství mohly využít pro podporu svého modelu cestovního ruchu, a to jak v současnosti tak i do budoucna.
2.1.5 Cílem tohoto stanoviska není ani posuzovat jednotlivé modely aktivit, přestože je jasné, že některé z nich jsou otevřenější spolupráci na jakékoliv úrovni, zatímco jiné jsou zaměřeny výlučně na konkurenci na volném trhu.
2.2 Rozšíření a cestovní ruch: dopad rozšíření EU na odvětví cestovního ruchu
2.2.1 Rozšíření Evropské unie je novou situací, která určitě přinese nové příležitosti celé Evropě a každé staré, nové i budoucí členské zemi.
Tuto příležitost je možno vnímat z různých hledisek:
2.2.1.1 Nabídka: Je jasné, že rozšíření velmi zvětšuje již tak širokou škálu evropských produktů cestovního ruchu, a to nejen s ohledem na počet lokalit cestovního ruchu, ale také – a možná ještě podstatněji – co do přidané hodnoty z titulu kulturního bohatství, dědictví a životního prostředí.
V tomto kontextu je nutné ještě jednou zmínit slyšení v Katovicích, během něhož se díky prezentacím nejrůznějších iniciativ z oblasti přírodního, kulturního a dokonce industriálního cestovního ruchu jasně projevilo rozšíření stávající škály produktů cestovního ruchu, které s sebou přináší rozšíření o nové členské země.
Toto rozšíření bezpochyby posílí konkurenceschopnost tohoto odvětví v Evropě, a to jak interně tak i ve srovnání s dalšími zeměmi v Americe, Asii a jinde na světě.
Nové členské státy také usilují o rozšíření své nabídky produktů cestovního ruchu, neboť takové rozšíření považují za klíčový faktor rozvoje svého cestovního ruchu a konečně i celého svého hospodářství.
Přestože toto přání dalšího růstu je zcela legitimní a správné, nemělo by se zapomínat, že růst má své meze a že tempo růstu musí být udržitelné, tak, aby byly i do budoucna zachovány sociální a hospodářské hodnoty i hodnoty v oblasti životního prostředí.
Zkušenosti jiných členských zemí s rozvojem cestovního ruchu, a to jak úspěšné tak i neúspěšné, by měly posloužit jako vzor pro uvážlivý výběr úspěšného modelu rozvoje nových destinací cestovního ruchu.
2.2.1.2 Poptávka: Nárůst poptávky v oblasti cestovního ruchu spojený s rozšířením byl bezpochyby spuštěn třemi klíčovými faktory.
Zaprvé nárůstem počtu občanů EU, kteří chtějí nebo musí cestovat do jiných míst a jiných zemí EU, do kterých pro ně zatím bylo složité se dostat, protože nebyli občany EU a setkávali se při cestování všeobecně s řadou obtíží, či proto, že byli občany EU a setkávali se s řadou obtíží při cestování do zemí mimo EU.
Zadruhé, vyšší životní úrovní, jíž bude v nových členských zemích bezpochyby v budoucnu dosaženo a jež zvýší zájem občanů o cestování.
Posledním faktorem je budování nové a zlepšování stávající dopravní a komunikační infrastruktury, od něhož se očekává, že přispěje k většímu zájmu o cestování a cestovní ruch, ke zvýšení mobility v pracovním i osobním životě a k celkovému růstu v oblasti cestování a cestovního ruchu.
2.2.1.3 Trh: V důsledku růstu nabídky i poptávky v souvislosti s rozšířením EU dojde ke zvětšení a posílení trhu v oblasti cestovního ruchu.
To bude mít bezpochyby pozitivní dopad na veškerou hospodářskou aktivitu v EU, v jejímž rámci cestovní ruch představuje velmi vlivné odvětví.
Je obtížné předpovědět, jaký dopad bude mít rozšíření trhu na ceny produktů cestovního ruchu, samotné produkty nebo zisky podniků, ale vše naznačuje, že pozitivní dopady převáží nad těmi negativními.
Rozšíření trhu určitě povede k posílení konkurence, ale pokud výhody, které ze silnější konkurence poplynou, mají mít lavinový efekt, musí takové posílení konkurence být založeno na zlepšení konkurenceschopnosti jednotlivých podniků a evropských destinací cestovního ruchu.
2.2.2 Pokud však má nová a velká příležitost, kterou představuje rozšíření, vést k vytvoření silného odvětví, je třeba respektovat celou řadu zásad, podmínek a jednotných pravidel, která zajistí obecnou životaschopnost celého odvětví, jakož i to, aby se odvětví v budoucnu rozvíjelo společensky žádoucím způsobem.
Tato kritéria byla stanovena na Lisabonském summitu, kde byla vytyčena strategie sledující tyto cíle: udržitelnost, znalostní společnost, zaměstnanost a společenskou soudržnost.
2.2.2.1 Udržitelnost: V předešlém stanovisku zaměřeném na Společensky udržitelný cestovní ruch pro každého [1] EHSV, podobně jako jiné mezinárodní a evropské instituce jako např. Komise, Parlament atd., popsal udržitelnost evropského cestovního ruchu jako něco nesmírně cenného pro vyvážený a produktivní dlouhodobý hospodářský rozvoj tohoto odvětví.
100 iniciativ vytyčených v tomto stanovisku představuje konkrétní faktory, které přispívají k dosažení udržitelnosti.
Růst v odvětví cestovního ruchu bude pro nové země pokušením k další expanzi tohoto odvětví. Rozsah a tempo takové expanze je však třeba řídit způsobem, který bude přijatelný z ekonomického a sociálního hlediska i z hlediska životního prostředí.
Požadavek na udržitelnost aktivit v cestovním ruchu není snadno splnitelný, neboť se neustále objevují požadavky, které si navzájem protiřečí, a také kritéria udržitelnosti se z pohledu jednotlivých hráčů liší.
2.2.2.2 Znalostní společnost: cestovní ruch může velmi konstruktivně přispět k dosažení cíle Lisabonské strategie, a to s ohledem na samotný charakter této činnosti založené na kulturní výměně, cestování do různých míst a sbližování různých společenských a kulturních zvyklostí a skutečností.
Zejména u mladých lidí cestování a život s lidmi z jiných prostředí výrazně stimuluje získávání nových vědomostí, otevřenost, toleranci a zájem o ostatní.
Získávání vědomostí není jen záležitostí akademického studia, ale také otázkou sbírání zkušeností; může probíhat za jakýchkoliv okolností, v jakémkoliv věku a cestovní ruch k němu poskytuje ideální příležitost.
Informační a komunikační technologie jsou klíčovými přispěvateli jak k vytváření tak i ke spotřebě produktů cestovního ruchu a rozhodně napomohou k tomu, aby se z cestovního ruchu stalo konkurenceschopné odvětví, které bude dostupné pro všechny.
2.2.2.3 Zaměstnanost: Lisabonská strategie stanovila, že by se Evropa v příštích letech měla chopit vedení při vytváření většího počtu pracovních míst, která by také měla být lepší kvality.
Není pochyby, že cestovní ruch, který představuje 5 % evropského HDP a zaměstnanosti – v některých členských zemích dokonce až 10 %, může být zdrojem nových a lepších pracovních míst v rozšířené Evropě.
Aby to však bylo udržitelné, musí stará i nově vytvořená pracovní místa v cestovním ruchu splňovat základní požadavky na kvalitu, konkrétní odborné vzdělání, stabilitu a – a to především – na uznání práv pracovníků na částečný úvazek a těch, kteří jsou zaměstnáni na dobu určitou.
2.2.2.4 Sociální soudržnost: Cestovní ruch je silným motorem pro posílení soudržnosti, umožňuje nám poznávat jiné lidi a místa a tak přispívá ke zhmotnění konceptu občanství v rozšířené Evropě.
Pokud chceme sdílet s jinými lidmi nějaké společné cíle, je nutné, abychom ostatní poznali, a právě to cestovní ruch umožňuje.
Cestovní ruch prohloubí sociální pokrok v rozšířené Evropě prostřednictvím zlepšování sociální soudržnosti mezi všemi národy v Evropě.
3. Obecná analýza politiky cestovního ruchu v rozšířené Evropě
3.1 Klíčová otázka, kterou si můžeme položit a kterou bychom si také měli položit je tato: Může být politika cestovního ruchu pokryta obecným rozvojem celkové odvětvové a hospodářské politiky Evropské unie?
Víme, že odpověď na tuto otázku musí být a také je kladná, pokud politikou cestovního ruchu rozumíme veškerá kritéria, cíle a nástroje schopné dovést cestovní ruch v Evropě na uspokojivou úroveň konkurenceschopnosti, vytváření bohatství a udržitelnosti.
Smlouva o ústavě pro Evropu stanoví, že opatření v tomto odvětví mají podporovat, koordinovat a doplňovat ostatní evropské politiky.
3.2 Aspekty odvětvové politiky aplikovatelné na odvětví cestovního ruchu: mezi aspekty politiky cestovního ruchu, které jsou odvoditelné od obecných odvětvových a hospodářských politik Evropské unie, patří:
3.2.1 Zaměstnanost a sociální politika: Pokud necháme stranou velmi konkrétní znaky pracovních míst v cestovním ruchu, které vyplývají z jeho vysoce sezónní povahy, veškeré politiky EU v oblasti zaměstnanosti se na zaměstnanost v cestovním ruchu dají bez problémů aplikovat.
Jakékoliv další iniciativy zaměřené na snížení sezónnosti by měly být nejen vítány, ale měly by být evropskými institucemi také podporovány a zaštiťovány.
V této oblasti ještě zbývá mnoho práce, neboť sezónní zaměstnání je v hlavních oblastech cestovního ruchu stále ještě považováno za normální.
Plánování školních prázdnin v různých termínech by mohlo pozitivně přispět k prodloužení sezóny.
3.2.2 Kvalita: Stejně tak je třeba na odvětví cestovního ruchu v zájmu zvýšení kvality aplikovat politiky Společenství zaměřené na podporu kvality a zavádění kvalitativních standardů. S ohledem na samotnou povahu cestovního ruchu jako odvětví poskytujícího služby a na jeho hlavní krédo, které spočívá v poskytování osobních služeb, je cestovní ruch vůči této proměnné velmi citlivý.
Úsilí všech hráčů v evropském cestovním ruchu o podporu kvality by mělo být podporováno, koordinováno a doplňováno, jak stanoví Smlouva o ústavě pro Evropu.
3.2.3 Výzkum a vývoj: Cestovní ruch je odvětví, které v současnosti prochází zásadní strukturální změnou, jež se týká reklamy a nákupu služeb prostřednictvím internetu. Pozitivní efekt, který tato změna bude mít na cestovní ruch, by měl být studován a podporován.
Výzkumem a vývojem v oblasti cestovního ruchu by se měly zabývat všechny instituce, a to na všech úrovních, i podniky.
3.2.4 Ochrana spotřebitelů: Cestovní ruch je hospodářskou aktivitou, v jejímž rámci existuje silná provázanost mezi poskytovateli služeb a spotřebiteli.
Obecná politika EU v oblasti ochrany spotřebitelů musí být přímo aplikována na odvětví cestovního ruchu za účelem posílení odpovědnosti podniků i spotřebitelů v tomto odvětví.
Prosazování a šíření známek kvality a známek osvědčujících šetrnost k životnímu prostředí v odvětví cestovního ruchu musí být také podporováno a podněcováno.
3.2.5 Ochrana životního prostředí: Veškeré evropské politiky ochrany životního prostředí jsou aplikovatelné na cestovní ruch a jsou pro něj přínosné.
Pokud je cestovní ruch v zásadě odvětvím založeným na racionálním využívání přírodních zdrojů, veškeré iniciativy, aktivity a regulace mohou jedině podpořit cestovní ruch současnosti i budoucnosti.
3.2.6 Další politiky EU: Všeobecně vzato – a s ohledem na to, že povaha cestovního ruchu přesahuje záběr jednoho sektoru – je cestovní ruch ovlivňován všemi hospodářskými a průmyslovými politikami EU. Strategický význam cestovního ruchu pro zaměstnanost a sociální soudržnost by však měl být institucionálně uznán; politiky by měly být přiměřeně aplikovány na základě studií a pilotních projektů.
3.2.6.1 Krátce řečeno, politika cestovního ruchu v rozšířené EU, tak, jak bude vytyčena v Evropské ústavě, až tato úmluva nabude účinnosti, by měla být politikou podpory a koordinace a měla by doplňovat všechny ostatní politiky EU, které se nějak týkají cestovního ruchu.
Snahy o konkurenceschopnost podniků, udržitelnost v nejširším smyslu tohoto termínu, vytvoření vysoce kvalitní zaměstnanosti, politiky v oblasti infrastruktury atd. by se měly zaměřit na cestovní ruch jako na aktivitu, která je klíčová pro rozvoj celé Unie.
3.2.7 Vztahy k dalším aktivitám: Cestovní ruch funguje jako katalyzátor, který posiluje efekt jiných aktivit, např. sportu, což EHSV analyzoval ve svém stanovisku k tématu Cestovní ruch a sport: budoucí výzvy pro Evropu [2].
3.3 Status politiky cestovního ruchu v EU: na otázku, zda je cestovnímu ruchu v Evropě a v politice EU skutečně přisuzována role, důležitost a strategická pozice, kterou si zaslouží jako lidská, hospodářská a společenská aktivita, je možno odpovědět z různých hledisek.
3.3.1 EU, její země, regiony a města jsou destinacemi světového cestovního ruchu: nová situace v Evropě, spolu s přistoupením nových členských zemí, vyústila v existenci velmi široké a rozmanité škály produktů, která je plná kontrastů a umožňuje Evropě, aby se rozvinula v přední zdroj i destinaci cestovního ruchu.
Do budoucna se očekává pokračující, i když poněkud skromnější, růst, přičemž očekávané tempo růstu je vyšší než u jiných odvětví.
Tato široká škála produktů musí být podpořena politikou kvality, která je základním kamenem konkurenceschopnosti a udržitelnosti; nástrojem pro dosažení a vyjádření takové kvality by mělo být vybudování evropské značky nebo značek kvality v oblasti cestovního ruchu.
3.3.2 Institucionální opatření, která by bylo nutné přijmout za účelem vytvoření celoevropské politiky cestovního ruchu.
3.3.2.1 Je známo, že evropské instituce, včetně Komise a Parlamentu, průběžně pracují na koordinaci opatření, jež se dotýkají cestovního ruchu. Je třeba zmínit iniciativu Evropské fórum cestovního ruchu, která již byla implementována.
Toto každoroční setkání svádí dohromady všechny hráče z odvětví cestovního ruchu a má velký vědecký význam – jakož i velký význam pro plánování a politiku spolupráce – pro další zlepšování situace v odvětví cestovním ruchu v Evropě.
3.3.2.2 Tato činnost a další aktivity zaměřené na zvyšování povědomí o evropském cestovním ruchu, a probíhající za spoluúčasti všech hráčů z tohoto odvětví, jsou velmi pozitivním znamením.
Závěry Fóra, které proběhlo v roce 2004 v Budapešti, jsou obsaženy v Příloze 1.
3.3.2.3 Na tomto místě je třeba zmínit také iniciativu EHSV představenou ve stanovisku k tématu Politika cestovního ruchu a spolupráce veřejného a soukromého sektoru [3] a navrhující, aby Komise prověřila možnost vytvoření Evropské rady pro cestovní ruch, a to buď ve střednědobém nebo dlouhodobém horizontu.
3.3.2.4 V této Radě by mohla být zastoupena široká škála zástupců institucí i soukromého sektoru, zejména zástupců sociálních partnerů a organizací občanské společnosti. Rada by analyzovala informace o cestovním ruchu, navrhovala pokyny pro toto odvětví a její práce by navazovala na dohody dosažené v rámci Evropského fóra cestovního ruchu.
EHSV bude spolupracovat a bude se aktivně účastnit jejího vytváření.
3.3.2.5 EHSV by rád vyjádřil své odhodlání k další práci na tomto tématu, a to jak samostatně tak i ve spolupráci s Komisí, Evropským parlamentem, Výborem regionů a dalšími institucemi, za účelem posílení profilu a rozvoje evropského cestovního ruchu.
3.3.2.6 V zájmu dalšího pokroku v této oblasti navrhujeme, aby institucionální setkání byla více využívána pro analyzování, koordinaci a podporu uplatňování usnesení Evropských fór cestovního ruchu.
3.4 Charakteristika politiky cestovního ruchu pro rozšířenou EU
3.4.1 Je naším záměrem, aby toto stanovisko bylo konzistentní s předchozím stanoviskem EHSV k tématu Sociálně udržitelný cestovní ruch pro každého [4], které přizpůsobuje zásady utvářející politiku cestovního ruchu na míru nové situaci v Evropě.
V tomto případě není na politiku cestovního ruchu nahlíženo jako na soubor regulatorních pravomocí Unie, nýbrž jako na zásady a hodnoty, jež je třeba vždy zohlednit a promítnout do opatření, která v oblasti cestovního ruchu přijímají veřejné instituce, a to na kterékoliv úrovni, jakož i do podnikatelských aktivit soukromého sektoru.
Následující seznam obsahuje prvky, jejichž souhrn určuje systém orientačních hodnot, který může přispět ke zlepšení cestovního ruchu a k zajištění jeho udržitelnosti.
3.4.2 Definice cestovního ruchu musí být i v rozšířené Evropě založena na hodnotách vycházejících z evropské tradice a kultury a musí být i nadále zaměřena na samotné účastníky cestovního ruchu.
Nesmí být upuštěno od konceptu účastníka cestovního ruchu jako spotřebitele služeb, jež mají velmi komplexní, rozmanitou a hluboce osobní povahu a skladbu.
Není však možno zapomínat ani na zásadně hospodářskou a komerční povahu cestovního ruchu, která vyžaduje, aby v tomto hospodářsky důležitém odvětví, které je významným přispěvatelem k evropskému HDP, byly uplatňovány zásady ziskovosti a konkurenceschopnosti.
3.4.3 Politika cestovního ruchu v rozšířené Evropě by měla být založena na udržitelnosti, a to i v širším slova smyslu – tedy na udržitelnosti jako nástroji hospodářského a sociálního rozvoje i rozvoje ochrany životního prostředí – nicméně za předpokladu, že na tento rozvoj budou aplikována přísnější kritéria.
Jedním z nejdůležitějších témat pro diskusi o této problematice jsou hranice růstu. Byly pro oblast cestovního ruchu určeny objektivní a kvantifikovatelné hranice růstu?
Byly určeny ekonomické hranice pro tempo dalšího rozvoje destinací cestovního ruchu po celém světě?
3.4.3.1 Odpovědět na tyto otázky není jednoduché, ale koncept hranic růstu – nikoliv však hranic rozvoje, pokud se jedná o rozvoj vyvážený a udržitelný – se zřejmě začíná prosazovat.
Možná stojí za zmínku příklad oblasti Středozemního moře, kde roste počet destinací cestovního ruchu a tento vývoj ve střednědobém horizontu představuje vážnou hrozbu pro celé odvětví cestovního ruchu a jeho ziskovost.
Investiční iniciativy v oblasti cestovního ruchu, za předpokladu dodržení podmínek udržitelného rozvoje a spolupráce se zeměmi jižního Středozemí, je třeba vítat jako nástroje hospodářského a sociálního rozvoje této rozlehlé a prozatím málo rozvinuté oblasti.
3.4.4 Přizpůsobení odvětví cestovního ruchu měnící se situaci za účelem zlepšení konkurenceschopnosti tohoto odvětví: výzkum a vývoj, nové technologie, investice propagace, design, marketing, sítě, vytváření obchodních sdružení atd. je nutným předpokladem úspěchu pro všechny evropské podniky, zejména ty, které hodlají nalézt nějakou mezeru na trhu, který představuje nedávno rozšířená Evropa.
Role, kterou hraje internet dnes a kterou zřejmě bude hrát v budoucnu, musí přesvědčit zástupce všech sektorů, že je třeba se do jeho rozvoje zapojit, využít internet ke zlepšení produktivity, pro účely výzkumu a konečně také pro zajištění vyváženějšího rozvoje odvětví cestovního ruchu.
3.4.5 Cestovní ruch a zaměstnanost: pracovní vztahy, odborné vzdělávání a profesní růst, specializace, sociální ochrana, volný pohyb pracovníků, atd. jsou faktory klíčového významu pro utváření politiky cestovního ruchu pro rozšířenou Evropu.
Zvláštní pozornost je nutno věnovat vytváření nových profesí v odvětví cestovního ruchu a odbornému vzdělávaní pracovníků v těchto profesích; instituce se do tohoto procesu musí zapojit, aby se zajistilo splnění kritérií na vytváření vysoce kvalitních pracovních příležitostí.
Také škála kvalifikací v oblasti cestovního ruchu by měla být rozšiřována a zlepšována.
3.4.6 Cestovní ruch ve vztahu k propagaci evropské kultury a dědictví: zvyklosti, umění, architektura, dějiny, folklór, gastronomie atd. – to vše by mělo ve vhodné evropské politice cestovního ruchu hrát velmi významnou roli.
Nové země, které mají bohaté kulturní dědictví, jež může rozšířit škálu produktů cestovního ruchu, budou muset založit rozvoj svého cestovního ruchu na uvedených hodnotách.
Zkušenosti, jako např. ty získané díky paradores ve Španělsku, pousadas v Portugalsku a ville e castelli v Itálii, mohou posloužit jako dobré příklady integrace kulturního dědictví a cestovního ruchu podpořené komerční propagací.
3.4.7 Zajištění dostupnosti cestovního ruchu pro všechny je výzvou, před kterou bychom neměli uhýbat.
Cestovní ruch je právem každého jednotlivce a to i za předpokladu, že trpí nějakým postižením: je navrhována kampaň na podporu cestovního ruchu v rozšířené Evropě se zaměřením zvláště na děti a mládež a starší osoby a důchodce.
3.4.8 Růst trhu cestovního ruchu v návaznosti na rozšíření musí fungovat jako hnací síla interního cestovního ruchu v Evropě a jako základ obecné propagační politiky.
3.4.8.1 S ohledem na zvláštní význam interního cestovního ruchu a jeho dopad na domácí poptávku a spotřebu v EU, zejména stávající a potenciální význam sociálního cestovního ruchu, EHSV připraví stanovisko k tématu "Politika sociálního cestovního ruchu pro Evropu".
3.4.9 Co se týče odvětví cestovního ruchu, musejí zúčastněné subjekty převzít vedoucí úlohu při analyzování, designu, monitorování a hodnocení politik cestovního ruchu v různých oblastech. Z toho se musí stát všeobecně platný modus operandi, zásada, které se bude držet jakákoliv politika cestovního ruchu.
Jednotlivé orgány by se měly dohodnout na strategiích vzájemné spolupráce a metodách účasti.
3.4.10 Zřejmě největší slabinou cestovního ruchu je jeho sezónnost; těžištěm nové politiky cestovního ruchu pro rozšířenou Evropu musí být úsilí o trvalou zaměstnanost a aktivitu.
Prostřednictvím pilotních projektů by měly být prozkoumány možnosti kompenzace nedostatečného využívání lidských zdrojů a kapitálu souvisejícího se sezónností.
Takový výzkum by měl plně prozkoumat měnící se modely cestovního ruchu a to, jak by se dalo zajistit, aby cestovní ruch i nadále zůstal významným rozvojovým nástrojem.
3.4.11 Rozmanitá situace evropských ostrovů si zasluhuje zvláštní pozornost. Některé z charakteristik, které jim poskytují ty správné podmínky pro rozvoj cestovního ruchu, mohou mít obrovské dopady.
Politiky v oblasti komunikace, dopravy a regionálního rozvoje mají vzhledem ke specifickým charakteristikám týkajících se cestovního ruchu pro ostrovy a horské oblasti strategický význam.
3.4.12 Je důležité opět zdůraznit, že v dnešním světě jsou těžištěm rozvoje cestovního ruchu hodnoty jako bezpečnost a prevence.
S ohledem na přírodní katastrofy i na katastrofy způsobené lidmi by klíčovým faktorem pro rozvoj cestovního ruchu měla být prevence založená na pravidlech, která zajišťují svobodu cestování a pohybu.
3.4.13 Nemělo by se zapomínat, že politika cestovního ruchu pro rozšířenou Evropu musí efektivně přispívat k tomu, aby cestovní ruch plnil svou potenciální roli katalyzátoru procesu sociální, hospodářské a politické soudržnosti v EU, a to prostřednictvím řady různých činností:
- prohlubování vědomostí o zemích, lidech a kulturách,
- přispívání k vytvoření evropského modelu vzájemného soužití, míru a pokroku,
- zprostředkování pozitivní image Evropy ve světě.
3.5 Role partnerství veřejného a soukromého sektoru při rozvíjení cestovního ruchu
Je naším záměrem, aby toto stanovisko bylo konzistentní s předchozím stanoviskem EHSV k tématu Politika cestovního ruchu a spolupráce veřejného a soukromého sektoru [5] a prozkoumalo účinné metody, které by k takové spolupráci vedly.
3.5.1 Co se týče analýzy rozšířené Evropy a cestovního ruchu, je nutné, aby přiměřená koordinace a spolupráce mezi veřejným a soukromým sektorem byla vzata v úvahu nejen na místní a národní úrovni. Taková koordinace a spolupráce může – a zřejmě by měla – tyto meze překračovat.
Spolupráce musí být také vektorem pro přenos udržitelných politik a opatření zaměřených na zlepšení úrovně investic a konkurenceschopnosti z jedné země do druhé. Země a sektory společnosti s delší tradicí v oblasti cestovního ruchu mohou nabídnout své zkušenosti zemím, které dnes tvoří rozšířenou Evropu, a prostřednictvím svých konkrétních zkušeností s úspěšnými i neúspěšnými metodami jim mohou pomoci se vyvarovat chyb při vývoji vlastních modelů cestovního ruchu; zkrátka řečeno, mohou spolupracovat na vytváření nového modelu cestovního ruchu, který bude udržitelný ekonomicky, sociálně i z hlediska životního prostředí.
3.5.2 Odborné vzdělávání se musí stát jedním ze základních kamenů zlepšování kvality cestovního ruchu, ale přitom je vhodné, aby jeho obsah odpovídal skutečné poptávce jednotlivých touroperátorů; to by mělo zvýšit účinnost institucionálního úsilí.
Spolupráce veřejného a soukromého sektoru v této oblasti může – a měla by – hrát životně důležitou úlohu.
3.5.2.1 EHSV by tímto rád vyjádřil, že by plně podpořil iniciativu orientovanou na vytvoření evropského magisterského studijního programu se zaměřením na cestovní ruch; existence takového programu by pomohla utvářet, rozvíjet a aplikovat evropský model cestovního ruchu, založený na hodnotách Evropské unie jako oblasti vzájemného soužití a hospodářského rozvoje.
3.5.3 Evropská politika cestovního ruchu by měla zajistit podporu sítí touroperátorů a podporu sdružování v podnikatelských asociacích, a to na všech úrovních, tedy na úrovni místní, regionální, národní i evropské.
3.5.4 Role dopravní infrastruktury v rozšířené Evropě je klíčová pro zajištění toho, aby i v budoucnu byl rozvoj cestovního ruchu ve všech zemích založen na konkurenci.
Unie musí v této oblasti usilovat o zajištění bezpečného, rychlého a vysoce kvalitního přístupu a intermodality dopravy pro všechny regiony. Přitom je třeba mít na zřeteli skutečnost, že využití infrastruktury pro potřeby cestovního ruchu má dalekosáhlý hospodářský a sociální dopad.
V oblasti politik zaměřených na zlepšení interních a externích komunikací je třeba dát zvláštní prioritu zajištění dostupnosti ostrovních částí EU.
3.6 Evropská institucionální spolupráce
3.6.1 Evropská institucionální spolupráce může mít celou řadu různých podob:
3.6.1.1 Pilotní projekty: například Evropský projekt sociálního cestovního ruchu by mohl podstatně přispět k růstu interního cestovního ruchu a k zajištění přístupu k cestovnímu ruchu pro všechny, jakož i napomoci k překonání sezónnosti cestovního ruchu.
Projekt by mohl být podpořen zeměmi s podobnými úspěšnými zkušenostmi, společně s Komisí, a mohl by zkoumat dlouhodobou životaschopnost globálního Evropského projektu sociálního cestovního ruchu.
Navrhuje se, že by Evropská komise měla analyzovat případný dopad evropského programu sociálního cestovního ruchu na odvětví cestovního ruchu v Evropě.
3.6.1.2 Spolupráce v oblasti výzkumu: například v oblasti výzkumu nových forem cestovního ruchu, zejména cestovního ruchu slučitelného s principem udržitelnosti, které by mohl získat impuls k dalšímu rozvoji díky rozšíření EU.
Navrhuje se, aby Komise zvážila provedení průzkumné studie na toto téma, přičemž by se EHSV také zapojil.
3.6.1.3 Spolupráce a výměna s dalšími oblastmi v Evropě a jinde ve světě
Hlavní rysy a podmínky evropského modelu cestovního ruchu jsou popsány v tomto stanovisku a musí být promítnuty do definice jiných mimoevropských produktů cestovního ruchu, zejména proto, aby se těmto produktům zabránilo v nekalé konkurenci a porušování standardů cestovního ruchu. Mezinárodní standardy, kritéria pro správné finanční řízení, lidská práva (zejména práva zaměstnanců a sociální práva) – to vše musí být dodržováno.
EHSV navrhuje, aby EU vyvinula evropský model cestovního ruchu ve spolupráci s jinými mezinárodními institucemi: Mezinárodní organizací práce (ILO) a Mezinárodním úřadem sociálního cestovního ruchu (BITS).
3.6.2 Role strukturálních fondů a dalších forem podpory pro cestovní ruch v rozšířené EU
3.6.2.1 Hospodářská solidarita EU je nejpatrněji promítnuta do politiky hospodářské a sociální soudržnosti, která je implementována prostřednictvím strukturálních fondů.
Tato politika, která se osvědčila jako účinný nástroj dalšího pokroku, bude do budoucna zvláště relevantní v souvislosti s rozšířením.
Proto by akce, které mají pozitivní efekt na rozvoj politik soudržnosti, měly být podpořeny prostřednictvím vypracování politiky cestovního ruchu. Tyto politiky mohou následně posílit aktivitu v oblasti cestovního ruchu ve všech zemích, takže cestovní ruch bude mít na takové akce multiplikační efekt.
Přeshraniční opatření mohou pomoci vytvořit produkty cestovního ruchu, které by byly sdíleny různými zeměmi, a to prostřednictvím společných akcí a produktů.
3.6.2.2 Za účelem dalšího zkoumání této problematiky Výbor navrhuje Komisi, aby byla uskutečněna studie zaměřená na vliv strukturálních fondů na odvětví cestovního ruchu.
4. Závěry
4.1 Cestovní ruch je hospodářské odvětví, které má klíčový význam pro účinné budování rozšířené Evropy. Měl by růst při řádném zohlednění principu udržitelnosti v nejširším slova smyslu a měl by účinně přispívat k evropské sociální soudržnosti.
4.2 Nové členské státy vidí cestovní ruch jako velkou příležitost pro hospodářský rozvoj, který jim umožní překlenout propast v oblasti příjmů, jež je dělí od starých členských států Evropské unie.
Velká rozmanitost kultur, národního dědictví a přírodního prostředí, kterou s sebou přinášejí, povede k rozšíření škály produktů a také k expanzi poptávky po cestovním ruchu, a to jak u interního, tak u externího cestovního ruchu.
4.3 Rozšíření o další země bude mít velmi pozitivní dopad na budoucnost odvětví cestovního ruchu, zejména v případě, že evropský model cestovního ruchu bude aplikován s řádným důrazem na princip udržitelnosti.
4.4 Jeden z návrhů, které by podle názoru Výboru měl být schválen a předán institucím všech členských států, se týká uskutečnění rozsáhlé vzdělávací a motivující kampaně založené na konceptu cestovního ruchu jako odvětví, které má pro Evropu strategický význam.
Tato kampaň by v zásadě byla zaměřena na školáky a jejím cílem by bylo naučit je vnímat hodnotu cestovního ruchu jako lidské činnosti, která s sebou nese poznávání jiných lidí, míst a kultur, což může být životně důležité pro jejich vlastní osobní růst a může je velmi obohatit.
Do této kampaně by měly být zapojeny evropské, národní, regionální i místní instituce, jakož i podnikatelské a odborové organizace ze všech odvětví. Kampaň by měla vyzývat školáky, aby poznali nejbližší destinace cestovního ruchu ve svém okolí (město, provincie, region), což by je motivovalo k cestování v rámci jejich země a také k objevování krás zbytku Evropy.
4.5 Vytvoření databáze dobré praxe v oblasti cestovního ruchu, zahrnující jednotlivé destinace a soukromé operátory, např. vlastníky hotelů, a další nabídky atd., by se mohlo stát nástrojem pro výměnu pozitivních zkušeností, ze kterých by nově začleněné země a také ty, které přistoupí v budoucnu, mohly výrazně těžit.
4.6 Také vytváření a podpora různých sítí sdružujících destinace, jež usilují o propagaci nejlepších hodnot udržitelnosti a kvality, zajistí, aby se cestovní ruch rozvíjel na základě kritérií odpovídajících novému modelu evropského cestovního ruchu, poskytujícímu záruku větší kontinuity.
4.7 Těžištěm evropského modelu cestovního ruchu, zaměřeného i nadále na generování udržitelné hospodářské činnosti, by měla být ochrana spotřebitelů.
Na odvětví cestovního ruchu by měla být v plném rozsahu aplikována obecná politika ochrany spotřebitelů, zejména s ohledem na to, že v tomto odvětví existuje velmi silná vazba mezi spotřebiteli a poskytovateli služeb.
4.8 Výbor vítá iniciativu Komise zaměřenou na uskutečnění studie zkoumající efekt sportovních akcí na cestovní ruch, a to na základě stanoviska EHSV k tématu "Cestovní ruch a sport: budoucí výzvy pro Evropu".
4.9 V zájmu nalezení východisek a referenčních bodů pro budoucí opatření na podporu evropského cestovního ruchu EHSV vyzývá Komisi, aby v rozumném časovém horizontu uskutečnila studie zaměřené na cestovní ruch a situaci sociálního cestovního ruchu, jakož i cestovního ruchu zdravotně postižených osob, a to s ohledem na jeho sociální význam a možné pozitivní efekty na aktivitu v cestovním ruchu.
4.10 EHSV by rád znovu zmínil dva konkrétní návrhy, o kterých již v tomto stanovisku bylo pojednáno:
- za prvé, vzhledem ke kladnému hodnocení ustavení "skupiny pro cestovní ruch a udržitelnost" ze strany Komise, ve které EHSV bude zastoupen, pokračovat v úsilí zaměřeném na případné vytvoření Evropské poradní rady pro cestovní ruch a podporovat jednání mezi evropskými institucemi, sociálními partnery a dalšími organizacemi občanské společnosti.
Výbor má za to, že obě tyto iniciativy pomohou naplnit cíle stanovené ve Smlouvě o ústavě pro Evropu;
- za druhé, vyjádřit ochotu EHSV spolupracovat s dalšími mezinárodními institucemi zaměřenými na odvětví cestovního ruchu, jako např. ILO a BITS
5. EHSV rozhodl, že vydá a bude šířit toto stanovisko nazvané "Katovické prohlášení o politice cestovního ruchu v rozšířené EU" a že bude příspěvkem Evropského hospodářského a sociálního výboru ke Světovému dni cestovního ruchu 2005, ustanoveného Světovou organizací cestovního ruchu.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Priority jednotného trhu 2005 – 2010
(2005/C 255/03)
Evropský hospodářský a sociální výbor se rozhodl dne 29. června 2004 v souladu s článkem 29 Jednacího řádu vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Priority jednotného trhu 2005 – 2010.
Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba", které bylo uloženo připravit příslušné podklady pro Výbor, přijala své stanovisko dne 16. března 2005.
Zpravodajem byl pan Cassidy.
Na 416. plenárním zasedání (jednání dne 7. dubna 2005) přijal Evropský hospodářský a sociální výbor toto stanovisko 97 hlasy pro, 58 proti, 15 členů se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Pokud se týká pracovního programu Střediska pro sledování jednotného trhu (SSJT [1]), navrhuje Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba" doplňující stanovisko k tématu Priority jednotného trhu pro léta 2005 až 2010.
Stejně jako v minulosti přispívá SSJT k přezkoumání cílů a metod z hlediska jejich přínosu pro postup k jednotnému trhu.
1.2 Výsledky roku 2004 pro Evropskou unii nemohou být podceňovány. Krátce po historickém rozšíření, které přivedlo do unie deset nových členů, zvolili občané nynějších 25 členských států nový Evropský parlament a koncem roku 2004 zahájilo své pětileté funkční období 25 nových členů Evropské komise.
1.3 Mezitím byla publikována Kokova zpráva [2] a také stanovisko Výboru [3] k zavádění Lisabonské strategie; oba dokumenty vznikly na základě požadavku Evropské rady z března 2004.
V ideálním případě by tato práce byla provázána se stanoviskem Výboru z vlastní iniciativy k prioritám jednotného trhu právě pro toto období nového parlamentu a Komise, které by tak bylo praktickým příspěvkem občanské společnosti.
1.4 Je tedy důležité připravit podklady pro účast EHSV v konzultacích, které nová Komise plánuje.
1.5 Toto stanovisko doplňuje stanovisko Výboru ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Strategie vnitřního trhu – priority let 2003–2006 KOM(2003)238 v konečném znění.
V tomto stanovisku [4], ke kterému byl zpravodajem pan Cassidy, se Výbor soustředil na několik prioritních hledisek pro bezchybnou funkci jednotného trhu, snižování dopadů daňových překážek, zlepšování podmínek podnikání, solidní právní systém, vysoké a transparentní standardy kvality především u služeb obecného zájmu, lepší a širší informovanost občanů atd.
1.5.1 Současně Výbor v tomto stanovisku zásadně zdůraznil, že dalších výtěžků z obecného blaha nelze dosáhnout prostřednictvím opatření k liberalizaci a podporováním konkurenceschopnosti, ale že k úspěšnému dokončení jednotného trhu podstatně přispěje doprovodná makroekonomická politika zaměřená na růst a zaměstnanost.
Ani debata v souvislosti s budoucí úpravou sociálních systémů se nesmí uskutečnit z hlediska jednotného trhu a rozpočtových požadavků, ale musí vidět systémy jako celek a zohlednit jejich cíle.
1.6 Toto stanovisko je založeno rovněž na "25 poznatcích" Střediska pro sledování jednotného trhu, publikovaných k desátému výročí vytvoření tohoto střediska (brožura vyšla v říjnu 2004 pod názvem "What is the state of the enlarged Single Market? 25 findings by the Single Market Observatory").
Přes velmi významný pokrok dosažený v posledních letech konstatuje SSJT přetrvávání mnohých zpoždění a rovněž nedostatečné fungování jednotného trhu, které poškozuje jeho evropské uživatele a ovlivňuje negativně výkonnost EU z hlediska konkurenceschopnosti, růstu, inovace, a zaměstnanosti ve srovnání s našimi hlavními světovými partnery.
1.7 Víceletý strategický program, který připravilo šest předsednictví [5] pro období 2004 – 2006 tvoří základnu pro studium této věci a přípravu doporučení pro klíčové období let 2005 až 2010, během něhož se za procesu integrace nových členských států ustavila nová Komise a nový Evropský parlament.
Záměrem je tedy formulovat původní priority EU v širším kontextu a řešit operativní problémy, které byly dlouho odsouvány do pozadí.
Program šesti předsednictví je ukázkou vítané politiky kontinuity.
V minulosti se příliš často stávalo, že nastupující předsednictví se snažilo o zařazení svých vlastních programů, což vedlo ke zmatku a názorům, že EU nemá žádné zřetelné politické cíle.
2. Již dávno měla být nařízení zjednodušena
2.1 Pokud se týká jednotného trhu, spočívají priority šesti předsednictví na Lisabonské strategii.
Tato strategie si klade za cíl vytvořit z Evropy "nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomiku schopnou udržitelného hospodářského růstu s více a lepšími pracovními místy a s větší sociální soudržností" Komise připravila akční plán nazvaný Zjednodušení a zlepšení regulačního prostředí [6]. Od 1. května 2004 tato operace zahrnuje rozsáhlý trh složený z 25 států.
Ve smyslu Lisabonské strategie Výbor opět zdůrazňuje, že je nutno pečlivě rozlišovat zbytečnou právní a administrativní náročnost od standardů a úprav, které jsou nezbytné pro zaručení a budování životních a pracovních podmínek ve smyslu společných cílů Evropské unie.
2.2 Podstatné znepokojení budí metody, kterými některé členské státy neodůvodněně komplikují převádění směrnic Společenství do národní legislativy.
Zainteresované strany jsou zklamány neprůhlednou procedurou "komitologie", kdy se podrobná nařízení zavádějící rámcové směrnice projednávají za zavřenými dveřmi, aniž by byla alespoň přezkoumána Evropským parlamentem nebo parlamenty národními.
2.3 Jedním z nejvážnějších nedostatků je časová prodleva mezi přijetím směrnice v Radě a Parlamentu a jejím převedením do národního práva.
2.4 Členské státy často nepřevedou směrnice Společenství do národní legislativy a vytvářejí tak řadu překážek, které jsou hospodářsky nevýhodné.
Odstranění těchto překážek vyžaduje pečlivě zváženou směs harmonizace, vzájemného uznání a zjednodušení.
2.5 Složitost podmínek, kterými se řídí činnosti na jednotném trhu je nevýhodou, na který poukazují operátoři.
Přestože je zjednodušení z velké části otázkou správné praxe a implementace, chybí nadále základní zjednodušující opatření zejména v oblasti patentu Společenství, zamezení dvojímu zdanění, evropského právního statutu otevřeného malým a středním podnikům, standardní evropské úpravy fúze a zjednodušení pravidel pro DPH uvnitř Společenství.
2.6. Sama Komise není bez viny.
Některé iniciativy v legislativě Společenství nejsou vždy dostatečně podpořené předběžnou analýzou důsledků, která často postrádá přesnost a transparentnost, jak je tomu například u návrhu druhé směrnice o přístavních službách [7].
Evropské směrnice jsou často výsledkem rozsáhlých politických kompromisů mezi státy, případně mezi Radou a Evropským parlamentem, což neusnadňuje život uživatelům těchto pravidel.
3. Samoregulace a koregulace na participativním jednotném trhu
3.1 Aktéři jednotného trhu by měli dostat slovo právě proto, aby se zjednodušilo regulativní prostředí.
Samoregulace a koregulace se tak původně vyvíjela ve dvou oblastech: v odkazech na normy, které měly dát život směrnicím o technických překážkách, a v nezávislosti sociálního dialogu, která byla přijata Maastrichtskou smlouvou.
3.2 Tento přístup se postupně rozšířil do dalších oblastí pravidly jednání a dobrovolnými dohodami.
Jsou to práva zákazníků, zejména v elektronickém obchodě (např. informace, označování, značky, zabezpečení plateb), služby včetně finančních (např. vzájemné uznávání kvalifikace) a ochrana životního prostředí (např. respektování ekologických standardů).
3.3 Interinstitucionální dohoda [8], uzavřená 16. prosince 2003 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí, poprvé definovala a organizovala samoregulaci a koregulaci v rámci jednotného trhu.
Výbor v této souvislosti vyjadřuje svůj údiv nad tím, že nebyli konzultováni sociální partneři, kteří se významně podílí na vypracovávání právních předpisů.
3.4 Během minulých deseti až patnácti let prošla samoregulace a koregulace dotčených stran v evropském měřítku obdobím prudkého růstu, jak dokládá databáze PRISM [9] Evropského hospodářského a sociálního výboru.
Mezi takovými iniciativami SSJT zaznamenalo:
- samoregulaci v oblasti reklamy, restauračních a turistických služeb;
- etické kodexy inženýrů, právníků, poradců, advokátů, správců aktiv a realitních makléřů;
- meziodborové pracovní smlouvy o rodičovské dovolené, práci na částečný úvazek, dočasně vykonávané a dálkově vykonávané práci;
- pracovní iniciativy a smlouvy ve výstavbě, hoteliérství, kadeřnictví, zemědělství, cukrovarnictví a civilním letectví;
- řízení penzijních fondů v sociálním hospodářství;
- spotřebitelské kodexy týkající se bezpečnosti elektronického obchodu, poskytování internetových služeb, internetového pojišťovnictví, zahraničního zásilkového obchodu a půjček na bytovou výstavbu;
- dohody v oblasti životního prostředí o snižování emisí a spotřeby energie;
- alternativní metody rozhodování sporů, zejména pro spotřebitele.
3.5 Úspěch samoregulace a koregulace spočívá zejména na následujících faktorech:
- dostatečný prostor svobody podnikatelské sféry a občanské společnosti;
- otevřený, nebo lépe partnerský, přístup veřejných orgánů;
- dobré jméno osobností zapojených do samoregulace;
- jasné postupy a účinná implementace;
- přísné kontroly dopadů a další sledování, v případě nutnosti sankce.
3.6 Samoregulace a koregulace mohou poskytovat pouze jednotlivá řešení případ od případu, která jen doplňují práci zákonodárce, který nadále požívá zásadní výsady služby veřejnému zájmu.
K zjednodušení právních předpisů v určitých oblastech by bylo vhodné, aby se samoregulace v Evropských profesních organizacích mohla více rozšířit.
3.7. Informační zpráva o stavu koregulace a samoregulace na jednotném trhu, přijatá EHSV 10. února 2005, rozvíjí tyto analýzy a zjištění (CESE 1182/2004) [10]
4. Celní dohody v rozšířené Evropě
4.1 Návrh Komise změnit celní právní řád Společenství si klade za cíl zjednodušení existující legislativy a prohloubení harmonizace a integrace.
Rozšíření způsobí změny v legislativě EU i v celní praxi.
Je skutečností, že celní správa se na vnějších hranicích EU stát od státu velmi liší, zvláště pokud se týká pracovních sil a zdrojů, nemluvíme-li od důslednosti.
To vyvolává otázku, jejíž význam dále zvýšilo rozšíření, jak jsou celní kontroly účinné na evropské úrovni, tedy do jaké míry je jednotný trh chráněn před nečestnou konkurencí, pašováním a falšováním.
Bylo by možná vhodné prozkoumat možnost ustavení celní obdoby úřadu OLAF, aby se ochránily příjmy ze vnějších cel a zemědělských dávek.
Rizikem je, že ztráta vzájemné důvěry mezi celními orgány různých členských států by mohla vést k opětnému zavedení kontrol uvnitř Společenství, což by ohrozilo jednotu a svobody jednotného vnitřního trhu.
4.2 Celní služby EU se musí organizovat účinnějším a homogennějším způsobem, má-li jednotný trh správně fungovat.
Ideálním řešením by mohlo být založení celní služby EU; vlády členských států však dosud neprojevily pro takový krok velké nadšení, zejména protože nemají dostatečnou důvěru v účinnost celních služeb ostatních států.
EHSV by proto uvítal postupný vznik rozšířené spolupráce 25 národních orgánů.
K dosažení tohoto cíle je třeba dalších přípravných programů a vzájemných výměn celních úředníků; v části členských států však není patrná politická vůle k takovému kroku.
5. Překážky jednotnému trhu
5.1 Bylo by třeba jasněji identifikovat překážky, které narušují princip jednotného trhu a měly by tedy být odstraněny prioritně (například blokování patentu Společenství, dvojí zdanění, formulování veřejných zakázek tak, že upřednostňují "národní špičky" nebo rozmělnění pravidel vztahujících se k duševnímu vlastnictví), na rozdíl od překážek vyplývajících ze zvláštností různých členských států, jimž se budou muset zúčastněné strany přizpůsobit (kulturní odlišnosti, jazykové zvláštnosti a rozdíly ve zdanění).
Síť SOLVIT ustavená Komisí není dosud dostatečně známá, ale začala již přinášet výsledky a měla by se dále rozvíjet.
6. Společnosti a jednotný trh
6.1 Byrokracií a přetrváváním obchodních bariér jsou zvláště znevýhodněny malé společnosti.
Mnohé z nich by si přály přístup na jednotný trh, zejména v oblasti příhraničních regionů.
Nemají žádný přístup ke zjednodušenému právnímu statutu na evropské úrovni.
6.2 EHSV vyzýval k tomu, aby zjednodušený evropský status společnosti [11] byl otevřený společnostem všech velikostí a byla tak usnadněna jejich činnost na jednotném trhu.
V současnosti probíhá studie proveditelnosti, na jejímž základě Komise rozhodne o případném návrhu a jeho nejvhodnějším typu k dosažení takového stavu.
(Komise očekává, že studie bude dokončena do června 2005.)
6.3 EHSV také od Komise očekává výsledky šetření rozsáhlého souboru smluv o zamezení dvojímu zdanění mezi členskými státy navzájem i mezi nimi a třetími zeměmi.
[12] V současné době šetření probíhá a jeho výsledky budou spolu s možnými řešeními zveřejněny během tohoto roku.
7. Jednotný trh – přínos pro spotřebitele i pracovníky
7.1 Ve všech zemích EU se uznává, že vývoj jednotného trhu nabídl zákazníkům daleko širší výběr, zejména v oblasti zboží (sortiment, poměr ceny a kvality).
Stejně jako různá pravidla EU k ochraně zájmů spotřebitelů, vyvinula se v posledních letech i dobrovolná nebo smluvní samoregulace, zejména v oblasti elektronického obchodu, kde pokrývá bezpečnost plateb, záruky, poprodejní servis a alternativní metody rozhodování sporů.
Zvláštní pozornost mezi hlavními prioritami dalšího zlepšení by měla patřit analýzám účinku plánovaných nařízení, realistickému, ale nekomplikovanému zavádění zásady předběžné opatrnosti, účinné ochraně práv spotřebitelů bez ohledu na hranice a účinným alternativním nástrojům rozhodování sporů.
7.2 Je třeba mít na paměti, že jednotný trh má ještě jeden cíl: vytváření pracovních míst.
To bude možné jen za předpokladu rozhodného postupu při odstraňování existujících překážek.
Nyní, když proběhlo rozšíření, považuje EHSV za ještě důležitější než dříve, aby existovala proaktivní informační politika, umožňující dosažení skutečného násobného účinku. Tato politika vyžaduje účast členských států a jejich trvalou zodpovědnost v této oblasti.
Informační sítě, jako je zejména EURES a služby řešení problémů SOLVIT, pracují, ale nejsou dosud dostatečně využívány, především v důsledku nízké podpory a informovanosti.
7.3 Cíli jednotného trhu je i vytváření pracovních příležitostí a mobilita pracovních sil.
Učňovské a vzdělávací programy by se měly více zaměřit na přípravu pro "znalostně orientované hospodářství".
Jako v již zmíněném stanovisku EHSV v bodě 1.5 upozorňuje Výbor i zde na to, že samotné vytvoření jednotného trhu neodstraní problémy evropského pracovního trhu, ale že budou nutná dodatečná aktivní opatření.
7.4 EHSV plně podpoří Komisi při dosahování pokroku v těchto důležitých politických oblastech a doufá, že národní vlády budou při tom spolupracovat a udělají vše potřebné pro urychlení přijímání a implementace svých závazků.
EHSV lituje omezení, která byla zavedena některými "starými" členskými státy a omezují volný pohyb pracovníků z "nových" členských států, a naléhavě žádá přehodnocení "přechodných období".
8. Pokulhávající trh služeb
8.1 Odstranění těchto překážek vyžaduje dynamickou rovnováhu tržních tlaků, vzájemného uznávání a harmonizace.
To znamená nové partnerství mezi institucemi EU, státy, dodavateli a odběrateli služeb, aby bylo možné lépe posoudit stávající překážky, zabránit vzniku nových, koordinovat přístup, zjednodušit pravidla, připravit se případné přechody a brát v úvahu globalizaci obchodu.
8.2 Tržní potenciál služeb zůstává z velké části nevyužitý, protože národní požadavky nejsou kompatibilní s volným poskytováním služeb.
Završení jednotného trhu v oblasti služeb se stalo zásadně důležitým z těchto důvodů: a) obchod se stává mezinárodní a probíhají jednání WTO o službách; b) zavedení eura přineslo silnější konkurenci a potřebu jednotného trhu služeb.
8.3 Ve zvláštních případech finančních služeb, v pojišťovnictví a bankovnictví, jsou pomalý pokrok v uskutečňování akčního plánu finančních služeb a jeho pomalé zavádění při sledování lisabonské strategie způsobeny průtahy některých členských států.
Příliš často se stává, že někteří předsedové vlád souhlasí v Evropské radě s politickými prohlášeními vyzývajícími Komisi, aby jednala, na která zapomenou okamžitě po návratu do národních hlavních měst.
8.4 Ve vztahu k finančním službám se legislativní fáze akčního plánu finančních služeb nyní blíží k závěru, klíčovou důležitost má nyní konzistentní zavedení legislativních opatření na národní úrovni.
8.5 Strategie oživení navrhovaná Komisí je potřebná.
Znamená to však i nutnost vzít v úvahu rozdílnost dotčených sektorů.
Jedním ze způsobů, jak se vypořádat s touto rozdílností, je vyšší využívání profesní koregulace a samoregulace na evropské úrovni.
Společenské a hospodářské zájmové skupiny by měly přijít s novými iniciativami, aby mohly sehrát důležitější úlohu v tomto otevírajícím se prostoru.
8.6 Stanovisko přijaté 10. února 2005 uvádí připomínky Výboru k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu (CESE 137/2005) [13].
9. Závěry
9.1 Jednotný trh, a společně s ním trh pracovních sil, podléhá neustálému vývoji.
Řízení těchto změn je důležitým úkolem pro Evropskou komisi a zejména sociální partnery.
9.1.1 Komise by se ve své práci měla soustředit na to, aby stávající evropské právní předpisy zjednodušila, konsolidovala a zlepšila jejich soudržnost tak, aby potenciál jednotného trhu mohl být využit jak ze strany prodávajících, tak ze strany spotřebitelů.
9.2 EHSV rovněž naléhavě žádá vlády členských států, aby ukázaly politickou vůli vytvořením mechanismů užší celní spolupráce.
9.3 Podle názoru EHSV jsou hlavní překážkou dosažení jednotného trhu členské státy.
Některé jsou liknavé při implementaci, některé implementují velmi podrobně a vytvářejí nepřátelské postoje proti jednotnému trhu a EU.
Některé postup brzdí, například zaváděním národní legislativy zakazující převzetí zahraničních finančních institucí, jako jsou banky.
Jiné umožňují svým zestátněným průmyslovým odvětvím přebírání zahraničních společností, aniž připouštějí reciproční postup.
Neomezený přístup k prostředkům, které mají některá zestátněná průmyslová odvětví, představuje narušení hospodářské soutěže jímž se doposud Komise zdráhala zabývat.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Sektor velkých maloobchodních řetězců – trendy a dopady na zemědělce a spotřebitele
(2005/C 255/08)
Dne 1. července 2004 rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor podle článku 29 odst. 2 svého Jednacího řádu, že vypracuje stanovisko k tématu Sektor velkých maloobchodních řetězců – trendy a dopady na zemědělce a spotřebitele.
Specializovaná sekce "Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí", která odpovídala za přípravu práce Výboru v této věci, přijala své stanovisko dne 17. března 2005.
Zpravodajem byl pan Allen.
Na svém 416. plenárním zasedání ve dnech 6. a 7. dubna 2005 (jednání dne 7. dubna 2005) Evropský hospodářský a sociální výbor schválil toto stanovisko 115 hlasy pro, 71 proti, 10 členů se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Jako reakci na sociální a ekonomické změny posledních dvaceti let, především změny v potřebách spotřebitele, vytvořili evropští maloobchodníci systém velkých maloobchodních řetězců.
Základní myšlenkou bylo usnadnit spotřebiteli nakupování tím, že se široká škála potravin a jiného zboží umístí pod jednu střechu.
Z marketingového hlediska se velké maloobchodní řetězce snaží přitáhnout stále více spotřebitelů tím, že atraktivním způsobem nabízejí zboží za konkurenční ceny.
Maloobchod s potravinami zaznamenal vzhledem ke své velikosti a důležitosti nejrozsáhlejší změny, které měly největší dopad na spotřebitele.
V UK je 80 % potravinářských výrobků zakoupeno ve velkých maloobchodních řetězcích, což představuje jeden z největších podílů v EU.
Supermarkety a hypermarkety mohou spotřebiteli nabídnout až 20000 produktových řad.
1.2 Během let přinesly velké maloobchodní řetězce nakupujícím řadu výhod co se týče škály výrobků a konkurenčních cen.
Velké maloobchodní řetězce poskytují spotřebiteli především široký sortiment potravinářských výrobků pod jednou střechou v kombinaci s rozsáhlými možnostmi bezplatného parkování.
Usnadňují nakupování s dětmi a umožňují přístup tělesně postiženým.
Některé poskytují bankovní služby, občerstvení a zařízení pro recyklaci.
Mnoho z nich umožňuje nákup online a dodávkovou službu po okolí.
Možnost každotýdenního nákupu pro celou domácnost na jednom místě a za konkurenční ceny přitahuje do supermarketů spotřebitele a vysvětluje růst podílu velkých řetězců na celkovém trhu s potravinami a smíšeným zbožím.
1.3 Ve většině nových členských států mají velké maloobchodní řetězce menší podíl na trhu než v zemích evropské patnáctky, ale jejich podíl na trhu prudce vzrůstá.
Velké maloobchodní řetězce využívají několik typů provozoven:
- hypermarkety: rozsáhlé provozovny maloobchodu s velikostí prodejní plochy až 10000 m2, prodávají výrazné množství nepotravinářského zboží a jsou z velké části samoobslužné;
- supermarkety: samoobslužné prodejny potravin s velikostí prodejní plochy až do 3500 m2, prodej nepotravinářského zboží tvoří méně než 25 % celkového prodeje;
- diskonty: základní samoobslužné prodejny potravin, které se soustřeďují na omezenou škálu výrobků s velkým obratem – hlavním lákadlem jsou nízké ceny.
Tento sektor zaznamenává výrazný růst.
1.4 Podíl velkých maloobchodních řetězců na trhu se v jednotlivých členských státech výrazně liší.
V Maďarsku se tři největší podniky maloobchodu podílejí na trhu s potravinami a smíšeným zbožím 29 procenty. Ve Spojeném království ovládají tři největší podniky maloobchodu 60 % trhu s potravinami a smíšeným zbožím, v Irsku je to 66 %.
Podíl tří největších podniků maloobchodu na trhu s potravinami a smíšeným zbožím v několika vybraných členských zemích je následující: Polsko 14,2 %, Česká republika 25,4 %, Slovensko 42,6 %, Slovinsko 77,3 %.
V posledních 10 letech lze vypozorovat trend, podle kterého trhu s potravinami postupně dominuje menší množství velkých podniků maloobchodu.
Prodej potravin představuje v průměru 70 % trhu s potravinami a smíšeným zbožím (Pramen: GfK Consumer Scan/Household Panel).
2. Maloobchodní ceny potravin v podmínkách vnitřního trhu
2.1 Generální ředitelství pro vnitřní trh vybralo několik druhů zboží pan-evropských [1] značek dostupných ve čtrnácti zemích EU v období září 2002 – říjen 2003 a s využitím dat shromážděných AC Nielsen porovnalo jejich ceny.
Následující cenový index ukazuje, že ceny se v rámci čtrnácti členských zemích výrazně lišily.
V tabulce najdeme nejnižší a nejvyšší cenu vybraných výrobků v daných členských státech. Jako základ pro srovnání byl použit medián EU = 100.
Výrobek _BAR_ Země _BAR_ Nejnižší _BAR_ Země _BAR_ Nejvyšší _BAR_
Máslo Kerrygold _BAR_ Irsko _BAR_ 90 _BAR_ Německo _BAR_ 150 _BAR_
Red Bull _BAR_ Rakousko _BAR_ 79 _BAR_ Finsko _BAR_ 134 _BAR_
Fanta _BAR_ Španělsko _BAR_ 70 _BAR_ Finsko _BAR_ 148 _BAR_
Evian _BAR_ Francie _BAR_ 62 _BAR_ Finsko _BAR_ 204 _BAR_
Twix _BAR_ Belgie _BAR_ 74 _BAR_ Dánsko _BAR_ 131 _BAR_
Haagen Dazs _BAR_ Itálie _BAR_ 60 _BAR_ Řecko _BAR_ 117 _BAR_
Instantní káva Nescafe _BAR_ Řecko _BAR_ 64 _BAR_ Rakousko _BAR_ 137 _BAR_
Kelloggs' Cornflakes _BAR_ Spojené království _BAR_ 75 _BAR_ Francie _BAR_ 144 _BAR_
Rýže Uncle Ben's _BAR_ Finsko _BAR_ 81 _BAR_ Spojené království _BAR_ 161 _BAR_
Těstoviny Barilla _BAR_ Itálie _BAR_ 55 _BAR_ Irsko _BAR_ 114 _BAR_
2.2 Výrobky pan-evropských značek jako ty výše uvedené jsou velmi známé mezi spotřebiteli v celé EU.
Rozdíly v cenách výrobků generických značek a bez značky jsou výraznější.
Ani zde ale není viditelný žádný trend v cenových rozdílech mezi členskými zeměmi:
Výrobek _BAR_ Země _BAR_ Nejnižší _BAR_ Země _BAR_ Nejvyšší _BAR_
rýže _BAR_ Portugalsko _BAR_ 45 _BAR_ Švédsko _BAR_ 182 _BAR_
mouka _BAR_ Portugalsko _BAR_ 45 _BAR_ Švédsko _BAR_ 182 _BAR_
mletá káva _BAR_ Finsko _BAR_ 71 _BAR_ Irsko _BAR_ 298 _BAR_
instantní káva _BAR_ Belgie _BAR_ 40 _BAR_ Irsko _BAR_ 127 _BAR_
polotučné UHT mléko _BAR_ Německo _BAR_ 71 _BAR_ Finsko _BAR_ 140 _BAR_
polévky v prášku _BAR_ Španělsko _BAR_ 43 _BAR_ Belgie _BAR_ 256 _BAR_
mražené ryby _BAR_ Finsko _BAR_ 65 _BAR_ Francie _BAR_ 118 _BAR_
zmrzlina _BAR_ Finsko _BAR_ 40 _BAR_ Spojené království _BAR_ 214 _BAR_
minerální voda s obsahem CO2 _BAR_ Itálie _BAR_ 47 _BAR_ Finsko _BAR_ 168 _BAR_
dětská jídla _BAR_ Španělsko _BAR_ 66 _BAR_ Itálie _BAR_ 173 _BAR_
ananas v konzervě _BAR_ Nizozemsko _BAR_ 53 _BAR_ Finsko _BAR_ 181 _BAR_
cukr _BAR_ Portugalsko _BAR_ 93 _BAR_ Švédsko _BAR_ 286 _BAR_
2.3 Zatímco výše uvedené odchylky v cenách značkového i neznačkového zboží nám poskytují obrázek o současné situaci, časté monitorování cen by nám mělo umožnit stanovit, zda ceny těchto druhů zboží k sobě konvergují, jak by se dalo očekávat v podmínkách plně fungujícího vnitřního trhu.
Generální ředitelství pro vnitřní trh se domnívá, že v podmínkách dobře fungujícího vnitřního trhu by cenové rozdíly neměly být tak vysoké.
Výsledek podobného výzkumu, který byl proveden v USA, ukázal nižší cenové rozdíly než v EU.
2.4 Pro cenové rozdíly existuje řada důvodů – odlišné provozní náklady jako jsou náklady na pracovní sílu, dopravní náklady, náklady na nakládání s odpady, velikost provozovny a objem obratu, dále místní poplatky a hladina konkurenčních cen jak u kupující tak u prodávající strany.
Důležitou roli mohou hrát také odlišné preference a chutě spotřebitelů, které ve velké míře závisí na kulturních zvyklostech.
Dále je nutné vzít v úvahu místní podmínky trhu jako je hustota obyvatel, klima a stav procesu zásobování.
3. Cenová politika velkých maloobchodních řetězců
3.1 Během prvních pěti let inzerovali hlavní podniky maloobchodu s potravinami pomocí hesel typu: "Nízké ceny každý den", "Více zboží za vaše peníze", "Dobré jídlo stojí méně", "S námi zaplatíte méně každý den".
Stále se tvrdí, že velké maloobchodní řetězce jsou zastánci spotřebitelů, protože tlačí dolů nespravedlivě vysoké ceny.
Důvodem pro toto tvrzení je zjevně fakt, že spotřebitelé přisuzují ceně vysokou důležitost.
To by teoreticky měla být dobrá zpráva pro spotřebitele, zvláště z krátkodobého hlediska, ale je třeba brát v úvahu také dlouhodobé následky.
Zemědělcům se musí nabídnout přijatelná cena, aby byla zajištěna dodávka potravin vysoké kvality vyprodukovaných v podmínkách dobrého životního prostředí.
Všechny subjekty zainteresované v procesu zpracování a distribuce musí mít přiměřený zisk.
3.2 ASDA, jeden ze supermarketů ve Spojeném království (vlastní ho americký gigant Wal-Mart) v podstatě učinil ze snižování cen svoji filantropickou misi, když prohlásil: "Naším cílem je, aby se zboží a služby staly dostupnějšími pro každého".
Zdá se, že novou filozofií je utratit za potraviny co nejméně.
V mnoha případech by nás velké maloobchodní řetězce chtěly ve své inzerci přesvědčit, že nejdůležitější věc ohledně potravin je jejich cena.
Procentuální podíl příjmu domácnosti vydaný za potraviny v Evropě stále klesá (viz příloha 1).
3.3 Velké maloobchodní řetězce obvykle dávají nejútočnější cenové nabídky na základní potraviny, které fungují jako "cenová lákadla", protože se musí kupovat často. Řetězce však zvyšují marže na jiných položkách, kterých si spotřebitelé tolik nevšímají.
V některých členských státech se "cenová lákadla" prodávají pod náklady. V některých členských státech, např. v Belgii, Francii, Irsku, Itálii, Lucembursku, Portugalsku, jakož i ve Španělsku a Řecku, je prodej pod náklady za určitých okolností zakázán.
3.4 Prodej pod náklady a agresivní cenová politika mohou eventuálně vést k protikonkurenčním praktikám.
4. Zaměstnanci supermarketů
4.1 Rostoucí sektor velkých maloobchodních řetězců vytvořil po celé Evropě několik tisícovek pracovních míst, mnohá s nízkým platem a často na částečný úvazek.
V nedávné studii (Industrial Relations in the Retail Sector, říjen 2004, komparativní studie) publikované na webové stránce Evropské nadace pro zlepšování životních a pracovních podmínek se uvádí, že okolo 60 % zaměstnanců maloobchodu tvoří ženy a že velký podíl tvoří mládež a pracovníci s nízkou kvalifikací.
Plat je relativně nízký a pracuje se hodně na částečný úvazek a o víkendech.
Odvětví prochází významnou strukturální změnou, ve které hraje roli proces koncentrace a diversifikace a tlak na restrukturalizaci, deregulaci a redukci pracovní síly.
Dalším charakteristickým rysem je obvykle velký rozdíl v platu žen a mužů, vzhledem k tomu, že vysoký podíl žen je zaměstnán na částečný úvazek a vzhledem k převaze žen v zaměstnání s nízkým postavením.
4.2 Velké maloobchodní řetězce poskytují lidem širokou škálu druhů zaměstnání, ale pokladní a zaměstnanci, kteří doplňují regály, obvykle představují dno platové stupnice. V závislosti na stavu zaměstnanosti v daném členském státu se výše jejich platu může pohybovat na úrovni minimální mzdy nebo mírně nad ní.
4.3 Pohyblivá pracovní doba může vyhovovat studentům, pracovníkům na částečný úvazek, přechodně zaměstnaným a těm, kteří mají rodičovské povinnosti nebo jiné zaměstnání.
Nejdůležitější je, aby pracovníci na částečný úvazek nebyli nijak diskriminováni.
4.4 Evropské řetězce by se měly rozvíjet tak, aby nabízely spotřebiteli kvalitní služby poskytované kvalifikovaným personálem pracujícím v bezpečných a dobrých pracovních podmínkách.
Neustálá koncentrace v sektoru velkých maloobchodních řetězců vede ke vzniku nových konkurenčních strategií (např. k cenovým válkám), k silnému tlaku na regulaci nákladů včetně nákladů na pracovní sílu, k deregulaci provozní doby a k práci v pozdních hodinách a o víkendech.
4.5 "Přestože ceny potravin se snížily díky konkurenčním cenám, větší efektivitě nakupování, administrativě, způsobům uskladnění, marketingu a dobré kvalitě potravin, realitou nicméně je, že levné potraviny začínají znamenat i levnou pracovní sílu. Měli bychom o tom začít daleko více uvažovat, zatímco podporujeme supermarkety, aby se stavěly proti sobě v cenových válkách." Prof. Tim Lang, Thames Valley University.
4.6 Kromě toho, když dovážíme ze zemí třetího světa měli bychom brát v potaz tamní pracovní podmínky.
5. Proces koncentrace v sektoru maloobchodních řetězců
5.1 Koncentrace v maloobchodu s potravinami prudce vzrostla po celé Evropě.
Mezi lety 1993 a 2002 vzrostl podíl na trhu pěti největších podniků maloobchodu s potravinami v průměru o 21,7 % a v zemích evropské patnáctky tak dosáhl průměru 69,2 %.
V roce 2002 se tento průměr pohyboval v rozpětí od 37 % v Itálii, přes 52,7 % v Řecku k 94,7 % ve Švédsku (pramen: zpráva spol.
London Economics pro Ministerstvo životního prostředí Spojeného království).
5.2 V některých členských státech je stejná úroveň koncentrace na nakupující i prodávající straně.
V jiných členských státech existují skupiny nákupčích složené z prakticky nezávislých maloobchodníků (např. na bázi dobrovolných řetězců) a proto je na národní úrovni nakupující strana koncentrovaná více než stana prodávající.
5.3 Hypermarkety rozšiřují svoji nabídku služeb a sortiment zboží, zatímco diskonty budou pokračovat v expanzi v oblasti potravin. Protože se orientují na nízké ceny mohly by časem nabídnout výrobky vysoké kvality za nejnižší možné ceny.
5.4 Nejnovějším trendem v obchodu s ovocem a zeleninou je ústup komoditního obchodování.
Řetězce se ve svých nákupech chtějí orientovat na malé množství vybraných velkých dodavatelů, kteří jim mohou dělat partnery po celý rok.
EHSV v jednom svém předešlém stanovisku [2] uvedl, že "široký výběr čerstvého ovoce a zeleniny je považován za specifickou výhodu hypermarketů.
Na druhé straně místní trhy sklízí chválu za lepší kvalitu, čerstvé zboží, široký výběr, spolehlivost a osobní kontakt."
5.5 Řetězce podpořily konsolidaci dodavatelů, a to zvláště dodavatelů potravin. To se stalo například v případě dodavatelů chleba.
Především v Irsku a ve Spojeném království měla cenová soutěž mezi prodejci chleba za následek uzavírání rozsáhlého počtu pekáren a trhu nyní dominuje několik rozsáhlých pekáren.
Supermarketům to umožnilo poskytnout spotřebiteli chléb za nízkou cenu, ale se sníženou nutriční hodnotou.
Chléb s vyšší nutriční hodnotou je nabízen i nadále, ale za vyšší cenu.
5.6 Řada supermarketů si zřídila vlastní pekárny, kde se peče z předem zakoupeného zmraženého těsta.
6. Porovnání cen zemědělců a maloobchodních cen
6.1 Společnost London Economics ve své zprávě z roku 2003 uvedla, že v roce 2001 žádný z členských států neměl soustavně nejvyšší poměr mezi maloobchodními cenami a výkupními cenami od zemědělců.
Tento poměr se obecně pohybuje v rozmezí 1 až 5ti násobku výkupních cen.
V případě chleba, jehož hlavní přísadou je mouka, může tento poměr dosáhnout až 30ti násobku výkupních cen, což odráží velký podíl jiných než zemědělských nákladů na výrobě chleba.
6.2 V roce 2001 poměr mezi maloobchodními a výkupními cenami jehněčího vzrostl ve Spojeném království a v Irsku a poklesl ve Francii a v Německu.
V případě ovoce a zeleniny nevykazuje tento poměr žádný výrazný trend, popřípadě mírně klesá.
Velkoobchod s ovocem a zeleninou je již po nějakou dobu na ústupu, ale hotovostní trh s čerstvými produkty si zachoval svoji důležitost a to se někdy odráží ve velké fluktuaci cen, která je zapříčiněna počasím a stavem zásob.
Nákupčí obchodních řetězců přecházejí na sezónní nebo roční kontrakty s malým počtem dodavatelů, aby zajistili stabilitu cen čerstvých produktů a snížili náklady na tyto produkty.
Tím se bude stabilizovat poměr mezi maloobchodními cenami a výkupními cenami od zemědělců.
Pokud se rozpoutá cenová válka může to znamenat, že prvovýrobci budou mít nižší marži a zvýšené náklady.
6.3 Pokud kupní síla velkých maloobchodních řetězců povede ke snížení cen jejich dodavatelů a pokud tyto nižší ceny budou přeneseny na zákazníka, nemusí to nutně znamenat snížení procentuální marže zemědělců, ale vlastní výkupní cena placená zemědělcům bude nižší a tak bude mít zemědělec malý nebo žádný zisk.
6.4 Britská National Farmers Union provedla v roce 2002 výzkum, ve kterém košík potravin obsahující hovězí maso, vejce, mléko, chléb, rajčata a jablka stál v supermarketu v průměru 55 EUR. Zemědělec dostal přibližně 16 EUR, což představuje méně než třetinu maloobchodní ceny.
Co se týče jednotlivých produktů, zemědělci dostali 26 % koncové ceny hovězího, 8 % v případě chleba a 14 % v případě slaniny.
6.5 Index cen zemědělských výrobců (v reálné hodnotě) klesl u všech zemědělských produktů v období 1990-2002 v zemích evropské patnáctky o 27 %.
Nominální hodnota cen zemědělské produkce se po stejnou dobu držela zhruba na stejné úrovni.
Velký rozdíl v trendu výkupních cen od zemědělců a maloobchodních cen přitáhl značnou pozornost, ale nepanuje všeobecná shoda týkající se důvodů divergence těchto dvou trendů. (zpráva London Economics, 2003).
6.6 Je třeba přivítat fakt, že velké maloobchodní řetězce nabízejí stále více výrobků s označením Fair Trade.
Steve Steckton a Erin White ve svém článku publikovaném 8. června 2004 v časopise Wall Street Journal napsali ohledně supermarketů, které prodávají výrobky s označením Fair Trade: "Britský supermarket Sainsburys prodával Fair Trade banány za více než čtyřnásobek ceny normálních banánů, což představuje více než 16 násobek příjmu pěstitelů.
Tesco nedávno prodávalo libru Fair Trade kávy za 3,46 USD, zatímco pěstitel dostává okolo 44 centů nad hladinou ceny na světovém trhu.
"Supermarkety využívají výhody označení, aby měli vyšší zisk, protože vědí, že spotřebitel je ochoten zaplatit o něco více, když se jedná o výrobky Fair Trade," uvedla Emily Dardaine, manažerka produkce ovoce u Mezinárodní organizace pro označování produktů Fair Trade (Fair-trade labelling organisation international, FLO), což je federace skupin Fair trade se sídlem v Německu."
7. Podmínky pro dodavatele supermarketů
7.1 Při prověřování praktik velkých maloobchodních řetězců vůči dodavatelům je třeba brát v úvahu faktor odlišného stupně a povahy koncentrace trhu v různých členských státech EU.
Jak bylo naznačeno výše, spotřebitelé přisuzují velkou důležitost ceně a vzhledem k tomu, že poptávka spotřebitelů také ovlivňuje nabídku, jsou maloobchodní subjekty pod značným tlakem snižovat ceny.
Cílem řetězců je nabídnout spotřebiteli nízké ceny a proto vyvíjí tlak na své dodavatele, aby snížili ceny.
To platí v oblasti potravin a především na trzích s vysokým stupněm koncentrace.
Jako zbraň proti dodavateli používají řetězce stálou hrozbu, že přestanou odebírat jeho produkt, pokud nenabídne lepší podmínky.
Obrovské řetězce navíc často přesouvají své nákupčí z jednoho úseku do druhého, aby tak předešly vzniku osobního vztahu mezi nákupčími a dodavateli.
Nákupčí má za úkol se neustále snažit, aby získal od dodavatele nižší a nižší ceny.
Řetězce mohou zapříčinit rozvoj nebo krach společnosti tím, že přestanou odebírat její výrobky a přejdou k jiné společnosti, a to především v případě, kdy dodavatel vložil velké kapitálové investice, aby mohl dodávat určitou řadu výrobků jednomu velkému řetězci.
Dodavatelé, především ti malí, často nemají dostatečné finanční zdroje, aby mohli vyhovět požadavkům řetězců.
Jakou šanci pak mají zemědělci, aby dostali přijatelné ceny na trzích, kde velké řetězce mají takovou kupní sílu?
7.2 Kupní síla se kromě schopnosti získat od dodavatelů slevy na transakce může projevit smluvními povinnostmi, kterými může maloobchodník zavázat dodavatele, jako jsou např. poplatky za zápisné z položek a za vystavené zboží, zpětné slevy na prodané zboží, neoprávněný vysoký příspěvek na výdaje maloobchodníka na reklamu a vyžadování výhradní dodávky.
7.3 Dodavatelé potravin do velkých maloobchodních řetězců jsou často pod silným finančním tlakem, protože dostávají platbu s velkým zpožděním, někdy až 120 dní (ojediněle 180) po dodání potravinářských výrobků.
Naproti tomu spotřebitel platí hned při koupi.
Dlouhé prodlevy v platbách přispívají hlavní měrou k zisku maloobchodních řetězců, protože dodavatelé jim poskytují bezúročné půjčky.
7.4 Maloobchodní řetězce někdy nutí dodavatele dodávat potraviny po určitou dobu pod náklady, aby od nich nepřestávaly produkty odebírat.
Tyto praktiky mohou dodavatelům a zemědělcům způsobit značné finanční ztráty.
7.4.1 Zavedení aukčního systému on-line posílilo pozici velkých řetězců v získávání levných výrobků, které mohou prodávat pod svým vlastním označením.
Tímto systémem hledají velké řetězce pomocí internetu nabídky na dodávku výrobků (především vlastního/privátního označení).
Dodavatelé vzájemně soutěží o dodávky za co nejnižší cenu.
7.5 Etikety s vlastním (privátním) označením se u všech významných řetězců objevují stále rychleji.
Tento trend je nejzřetelnější v Irsku, v Británii a také na rozvíjejících se trzích.
"Vysoké tempo růstu vlastních etiket na rozvíjejících se trzích je přímo spojeno s expanzí globálních maloobchodních subjektů za jejich tradiční geografické hranice", uvedla Jane Perrin z AC Nielsen.
Jelikož úroveň kvality zboží některých vlastních značek vzrostla, maloobchodní řetězce mohou zvýšit hladinu zisku s malými náklady na reklamu.
7.6 Systém vlastního označení dává supermarketům větší moc ve vztahu s dodavateli.
7.7 V prostředí, ve kterém je možné rychle napodobit vítěznou maloobchodní taktiku, získala strategie vlastního (privátního) označení maloobchodního subjektu velký význam při jeho odlišování od konkurence.
7.8 Tento posun moci z dodavatele na maloobchodní subjekt sahá daleko za hranice výhod vyplývajících z vlastnictví místa na regálech a z vlastního (privátního) označení.
S pomocí zákaznických karet mají dnes maloobchodní subjekty lepší možnost nahlédnout do identity, profilu a nákupních návyků spotřebitele než jakýkoliv dodavatel.
Tato možnost je dále posílena přístupem k zákazníkovi, který má maloobchodní subjekt každý týden.
7.9 Přestože obchodní řetězce prosazují výrobky s vlastním (privátním) označením, poptávka spotřebitele znamená, že v nabídce musí mít i výrobky známých značek.
Obchodní řetězce však chtějí snížit počet dodavatelů značkových výrobků a zavedly systém skupinového managementu.
Skupinový management je způsob, který obchodní řetězce využívají ke snižování počtu dodavatelů, od kterých nakupují a následně tak snižují své náklady a zvyšují marže.
Obchodní řetězec si pro každou skupinu produktových řad vybere jednoho hlavního dodavatele, který mu dodává všechny produktové řady dané skupiny.
Společnost s vedoucí značkou je obvykle vybrána, aby dodávala řadu dalších příbuzných výrobků, aby si udržela své výrobky na pultech supermarketů.
Tak například společnost dodávající značkový sýr Cheddar může být požádána, aby dodávala i všechny ostatní typy sýra, které řetězec žádá a které by jinak musel získávat od jiných dodavatelů.
Tento systém je výhodný pro největší dodavatelské společnosti, a omezuje tak možnosti vstupu malým a místním dodavatelům.
Spotřebiteli tak se může snížit možnost výběru.
7.10 Mnohé malé a střední potravinářské podniky jsou vysoce ohroženy, zvláště pokud jsou do velké míry závislé na jednom velkém obchodním řetězci.
Obchodní řetězce mohou po dobu tří let žádat provizi 2 % ročně.
Pokud se podniku nepodaří splnit stanovené podmínky, řetězec si vybere jiného dodavatele.
Malé a střední podniky musejí snižovat náklady a marži, aby nezkrachovaly. To znamená snížení ceny placené zemědělcům, méně zaměstnanců a snížení kvalitu výrobků.
8. Otázky týkající se spotřebitele
8.1 Spotřebitelé budou nadále žádat od supermarketů konkurenční ceny, stálou nabídku zboží se zárukou dobré kvality, kvalitní služby a příjemné prostředí na nakupování.
8.2 Spotřebitelé by se měli zapojit do dialogu s prvovýrobci a dodavateli potravinářských výrobků, aby získali vyváženější pohled na politiky uskutečňované na maloobchodní úrovni.
8.3 Spotřebitelé by měli být informováni, když dodavatelé financují zvláštní slevy nebo nízké cenové nabídky.
8.4 Spotřebitelům je třeba poskytnout lepší vzdělání ohledně všech aspektů obchodu s potravinami a dlouhodobých následků jejich poptávky.
Velké mimoměstské supermarkety nabízející potraviny za nízké ceny nemají často velký význam pro rodiny s nízkými příjmy, které neseženou vhodnou dopravu, aby si v nich mohly koupit potravinářské výrobky za nízké ceny.
8.5 Obezita a trvale udržitelná spotřeba představují pro spotřebitele jedny ze základních otázek. Maloobchodníci musí zaujmout politická stanoviska v těchto záležitostech.
9. Otázky týkající se zemědělců
9.1 Následkem reformy SZP (oddělení dotací od produkce) budou zemědělci ve svých rozhodnutích ohledně druhu produkce více ovlivněni podněty z maloobchodního sektoru týkajícími se cen a poptávky.
Systém podpory, který byl součástí SZP, nebude dále stanovovat stejnou nejnižší cenovou hladinu pro zemědělskou produkci.
To znamená, že obchodní řetězce budou mnohem významnějšími tvůrci cen v potravinovém řetězci než dosud.
Také vyšší objem dovozu potravin do společenství bude tlačit výkupní ceny dolů, pokud světové ceny budou nízké.
Konečným výsledkem bude pravděpodobně vyšší fluktuace cen potravin v závislosti na dodávce a poptávce.
9.2 Pokud budou mít zemědělci po určité období klesající příjmy a rostoucí náklady, více jich bude krachovat.
Takový vývoj by mohl vést ke snížení produkce potravin v Evropě, a to by zabránilo vývoji multifunkčního zemědělství v EU. Zabránilo by to také uskutečnění cíle na udržení a rozvoj života na venkově.
Aby se zabránilo takovému vývoji, musí zemědělci promýšlet pěstitelské metody a výběr produktů.
Jedna alternativa by byla využít nových tendencí a vsadit např. na pěstování vysokohodnotných potravin nebo na úplně nové produkty, vyzkoušet nové cesty odbytu na trhu a rozvíjet nové formy spolupráce (např. nákupní družstva, zemědělské obchody ve městech), nabízet dovolenou na statku aj., aby si upevnili své postavení.
9.3 Je obtížné porovnávat rozdíl mezi cenami zemědělců a maloobchodními cenami na celkovém trhu EU, protože není možné zjistit náklady a ziskové rozpětí zpracovatelského a maloobchodního sektoru.
Je však zřejmé, že pokud budou velké obchodní řetězce prodávat zemědělské produkty pod náklady, zemědělec jako poslední článek řetězce dostane nižší cenu, protože zpracovatel a supermarket budou i nadále nasazovat marži, aby nezkrachovali.
10. Ostatní otázky
Přestože ceny jsou velmi důležitým prvkem v maloobchodním sektoru potravinami, je třeba brát v úvahu také následující otázky:
a) Velké obchodní řetězce mají důvěru, že nabízejí bezpečné potraviny.
b) Velké obchodní řetězce jsou v pravidelném kontaktu se spotřebiteli, protože ti zde nakupují každý týden.
c) Zákaznické karty umožňují řetězcům získat podrobné informace o nákupních návycích zákazníků a poskytují jim tak významnou databázi zákazníků a důležité informace pro další obchodování.
d) Provádějí výzkum trhu, aby zjistily jaké jsou potřeby zákazníka.
e) Ovlivňují nákupní chování pomocí speciálních cenových nabídek, slev, zákaznického servisu, uspořádání provozovny a jejího designu.
V tomto kontextu mají velké obchodní řetězce schopnost ovlivňovat směr trhu.
11. Závěry
11.1 Je třeba zvýšit informovanost a průhlednost ohledně struktury stanovení cen a ziskového rozpětí u maloobchodníků, dodavatelů (výrobců potravinářských produktů) a prvovýrobců.
11.2 Členské státy musí zajistit existenci přiměřené konkurence ve svých regionech a podporovat spolupráci drobných zemědělských výrobců, zpracovatelů a maloobchodníků a tím zachovat jejich konkurenceschopnost v prostředí velkých zemědělských výrobců, zpracovatelů a distribučních sítí.
Členské státy a instituce EU musí rovněž zajistit, aby existovaly různé druhy obchodu, a vyvarovat se úplné liberalizace, která by vedla k další koncentraci na trhu.
11.3 Generální ředitelství pro vnitřní trh musí nepřetržitě sledovat a hodnotit maloobchodní ceny po celé EU, aby se ujistilo, že v celém společenství je přítomna zdravá hospodářská soutěž.
11.4 Jednou z oblastí zákona o hospodářské soutěži, na kterou je třeba nahlížet, je definice veřejného zájmu. Neměla by se omezovat jen na ceny a tržní síly.
11.5 Úřady pro hospodářskou soutěž by se měly neustále zabývat otázkou kupní síly velkých maloobchodních řetězců na trhu s potravinami.
11.6 Je možné, že v budoucnu bude maloobchod s potravinami ovládán malým počtem subjektů. To by mohlo znamenat menší výběr a vyšší ceny pro spotřebitele.
Komise a vlády členských států musí mít na paměti tuto eventuální možnost.
11.7 EU musí zajistit trvalou produkci dostatečného množství potravin na výživu svých občanů. Nesmíme se stát závislými na dodávkách potravin z nečlenských zemí.
11.8 Je nutné provádět podrobný výzkum a analýzu marží a transmise cen ve vztahu mezi zemědělci a spotřebitelem, který nakupuje potraviny ve velkých maloobchodních řetězcích.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Úloha organizované občanské společnosti v – Boji proti nehlášené práci"
(2005/C 255/12)
Dne 28. ledna 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu vypracovat stanovisko k tématu "Úloha organizované občanské společnosti v boji proti nehlášené práci".
Specializovaná sekce "Zaměstnanost, sociální věci, občanství", pověřená přípravnými pracemi výboru v této věci, přijala své stanovisko dne 15. března 2005 Zpravodajem byl pan Erik Hahr.
Evropský hospodářský a sociální výbor na svém 416. plenárním zasedání ve dnech 6. a 7. dubna 2005 (zasedání dne 7. dubna 2005) přijal následující stanovisko 112 hlasy pro, 1 hlas proti a 2 členové se zdrželi hlasování:
1. Základní obsah usnesení Rady
1.1 Rada (Zaměstnanost a sociální politika, zdravotnictví a spotřebitelé) dne 20. října 2003 přijala usnesení o nehlášené práci [1].
Rada chce tímto usnesením vyzvat členské státy, aby přijaly strategii boje proti nehlášené práci na území Evropské unie.
Tato strategie bude nedílnou součástí evropské strategie zaměstnanosti.
Devátý hlavní směr zaměstnanosti se týká výhradně nehlášené práce. [2]
1.2 Rada vyzývá členské státy, aby toto usnesení použily jako referenční rámec, na jehož základě mohou členské státy vypracovat a zavést svou politiku v kontextu evropské strategie na podporu zaměstnanosti s ohledem na situaci a priority každého státu.
Rozhodnutí z velké části vychází z obsahu sdělení Komise na toto téma z roku 1998 [3].
1.3 Členské státy jsou vyzvány k tomu, aby při sestavování svých národních akčních plánů přihlížely k opatřením popsaným v tomto rozhodnutí, jakožto hlavním opatřením přijatým za účelem zavedení politiky zaměstnanosti s ohledem na hlavní směr týkající se nehlášené práce.
1.4 Rada dále doporučuje, aby členské státy společně zjistily, jaké jsou společné charakteristiky nehlášené práce v různých členských státech, které by bylo možné nejlépe využít ke společnému přístupu v rámci evropské strategie zaměstnanosti.
1.5 Jelikož se jedná o preventivní činnost a o sankce s cílem odstranit nehlášenou práci, Rada doporučuje, aby bylo vytvořeno takové právní a správní prostředí, jež by napomáhalo ohlášení výkonu výdělečné činnosti a zaměstnání, tato opatření, v jejichž rámci je třeba zohlednit veřejné finance a sociální systém, mohou přinést např.:
- jednodušší postup, nižší náklady a menší překážky bránící vzniku a rozvoji podniků, především nových a malých podniků,
- zvýšení motivace a odstranění překážek bránících ohlášení práce, jak na straně nabídky, tak na straně poptávky pomocí,
- provedení přezkoumání a podle potřeby reformy daňového systému a systému sociálních dávek a jejich vzájemného propojení s ohledem na snížení současných vysokých mezní sazeb daní a podle potřeby i snížení daňového zatížení pracujících s nejnižším příjmy,
- vypracování vhodné politiky zaměstnanosti s ohledem na příjemce sociálních podpor, které jim pomohou vstoupit na trh řádně hlášené práce,
- snížení rizika ztráty zaměstnání a propadu do chudoby cestou odstranění nepříznivé interakce mezi daňovým systémem a systémem poskytujícím sociální dávky.
1.6 Rada mimo jiné doporučuje posílit kontrolu, případně i za aktivní pomoci sociálních partnerů a s použitím vhodných sankcí.
Vyzývá členské státy, aby ve snaze posílit účinnost tohoto balíčku opatření podporovaly informování veřejnosti o negativních důsledcích, které má nehlášená práce na sociální zabezpečení, a o jejích dopadech na solidaritu a spravedlnost.
Vyzývá je také, aby vyhodnotily rozsah neformální ekonomiky a nehlášené práce.
1.7 Chceme-li prohloubit poznatky o rozsahu nehlášené práce, je nutné vyhodnotit na základě údajů, které mají k dispozici úřady sociálního zabezpečení, daňové úřady, ministerstva či národní statistické úřady, šíři neformální ekonomiky a nehlášené práce na národní úrovni; stejně tak je naprosto nutné, aby členské státy přispívaly k rozvoji opatření týkajících se nehlášené práce na úrovni Společenství, aby bylo možné vyhodnotit pokrok, jehož bylo dosaženo na cestě k uskutečnění cíle přeměny práce nehlášené v řádné zaměstnání, najít způsob spolupráce mezi národními statistickými úřady v oblasti metodiky a podpořit výměnu znalostí a zkušeností v této oblasti.
1.8 A konečně Rada vyzývá sociální partnery, aby na evropské úrovni metodicky prošetřili problematiku nehlášené práce v rámci svého víceletého pracovního programu sestaveného ve vzájemné shodě; aby ve sledování nehlášené práce pokračovaly na úrovni odvětví v rámci oborových výborů pro sociální dialog.
Vyzývá je, aby na národní úrovni podpořily hlášení o výdělečné činnosti a o zaměstnání a aby bojovaly proti důsledkům nehlášené práce osvětou a dalšími akcemi, jako je případně i kolektivní vyjednávání vedené v souladu s národními tradicemi a praxí, a to způsobem přispívajícím zejména ke zjednodušení zaměstnaneckého prostředí a především s ohledem na malé a střední podniky.
2. Úvod
2.1 Ve svém důsledku nehlášená práce připravuje společnost o příjmy plynoucí z daní, poplatků a sociálních příspěvků.
Pokud tyto příjmy nejsou započteny do výdělečné činnosti, nejsou ani zdaněny.
DPH se ani neúčtuje, ani neodvádí.
Provedená práce je placena načerno.
Zaměstnavatelé neplatí zaměstnavatelské odvody, mzdy jsou vypláceny načerno.
A stejně tak pracující, kteří nepřiznají své výdělky, neplatí ani daň z příjmu.
2.2 Takový systém připravuje společnost o značné příjmy, kterými je financován systém sociálního zabezpečení v různých členských státech.
Tyto částky každoročně představují několik miliard.
2.3 Úspěšné seriózní podniky jsou z trhu vytlačeny nebo mají potíže se na něm udržet a rozšiřovat své aktivity, zatímco podniky využívající práci načerno se uchytí a prosperují.
Tyto skutečnosti ohrožují efektivitu celého hospodářství.
Proto se produktivita nezvyšuje, ale přitom je růst zásadní podmínkou zachování společenského blahobytu.
2.4 Nehlášená práce je celospolečenský problém, se kterým je možno se setkat jak na straně zaměstnavatelů, tak na straně zaměstnanců.
Lze je rozdělit do tří hlavních skupin:
2.5 K první skupině patří podniky, které provádějí organizovanou nehlášenou práci systematicky – často ji provozují vedle jiné ohlášené činnosti.
Svým zaměstnancům platí často nehlášenou mzdu "načerno".
2.6 Druhou skupinu tvoří osoby, které mají dvě nebo více zaměstnání, z nichž jedno není nahlášené.
V této skupině se nezřídka nacházejí dobře vyškolení pracovníci, kteří si svůj příjem z řádného zaměstnání chtějí vylepšit.
2.7 Třetí skupinou jsou nezaměstnaní, kteří jsou nuceni z různých důvodů pracovat načerno, protože jim řádný pracovní trh žádné zaměstnání nenabízí.
Tato skupina je zvlášť exponovaná: zaměstnanci pracují často za špatných podmínek a za nízké mzdy.
Obvykle jsou mimo systémy sociálního zabezpečení.
2.8 Vedle těchto tří hlavních rozdílných skupin se vyskytuje nehlášená práce také v jiných formách:
2.9 Pobírání příspěvků, například podpory v nezaměstnanosti nebo nemocenského pojištění při současných nenahlášených příjmech.
2.10 Majitelé domů nebo bytů zadávají provedení menších oprav pracovníkům, kteří takto získané příjmy nenahlásí.
To samé platí například pro stěhování.
Příčinu tohoto druhu nehlášené práce můžeme často hledat v tom, že příslušné podniky takovéto zakázky nepovažují za dostatečně lukrativní.
Místo toho je odkáží na pracovníky, kteří jsou ochotni provést tuto práci ve svém volném čase načerno.
2.11 Situace v nových členských státech EU se jeví podobně jako v 15 starých členských států EU.
Ve zprávě zveřejněné v květnu 2004 je upozorňováno zvláště na jeden jev: zaměstnavatelé nahlásí na úřadech pouze určitou část platu.
Zbytek dostane zaměstnanec načerno v obálce [4].
2.12 Zbývá důležité zjištění, že se ve všech případech jedná o nehlášenou práci, která významnou měrou doprovází krácení daní a odvodů.
2.13 Toto nepoctivé jednání podkopává společenskou morálku a zodpovědnost, která tvoří základ společnosti, jež používá značné části svých prostředků na sociální podporu.
2.14 Nehlášená práce značně poškozuje celou společnost. Povaha tohoto poškození nemá pouze finanční aspekty.
Důvěra se vytrácí na všech úrovních. Mnoho lidí přijímá práci načerno nebo pro ni nachází různé výmluvy jako příliš nízkou podporu v nezaměstnanosti nebo příliš drahé služby apod.
2.15 Jsou zpochybňovány právní základy společnosti a systém státní pomoci, protože již není zajištěno dodržování zákonů a předpisů.
Je tudíž nutné tento problém řešit cestou globálních a cílených opatření.
Sociální partneři, politicky odpovědné osoby a celá společnost si však velmi pomalu uvědomují negativní důsledky nehlášené práce a nutnost jejího převedení na práci řádně hlášenou.
3. Obecné připomínky
3.1 Výbor se v roce 1999 vyjádřil ke sdělení Komise na toto téma [5].
Cílem sdělení Komise bylo vyvolat širokou diskusi uvnitř EU i ve členských státech.
Následovala studie vypracovaná na návrh Komise [6].
3.2 Výbor vítá, že Rada chce svým rozhodnutím tuto otázku upřednostnit.
3.3 Výbor zároveň konstatuje, že Komise v roce 2003 provedla podrobný průzkum o nehlášené práci v rozšířené Evropě.
Výsledky průzkumu, zveřejněné v květnu 2004 [7], jsou podle názoru výboru nesmírně cenným přínosem poznatků o nehlášené práci a představují způsob boje proti tomuto jevu.
Studie poskytuje vládám a veřejným orgánům členských států podklad k zamyšlení nad metodami boje proti nehlášené práci.
3.4 Strategický prvek na podporu zaměstnanosti
3.4.1 Podle Rady musí být boj proti nehlášené práci nedílnou součástí evropské strategie zaměstnanosti, jejímž cílem je vytvoření více kvalitnějších pracovních míst.
Komise tuto snahu sdílí; ministři práce a sociálních věcí členských států Evropské unie se k této věci vyjádřili v červenci 2003 na neformálním setkání ve Varese. Připomenuli, že přeměna nehlášené práce na řádné zaměstnání přispěje k dosažení plné zaměstnanosti, ke zlepšení kvality a produktivity práce, k posílení sociální soudržnosti a k zařazení do pracovního procesu a také k odstranění pastí chudoby a ke snížení nerovnosti na trhu.
3.4.2 Výbor se ve svém stanovisku ke sdělení Komise z roku 1998 připojil k přístupu zaměřenému na vyřešení problému nehlášené práce na základě výhledů zaměstnanosti.
Výbor tento svůj postoj potvrzuje.
3.4.3 Cíl přeměnit nehlášenou práci v hlášenou ve smyslu zákona vyžaduje množství opatření.
3.4.4 Nejprve se musí rozlišovat mezi těmi, kteří by měli být zaměstnáni na řádném pracovním trhu a těmi, kteří záměrně svou činnost nenahlásí.
3.4.5 Kromě toho se musí vyjasnit, které činnosti neoficiálního černého hospodářství mohou být převedeny do řádného "bílého" sektoru.
3.4.6 Je třeba vycházet z toho, že pro určité načerno vykonávané činnosti nebo služby není na "bílém" trhu poptávka.
Této situaci je potřeba věnovat zvláštní pozornost, neboť i takové činnosti mohou být pomocí podpůrných opatření převedeny do oficiálního sektoru.
3.4.7 Předpokladem pro realizaci Lisabonské strategie je mimo jiné i to, že budou v Unii založeny a dále rozvíjeny života schopné a konkurence schopné podniky, čímž bude vytvořeno více pracovních míst.
3.4.8 Cesta od podnikatelského nápadu k fungujícímu a vyrábějícímu závodu se stálými zaměstnanci je velmi zdlouhavý a komplikovaný proces.
3.4.9 Proto je bezpodmínečně nutné vytvořit prostředí podporující růst a rozvoj nově založených podniků.
3.4.10 Zaměstnanci musí mít možnost vyžadovat, aby zaměstnavatelé znali a dodržovali zákonné a daňové předpisy platné pro pracovní trh.
3.4.11 Mezi oběma požadavky je třeba najít rovnováhu.
Jinak hrozí velké nebezpečí, že mnoho podniků nebude vůbec založeno a mnoho dobrých nápadů nebude nikdy uskutečněno.
3.4.12 Vizionářský přístup usnesení ministrů práce a sociálních věcí, jež bylo přijato v červenci 2003 ve Varese, může vést k dojmu, že by bylo možné tuto otázku zredukovat na aspekt zaměstnanosti.
Avšak nehlášená práce se často pojí s dalšími formami hospodářské kriminality.
Tato kriminalita zvláštní úsilí od společnosti a musí být sledována.
3.5 Definice nehlášené práce
3.5.1 K odlišení nehlášené práce od ostatních druhů hospodářské kriminality Rada užívá definici, jež navrhla Komise ve svém sdělení z roku 1998.
Výbor za nehlášenou práci považuje "veškerou placenou činnost, která sama o sobě není nelegální, ale která není nahlášena veřejným orgánům", a pokládá tuto formulaci za přijatelnou s ohledem na nutnost přijmout společnou definici pro všechny členské státy.
Výbor tento svůj postoj potvrzuje.
3.6 Nedovolené přistěhovalectví a nehlášená práce
3.6.1 Výbor se několikrát vyjádřil o existenci a příčinách nedovoleného přistěhovalectví; zabýval se také otázkou vztahu mezi nedovoleným přistěhovalectvím a nehlášenou prací.
Ilegální přistěhovalci nemají přístup na trh "řádné" práce a k sociálnímu zabezpečení, takže zájemci z jejich řad volí jiná řešení, jak získat obživu, což je většinou přivede na černý trh práce.
Tato situace převažuje mimo jiné ve stavebnictví, v zemědělství a v zahradnictví.
Často vede ke vzniku obtížné situace závislosti přistěhovalce v nezákonném postavení na nečestném zaměstnavateli, který ho zneužívá.
3.6.2 Bylo by tudíž vhodné, aby členské státy Evropské unie přijaly opatření pro boj proti nedovolenému přistěhovalectví v rámci společné imigrační politiky [8].
K tomu lze použít různé strategie, jejichž povaha by se mohla mezi jednotlivými členskými státy lišit.
Jednou z těchto strategií by byl jednoznačně dohled na návrat ilegálních přistěhovalců do země původu; další strategií by bylo posílení hraničních kontrol.
3.6.3 Je však nutné přihlížet k tomu, že člověk, který je ochoten opustit svoji zemi, aby si znovu vybudoval život jinde, je hnán energií, s níž se těžko bojuje.
3.6.4 Je třeba si uvědomit, že existují lidé, kterým jsou ukradeny nebo zabaveny doklady, a tak jsou donuceni vyplatit svůj "přechod".
Organizovaní převaděči tak mají nástroj k tomu, jak přinutit lidi v této situaci k uhrazení daného "dluhu".
Může se to týkat jak osob ve službách, soukromých osob (služebné…), tak pracujících na stavbě (na příklad na stavbě budov nebo v loděnicích) nebo dále v zemědělství, restauracích… Je hrozné být svědkem toho, jak může být zločin organizovaný a propojený s různými vrstvami společnosti.
K tomu, aby bylo možné proti tomuto fenoménu bojovat a chránit oběti zajištěním práva a jeho dodržováním, je třeba si tuto skutečnost uvědomit.
3.6.5 V oblasti nedovoleného přistěhovalectví však nelze z humanitárních, právních nebo praktických důvodů poslat dotyčnou osobu zpět do země původu.
V tomto případě je výhodnější se snažit o její integraci do společnosti pomocí různých opatření.
3.6.6 Ve vyhodnocení, které bude provedeno na základě přechodných opatření týkajících se "volného pohybu pracovníků" nebo spíše chybějící svobody pohybu pro občany zemí, které přistoupily 1. května 2004, je třeba zmínit obtíže, se kterými se potýkaly zaměstnavatelé a pracovníci se zřetelem na vývoj kvalifikací, vývoj demografický a kulturní, stejně tak jako vývoj potřeby mobility.
3.6.7 V opačném případě je zde riziko vzniku zdroje pracovní síly k práci na černo se známými negativními důsledky pro trh práce a pro samotné pracující.
3.6.8 Výbor ve svém stanovisku z vlastní iniciativy nazvaném "Přistěhovalectví, integrace a úloha organizované občanské společnosti" uvádí důležitý prvek opatření boje proti nehlášené práci: zapojení přistěhovalců pomocí celé řady opatření s cílem integrace do občanské společnosti a získání občanství. [9]
3.6.9 Úřady mají povinnost zajistit, aby přistěhovalec byl jasně informován o svých právech a povinnostech a musí mít přístup k řádnému trhu práce, ke vzdělání a k celo-životnímu vzdělávání.
Musí mít stejné možnosti využívat zdravotnický systém a další sociální služby jako obyvatelé přijímající země.
Dále je nutné bojovat proti vytváření městských ghett.
3.7 Preventivní opatření
3.7.1 Rada ve svém usnesení vyzývá členské státy, aby zejména vytvořily právní a správní prostředí, které napomáhá ohlášení výdělečné činnosti a zaměstnání.
V podstatě jde o to zbavit nehlášenou práci její atraktivity.
3.7.2 Výbor chce ukázat některé možné alternativy, které by mohly samostatně nebo v kombinaci vést k cíli:
3.7.3 Srovnávacími studiemi by se mělo zjistit, jaké daňové předpisy jsou zvláště zneužitelné pro práci načerno a jaké pole působnosti nabízejí, aby se proti nim mohlo bojovat.
3.7.4 Členské státy potřebují dobře fungující právní systém, aby mohly nehlášenou práci odhalit, právně stíhat a potrestat.
To platí především tehdy, jestliže se jedná o systematickou nehlášenou práci, příp. pokud jsou zaměstnanci vykořisťováni.
3.7.5 Musí být podniknuta rozsáhlá vzdělávací a informační opatření, aby byly ukázány škodlivé účinky nehlášené práce jak pro společnost, tak pro jednotlivé občany.
3.8 Daňové aspekty
3.8.1 V průzkumech nehlášené práce se všeobecně vychází z toho, že nehlášená práce představuje problém z důvodu neplacení daní.
3.8.2 V průzkumech o rozsahu práce načerno v různých zemích nic nepotvrdilo předpoklad, že existuje statistická souvislost mezi šíří tohoto jevu a celkovou výší daní.
3.8.3 Souvislost mezi nehlášenou prací a daňovým zatížením je složitá.
Podle stanoviska výboru není jednoznačné, že by snížení daní automaticky vedlo k poklesu daňových podvodů.
Práce načerno existuje i v zemích, kde jsou daňové sazby a daně nízké.
3.8.4 Výbor by uvítal hloubkovou studii osvětlující vztah mezi výší daní a odvodů a výskytem nehlášené práce.
3.8.5 Ze zkušenosti vyplývá, že nehlášená práce je často věcí velmi malých podniků, jež mají omezené administrativní zdroje; je tedy správné se ptát, zda je to dáno neznalostí platných předpisů, složitostí těchto předpisů nebo zda je nehlášená práce úmyslným činem se snahou získat konkurenční výhody.
3.8.6 Naše společnost má v dnešní době velké požadavky na spravedlnost. Proto máme tak podrobné právní normy.
Daňový systém tuto situaci jasně dokresluje.
Vysoké požadavky ve věci spravedlnosti předpokládají značné prostředky zejména ve správních orgánech pověřených kontrolou dodržování platných předpisů.
3.8.7 Jestliže v nějakém hospodářském odvětví nezanedbatelná část podnikových ředitelů a pracovníků nepřiznává příjmy a mzdy, nemohou daňový systém považovat za správný ti poctiví podnikatelé, kteří leckdy musí své činnosti zanechat kvůli nekalé konkurenci.
3.8.8 Existují tedy důvody, které hovoří ve prospěch zdokonalení, aby bylo možné systémy zjednodušit jak pro občany, tak pro příslušné orgány.
Tím se zmenší možnosti zmanipulování systému.
Příslušné orgány také budou moci věnovat více zdrojů na boj proti závažné hospodářské kriminalitě.
3.9 Dohled a kontrola
3.9.1 Jedna z hlavních tezí v usnesení Rady o změně nehlášené práce v řádnou hospodářskou činnost je plánované posílení kontroly a sankcí.
Výbor se domnívá, že větší regulace a silnější kontrola státu je účinným způsobem boje proti nehlášené práci.
Nenahlášení výdělečné činnosti nesmí být považováno za "hrdinství".
Jak je stanoveno v aktuálních řídících principech musí být vytvořena odpovídající trestní kapacity spojené s efektivními sankcemi, aby se nehlášená práce nevyplatila.
Opatření se musí zakládat na dvou pilířích: sankce a prevence.
Tyto se nevylučují, ale musí se vzájemně doplňovat.
Tato strategie kombinace kontrolních a motivačních opatření se promítá také v rozhodnutích Rady a aktuálních principech politiky zaměstnanosti.
Výbor se připojuje k tomuto stanovisku.
3.9.2 Ředitelé podniků často regulaci a kontrolu pociťují jako zatěžující dozor.
Občanské a morální cítění obvykle není výsledkem většího počtu pravidel vydaných příslušnými orgány.
Dnes se v mnoha hospodářských odvětvích objevuje vůle "udělat pořádek" a otázky spojené s etikou v mnoha organizacích nabývají velké důležitosti.
Dobrovolná opatření potírání nehlášené práce jsou vítaná, avšak nemohou nahradit kontrolu příslušnými úřady.
3.10 Potřeba informací a vzdělávání
3.10.1 Pro pracujícího je zaměstnání načerno často synonymem přechodného a krátkodobého místa bez možnosti růstu.
Podniky využívající práci načerno se nemohou pravdu rozvíjet ze strachu, že budou jejich podvody odhaleny. Pracující, který začne vykonávat nehlášenou práci, ztrácí veškeré možnosti kariérního postupu.
Vývoj mezd není stejný jako na trhu řádné práce a nejsou placeny sociální dávky, nemocenské pojištění a důchod.
3.10.2 Ten, kdo zařizuje nebo organizuje nehlášenou práci, tím sleduje jeden cíl: nechce platit daně a sociální odvody.
Je třeba, aby se posílilo vědomí souvislosti mezi zaplacením sociální odvodů a sociálními příspěvky v budoucnosti.
3.10.3 Tyto dva příklady podle stanoviska výboru ukazují potřebu informačních a vzdělávacích akcí.
Je totiž nutné ukázat krátkodobé i dlouhodobé negativní důsledky nehlášené práce pro jednotlivce a pro společnost.
3.10.4 Sociální partneři, ale i ostatní účastníci ekonomického života zde mají prvořadou úlohu.
Možnost odborových organizací kontrolovat řádné provádění mzdových dohod a placení sociálních příspěvků může pomoci odstranit okolnosti, které napomáhají nehlášené práci.
Podnikatelské a odborářské organizace by měly od svých členů vyžadovat dodržování kodexu chování a měly by ukládat sankce v případě jejich nedodržení.
3.10.5 Cena za čestnost nesmí být moc vysoká, neboť tak se vystavujeme nebezpečí, že se nehlášená práce bude stále více šířit.
V některých hospodářských odvětvích je práce načerno rozšířena více, v jiných méně.
Zároveň zde samozřejmě existuje riziko, že se tradičně na některá odvětví ukazuje prstem z pouhého důvodu, že práce načerno je zde lépe viditelná než jinde.
3.10.6 A konečně, vždy záleží na jednotlivci, jaký postoj zaujme k otázkám morálky, etiky a práva.
4. Shrnutí a závěr
4.1 S nehlášenou prací se setkáváme na všech úrovních společnosti.
Je však nesmírně těžké přesně vyhodnotit její rozsah, i když podle odhadů představuje v průměru 7 až 16 % HNP Evropské unie.
Potlačení nehlášené práce a jejích příčin by přineslo velké zisky.
4.2 Výbor chce upozornit na určité oblasti, které je nutno prověřit více, aby se našla cesta ke zmírnění problému:
- Nutnost zlepšit motivaci k ohlašování práce.
- Ženy jsou často na prvním místě, pokud jde o nehlášenou práci vykonávanou za malou odměnu.
Je proto důležité lépe zmapovat jejich situaci, aby bylo možné přijmout vhodná opatření.
- Právní předpisy týkající se podniků se musí změnit, aby se zredukovala byrokratická zátěž, a to především s ohledem na zakládání nových podniků.
Majitelé nových podniků musí mít přístup k základnímu vzdělání z podnikové ekonomie a být informováni o požadavcích společnosti na řízení podniků. Je důležité, aby věděli, jaké právní požadavky klade společnost na vedení podniku, mimo jiné ohledně pracovně právních předpisů a sociální ochrany.
- Je třeba uskutečnit rozsáhlou informační kampaň orientovanou na výrobce i spotřebitele za účelem obeznámení lidí s negativním dopadem nehlášené práce na státní příjmy, na systém sociálního zabezpečení a na další sociální dávky a také negativní důsledky tohoto jevu na solidaritu a spravedlnost.
- Je třeba zlepšit kontrolu, zejména ve spolupráci mezi příslušnými orgány jak na vnitrostátní, tak na přeshraniční úrovni.
- Nehlášená práce nesmí být považována za hrdinský kousek.
Sankce musí být účinné, aby se především živnostníkům nevyplácela.
- Výbor upozorňuje, že některé třetí státy nedodržují všeobecně přijaté sociální standardy a doporučuje podnikům členských států Evropské unie, které jsou v těchto zemích aktivní, aby tuto skutečnost zohlednily.
4.3 Na závěr chce výbor podtrhnout, že přičítá největší váhu možnosti snížení vysoké nezaměstnanosti v členských státech – která je z velké části právě zdrojem pracovníků načerno a nehlášené práce.
Přitom je důležité, aby evropská strategie zaměstnanosti byla za pomoci národních akčních plánů skutečně realizována.
Dobře fungující pracovní trh s plnou zaměstnaností a kvalitními pracovními místy je nejlepší ochranou proti nehlášené práci.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Průmyslová změna v odvětví strojírenství"
(2005/C 267/02)
Dne 1. července 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl, v souladu s článkem 29 odst. 2 Jednacího řádu, vypracovat stanovisko k tématu "Průmyslová změna v odvětví strojírenství".
Poradní komise pro průmyslové změny, která byla pověřena prací Výboru k tomuto tématu, přijala své stanovisko dne 27. dubna 2005.
Zpravodajem byl pan van Iersel a spoluzpravodajem byl pan Castañeda.
Na svém 417. plenárním zasedání, které se konalo dne 11. a 12. května 2005 (schůze dne 11. května), Evropský hospodářský a sociální výbor přijal následující stanovisko 211 hlasy pro, žádný z členů nebyl proti a 4 členové se zdrželi hlasování.
Exekutivní shrnutí
Strojírenství je odvětvím samo pro sebe, ale jako dodavatel výrobních statků a společných technologií, které využívají různá průmyslová odvětví, obohacuje také ostatní průmyslová odvětví, a tak ovlivňuje mnohem větší počet průmyslových odvětví v Evropě.
Jako takové je strojírenství klíčovým inovačním průmyslovým odvětvím, a všechny evropské průmyslové politiky jej musí považovat za strategické odvětví.
Odvětví přesně zapadá do konkrétního programu stanovených cílů na regionální, národní a evropské úrovni, jejichž cílem je implementace Lisabonské agendy.
To vyžaduje jak horizontální politiky, tak politiky specifické pro jednotlivá odvětví, a rovněž přiměřenou kombinaci obou typů.
Všechny tyto politiky musí tomuto odvětví pomoci, aby vynikalo nejen v Evropě, ale také na celém světě.
Existuje mnoho problémů, které se musí vyřešit v právě probíhajícím procesu konzultací a vytváření politik na úrovni EU (ohledně strojírenství) a které budou mít stimulující vliv na podobné procesy na národní a regionální úrovni v celé Evropě.
Mezi konkrétní podmínky, které musí být na úrovni EU splněny, patří lepší zákonodárství, včetně regulatorního posuzování vlivů ještě před přijetím úpravy, a rovněž řádná implementace a vynucování stávajících právních předpisů EU; efektivní sledování trhu; zřízení technologických platforem, které by vytvořily propojení mezi výzkumnými centry, univerzitami a průmyslem; omezení rostoucích neshod mezi V&V financovaným z EU a potřebami tohoto odvětví průmyslu; politika hospodářské soutěže, která upřednostňuje vývoj a inovace v MSP; zlepšení přístupu na finanční trhy a obchodní politika, která zaručí svobodu přístupu k investicím na trzích třetích zemí.
Důležité je také přizpůsobení dovedností současným standardům.
Dialog mezi Komisí a všemi zainteresovanými stranami na úrovni EU o důsledcích pro průmysl může vytvořit rámec, který bude prospěšný pro strojírenství v EU a který přispěje k podpoře a rozvoji silných regionálních seskupení.
Tohle všechno vyžaduje aktivní nasazení evropských institucí, zejména Komise.
1. Úvod
1.1 Evropská komise v současné době vytváří průmyslovou politiku "nového stylu". Tato politika vychází ze tří pilířů: lepší právní úprava, specifický přístup k jednotlivým odvětvím a jednotný přístup na evropské úrovni.
Přímo souvisí s Lisabonskou strategií a se současným přehodnocením příspěvku výrobního průmyslu evropské ekonomice.
1.2 Většina průmyslových odvětví toto oživení průmyslové politiky na úrovni EU příznivě vítá.
EHSV zcela podporuje zásady politiky "nového stylu" [1], jejíž úspěch bude především záviset na vhodné kombinaci akcí jak na horizontální, tak na úrovni sektoru, a to z následujících důvodů:
- průmyslová odvětví se značně liší;
- úroveň sektorů je v mnoha oblastech nejvhodnější pro setkávání zástupců průmyslu, včetně příslušných sociálních partnerů, vládních úředníků a politiků (Komise a vnitrostátní úřady), a dalších důležitých zainteresovaných stran, jako jsou odběratelé, vzdělávací a školící instituce, vědecké a technologické instituty a také banky.
1.3 Existuje obecná politická dohoda o tom, že Evropa musí splnit výzvy budoucnosti a stát se silným vůdcem v globalizovaném světě.
Realizace Lisabonské agendy je dnes, více než kdy jindy, velmi důležitá.
Evropa by proto neměla bojovat pouze se svými vlastními slabostmi (ve srovnání s jejími obchodními partnery), ale měla by také podporovat a rozvíjet své silné stránky.
Odvětví strojírenských výrobků poskytuje základní technologické zdroje, protože disponuje technologiemi, které jsou přítomny nejen ve výrobcích, ale také v postupech odběratelů, což zahrnuje zbytek výrobního odvětví a základní veřejně prospěšné služby, jako je energie, voda, doprava a komunikace.
1.4 V souladu s oživením Lisabonské agendy a se současným zaměřením na růst a pracovní místa Komise správně zdůrazňuje ústřední roli výrobního průmyslu, a zejména MSP.
Jakákoli evropská politika průmyslu by měla také považovat strojírenství za strategické odvětví, které v současnosti navíc prosperuje.
Pozornost by se ve skutečnosti neměla soustředit pouze na odvětví, která čelí bezprostředním úkolům, ale měli bychom věnovat stejnou pozornost také úspěšným odvětvím.
1.4.1 Strojírenství není pouze odvětvím samo pro sebe, ale jako dodavatel výrobních statků a společných technologií, které využívají různá průmyslová odvětví, obohacuje také ostatní sektory, a tak ovlivňuje mnohem větší počet průmyslových odvětví v Evropě.
1.4.2 Odvětví strojírenství, jako poskytovatel tzv. umožňujících technologií všem dalším odvětvím ekonomiky, poskytuje základní průmyslovou infrastrukturu, která je oporou evropské ekonomiky.
1.4.3 Strojírenství je nadto jedním z hlavních exportních odvětví, které tvoří 15 % exportu vyrobeného zboží v EU.
1.5 Strojírenství těží z výhod vnitřního trhu, který poskytuje evropským výrobcům významnou domácí základnu.
I když strojírenství potřebuje určitou úroveň koherentních mezinárodních standardů a evropskou právní úpravu, je velmi důležité udržet rovnováhu, a vyhnout se tak nadměrné regulaci, která by mohla bránit hospodářské soutěži.
Současně je nutné zaměřit pozornost na implementaci a vynucování právních předpisů.
1.6 To vyžaduje jak horizontální politiky, tak politiky specifické pro jednotlivá odvětví, a rovněž přiměřenou kombinaci obou typů.
2. Strategický význam
2.1 Odvětví strojírenství hraje z mnoha důvodů klíčovou roli v evropské ekonomice:
2.1.1 Strojírenství je strategický průmysl: je to odvětví s přidanou hodnotou a mnoha znalostmi, dodává dalším odvětvím ekonomiky stroje, systémy výroby, součásti a přidružené služby, a rovněž technologie a znalosti, které potřebují.
Je také považováno za významný příspěvek k trvale udržitelnému rozvoji, protože může vyústit v efektivnější výrobu, a tak oddělit využívání zdrojů od hospodářského růstu.
Strojírenství není homogenní, nýbrž velmi různorodé odvětví, pokrývající celou řadu pododvětví, včetně zvedací a manipulační techniky; obráběcích strojů; dřevařské techniky; firemní chladící a ventilační techniky; čerpadla a kompresory; důlní technika, zařízení kamenolomů a stavební technika; ložiska, pohony, poháněcí a hnací prvky; uzávěry a ventily, motory a turbíny; zemědělská a lesní technika; zařízení pro textilní, oděvnickou a kožedělnou výrobu; zařízení pro potravinářskou výrobu a výrobu nápojů a tabákových výrobků; zemědělské stroje; stroje na výrobu papíru a kartonu; průmyslové pece a topidla; hutnická zařízení, atd. Kromě toho existují společné technologie, jako například mechatronika, která spojuje mechanické a elektronické prvky.
2.1.2 Strojírenství neposkytuje pouze zařízení, nýbrž také znalosti a dovednosti pro zlepšování stávajících postupů a výrobků a pro vývoj nových výrobků ve všech pododvětvích strojírenství.
Je to zejména důležité v kontextu hospodářského vývoje rozšířené Evropy a dalšího rozšiřování.
2.1.3 Evropské strojírenství stojí se svými 41 % celkové výroby v popředí světové produkce, Evropa je největším světovým výrobcem a vývozcem strojních zařízení (261707 milionů EUR v roce 2002), včetně exportu celých továren.
Bude velmi důležité zachovat si tuto vedoucí pozici, má-li se Evropa stát nejkonkurenceschopnější znalostní ekonomikou světa.
2.1.4 Strojírenství je hlavní průmyslové odvětví: není pouze jedním z největších průmyslových odvětví, jehož výroba činí 8 % z celkového objemu výroby, nýbrž také jedním z největších zaměstnavatelů, který se svými 140000 společnostmi (z nichž má 21600 společností více než 20 zaměstnanců) poskytuje vysoce kvalifikovaná pracovní místa asi 2,49 milionům lidí.
Silný domácí evropský trh v odvětví strojírenství (2003: EU 15, 285 mld EUR; EU 25, 305 mld EUR) představuje 70 % výroby na vnitřním trhu a posiluje jak stránku konkurenceschopnosti odvětví, tak stabilitu zaměstnanosti v odvětví.
Toto průmyslové odvětví je tudíž velmi důležité pro dosažení cílů Lisabonské strategie.
2.1.5 Strojírenství je klíčovým inovačním odvětvím: v Evropě je silné zejména v oblasti strojního zařízení na zakázku a vedlejších trhů, což je velmi důležité pro inovační výkonnost všech ostatních odvětví ekonomiky.
Všechna průmyslová odvětví musí také z hlediska své výkonnosti poskytovat přidanou hodnotu, a získat tak konkurenční výhody, které vynahradí všechny nevýhody, kterým může Evropa čelit, například v oblasti mzdových nákladů.
Strojírenství je hnacím kolem inovací a průkopnickým odvětvím, které používá a zapojuje inovace do svých vlastních výrobků a postupů.
Neměli bychom zapomenout na to, že strojírenství je článkem – velmi často prvním článkem – v procesu vytváření hodnot: přestane-li fungovat jedna část tohoto řetězu, nebude dobře fungovat jako celek.
2.1.6 Strojírenství je podnikatelské odvětví, kterému dominují MSP [2], které jsou většinou rodinné podniky, se všemi předpokládanými problémy, kterým tyto podniky čelí, z nichž většina operuje po celém světě podniky.
Strojírenství proto ztělesňuje podnikatelského ducha, který je zapotřebí ke splnění Lisabonských cílů.
2.1.7 Mezi další charakteristiky strojírenského odvětví patří:
- strojírenství není kapitálově silné odvětví v porovnání s ostatními výrobními odvětvími, nicméně přesto zaměstnává vysoce kvalifikované pracovníky v projekci a výrobě na míru šitých strojů a průmyslových závodů;
- jeho vývoj je během posledních desetiletí založený na větší adaptabilitě plynoucí z inovací, které umožňují začlenění různých konkurenčních složek a které jsou uváděny na trhy po celém světě;
- vzhledem k univerzální roli strojního zařízení ve všech výrobních postupech, je v tomto odvětví nutná vysoká spolehlivost, jenž je neoddělitelná od obecně přijaté představy silné průmyslové tradice v Evropě.
2.2 Strojírenské společnosti mají velmi silné odběratelské vztahy, protože výroba zboží strojem je obecně složitý proces vyžadující vyspělé inženýrské dovednosti a nepřetržitou technickou pomoc a údržbu ze strany výrobce zařízení.
Je důležitou součástí průmyslové struktury a základem pro úspěšná seskupení tam, kde existuje geografická blízkost výroby a koncových uživatelů, jako je tomu v Badensku-Württembergsku, Porýní-Falcku, Piemonte, Lombardii, Rhonských Alpách, v britských Midlands a Eindhovenu-Aachenu.
Tyto příklady zdůrazňují často úspěšnou a nezanedbatelnou pomoc regionálních a místních orgánů.
2.3 Strojírenství hraje důležitou úlohu při zlepšování životního prostředí, protože vyrábí zařízení pro čištění a úpravu vody, půdy, vzduchu, odpadu a hnojiv.
Přispívá také k usnadnění používání obnovitelných zdrojů energie.
2.4 Odvětví strojírenství stojí v popředí světové produkce, je základem evropské výroby a exportu, a tudíž i jednou ze silných stránek Evropy.
Zavedení opatření k rozvoji strojírenství by měla tomuto odvětví pomoci, aby vyniklo nejen v Evropě, ale také na celém světě.
2.5 Velmi dobrý argument pro větší podporu tohoto odvětví poskytla americká administrativa, která v poslední době na strojírenství klade zvýšený důraz.
Země jako USA jsou si obecně vědomy významu, který má výroba, a zejména výroba v odvětví strojírenství, v souvislosti s ekonomikou a národní bezpečností. [3]
3. Co se musí udělat na evropské úrovni
3.1 Průmyslová změna a inovace
3.1.1 V první řadě je nutná průmyslová změna a inovace ve výrobě a zpracování.
Jednodušší výroba, která vyžaduje méně kvalifikovanou pracovní sílu, se stále více přesouvá do jiných částí světa.
Abychom udrželi a posílili postavení strojírenství na domácím a zahraničním trhu, je nutná neustálá adaptace a inovace v daném odvětví.
Mělo by to být v zájmu všech zainteresovaných stran na regionální, národní a evropské úrovni.
3.1.2 Strojírenské odvětví na sebe upoutalo pozornost evropských regulátorů už v roce 1994, když přijali sdělení [4], po němž následovalo usnesení Rady [5].
Ani Evropská komise ani členské státy neměly chuť implementovat navržená následná opatření sdělení a usnesení Rady.
Na takovou zdrženlivost můžeme jen stěží pohlížet jako na pozitivní implementaci politiky.
Tento obecně váhavý postoj se změnil za minulé Komise, která kladla své priority na konkurenceschopnost výroby v rámci Lisabonské strategie.
To by mohlo vést k příznivému klimatu pro opravdová partnerství na úrovni, což by, doufejme, podpořilo pozitivní interakci mezi příslušnými aktéry na národní nebo místní úrovni.
Bohužel, Komise se dnes soustředí na omezený počet vlajkových odvětví, mezi něž strojírenství není v současné době zahrnuto.
3.1.3 "Nový styl" průmyslové politiky má za cíl odstranit překážky, které byly tak dlouho charakteristické pro vztah mezi veřejnými a soukromými aktéry.
Tito aktéři si musí uvědomit, že všichni sledují stejné cíle.
Cílem této průmyslové politiky je spojit lidi a organizace a překlenout tak rozdíly, které dříve často znemožňovaly dostatečnou inovaci.
3.1.4 Široká rozmanitost specializovaných a často technicky vysoce vyspělých MSP v odvětví klade vysoké požadavky na organizaci a řízení výrobních procesů.
Na rozdíl od určitých odvětví s relativně malým počtem velkých společností je nutné předvídat specifické nástroje a přístupy.
Jedním z takových specifických přístupů by například mohlo být vytvoření technologické platformy pro výrobní průmysl, nebo zavedení zvláštního programu, který by v tomto ohledu hrál významnou roli [6].
Je nutné provést významnou investici do V&V.
3.1.5 Technologická platforma, nebo specifický program by měl čerpat ze studnice dovedností, které se vyvinuly v důsledku dlouholeté tradice strojírenství v Evropě, a vytvořit svazek podpory evropských vědeckých programů, průmyslových vědomostí strojírenských seskupení a síly specializovaných evropských výzkumných institutů.
3.1.6 Programy pro strojírenství musí zohlednit rozmanitost pododvětví a interakci mezi nimi, což se týká především společných inovací, spojení technologií a následně potřeby rozvinout efektivní oběh znalostí ve výrobě a obchodních službách.
3.1.7 Rozdíly mezi výzkumnými centry a univerzitami na jedné straně a trhem na druhé straně musí být odstraněny.
Evropské programy pro V&V by určitě neměly být pouze vědecky orientované a fungovat dlouhodobě, nýbrž by měly usilovat o dosažení rovnováhy tak, aby byly vyhrazeny finanční prostředky na aplikovaný výzkum, který povede k inovačním výrobkům.
3.1.8 Technologické platformy by měly značnou měrou přispět k lepšímu porozumění mezi výzkumnými centry a odvětvím strojírenské výroby, které bude mít pro změnu dobrý vliv na podobná fóra v členských zemích.
3.1.9 Existence tolika MSP a středně velkých společností v tomto odvětví zdůrazňuje potřebu menšího tlaku a méně administrativy a lepšího přístupu k programům EU.
3.1.10 Realizace velkých průmyslových projektů vyžaduje programy V&V, které by se zaměřily na nové technologie. To bude mít dominový efekt na hodnotu celého řetězce.
Je však důležité dosáhnout správné rovnováhy finančních prostředků mezi takovými velkými projekty a MSP.
3.1.11 Realizace výše uvedených návrhů bude mít také pozitivní vliv na národní programy.
V prostředí, kterému dominuje interakce a benchmarking, musí být zohledněny osvědčené postupy.
Kvůli obrovskému množství MSP v této oblasti musí hrát aktivní roli národní pobočky organizací.
3.2 Průmyslová změna a dovednosti
3.2.1 Mezi průmyslovými politikami "nového stylu", inovacemi, tvořivostí, produktivitou a dovednostmi existuje úzké propojení.
3.2.2 Dnes nejsou mladí lidé příliš nakloněni studiu a práci v technických oborech, což je fenomén, který částečně souvisí se zastaralou představou o průmyslu.
Vyžaduje si to akci od průmyslu samotného, která se zaměří na nové technologie a kterou kulturně podpoří média na vnitrostátní úrovni i úrovni Společenství s cílem změnit vnímání veřejnosti.
Dobrá komunikace mezi společnostmi a veřejností, zejména mládeží, je velmi důležitá. Je zapotřebí změnit mentalitu a přístup, aby došlo ke zvrácení nynějších trendů.
Je zapotřebí lépe si uvědomit realitu strojírenství.
Týká se to celkového procesu technologie, obchodních služeb, řetězů vzájemně propojených technologií, zpracování, marketingu, internacionalizace, atd. Čím lépe budou tyto vzájemné vztahy a povzbuzující procesy prezentovány, tím více podnítí zájem mezi všeobecnou veřejností, a zejména mladými lidmi.
3.2.3 Veškerá zlepšení začínají u inovačních a náročných systémů vzdělávání.
Musí být vytvořeny moderní moduly, a to také v samotných společnostech.
Podpora průmyslu musí být zaměřena na úzkou spolupráci se vzdělávacími institucemi, s institucemi vyššího vzdělávání a učňovskými středisky.
Dále musí být podpora zaměřena na přímou účast manažerů v příslušných vzdělávacích programech a naopak pro učitele musí být vytvářeny příležitosti pro interakci s průmyslem.
Podpora škol musí být zaměřena na to, aby se účastnily (mezinárodních) obchodních veletrhů.
3.2.4 Je třeba zakládat a aktivně rozvíjet obchodní a technologické parky u technických univerzit.
Jako úspěšný příklad zde můžeme vyzdvihnout Cambridge University, Eindhoven, Aachen a další.
3.2.5 Kvůli rychle se rozvíjejícímu cyklu výrobků a služeb celoživotní učení, a následně flexibilita zaměstnanců vůči změně, se musí stát běžnou praxí ve společnostech.
3.2.6 Účinná koordinace mezi průmyslem (management, odbory, zaměstnanci) a vzdělávacími institucemi na všech úrovních posílí regionální zvláštnosti a následně podpoří tvorbu a rozvoj silných regionálních seskupení.
Tato koordinace by měla být z velké části regionální, a to nejen kvůli obrovskému počtu zainteresovaných společností, nýbrž také kvůli vlivu regionálních zvláštností a rozmanitostí kultur.
3.2.7 Dialog mezi sociálními partnery o důsledcích v průmyslu na úrovni EU může vést k příznivým výsledkům.
Názorné příklady, srovnání a benchmarking na úrovni EU mohou poskytnout vítaný rámec a mohou určit či posílit tendence národních a regionálních programů.
Velmi dobrým, názorným příkladem dialogu, který vytvořil takový rámec, je dialog, který vedla pracovní skupina ad-hoc WEM-EMF v roce 2003 [7].
Bylo by užitečné posoudit výsledky široké škály iniciativ a zhodnotit osvědčené postupy, což by mohlo podpořit dynamiku v ostatních regionech.
3.2.8 Tento proces lze prohloubit, zejména účastí nových členských států, a rozšířit tak, aby zahrnoval i vzdělávací instituce.
3.2.9 I když mobilita inženýrů a strojních techniků zdaleka není dokonalá, Boloňský proces a rostoucí konvergence mezi učebními osnovami strojních univerzit v Evropě, učňovskými středisky a odbornými inženýrskými organizacemi směřuje k evropskému trhu práce s inženýrskými dovednostmi.
3.3 Rámcové podmínky
Rámcové podmínky, v nichž fungují podniky, jsou nesmírně důležité. Zahrnují následující:
3.3.1 Vnitřní trh
Vnitřní trh by měl zaručit harmonizovaný přístup k trhu EU/EHP, a zvýšit tak evropskou konkurenceschopnost.
Bohužel, vnitřní trh s výrobky ještě není úplně dokončen a musí být odstraněny zejména následující nedostatky:
3.3.1.1 Regulace
- Lepší zákonodárství je nezbytnou podmínkou pro všechny společnosti, zejména pro MSP.
- Právní předpisy by se měly používat pouze pokud to bude skutečně nutné, tj. na základě podrobného posouzení vlivů, včetně kompletní konzultace se zainteresovanými stranami.
- Právní předpisy by měly být jednoduché, s co možná nejmenším množstvím administrativních překážek. Týká se to zejména MSP, které tvoří převážnou většinu evropských strojírenských společností [8].
Bohužel, evropští regulátoři velice často, a to navzdory jejich dobrým úmyslům, přehlíží vysokou a zbytečnou administrativní zátěž vyplývající z právních úprav.
- Je třeba provést regulatorní posouzení vlivů: všechny evropské i vnitrostátní instituce by měly posuzování vlivů využívat, a to nejen v souvislosti s původním návrhem, ale v průběhu celého legislativního procesu a poté, v rámci určitého období, které následuje po přijetí právního předpisu.
Umožní to posoudit, jak úspěšný byl daný právní předpis při dosahování politických cílů.
- Stávající evropská legislativa by měla být řádně implementována a vynucována: Komise by měla zlepšit monitorovací fázi a zajistit harmonizovanou implementaci.
Všechny příslušné strany by měly být podporovány, aby se zapojily do monitorování implementace a řádného vynucování.
- Všechny právní úpravy různých nařízení musí být zharmonizovány a všechny výrobní definice, v nich obsažené, musí být jednotné.
- Měli bychom se také vyhnout přijímání doplňujících právních úprav vnitrostátního charakteru. Existuje mnohem větší divergence mezi členskými státy, co se týká požadavků na výrobky, což je dále ještě posíleno divergencí v transpozicích.
Takové "zlacení", jak se běžně nazývá, vede pouze k fragmentaci vnitřního trhu, a tudíž oslabuje konkurenceschopnost.
3.3.1.2 Tržní dozor
Je důležité zlepšit tržní dozor: v současné době je v Evropě nedostačující a vytváří nerovné podmínky [9].
Celní orgány by tudíž měly zvýšit svou kontrolu a měly by mít k dispozici nezbytné způsoby a prostředky k tomu, aby zabezpečily, že výrobky nemohou být uvedeny na trh, dokud nejsou v souladu se všemi příslušnými pravidly.
Kontrola strojírenských výrobků na hranicích EU by měla být zostřena, abychom tak mohli bojovat proti padělání, což je vážný a rostoucí problém, který ovlivňuje až 5 % zařízení prodávaných v EU.
Nestačí, aby členské státy jednaly pouze v případě, až k tomu dojde.
Vzhledem k tomu, že tržní kontrolu provádí národní úřady podle různých kritérií, je nutná harmonizace.
Komise by mohla dosáhnout harmonizace tak, že vydá příručku tržní kontroly pro všechny členské státy.
3.3.2 Obchod
Hlavním cílem je dosáhnout toho, aby měly evropské společnosti přístup na trh, aniž by byly podkopány vlastní evropské standardy vnitřního trhu.
Se svými 129 mld EUR exportovaných strojů a zařízení stojí EU v popředí světového trhu se strojním zařízením.
Svobodný přístup k trhům třetích zemí a investování na nich je tudíž pro odvětví strojírenství velmi důležité.
Další důležitou otázkou je liberalizace celosvětového obchodu strojírenských výrobků a služeb (včetně těch na vnitřním trhu).
Evropské strojírenství je průkopníkem z hlediska odbourávání celních i necelních bariér obchodu v Uruguayském a Dohském okruhu.
Komise by měla pokračovat ve svých multilaterálních, regionálních a bilaterálních rozhovorech, aby dosáhla odstranění technických překážek obchodování, liberalizace vnějších investic a institucí, liberalizace obchodních služeb a postupného odstraňování dovozních cel na strojírenské výrobky podle podmínky reciprocity.
Co se týká obchodních služeb, hlavním cílem je zajistit, aby nebylo zasahováno do poskytování výrobků a přidružených služeb.
3.3.3 Politika hospodářské soutěže
Má-li se EU stát nejdynamičtější ekonomikou na světě, není důležité pouze vyvíjet nové technologie, nýbrž je důležité také podporovat jejich rychlé šíření.
Je proto nutné vytvořit vhodný rámec podmínek v oblasti politiky hospodářské soutěže, který by usnadnil převod technologií na třetí strany.
V oblastech, v nichž jsou vyvíjeny inovační technologie – a strojírenství v Evropě se často zaměřuje na vedlejší trhy – není vhodné používat tržní limity, které rády aplikují evropské úřady pro hospodářskou soutěž za účelem stanovení konkrétních antikonkurenčních účinků.
3.3.4 Daně a financování
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Vztahy mezi Indií a EU"
(2005/C 267/06)
Na svém plenárním zasedání dne 27. ledna 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu vypracovat stanovisko k tématu"Vztahy mezi Indií a EU"
Specializovaná sekce "Vnější vztahy", která odpovídala za přípravu podkladů pro výbor na uvedené téma, přijala své stanovisko dne 14. března 2005.
Zpravodajem byl pan Sukhdev Sharma.
Výbor přijal toto stanovisko na svém 417. plenárním zasedání (jednání dne 12. května 2005), 145 hlasy; 2 členové se zdrželi hlasování.
1. Úvod
1.1 První Informační zpráva o vztazích mezi Indií a EU (CES 947/2000) byla přijata specializovanou sekcí "Vnější vztahy" v prosinci 2000 jako předehra k prvnímu shromáždění představitelů Indie a EU konaného u kulatého stolu v Dillí v lednu 2001.
Členové kulatého stolu zastupující EU jsou vybíráni z EHSV, jeho indičtí členové reprezentují typický vzorek organizované občanské společnosti. (viz příloha 1).
1.2 Kulatý stůl představuje již od svého počátku v roce 2001 významnou instituci pro další rozvoj vztahů mezi Indií a EU.
Jeho sedmé zasedání se konalo v červnu 2004 v kašmírském Srinagaru, osmé pak v prosinci 2004 v Londýně.
Tam se otevřeně, avšak konstruktivním způsobem, projednávala některá citlivá témata jako např. dětská práce nebo rovnost mezi pohlavími na pracovišti. (viz. část 5: Dosavadní dialog EU a Indie na úrovni občanské společnosti.)
1.3 Toto stanovisko z vlastní iniciativy týkající se vztahů mezi Indií a EU bylo připraveno vzhledem k rostoucímu významu těchto vztahů od roku 2000. Tento význam se jasně odráží v mnoha momentech vývoje roku 2004.
1.4 Toto stanovisko z vlastní iniciativy se proto neomezuje jen na aktualizaci Informační zprávy o vztazích mezi Indií a EU z roku 2000.
Zdůrazňuje, že je třeba, aby EHSV plně využil politické podpory na užší spolupráci mezi evropskou a indickou občanskou společností, kterou má jak ze strany institucí EU tak ze strany indické vlády.
Proto si toto stanovisko z vlastní iniciativy všímá, jak již EHSV přispěl ke sblížení indické a evropské občanské společnosti ve smysluplném dialogu.
Vytyčuje způsoby, jakými může EHSV dále přispět především k přípravě Společného akčního plánu na strategické partnerství mezi EU a Indií, obzvláště prostřednictvím kulatého stolu.
1.5 Jako reakci na skutečnost, že vztahy mezi Indií a EU "vzrostly v posledních letech rapidně rozsahem i intenzitou", zaslala v červnu 2004 Evropská komise Radě, Parlamentu a EHSV rozsáhlé návrhy na strategické partnerství s Indií.
Komise požádala o podepsání Akčního plánu na šestém summitu Indie-EU v roce 2005.
1.6 V srpnu odpověděla Indická vláda příznivě na sdělení Komise. Pro vytvoření návrhu Akčního plánu, který má být přijat na šestém summitu, doporučila sestavení Výboru na ministerské úrovni.
1.7 Rada EU ve svých Závěrech přijatých v říjnu "uvítala důkladné a komplexní" Doporučení Komise.
Plně podpořila všeobecné záměry těchto Závěrů a zavázala se "pracovat společně s Komisí na jejich uskutečnění".
1.8 V říjnu doporučil Evropský parlament Radě, aby "přijala rozhodnutí, které povýší Indicko-Evropské vztahy na strategické partnerství", a aby "učinila nezbytné kroky" k naplnění tohoto rozhodnutí..
1.9 5. summit Indie-EU, který se konal v listopadu v Haagu, vyzval obě strany, aby pro schválení na šestém summitu "společně vypracovaly komplexní Akční plán na strategické partnerství mezi Indií a EU a nové společné politické prohlášení založené na Doporučení Komise, Závěrech Rady a indické odpovědi".
1.10 V doporučeních pro šestý summit Indie-EU kulatý stůl na svém prosincovém zasedání v Londýně "uznal, že strategické partnerství mezi Indií a EU poskytuje možnosti ke posílení a rozšíření role občanské společnosti v tomto partnerství, a to právě prostřednictvím fóra u kulatého stolu".
Zdůraznil dále, že "občanská společnost musí tvořit nedílnou součást tohoto nového partnerství" a vyjádřil své "nadšení aktivně přispět ke Společnému akčnímu plánu".
1.11 Vzhledem k délce studie Evropské komise a odpovědi indické vlády je možné předpokládat, že pro posílení a prohloubení vztahů mezi Indií a EU zbývá udělat ještě mnoho.
Faktem ovšem je, že obě strany se již navázaly blízké vztahy, a to podle prohlášení summitu v rámci "partnerství založeném na pevném základě sdílených hodnot a přesvědčení".
Však i tři výše zmíněné dokumenty jasně ukazují, čeho již bylo doposud dosaženo.
1.12 Partnerství mezi Indií a EU se během let vyvinulo z hospodářské a rozvojové spolupráce k dosažení vyšších politických a strategických dimenzí, vzhledem k tomu, že jak Indie tak EU jsou významnými aktéry na celosvětové scéně a mají společný pohled na uspořádání světa založený na multilateralismu.
Součástí jejich politického dialogu je nyní pravidelný summit, který se v minulosti konal jednou ročně, výroční schůze na ministerské úrovni (tzv. "trojka") a od přijetí Společné deklarace Indie a EU o terorismu v roce 2001 také schůze politické pracovní skupiny pro boj proti terorismu, tzv. trojka COTER, které se konají dvakrát do roka.
Od roku 2000 je součástí institucionálního aparátu i pracovní skupina pro konzulární záležitosti, zasedání vyšších úředníků EU a Indie konané dvakrát do roka a také zasedání u kulatého stolu, která se konají jednou za půl roku.
1.13 Obchod a investice zůstávají základním kamenem vztahu mezi Indií a EU.
EU je největším indickým obchodním partnerem a hlavním zdrojem zahraničních investic.
Ačkoliv jak obchod tak investice jsou zjevně pod hranicí možností, indičtí a evropští hospodářští činitelé vydali doporučení pro činnost v osmi odvětvích v rámci společné iniciativy pro zvýšení obchodu a investic.
Na těchto doporučeních bude založen program na rozvoj obchodu a investic ve výši 13, 4 mil.
EUR. EU a Indie prozatím uzavřely dohodu o celní spolupráci, která má zlepšit obchodní toky, a projednávají námořní dohodu na podporu rozvoje činnosti indických a evropských lodních společností.
1.14 Export indické informační technologie do EU vzrostl v roce 2003 na více než 2 mld. EUR a představoval 20 % celkového indického exportu softwaru.
Okolo 900 indických a evropských společností a organizací se zúčastnilo evropsko-indického fóra o spolupráci v oblasti informační společnosti, které se konalo v Dillí v březnu 2004.
Prozatím byl otevřen dialog o informační společnosti, a to na základě Prohlášení o společné vizi Indie a EU o vývoji informační společnosti a informačních a komunikačních technologií. Toto prohlášení počítá s výzkumem v šesti prioritních oblastech a důkladným dialogem o regulačním rámci pro informační společnost a elektronické komunikace.
1.15 Spolupráce v oblasti vědy a technologie, která začala v polovině 80. let 20. století, se ukázala být jednou z nejperspektivnějších oblastí spolupráce mezi Indií a EU.
Dohoda o spolupráci v oblasti vědy a technologie z roku 2001 poskytuje právní rámec umožňující indickým a evropským vědcům zúčastnit se programů druhé strany, ačkoli je Indie "cílovou zemí" pro spolupráci v mezinárodním rámci šestého Rámcového výzkumného programu EU.
1.16 Indie a EU pracují na návrhu dohody o spolupráci na Evropském satelitním a navigačním programu Galileo.
Vzhledem ke schopnostem, které má Indie v činnostech souvisejících se satelity a navigací, bude dohoda podporovat průmyslovou spolupráci v mnoha oblastech vyspělé technologie.
Indie a EU mají za sebou dlouhou historii spolupráce na mírovém výzkumu kosmického prostoru prostřednictvím svých kosmických agentur ESA a ISRO.
EU již projevila zájem o indickou bezposádkovou průzkumnou misi na Měsíci Chandrayaan-1.
1.17 Existují nové přístupy k rozvojové spolupráci.
Indie se s rozvíjející se rozvojovou politikou, ve které je jak příjemcem tak dárcem, stává jejich atypickým účastníkem.
Tento posun byl zřejmý během devastace následkem tsunami, která 26. prosince 2004 postihla země omývané Indickým oceánem.
Indie odmítla mimořádnou zahraniční pomoc, a naproti tomu sama poskytovala rozsáhlou mimořádnou pomoc Srí Lance.
Jako příjemce dnes Indie přijímá rozvojovou pomoc od vybrané skupiny bilaterálních dárců, která po nedávném rozšíření zahrnuje EU, země G-8 a malé bilaterální dárcovské země, které nejsou součástí G-8, ale jejichž pomoc je akceptována, pokud její výše přesahuje 25 mil. USD ročně.
EU poskytne Indii v období 2001 – 2006 granty ve výši 225 mil. EUR, jejichž čtyři pětiny jsou určené na snížení chudoby.
Rozvojová spolupráce se bude zaměřovat na svazové státy Rádžasthán a Čatisgarh a bude do velké míry věnována na vzdělávací a zdravotní programy.
1.18 EHSV musí účinně reagovat na tento příval politicky významných událostí v období šesti měsíců první poloviny roku 2005.
Evropská komise ve svém červnovém sdělení v podstatě navrhla, aby byl kulatý stůl plně začleněn do Indicko-evropského institucionálního aparátu a aby jeho spolupředsedové byli vyzváni k předložení nezávazných politických doporučení pro summit.
Rada podpořila návrhy Komise na zvýšení vzájemného porozumění prostřednictvím "zvýšené spolupráce mezi politickými stranami, odborovými svazy, obchodními společnostmi, univerzitami a občanskými společnostmi".
Summit v Haagu schválil "podporu spolupráce mezi politickými stranami, odborovými svazy, obchodními společnostmi, univerzitami a občanskými společnostmi".
1.19 Toto stanovisko z vlastní iniciativy se také zabývá způsoby, kterými by mohl být kulatý stůl zefektivněn a kterými by mohla být jeho webová stránka Internetové fórum indicko-evropské občanské společnosti využita jednak k tomuto zefektivnění, a dále k zasažení mnohem širšího okruhu indických a evropských organizací občanské společnosti.
2. Způsoby přispívání ke strategickému partnerství mezi Indií a EU
2.1 Na londýnském zasedání v prosinci 2004 kulatý stůl přivítal zahájení strategického partnerství mezi Indií a EU a zavázal se přispět k sepsání Společného akčního plánu ještě před šestým summitem Indie-EU konaným v roce 2005.
Vyhlásil svůj záměr "předkládat návrhy v oblastech, ve kterých může být občanská společnost skutečným přínosem, především s ohledem na dosažení Rozvojových cílů tisíciletí, podporu trvale udržitelného rozvoje a zvládnutí výzev globalizace".
Kulatý stůl se dále zavázal zjistit, jak může občanská společnost pomoci v uskutečňování Společné deklarace o kulturních vztazích.
2.2 Kulatý stůl je stejně jako EHSV v dobré pozici přispívat ke strategickému partnerství mezi Indií a EU.
Od svého inauguračního zasedání v Dillí v lednu 2001 kulatý stůl (1) projednal mnoho témat, kterými se zabývá sdělení Komise ze 16. června (2) vydal doporučení týkající se těchto témat pro summit Indie-EU.
Na svém londýnském zasedání uznal, že vznikající strategické partnerství "poskytuje možnosti na zvýšení a rozšíření role občanské společnosti v tomto partnerství, a to právě prostřednictvím fóra u kulatého stolu".
Kulatý stůl již projednal řadu otázek a následně k nim vydal doporučení. Na svém druhém zasedání v Bruselu v červnu 2001 se zabýval otázkami globalizace, obchodu a investic, WTO, duševního vlastnictví a médií a kultury.
Na dalších zasedáních se k těmto tématům nejen vrátil, ale svůj program jednání rozšířil o spolupráci v oblasti výživy a obchodu se zemědělskými produkty, lidských práv na pracovišti, trvale udržitelného rozvoje a cestovního ruchu.
Na svém dalším zasedání, kde bude projednávat otázku kulturního a náboženského pluralismu v demokratických společnostech, rozvine předchozí diskusi o kulturních vztazích.
2.3 Na svém londýnském zasedáni se kulatý stůl rozhodl omezit se na oblasti, ke kterým může občanská společnost učinit skutečný přínos, namísto toho, aby se zabýval všemi otázkami vznesenými Evropskou komisí v rámci strategického partnerství.
Mohl proto opravdu zvážit svůj přínos v následujících oblastech, které Komise považuje za významné elementy vznikajícího strategického partnerství.
2.3.1 Prevence konfliktu a pokonfliktní obnova: Jak poukázala Komise, toto jsou oblasti, ve kterých hraje Indie významnou roli a to jak v rámci OSN tak bilaterálně, jako např. v Afghánistánu.
Z tohoto důvodu navrhla, aby EU a Indie hledaly způsoby formalizace pravidelné spolupráce v těchto oblastech.
Komise dále navrhuje, aby obě strany měly společnou záštitu nad konferencí OSN na téma prevence konfliktu a pokonfliktní správa a zahájily dialog o přínosu regionální integrace k prevenci konfliktu.
2.3.2 Migrace: Komise pozoruje, že tváří tvář globalizaci vzrostla mezinárodní migrace.
To vedlo jednak ke zvýšení odsunu migrantů, ale také k problémům s ilegální migrací a obchodu s lidmi.
Komise se přiklání k obsáhlému dialogu zabývajícímu se nejen legální migrací, zahrnující migraci za prací a pohyb pracovních sil a otázkou víz, ale také bojem proti pašerákům a překupníkům, návratem a opětovnému přijetí ilegálních migrantů a dalšími příbuznými tématy.
2.3.3 Demokracie a lidská práva: Komise se přiklání k rozšíření současného dialogu o témata zrušení trestu smrti, diskriminace na základě pohlaví, dětské práce a pracovního práva, společné sociální odpovědnosti a náboženské svobody.
Komise je připravena financovat v Indii projekty v rámci Evropské iniciativy pro demokracii a lidská práva.
EHSV cítí, že je třeba zabývat se diskriminací na základě kast.
2.3.4 Environmentální otázky: Indie a EU by měly spolupracovat na podpoře spolupráce v oblasti globálních environmentálních výzev jakými jsou např. konvence OSN o biologické diverzitě a kde by se mohl rozvíjet konstruktivní dialog o Sdílení přístupu a zisku ("Access and Benefit Sharing", ABS).
Indie by byla vyzvána k organizaci Indicko-Evropského environmentálního fóra zahrnujícího občanskou společnost a obchod a sloužícího k výměně názorů, know-how a informací z oblasti vědy a techniky.
Výbor zastává názor, že kulatý stůl Indie-EU by se měl v blízké budoucnosti zabývat otázkami energetické politiky a energetické bezpečnosti.
2.3.5 Trvale udržitelný rozvoj: Podle Evropské komise je třeba, aby byl podporován formou dialogu o otázkách podpory obchodních toků zboží vyráběného způsobem trvalé udržitelnosti, opatřování etiketami a hodnocení dopadu trvalé udržitelnosti.
Komise dále podporuje vyšší využití Centra pro trvale udržitelný obchod a inovaci (STIC).
2.3.6 Rozvojová spolupráce: Indie snížila počet bilaterálních dárců na šest (EU, UK, Německo, USA, Japonsko a Rusko).
Země se vlastně stala jak příjemcem tak i poskytovatelem rozvojové pomoci.
I přesto Komise chce, aby EU pomohla Indii k dosažení Rozvojových cílů tisíciletí.
Sociální a hospodářská soudržnost by se mohla stát prioritou založenou na zkušenostech získaných v rámci podpůrných programů EU v Indii v oblasti základního školství a základní zdravotní péče.
Komise je toho názoru, že rozvojová spolupráce EU by se měla ve zvýšené míře zaměřit na pomoc okrajovým skupinám a podporovat propagaci stěžejních konvencí Mezinárodní organizace práce (ILO).
EHSV se domnívá, že Indie by měla ratifikovat tři základní konvence ILO, které ještě neratifikovala.
2.3.7 Kulturní spolupráce: Komise chce posílit spolupráci zvláště v oblasti filmu a hudby.
V době politických a obchodních summitů by se konal Kulturní týden.
Výbor si myslí, že rok 2006, který je rokem pro mezikulturní dialog, by mohl kulatému stolu nabídnout vhodnou příležitost zabývat se také tímto tématem.
2.3.8 Zviditelnění: Komise zastává názor, že indické veřejné mínění musí být informováno nejen o obchodních vztazích EU, ale o všech jejích aspektech.
Komise zahájí výzkumný program na identifikaci cílových skupin, klíčových poselství, hlavních nástrojů a jejich nejlepšího umístění.
Vyzývá členské státy i Evropský parlament, aby přispívali k činnosti na vyzdvihnutí profilu EU v Indii.
Od Dillí se očekává vytvoření vlastní komunikační strategie.
2.3.9 Obchod a investice: Komise ve svém sdělení zdůraznila, že obchod a investice tvoří "základní kámen vztahu mezi Indií a EU".
Několik návrhů tohoto sdělení se tudíž zabývá těmito dvěma tématy a to jak na multilaterální, tak na bilaterální úrovni.
Komise chce, aby EU dosáhla většího sblížení s Indií v klíčových otázkách na kole obchodních jednání Rozvojové agendy z Dohá ve WTO.
Je také nakloněna bilaterálnímu dialogu o právech k duševnímu vlastnictví (IPR), a to např. za účelem dosažení vzájemného porozumění ohledně Dohody TRIPS.
2.4 V části sdělení věnované posílení B2B spolupráce mezi podniky žádá Komise EU o pomoc při založení kulatého stolu složeného z hlavních obchodních představitelů.
Tento návrh získal podporu haagského summitu.
Společná iniciativa Indie a EU na podporu obchodu a investic prozatím umožnila přímý dialog mezi podnikateli a politiky.
Indické obchodní a průmyslové společnosti již pořádají v době politických summitů také obchodní summit EU-Indie a předkládají závěry hlavních obchodních představitelů svým hlavním politickým představitelům.
2.5 Vzhledem k tomu, že členové kulatého stolu jsou vybíráni také z obchodních a zaměstnavatelských organizací, mohl by kulatý stůl potřebně zvážit, jak se nejlépe zapojit do činností, které společně organizují indické a evropské podnikatelské komunity.
I když jasnou úlohou kulatého stolu je posilovat hospodářské partnerství mezi Indií a EU, jak je podporuje Komise, měly by se příspěvky Kulatého stolu ke Společnému akčnímu plánu dle rozhodnutí ze zasedání v Londýně zaměřit na podporu udržitelného rozvoje a řízení globalizace.
2.6 Členové kulatého stolu pocházejí také z akademické obce. Kulatý stůl by proto mohl zvážit svůj přínos k akademickým programům, které Evropská komise již vytvořila nebo k těm, které připravuje a o kterých se zmiňuje ve svém sdělení.
K těmto programům patří program evropských studií na univerzitě Jawaharlal Nehru v Dillí.
V akademickém roce 2005/2006 by měl být otevřen stipendijní program s rozpočtem 33 mil. EUR.
Bude napojen na program EU Erasmus Mundus a bude se zaměřovat na postgraduální studium indických studentů na univerzitách v EU.
3. Občanská společnost v Indii a v Evropě
Co rozumíme pod pojmem "občanská společnost"?
EHSV se domnívá, že "ji můžeme definovat jen volně jako společnost, která hájí demokracii.
Občanská společnost je souhrnný název pro všechny typy sociální akce jedinců nebo skupin, které nevycházejí od státu a nejsou jím organizované." [1] Její stoupenci v Indii by souhlasili s tím, že občanská společnost hájí demokracii a že může skutečně fungovat pouze v podmínkách demokracie.
Někteří lidé působící v organizacích občanské společnosti v Indii se inspirovali úspěchy občanské společnosti v Evropě a ve Spojených státech, jiní pak tradicí sociálního a politického aktivismu založeného Mahátmá Gándhím.
3.1 Občanská společnost v Indii
3.1.1 Rostoucí význam indické občanské společnosti je zřejmý z rozšiřování všech druhů dobrovolných organizací (v Indii upřednostňovaný termín; název "nevládní organizace" (NGO) se rozšířil až v posledních 20 letech).
Zhruba před 10 lety se jejich počet odhadoval na 50000 až 100000 a od té doby téměř jistě vzrostl.
Organizace občanské společnosti jsou zapojeny do širokého spektra činností po celé Indii. Patří k nim obchodní a profesní organizace a odbory.
3.1.2 Organizace indické občanské společnosti:
- jsou zapojeny do tradičních rozvojových aktivit spojených s NGO, jako jsou organizace programů na podporu gramotnosti, provozování ošetřoven o klinik, pomoc řemeslníkům (např. tkalcům) v odbytu jejich výrobků atp. Obvykle působí na lokální úrovni a mohou tak pomoci vládním agenturám v uskutečňování veřejné politiky decentralizovaným způsobem.
- provádí důkladný výzkum za účelem lobování u centrální vlády a u vlád jednotlivých svazových států a/nebo v průmyslu.
- snaží se zvýšit politické vědomí různých sociálních skupin tím, že je podporují v dožadování se svých práv.
- zastupují zvláštní zájmové skupiny jako například tělesně postižené, staří občany nebo uprchlíky
- vystupují jako novátoři, protože zkouší nové přístupy k řešení sociálních problémů
- zastupují organizace zaměstnavatelů, odborové svazy, vzájemné organizace a družstva
- zahrnují organizace zastupující zemědělce
- zahrnují organizace účastnící se boje proti šíření HIV/AIDS
- a v neposlední řadě jsou tu aktivisté. Od 70. let 20. století zakládají sociální hnutí se širokou základnou – hnutí zemědělců, ženská hnutí vymezující a podporující ženská práva, environmentální hnutí, která se snaží přimět vládu, aby věnovala více pozornosti otázkám týkajícím se životního prostředí, hnutí hájící práva spotřebitele a další.
3.1.3 Nevládní organizace i vláda cítí, že především na otázkách vývoje musí pracovat jako partneři.
Indická plánovací komise proto již několikrát financovala dobrovolné organizace.Poslední desátý pětiletý plán upozorňuje, že:
"Plány by měly odrážet skutečné požadavky lidí a být ekonomicky a sociálně citlivé k étosu lidí, kterým jsou určeny.
Lidé musí mít pocit, že tyto plány vlastní, a musí přispívat k tomuto cíli.
Trend, který očekává, že vláda udělá pro lidi vše, musí skončit. Je známo, že programy a plány, na kterých se lidé sami podílejí, jsou mnohem účinnější."
3.1.4 Plánovací komise má buňku pro dobrovolnou činnost, která představuje její styčný bod s dobrovolným sektorem.
Nyní rozhodla o "vytvoření poradních skupin … skládajících se z lidí, kteří pocházejí z různých částí země a kteří vědí, co se v dané oblasti odehrává, co je potřeba změnit a jakým způsobem" jak uvedla paní Sayeeda Hameed, členka Plánovací komise. [2]
3.1.5 Strana Indický národní kongres vždy podporovala občanskou společnost a koaliční vláda vedená touto stranou bude s velkou pravděpodobností klást větší důležitost na její činnost než její předchůdkyně.
Krátce po svém ustavení provedla nová vláda konzultace s organizacemi občanské společnosti, aby získala jejich názor na svůj Společný minimální program (Common Minimum Programme, CMP).
Ustavila Národní poradní shromáždění (National Advisory Council, NAC), kterému předsedá paní Sonia Gándhí, předsedkyně strany Indický národní kongres, o kterém je třeba se zmínit v tomto kontextu.
Jeden z vedoucích představitelů Kongresu, který je spojen se vznikem NAC, uvedl, že NAC "bude styčným bodem vlády Jednotné pokrokové aliance (United Progressive Alliance, UPA) a občanské společnosti. Do plánování přinese nové myšlení, které jinak není s vládou spojováno" [3].
Od NAC, jejíchž 12 členů bylo jmenováno ministerským předsedou Manmohanem Singhem, se očekává, že bude vystupovat jako jeho poradce v oblasti realizace CMP.
Přestože vládními poradci obvykle bývají vysloužilí státní úředníci nebo diplomaté, polovinu členů NAC tvoří pomocní veřejní činitelé z nevládního sektoru [4].
Paní Sonia Gándhí by zpočátku chtěla dát přednost zemědělství, školství, zdravotnictví a zaměstnanosti.
3.2 Občanská společnost v Evropské Unii [5]
3.2.1 Občanská společnost v EU je stejně dynamická jako v ta indická. Funguje v ní mnoho organizací působících jak na lokální a národní úrovni, tak na úrovni EU.
Organizovaná občanská společnost v EU má však oproti té indické jednu výhodu, a tou je existence vlastního "vrcholného orgánu" (v Indii nazývaného "apex body"), kterým je Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) se sídlem v Bruselu.
EHSV je navíc nedílnou součástí institucionálního systému ustaveného Římskou smlouvou, kterou bylo v roce 1957 založeno tehdy šestičlenné Evropské hospodářské společenství, dnešní EU s 25 členy [6].
EHSV má dnes 317 členů, kteří pocházejí z 25 členských států.
Jsou jmenováni Radou ministrů EU na základě návrhu jednotlivých států a patří do jedné z následujících tří skupin: zaměstnavatelé, pracující a zájmové skupiny.
Podle Římské smlouvy zastupují členové posledně zmíněné skupiny zemědělce, subjekty malého a středního podnikání, řemeslníky, svobodná povolání, družstva, spotřebitelské organizace, spolky na ochranu životního prostředí, rodinná sdružení, ženská hnutí, vědce a učitele, nevládní organizace (NGO), atd.
3.2.2 EHSV je nepolitický poradní orgán s poradními pravomocemi.
Jeho účelem je informovat instituce EU zodpovědné za rozhodování o názorech svých členů.
Ve 14 politických oblastech může Rada a Komise přijmout rozhodnutí pouze po konzultaci s EHSV.
Mezi tyto oblasti patří zemědělství, volný pohyb osob a služeb, sociální politika, školství, odborná příprava a mládež, veřejné zdraví, ochrana spotřebitele, průmyslová politika, výzkum a technologický rozvoj a životní prostředí.
Rada, Komise a Evropský parlament mohou dále konzultovat ESHV v jakýchkoli dalších záležitostech, pokud to považují za vhodné.
EHSV může za sebe vydat stanovisko k jakýmkoliv dalším otázkám, které považuje za důležité projednat. Z tohoto důvodu vydává toto "stanovisko z vlastní iniciativy" k tématu vztahů mezi EU a Indií.
3.2.3 Role EHSV jako prostředníka dialogu s občanskou společností sahá až za hranice Evropské unie.
Aktivně se účastní probíhajícího dialogu se zeměmi partnerství Euromed a se zeměmi Afriky, Karibské oblasti a Pacifiku (AKP), se kterými je EU vázána dohodou z Cotonou.
Dále je zapojen do dialogu s občanskou společností v zemích Latinské Ameriky, včetně států Mercosuru, a v neposlední řadě také s Indií – prostřednictvím kulatého stolu Indie – EU a s Čínou.
4. Poslední vývoj v Indii a v EU
4.1 Úplný výčet dramatických změn odehrávajících se v EU a Indii by obsáhl několik stovek stran.
Tato zpráva se zaměřuje na klíčové momenty vývoje, které umožní EHSV účinněji přispívat k posílení vztahů mezi Indií a EU.
Klíčové momenty ve vývoji EU představuje její rozšíření na 25 členských států, kroky k vytvoření širší Evropy prostřednictvím Evropské politiky sousedství (European Neighbourhood Policy, ENP) a realizace "Lisabonské strategie", kterou v březnu 2000 schválila Evropská rada v Lisabonu.
Tato strategie klade důraz na trvale udržitelný rozvoj a EU se podle ní má do roku 2010 stát nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě.
Dalším významným mezníkem se stala Smlouva o Evropské ústavě, která teď čeká na ratifikaci všemi 25 členskými státy.
4.2 Politická i ekonomická tvář Evropy se dramaticky změnila po rozšíření EU 1. května 2004.
Politické následky rozšíření se jeví jako významnější než ty ekonomické a to už jen proto, že proces integrace ekonomik 10 nových členských států začal dostatečně v předstihu před jejich vstupem 1. května 2004.
Následkem rozšíření EU vzrostl počet jejích obyvatel z 380 mil. na 455 mil., což dnes představuje 7,3, % světové populace.
Hrubý domácí produkt (HDP) vzrostl z 9,3 bilionů EUR na 9,7 bilionů (28,7 % celosvětového HDP).
Důsledkem rozšíření naopak poklesl HDP na hlavu z 24100 EUR na 21000 EUR a následkem začlenění trhu 10 nových členů do vnitřního trhu EU také poklesl obchod s nečlenskými zeměmi z 2 bilionů EUR na 1,8 bilionů.
4.3 S rozšířením EU se rozšířily také její hranice.
EU však začala uskutečňovat politiku, která je zaměřena na vytváření "okruhu přátel", již před rozšířením.
K tomuto záměru vytvořila koncept Evropské politiku sousedství, která se týká šesti východoevropských zemí (Ukrajiny, Moldávie, Gruzie, Arménie, Ázerbajdžánu a Běloruska) a devíti zemí jižního a východního Středomoří (Alžírska, Egypta, Izraele, Jordánska, Libanonu, Libye, Maroka, Sýrie a Tuniska a oblasti Palestinské samosprávy).
Rada EU potvrdila v dubnu 2004, že cílem Evropské politiky sousedství bude "podělit se o přínos a výhody rozšířené EU se sousedními zeměmi a přispět tak k větší stabilitě, bezpečnosti a prosperitě EU a jejích sousedů" [7].
Podle Rady v sobě ENP obsahuje "významný stupeň hospodářské integrace a prohlubování politické spolupráce s cílem předcházet výskytu nových dělicích linií mezi rozšířenou EU a jejími sousedy"
4.4 Klíčovým momentem vývoje v Indii byl zcela neočekávaný výsledek květnových všeobecných voleb, po kterých koalice vedená Indickým národním kongresem v čele s ministerským předsedou Manmohanem Singhem nahradila vládní koalici vedenou Indickou lidovou stranou (BJP) v čele s ministerským předsedou Atalem Behari Vajpayeem.
Vysoká účast ve všeobecných volbách, úspěšné využití elektronických hlasovacích zařízení po celé zemi a poklidné předání moci v Dillí, to vše i přes pozdvižení na politické scéně vyvolané výsledky elektronických voleb, právem činní z Indie největší světovou demokracii.
4.5 Překvapivé vítězství strany Indického národního kongresu rozvířilo spekulace, že jakákoliv vládní koalice vedená Kongresem nemůže dlouho vydržet a nebo že bude přinucena svými "vnějšími" podporovateli, především Komunistickou stranou, aby zastavila reformy.
Je však třeba si uvědomit, že tyto reformy, které se týkají odbourání dovozních kontrol a otevření kapitálových trhů, byly spuštěny v roce 1991 právě za vlády Kongresu, a že jejich hlavními tvůrci byli nový ministerský předseda Manmohan Singh a nový ministr financí Palaniappan Chidambaram.
Ten sám sebe v podstatě považuje za "ministra investicí" v koalici vedené Kongresem.
Jinými slovy organizace občanské společnosti zastupující obchod a finance, jako jsou ty zastoupené u kulatého stolu EU a Indie, s ním budou pracovat na rozvoji znalostních hospodářských odvětví země.
4.6 Vláda však chce, aby její hospodářská strategie měla "lidskou tvář" a pomohla z chudoby okolo 300 mil. Indům přežívajících s méně než 0,75 EURA (1USD) na den.
Proto se snaží dosáhnout meziročního tempa růstu 7 % až 8 %, pomáhat zemědělcům, zlepšit postavení žen a zvýšit výdaje na zdravotnictví a školství.
4.7 Výzvy, které stojí před indickou občanskou společností, by daly příležitost organizacím občanské společnosti v EU ke spolupráci s indickými protějšky a to k jejich vzájemnému prospěchu.
Tento proces by se zpočátku uskutečňoval prostřednictvím kulatého stolu, ale mohl by se záhy týkat organizací, se kterými mají evropští a indičtí členové kulatého stolu úzké vztahy a stejně tak i dalších členů EHSV s odbornými znalostmi např. v oblasti rozvoje venkova, zdravotnictví a školství.
Taková spolupráce v dané oblasti mezi evropskou a indickou občanskou společností by zaručila, že doporučení kulatého stolu pro výroční summit EU-Indie by byla založena na zkušenostech a tudíž i účelná.
5. Dosavadní dialog EU a Indie na úrovni občanské společnosti
5.1 Pro vytyčení budoucí cesty si musíme nejdříve uvědomit z čeho vycházíme.
Výchozím bodem pro posílený dialog o občanské společnosti se tedy musí stát již existující institucionální aparát určený k vedení tohoto dialogu a jeho dosavadní úspěchy.
Pro EHSV to znamená zhodnotit dosavadní práci kulatého stolu Indie-EU a dohodnout se na tom, jak nejlépe podporovat jeho cíle, a zároveň mít na paměti s tím spojené momenty vývoje jako je rozhodnutí haagského summitu podporovat spolupráci nejen mezi občanskými společnostmi, ale také mezi politickými stranami, odborovými svazy, organizacemi zaměstnavatelů a univerzitami.
5.2 Zmínili jsme se o otázkách, které projednával kulatý stůl na různých zasedáních od svého počátku v roce 2001, abychom prokázali jeho důvěryhodnost jako klíčového partnera při přípravě Společného akčního plánu.
Určitou představu o kontinuitě práce kulatého stolu, okruhu projednávaných témat a atmosféře důvěry, ve které se tato jednání nesla, si můžeme udělat, když se podíváme na výsledek posledních střetnutí.
5.3 Tak například na svém šestém zasedání v Římě předložil kulatý stůl celou řadu doporučení od iniciativ na podporu Společné sociální odpovědnosti (Corporate Social Responsibility, CSR) a zvláštní podpory SME až po racionalizaci předpisů o dočasném pohybu vzdělaných pracovníků z Indie v rámci EU a podporu, kterou prokazuje EU průmyslovým seskupením v několika vybraných odvětvích, která mají vývozní potenciál a podporují rozvoj.
Zároveň kulatý stůl jmenoval dva zpravodaje, kteří mají posoudit, jak je možno lépe integrovat perspektivy organizací občanské společnosti do podpory obchodu a trvale udržitelného rozvoje.
5.4 Toto téma bylo předmětem diskuse na sedmém zasedání kulatého stolu, které se konalo v červnu 2004 v Srinagaru.
Bylo na něm dohodnuto, že za účelem prohloubení společného pochopení trvale udržitelného rozvoje je třeba, aby praktické příklady z Indie a EU tvořily základ závěrečné zprávy, která bude předložena na 9. zasedání kulatého stolu.
Zasedání ve Srinagaru dále projednalo spolupráci Indie a EU v oblasti rozvoje cestovního ruchu a to na základě prezentace EHSV a indických delegátů kulatého stolu.
Kulatý stůl se shodl na tom, že organizace občanské společnosti mohou sehrát významnou úlohu při podpoře trvale udržitelné formy cestovního ruchu, která podpoří hospodářský a sociální vývoj a prospěje obyvatelstvu jako celku.
5.5 Na zasedání v Římě, Srinagaru a Londýně bylo projednáno zřízení internetového fóra občanské společnosti, které v březnu 2003 doporučilo zasedání v Bangalore.
Tato zasedání zdůraznila potenciál fóra jako stálého diskusního fóra mezi indickými a evropskými členy kulatého stolu a jako nástroje na posílení dialogu mezi organizacemi občanské společnosti všeobecně.
5.6 Římské zasedání také posoudilo hlavní předchozí úspěchy kulatého stolu.
Došlo k závěru, že hodnocení těchto úspěchů se nesmí omezit na numerickou analýzu počtu doporučení, která byla uskutečněna, a to v neposlední míře proto, že občanská společnost v EU a Indii nemá oprávnění nebo příkaz část těchto doporučení realizovat.
Faktem zůstává, že kulatý stůl skutečně schválil doporučení a společné přístupy k různým tématům, včetně těch, která mohou být považována za citlivá, ne-li kontroverzní.
Zdůraznil také specifické formy spolupráce, jako například vytvoření internetového fóra, během svých zasedání zorganizoval slyšení s místními organizacemi občanské společnosti a podpořil ad hoc spolupráci mezi EHSV a Indií, jako například pomoc, kterou poskytla indická delegace EHSV v jeho práci na Všeobecném systému preferencí (Generalised System of Preferences).
5.7 Vzhledem k tomu, že 60-70 % pracujících obyvatel je formálně nebo neformálně zapojeno do zemědělství, jsou jednání u kulatého stolu Indie-EU týkající se zemědělství a rozvoje venkova omezena z důvodu nepřítomnosti zástupců zemědělců v indické delegaci.
5.8 Setkání u kulatého stolu projednalo mechanismy vztahů mezi zaměstnavateli a zaměstnanci i sociální dialog v Evropské unii.
Vzalo na vědomí praxi, která existuje v Unii ohledně partnerů sociálního dialogu, otázky související s určením a reprezentativitou těchto účastníků i různá fóra k tomuto dialogu.
Kulatý stůl analyzoval současné postavení zaměstnavatelů a zaměstnanců v Indii, mimo jiné strukturu a složení odborů a vyjednávání o kolektivních smlouvách, právní formu pracovního práva a postoj Indie k návrhům, aby pracovní normy navazovaly na mezinárodní obchod.
Při tom bylo zjištěno, že převážná část indických zaměstnanců je činná v takzvaném "neformálním" sektoru (malé a střední podniky, činnost na volné noze, příležitostná práce) a že je třeba vyvinout úsilí ke zlepšení postavení zaměstnanců.
Dále bylo požadováno, aby byly zesíleny snahy o potvrzení základních pracovních norem MOP (International Labour Organisation, Mezinárodní organizace práce) a jejich zavedení do právního systému a praxe.
6. Posílený dialog na úrovni občanské společnosti: cesta vpřed
6.1 Uzrál čas pro exponenciální růst ve vzájemné pomoci a spolupráci mezi organizovanou občanskou společností v EU složené z 25 států a Indii.
Summit EU-Indie již uznal, jak důležitá je práce kulatého stolu.
Indická vláda učinila řadu rozhodnutí zaměřených na posílení spolupráce s indickou občanskou společností.
Evropská komise ve svém sdělení z 16. června požádala, aby byl kulatý stůl "plně začleněn do institucionálního systému", a jeho dva spolupředsedové budou pozváni na zasedání summitu Indie-EU.
6.2 Indická vláda ve své úvodní odpovědi na sdělení Komise ze 16. června poznamenala, že i přes snahy na "oficiální úrovni udržet tempo změn, kterými Indie a EU procházejí …, je stále třeba posílit úroveň styků na jiných úrovních, včetně těch mezi našimi občanskými společnostmi."
6.3 Nevyhnutelně vyvstává otázka jakým způsobem se může kulatý stůl stát účinnějším v procesu formování a přijímání rozhodnutí, zvláště pak když má výsostné právo na přímý přístup k nejvyšším politickým autoritám, indickému ministerskému předsedovi a ministerskému předsedovi země předsedající Radě EU a to na jejich výročním summitu.
Část 2 tohoto stanoviska z vlastní iniciativy pojednávající o "Způsobech přispívání ke strategickému partnerství mezi Indií a EU" naznačila, jak může kulatý stůl účinně přispět k přípravě Společného akčního plánu na strategické partnerství.
Tato příprava bude probíhat pouze do šestého summitu Indie-EU, od kterého se očekává, že na svém zasedání v druhé polovině roku 2005 akční plán schválí.
6.4 Mnohá z doporučení kulatého stolu pro summity Indie-EU budou obsahovat střednědobé až dlouhodobé závazky.
Zkušenost naznačuje, že tato doporučení by se měla vztahovat také na projekty uskutečňované společně organizacemi evropské a indické občanské společnosti.
Politická podpora by usnadnila zajištění potřebných fondů a umožnila by organizované indické a evropské občanské společnosti spolupracovat na široké škále projektů. [8]
6.5 Pokud má být kulatý stůl účinný v procesu formování a přijímání rozhodnutí, musí jeho program jednání obsahovat témata, která se projednávají na oficiální úrovni jako například v rámci WTO a obchodních jednání Rozvojové agendy z Dohá.
Kulatý stůl by mohl zvýšit svoji efektivitu tím, že bude spolupracovat s obchodním summitem EU-Indie, který organizují dva jeho členové z Federace indických obchodních a průmyslových komor (Federation of Indian Chambers of Commerce and Industry, FICCI) a z Indického svazu průmyslových odvětví (Confederation of Indian Industries, CII).
Měl by dále žádat o zapojení do plánovaného kulatého stolu obchodních představitelů, který navrhla Evropská komise.
6.6 Protože mezi členy kulatého stolu jsou také členové akademické obce, mohl by kulatý stůl užitečně přispívat k úspěšnému fungování stipendijního programu pro Indii dotovaného 33 mil. EUR, který Komise zahájila v roce 2005.
Samotný EHSV by mohl rozšířit svoje iniciativy týkající se Indie. Jedním z příkladů takové iniciativy je jeho dřívější rozhodnutí požádat indického spolupředsedu kulatého stolu, aby se zúčastnil semináře na téma WTO po Cancúnu.
6.7 Skutečnost, že mezi úředníky a obchodními představiteli dochází ke znásobení komunikačních toků týkající se ekonomických otázek, neznamená, že by kulatý stůl měl omezit jednání týkající se těchto otázek.
Právě naopak. Spíše než na jejich ekonomickými aspekty by se však měl zabývat jejich neekonomickými důsledky, zvláště pak těmi sociálními.
Kulatý stůl se na svém zasedání ve Srinagaru dohodl, že za součást konceptu trvale udržitelného rozvoje bude považovat nejen ekonomické aspekty rozvojové strategie, ale také její sociální a environmentální aspekty.
Outsourcing je dalším tématem, které se nabízí k takovému přístupu.
Otázky, které vyvolal outsourcing v EU jsou velmi odlišné do těch, které vyvolal v Indii, ale mají jednu věc společnou. V obou případech je nejtěžší vyřešit sociální otázky.
Jinými slovy, když kulatý stůl využije holistický přístup, bude schopen zajistit, aby i neekonomickým aspektům témat považovaných především za témata ekonomická byla přikládána stejná důležitost.
6.8 Tento posun středu zájmu umožní kulatému stolu, aby uspořádal konferenci EU-Indie na téma sociálních otázek.
Témata pro tuto konferenci mohu být vybrána z těch, které kulatý stůl již projednal, jako například rovnost mezi pohlavími.
Další témata se mohou týkat například sociálních dopadů outsourcingu a emigrace.
Důležitost takových konferencí pro vyvážený rozvoj evropské i indické společnosti nemůže být nadsazená.
6.9 Kulatý stůl se bude muset pozorněji zabývat kulturními otázkami.
Mohlo by to přispět k naplnění Společné deklarace EU a Indie o kulturních vztazích.
Kulatý stůl by se však mohl prospěšně zabývat doporučením pro "dialog civilizací, dialog mezi vírami a kulturami", které předložili zástupci asijské občanské společnosti na asijsko-evropském zasedání (známější jako summit ASEM) v červnu 2004 v Barceloně [9].
Hlavní představitelé ASEMu již otevřeli dialog civilizací, kterého se zúčastnili hlavy států nebo vlád členských zemí EU, ale Indie, protože není členem ASEMu, zastoupena nebyla.
Indie ve své odpovědi na sdělení Komise uvedla, že je připravena se zapojit s EU do dialogu o problémech, které představuje náboženský extremismus a fundamentalismus.
6.10 Pro dosažení úspěchu v těchto pokusech bude nutné, aby kulatý stůl zasáhl mnohem více organizací občanské společnosti než kolik může fyzicky pojmout během svých zasedání.
Pro tento účel má již k dispozici výborný nástroj – internetové fórum.
Otevřením tohoto fóra dalším organizacím občanské společnosti v EU a Indii může kulatý stůl zapojit do svých diskusí i tyto organizace.
Jelikož je počet těchto organizací značný, je zpočátku přístup omezen jen na organizace, které členové kulatého stolu znají.
Na doplnění výměny názorů v kybernetické prostoru bude kulatý stůl i nadále zvát místní organizace občanské společnosti na svá pravidelná zasedání.
6.11 V období mezi zasedáními kulatého stolu, která se konají dvakrát za rok, slouží internetové fórum svým členům jako pohotový komunikační kanál, především s když uvážíme, že členové jsou roztroušeni po celém subkontinentu.
Návrhy zpráv je možné zveřejnit na stránkách fóra, aby k nim ostatní členové mohli přidat komentáře ještě před zasedáním.
Diskuse na vlastních zasedáních by se tak obohatily a doporučení pro summity EU-Indie by byla mnohem konkrétnější.
Členové kulatého stolu se mohou navzájem informovat o svých aktivitách a lépe se tak poznat, přinejmenším na profesionální úrovni.
Počet evropských a indických organizací využívajících fóra roste, a tak ho organizace se stejnými zájmy mohou využít k zahájení bližší spolupráce tak, že na začátku se budou dělit o své zkušenosti, a později mohou přikročit k rozvíjení společných projektů.
6.12 Dvě další otázky, kterými se kulatý stůl zevrubně zabýval, jsou úloha médií v posílení občanské společnosti a kulturní spolupráce.
Může proto výrazně přispět (1) ke snahám členských států, Evropského parlamentu a Evropské komise o vyzdvihnutí profilu EU v Indii, zvláště mezi organizacemi občanské společnosti, a (2) k vypracování zvláštní kapitoly o kulturní spolupráci v Akčním plánu na strategické partnerství, a to na základě Společné deklarace Indie a EU o kulturních vztazích ze dne 8. listopadu 2004.
7. Závěry
7.1 EU a Indie jsou více než kdy dříve odhodlány rozšířit a prohloubit svoji spolupráci.
Za poslední důkaz můžeme považovat rychlost, se kterou Evropská komise a Indická diplomatická mise v EU začaly pracovat na Akčním plánu strategického partnerství mezi Indií a EU.
Obě strany chtějí, aby se jejich občanské společnosti podílely na tomto procesu.
EHSV již napomáhá sblížení evropské a indické občanské společnosti tím, že se aktivně účastní kulatého stolu Indie-EU, finančně podporuje internetové fórum Indie-EU a vyzývá indického spolupředsedu kulatého stolu, N. N. Vohru, aby se zapojil do činností týkajících se vztahů mezi Indií a EU.
7.2 Poté co EHSV přivítal sdělení Evropské komise týkající se strategického partnerství mezi Indií a EU, musí nyní aktivně přispívat k vypracování odpovídajícího Akčního plánu.
Londýnské zasedání kulatého stolu se zavázalo "vytvářet návrhy pro Evropské instituce a indickou vládu v oblastech, do kterých může občanská společnost vnést opravdový přínos, především s ohledem na Rozvojové cíle tisíciletí, podporu trvale udržitelného rozvoje a kontrolu vývoje globalizace."
7.3 Indická vláda přivítala rozšíření EU.
Ve společném tiskovém prohlášení, které bylo vydáno 8. listopadu 2004 po skončení haagského summitu, Indie zdůraznila svůj názor, že "prohloubení a rozšíření EU by mělo přispět k dalšímu posílení našich vztahů".
EHSV, jako poradní orgán zastupující evropskou občanskou společnost, tedy musí zajistit, aby 25 členná EU byla přiměřeně zastoupena u kulatého stolu a aby byl vyzdvihnut profil vztahů mezi Indií a EU v jeho vlastní činnosti.
Kulatý stůl Indie-EU se tak může stát vzorem pro vztahy EHSV s ostatními rozvojovými zeměmi a regiony světa.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Nástroje pro měření a informovanost o společenské odpovědnosti firem v globalizovaném hospodářství"
(2005/C 286/04)
Evropský hospodářský a sociální výbor se dne 15. září 2004 v souladu s článkem 29 odstavce 2 svého Jednacího řádu rozhodl vypracovat stanovisko k tématu "Nástroje pro měření a informovanost o společenské odpovědnosti firem v globalizovaném hospodářství" (stanovisko z vlastní iniciativy)
Specializovaná sekce "Zaměstnanost, sociální věci, občanství" pověřená přípravou prací Výboru v této oblasti vypracovala své stanovisko dne 24. května 2005 (Zpravodajka: paní PICHENOT).
Na svém 418. plenárním zasedání dne 8. a 9. června 2005 (zasedání dne 8. června 2005) schválil Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 135 hlasy pro, 2 hlasy proti a 18 členů se zdrželo hlasování:
1. Úvod
1.1 Přijetím nového směru v červenci 2002 ve prospěch společenské odpovědnosti firem zahrnula Komise podniky do své strategie udržitelného rozvoje.
Ve skutečnosti představuje společenská odpovědnost firem jednu z mikroekonomických odnoží makroekonomického konceptu udržitelného rozvoje.
Komise definuje konkrétně společenskou odpovědnost firem jako "dobrovolné začlenění firem zabývajících se sociálními a environmentálními otázkami do obchodních aktivit firem a do jejich vztahů se zainteresovanými stranami".
V návaznosti na jednotlivé práce předloží Komise nové sdělení "Strategie na podporu a rozvoj společenské odpovědnosti firem v Evropské unii".
1.2 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003 [1] mění čtvrtou směrnici z roku 1978 o ročních účetních závěrkách a sedmou směrnici z roku 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách vložením následujícího odstavce: "V rozsahu nezbytném pro pochopení vývoje, výkonnosti a pozice společnosti tato analýza zahrne finanční, případně nefinanční klíčové ukazatele výkonnosti, které se vztahují k příslušné podnikatelské činnosti, včetně informací týkajících se environmentálních a zaměstnaneckých otázek".
1.3 Řádná správa podniku dodržující příslušné zásady OECD a společensky odpovědné investice nabírají v obchodním světě na důležitosti.
Investovat společensky odpovědným způsobem znamená spravovat portfolio cenných papírů nejen z hlediska finanční návratnosti, nýbrž i dle kritérií týkajících se společnosti a životního prostředí.
1.4 Evropský hospodářský a sociální výbor přikládá společenské odpovědnosti firem velkou důležitost v tom smyslu, aby se z ní stal silný impuls podílející se na celosvětové strategii udržitelného rozvoje.
V závěrečném vyjádření svého stanoviska [2] Evropský hospodářský a sociální výbor potvrdil, že z jeho pohledu představuje společenská odpovědnost firem důležitou otázku, kterou chce podporovat a velmi pozorně a aktivně sledovat.
Toto stanovisko se vyjadřuje v tom smyslu, že společensky odpovědný přístup musí spočívat v efektivním a dynamickém používání stávajících norem (legislativa a kolektivní smlouvy) a být doprovázen dobrovolnými závazky přesahujícími tyto normy.
V tomto stanovisku se počítalo s vypracováním společenské odpovědnosti firem uzpůsobené specifickému kontextu EU.
1.5 Dnes všechny členské státy rozšířené Unie vedou debaty o společenské odpovědnosti firem i přes velmi odlišné legislativy a praxe.
Je nutno pokračovat v osvětovém úsilí v nových členských státech.
Tento směr potvrzuje stávající stanovisko z vlastní iniciativy ve chvíli nového sdělení, které navazuje na Zelenou knihu a na práce mnohostranného fóra zúčastněných stran o společenské odpovědnosti firem.
1.6 Evropské mnohostranné fórum o společenské odpovědnosti firem shromáždilo v období od října 2002 do června 2004 asi dvacet organizací zastupujících zaměstnavatele, sítě podniků, zaměstnance, občanskou společnost zastupující další strany účastnící se první zkušenosti občanského a sociálního dialogu.
[3] Metoda, založená mimo jiné na hledání konsensu na podporu průhlednosti a konvergence nástrojů, měla za cíl dosáhnout společné diagnózy hnací síly a překážek společenské odpovědnosti firem a, pokud to je možné, společných doporučení na cestě kupředu.
Kromě analýzy prvků brzdících podporu společenské odpovědnosti firem a faktorů, jež ji rozvíjejí, fórum jasně určilo žádoucí podněty pro osvětu a vzdělávání zúčastněných stran a doporučilo při hodnocení vycházet z důležitých mezinárodních dohod, které již podepsaly všechny členské státy.
1.7 V návrhu ústavní smlouvy se v článku I.3 připomíná, že Evropská unie usiluje o Evropu s udržitelným rozvojem založeným na "vysoce konkurenceschopném sociálně tržním hospodářství směřujícím k plné zaměstnanosti a společenskému pokroku".
Společenská odpovědnost je nástrojem, který směřuje k zachování rovnováhy mezi třemi pilíři Lisabonské strategie: ekonomie a růst, zaměstnanost a evropský sociální model, životní prostředí.
Zároveň je prostředkem pro posílení sociální soudržnosti a pokračováním na cestě ke společnosti založené na znalostech.
Tak dojde k posílení hospodářské výkonnosti Unie a konkurenceschopnosti [4] jejích podniků.
1.8 Nárůst mezinárodních obchodních vztahů se dotýká podniků všech velikostí, i když ty nadnárodní na něm mají velký podíl.
Toky výrobků, služeb a kapitálů proudí z jedné země do druhé uvnitř jedné skupiny podniků.
Jedná se o globalizaci ekonomie a nikoliv pouze o internacionalizaci obchodu.
Tato rostoucí role podniků jim dává stále větší společenskou odpovědnost, jež přesahuje hranice států.
1.9 Proto již nestačí uvažovat pouze v měřítku vnitřního evropského trhu.
Pro mnohé podniky se stal relevantní referencí světový trh, kde se vyvíjejí různé praktiky, jež se implicitně či explicitně odvolávají na různé koncepce společenské odpovědnosti firem.
Každá z těchto koncepcí, i když jsou považovány za univerzální, je vyjádřením určité vize etické, společenské, sociální a vize životního prostředí.
2. Od pokusů po zralost: vývoj k větší transparentnosti
2.1 Úmluvy, normy a mezinárodní principy [5]
2.1.1 Existuje mezinárodní uvědomění, které považuje lidská práva, důstojnou práci a budoucnost planety za etické fungování hospodářské činnosti.
Tyto hodnoty jsou skloňovány na mezinárodní i evropské úrovni.
2.1.2 Úmluvy, normy a mezinárodní principy, jež se odvolávají na mezinárodní úroveň, se skládají z Deklarace MOP o mezinárodních podnicích, Deklarace MOP o základních právech, základních principů OECD pro nadnárodní podniky, jakož i Všeobecné deklarace lidských práv OSN.
2.1.3 K těmto základním textům je nutno přiřadit základní principy Organizace spojených národů o ochraně spotřebitele a normy pro bezpečnost a kvalitu potravinářských výrobků Codex alimentarius.
V oblasti životního prostředí a řádné správy věcí veřejných je nutné rovněž odkázat na úmluvy odrážející se v nových opatřeních o SPG + [6].
2.1.4 Mezinárodní společenství se zavázalo dosáhnout Rozvojových cílů tisíciletí na konci roku 2015.
Akční plán přijatý v Johannesburgu pojal společenskou odpovědnost firem jako nástroj pro spravedlivější a více implementovanou globalizaci.
Jedná se o naléhavou výzvu pro svět podniky v jejich rozmanitosti a pro všechny jejich finančníky, aby přispěl k udržitelnému rozvoji planety.
2.1.5 Ve své zprávě "Za spravedlivější globalizaci" [7] redakční skupina zdůrazňuje, že pro důvěryhodnost dobrovolných iniciativ je nutné, aby byly doprovázeny snahou o transparentnost a vůlí předložit účty, což předpokládá existenci účinných systémů pro hodnocení výsledků, informovanost veřejnosti a kontrolu.
2.1.6 EHSV vyzývá všechny členské státy Unie, aby podepsaly všechny úmluvy MOP, které se jich týkají, a převedly je do svého národního práva.
2.2 Evropský normativní systém [8]
2.2.1 Tento soubor mezinárodních doporučení Rada Evropy doplnila o Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod a Evropskou sociální chartu.
Členské státy Unie se vybavily vlastním systémem známým pod názvem acquis communautaire.
Evropský soud pro lidská práva ve Štrasburku a Soudní dvůr Evropských společenství v Lucemburku jsou zárukou tohoto evropského systému.
Charta základních práv Evropské unie, vyhlášená v Nice v roce 2000, zahájila novou etapu tím, že zrušila rozdíl mezi občanskými a polickými právy na jedné straně a hospodářskými a sociálními právy na straně druhé.
Mnohostranné fórum zúčastněných stran obhájilo důvody přístupu společenské odpovědnosti firem k celému tomuto systému.
2.2.2 Podnik je prvkem lidské společnosti a nejen součástí hospodářského systému.
Jeho základní funkcí je výroba statků a poskytování služeb, čímž vytváří pracovní místa a rozděluje příjmy a platí daně.
Z tohoto důvodu je součástí lidské společnosti.
Už velmi dlouho se hospodářský výkon podniku měří prostřednictvím řídicích mechanismů a účetních nástrojů, jež je možné zdokonalovat, a jež jsou tudíž předmětem pravidelných úprav.
2.2.3 Evropský model sociální tržní ekonomie nepovažuje podnik za pouhou kapitálovou společnost nebo kupu smluv, nýbrž také, a především, za sdružení, jež by mělo být místem sociálního dialogu.
Kapitálová společnost existuje pouze prostřednictvím svých akcionářů, podnik, bez ohledu na své stanovy, je součástí lidské společnosti a nikoliv pouze prvkem hospodářského systému.
2.2.4 Model, jenž bere v úvahu zúčastněné strany (stakeholders), představuje proti modelu orientovanému na pouhý výsledek získaný akcionáři (shareholders) skutečný zájem.
Podnik zajistí nejlépe svou odpovědnost pokud bude věnovat pozornost svým různým zúčastněným stranám.
2.2.5 Zelená kniha "Podpořit evropský rámec pro společenskou odpovědnost firem" tvrdí: "Pojem společenská odpovědnost firem především znamená, že podniky ze své vlastní iniciativy rozhodují o svém přispění ke zlepšení společnosti a čistšímu životnímu prostředí".
Stanovisko EHSV k této Zelené knize a stanovisko EHSV k tématu "Sociální rozměr globalizace – Jak politika EU přispívá k rozšíření výhod pro všechny" tvrdí: "Společenská odpovědnost firem předpokládá, že podniky používají stávající sociální předpisy z přesvědčení a snaží se o rozvoj partnerského ducha s dotčenými aktéry."
2.2.6 Unie musí posílit představu o tom, co to znamená být evropskou firmou.
Mohla by podpořit dialog a výměnu názorů mezi různými aktéry a typy zkušeností ohledně nástrojů na měření společenské odpovědnosti firem, aby praktiky společenské odpovědnosti firem i nadále podporovaly inovace a rozšíření mezi různými kategoriemi firem.
2.3 Nástroje společenské odpovědnost firem: reference, které tvoří systém [9]
2.3.1 Tento systém je tvořen konkrétními nástroji stanovenými veřejnými či soukromými subjekty (většina z nich pochází ze zemí zvykového práva): reference a prováděcí pravidla těchto referencí.
Tyto nástroje poskytují odlišné výklady systému, neboť jsou spojené se sociálně kulturním kontextem jejich tvůrců.
Jedná se o asociace podniků, veřejné normalizační agentury, auditorské firmy, hodnotící agentury, univerzity, sdružení občanů, veřejnou moc.
Tyto nástroje jsou početné, ve většině případů soukromé, často konkurenční a někdy nekompatibilní.
2.3.2 Některé reference jsou šířeny veřejně nezávisle na tom, zda jsou mezinárodního rozměru – jako ISO 9000, ISO 14000, SA 8000, AA 1000, GRI – nebo evropského – EMAS, SME Key, Eurosif, Societální bilance [10] – nebo pro národní použití – zákony, vyhlášky a doporučení.
2.3.3 Subjekty – specializovaní analytici při správcích fondů a agentury sociálního a environmentálního hodnocení – využívají mezinárodního normativního systému.
Tyto subjekty používají zásady (hodnoty) normativního systému dle přesnějších kritérií.
Souhlasnost s kritérii je poté měřena – kvalitativně nebo kvantitativně – na základě významných, užitečných, srozumitelných a srovnatelných ukazatelů.
2.3.4 Tyto subjekty jsou odpovědné poskytnout investorům a spotřebitelům důvěryhodné hodnocení nefinančních rizik, což vede k tomu, že se ze společenské odpovědnost firem stává faktor konkurenčního rozlišení na trhu.
Jejich vlastní důvěryhodnost musí být zajištěna samoregulací oboru.
Vytvoření normy CSRR-QS 1.0 svědčí o vůli jít tímto směrem.
2.3.5 Mezinárodní pakt vyhlášený generálním tajemníkem OSN se nachází mezi dobrovolnými nástroji a ve světě se k němu hlásí téměř dva tisíce podniků.
2.3.6 Hlavní směry GRI (Global Reporting Initiative) jsou často používány nezanedbatelným počtem nadnárodních společností. Mezinárodní normalizační organizace – ISO – započala v roce 2005 specifickou práci na hlavních směrech pro společenskou odpovědnost [11] (ISO 26000).
2.3.7 V rámci odvětvových výborů sociálního dialogu byl mezi sociálními partnery v roce 2003 nalezen společný základ týkající se společenské odpovědnost firem [12].
Bylo rozhodnuto o těchto společných iniciativách: pravidla pro společenskou odpovědnost firem v hotelnictví, společné prohlášení o společenské odpovědnost firem v obchodě, kodex chování v cukrovarnickém průmyslu a rovněž v textilním, kožedělném a oděvním průmyslu, později také v sektoru bankovním.
2.3.8 K tomu je nutno přidat kodexy chování a charty podniků, často přijaté jednostranně vedením, někdy vypracované po konzultaci se zúčastněnými stranami, eventuálně ujednané se zástupci zaměstnanců.
Nicméně některé se nepřibližují normám MOP.
2.3.9 Další nástroje nejsou rozšířené.
Ve skutečnosti je přesná metodika hodnotící agentury – neboli ukazatele pro měření souhlasnosti s každým kritériem – "výrobním nástrojem" hospodářské činnosti agentury, která se vůči jiným agenturám nachází v konkurenční pozici.
2.3.10 Nástroje mohou sloužit přímo podnikům při jejich dobrovolném postupu nebo společensky odpovědným investorům.
Mohou se také obracet na konečné spotřebitele.
Štítky etického obchodu nebo environmentální kvality se podílejí na volbě každého jednotlivého zákazníka.
Osvětové kampaně – například čisté šaty – přispěly ke kolektivnímu uvědomění.
Tím byla započata odpovědná spotřeba.
Systémy štítkování vyvolávají nicméně stále značné problémy pokud se jedná o stanovení jednotných a platných kritérií, která by měla zabezpečit dostatečnou důvěru a zajistit skutečně věrohodné informace.
3. Za spolehlivější a transparentnější měření společenské odpovědnost firem
3.1 Obecné připomínky
3.1.1 Nástroje měření společenské odpovědnost firem musejí odpovídat požadavkům soudržnosti, relevantnosti a spolehlivosti.
Tyto charakteristiky a jejich skloubení je nutno hodnotit z pohledu, jenž respektuje rozmanitost a zároveň se opírá o univerzální hodnoty a měřitelné zásady.
3.2 Soudržnost nástrojů
3.2.1 U nástrojů je nutno zachovat soudržnost se souborem mezinárodních doporučení.
3.2.2 Dále musejí odpovídat evropskému normativnímu systému a acquis communautaire.
3.2.3 Na podnicích lze vždy vymáhat používání místní legislativy.
Ale hodnota přidaná společenskou odpovědností podniků není podle sociálně-hospodářského kontextu totožná (vyspělé země, rozvíjející se země, chudé země).
3.2.4 V nejméně rozvinutých zemích bude možná velký podnik nucen nahrazovat nedostatky veřejné moci tím, že si vezme na starost zdravotní péči, bydlení a vzdělání svých zaměstnanců nebo dokonce jejich rodin.
V tomto kontextu mohou být nástroje společenské odpovědnost firem užitečné v tom, že vytvoří pro všechny zúčastněné strany jasný obrázek o produktivitě a důležitosti činností prováděných firmami z jejich iniciativy.
3.3 Relevantnost nástrojů
3.3.1 Jedno jediné kritérium lze měřit různými nástroji.
Například "nediskriminace mezi pohlavími" může být měřena poměrným zastoupením žen ve správní radě, na ředitelské úrovni, poměrem mezi mzdami vyplácenými mužům a ženám nebo počtem vzdělávacích hodin, jichž se jedněm či druhým dostalo, atd.
Jde-li o kritérium vytváření pracovních míst, v případě přemístění výroby je ukazatel částečný, pokud je měřen z hlediska jedné země; souhrnný ukazatel musí zohlednit propouštění v zemi původu a nabírání v cílové zemi.
3.3.2 Je nutné věnovat velkou pozornost poměrnému významu měřeného objektu.
Například průměrná mzda zaměstnanců nebude relevantním ukazatelem sociální politiky, jestliže vnucuje svým subdodavatelům podmínky, které jim nedávají možnost zajistit jejich vlastním zaměstnancům důstojný plat.
3.3.3 Společenská odpovědnost firem založená na překračování platných norem, nesourodosti národních legislativ může vést ke zvráceným účinkům.
Například středně znečišťující podnik bude dobře hodnocen v zemi, kde neexistuje legislativa upravující vypouštění látek do ovzduší, a špatně hodnocena bude podobná továrna v zemi, kde je tato právní úprava přísná.
Proto je nevyhnutelné vycházet ze společenských a environmentálních norem acquis communautaire a neustále je zlepšovat.
3.4 Spolehlivost nástrojů
3.4.1 Ukazatel musí umožňovat srovnání v čase a prostoru:
- musí umožnit měření každoročního vývoje jednoho určitého jevu;
- musí umožnit měření stejné věci na různých místech.
Za tímto účelem je nutné odstranit dvojsmyslnosti.
Například investice do profesního vzdělávání může zahrnovat pouze částky proplacené vzdělávací organizaci, nebo zahrnovat i mzdu zaměstnanců během doby, kdy se vzdělávají.
3.4.2 Není nutné usilovat o agregaci všech údajů.
Například zahrnutí emisí skleníkových plynů má smysl, neboť jejich účinky se projevují na světové úrovni; to však neplatí pro spotřebu vody, kde se dopad měří v závislosti na místních zdrojích.
3.4.3 Ukazatel musí být doprovázen "osvědčením jakosti", kde bude především uvedeno, kteří aktéři sestavili údaje a podle kterých metod.
- Nástroje, kterými se měří fyzikální veličina (například měřicí technika pro měření emisí plynů), musejí být umístěny na správném místě a správně kalibrovány.
U spíše kvalitativně zaměřených ukazatelů (například odborné vzdělávání) musí být upřesněn pojem a jasně vysvětlena metoda hodnocení.
- Musí být uvedeno, kdo sbírá údaje, neboť statut a místo sběratele mají určitý dopad.
Je důležité, aby místní vedoucí nechal potvrdit číselné údaje dotčeným investorem nebo třetí důvěryhodnou osobou. Například technická data kontrolním podnikem, údaje o společnosti zástupci zaměstnanců, environmentální údaje specializovanou nevládní organizací.
3.4.4 Dovršení postupu, za který podnik platí jistou cenu, spočívá v určité formě uznání (označení, certifikaci atd.).
K tomu je zapotřebí kompetentní a nezávislé externí třetí osoby.
Příslušné profesní kruhy hrají důležitou roli jak ve směru postupu, tak při výsledcích.
4. Rozšířit používání a zlepšit kvalitu nástrojů
4.1 Rozvinout informační praxi
4.1.1 Ve velkých podnicích se začínají rozšiřovat výroční hlášení.
To odpovídá požadavkům na transparentnost strategie podniku, včetně postupů společenské odpovědnost firem.
Nicméně kvalita informací zůstává velmi nerovnoměrná.
Je tedy nutno ji zlepšit.
4.1.2 Malé a střední podniky a nekótované společnosti se objevují velice zřídka ve studiích o kvalitě informací, které se soustřeďují na velké podniky.
Nicméně podniky, které obdrží certifikaci EMAS nebo ISO 14001 musejí pravidelně vypracovávat environmentální prohlášení.
Náklady na certifikaci jsou pro mnohé podniky překážkou v podstoupení této procedury, zejména pokud se jedná o hodnocení v určitém čase "t", jež vyžaduje následnou pravidelnou kontrolu.
4.1.3 Informace, které je možno po malých a středních podnicích žádat, nemohou být pro nedostatek finančních a lidských zdrojů hned od začátku stejně podrobné jako ty požadované od velkých podniků.
Nicméně je nutné podněcovat malé a střední podniky, aby v rámci pokroku informovaly své zúčastněné strany o odpovědných praktikách, i když jsou skrovné či těžko ocenitelné.
4.1.4 Existují také sítě tvořené soukromými, veřejnými nebo poloveřejnými organizacemi, včetně univerzitního výzkumu, které informují o společenské odpovědnost firem a zajišťují její podporu na národní, evropské, zejména CSR Europe a Dublinská nadace, nebo světové úrovni, zejména WBCSD a databanka MOP.
Bylo by dobré jim pomoci šířit výsledky jejich prací a přitom otevřeně informovat uživatele o rozmanitosti aktérů a metod.
4.1.5 V některých členských státech byly do školních osnov zahrnuty pedagogické inovace směřující k uvědomění spotřebitelů.
Je nutné, aby se tento mezinárodní systém stal nerozlučnou součástí vzdělávání mladých Evropanů.
4.2 Rozmanitost nástrojů
4.2.1 Je nutné skloubit jednotu zásad a respektování rozmanitosti.
4.2.1.1 Jednota: je nutné, pokud je to relevantní, aby ukazatele mohly být souhrnné, s cílem poskytnout celkový pohled na politiku hodnoceného podniku.
4.2.1.2 Rozmanitost: je nutné, aby ukazatele braly do úvahy sociálně ekonomické, právní a kulturní skutečnosti jednotlivých zeměpisných oblastí a jednotlivých profesních odvětví, jakož i typ a velikost podniku.
4.2.2 Bylo by účelné, aby ukazatele umožňovaly srovnání, a to jak zeměpisné, tak i odvětvové: mezi jednotlivými subjekty stejného podniku nebo stejné skupiny, mezi subjekty činnými ve stejném sektoru, mezi subjekty na jednom území.
4.2.3 Je užitečné stanovit určité specifické nástroje: ukazatele nemohou být striktně stejné pro průmysl a služby.
Na základě stejných pojmů musejí být ukazatele přizpůsobeny pro služby veřejného zájmu a pro výrobce běžných statků a služeb, pro obchodovatelné a neobchodovatelné činnosti, pro mnohonárodnostní skupiny a pro malé a střední podniky dle odvětví činnosti.
4.2.4 Ve velkých odvětvích průmyslu a služeb odvětvová soudržnost vyžaduje, aby byly odvětvové reference a příslušné nástroje projednány evropskými odvětvovými federacemi zaměstnavatelů a zaměstnanců a dalších takovýchto federací na příslušných úrovních.
Vývoj rámcových dohod mezi mezinárodními odborářskými svazy a mnohonárodnostními společnostmi otvírá v tomto směru nové možnosti.
Bylo by dobré, kdyby tato kritéria a ukazatele byly budovány společně s partnery odvětvového sociálního dialogu a za eventuálního přispění ostatních zúčastněných stran..
4.3 Rozšířit pole použití nástrojů
4.3.1 Nástroje společenské odpovědnost firem využívá stále větší počet aktérů.
Už nyní získávají na důležitosti nefinanční rizika, jako riziko dobré pověsti, riziko soudržnosti (špatné sociální klima v podniku), riziko zpronevěry (korupce, trestný čin takzvané zasvěcené osoby, daňový podvod, nekalá konkurence, padělání měny).
Investoři, zejména někteří správci fondů zaměstnaneckých úspor, etického fondu nebo ISR, berou v úvahu tato nefinanční kritéria, která se stávají kritérii tržními.
4.3.2 Vývozní úvěry poskytované bankami, pojištění úvěrů poskytovaná specializovanými společnostmi by měly vycházet z jejich hodnocení ("rating") a z toho, co v dnešní době nedělají, totiž z politiky udržitelného rozvoje příslušného státu a strategie společenské odpovědnost firem uskutečňované v této zemi.
4.3.3 Pokud se praktiky společenské odpovědnost firem projevují měřitelným snížením rizik pro určitý podnik, bylo by vhodné, aby tuto skutečnost vzal ve svých tarifech do úvahy sektor bank a pojišťoven.
4.3.4 Veřejné zakázky používají nejčastěji jednoduché pravidlo týkající se pouze cen.
Bylo by užitečné, aby byla do pravidel veřejných nabídek zahrnuta kvalitativnější kritéria, jako postoj k společenské odpovědnost firem, stejně jako bude Unie postupovat u kategorie GSP + v systému obchodních preferencí.
4.3.5 Ve skutečnosti zahrne Unie odkazy na hlavní zásady OECD do svých bilaterálních dohod, např. do dohody o přidružení EU-Chile, a do vůle o dosažení pokroku ohledně respektování základních norem ve svých obchodních vztazích s rozvíjejícími se zeměmi, např. Brazílii, Indií a Čínou.
Do agendy transatlantického dialogu musí systematicky zahrnovat téma konvergence týkající se Společenské odpovědnost firem a pokračovat v tomto směru v dialogu EU-Kanada.
4.3.6 Častější používání těchto nástrojů se projevuje posílením mechanismů OECD, zejména kvalitou národních kontaktních míst všech členských států OECD.
Evropská unie musí podněcovat další státy, jež nejsou členy OECD, aby přijaly hlavní zásady této organizace.
Veřejná moc všech členských států OECD má velmi důležitou roli týkající se účinnosti kontrolního systému.
4.4 Vybudovat novou generaci nástrojů
4.4.1 Hlavní směry GRI (Global Reporting Initiative) jsou uznávaným soukromým odkazem. Tento odkaz lze zlepšit.
V rámci jejich revize 2005/2006 je nutné, aby se evropští aktéři výrazně podíleli na pracích této organizace a přiblížily co nejvíce evropskému kontextu její metody a kritéria.
4.4.2 Mezinárodní organizace pro normalizaci – ISO – se rozhodla v červnu 2004 vypracovat pokyny pro společenskou odpovědnost (guidance on social responsibility).
Nicméně tyto hlavní směry, ISO 26000, nebudou oproti normám ISO 9000 – management kvality – a ISO 14000 – management životního prostředí– generickou systémovou normou řízení a nebude možné je certifikovat.
Předsednictvo a sekretariát pracovní skupiny jsou zajištěny souběžně jednou rozvíjející se zemí, Brazílií, a jednou vyspělou zemí, Švédskem.
Práce započaté v březnu 2005 mají trvat tři roky a průvodce má být vydán na začátku roku 2008.
EHSV věnuje této iniciativě zvláštní pozornost.
4.4.3 EHSV navrhuje vytvoření informačního portálu o praktikách společenské odpovědnost firem velkých podniků, vycházejících z údajů přímo ze samotných podniků.
Údaje jsou prohlašovány samostatně a v současném stavu věcí nejsou potvrzovány příslušnými zúčastněnými stranami.
Bylo by dobré, aby institucionální pozorovatel realizoval práci spojenou s přiblížením mezi prohlášeními podniku a hodnoceními zúčastněných stran.
Tento úkol spočívající v kvalitativní analýze by mohl být svěřen takové organizaci, jakou je Dublinská nadace.
Výbor navrhuje, aby byl tento návrh projednán v rámci pracovního programu Evropského střediska pro sledování změn (EMCC).
5. Od manažerských impulsů společenské odpovědnost firem po dobrovolnictví převzaté zúčastněnými stranami
5.1 Transparentnost aktivit
5.1.1 Dobrovolné závazky podniku musejí být veřejné a jejich efektivita musí být vždy ověřitelná.
Například podnik, který tvrdí, že má v úmyslu umožnit přístup k pracovním příležitostem handicapovaným osobám, musí zveřejnit poměrné zastoupení při přijímání a údaje o adaptaci příslušných pracovních míst.
Konkrétní a co nejkompletnější informace umožní lépe zjistit, do jaké míry dodržuje podnik své závazky.
Jelikož se odpovědnost měří podle činů, nikoliv dle slov, musí být podnik transparentní.
5.2 Rozlišit komunikaci od skládání účtů
5.2.1 Skládání účtů
5.2.1.1 Skládání účtů spočívá v předložení veřejného dokumentu, kde podnik představí způsob, jak chápe ekonomické, environmentální a sociální dopady svých činností.
Tímto podnik souhlasí s tím, že jsou zúčastněné strany oprávněny klást mu otázky.
5.2.1.2 Už od založení kapitálové společnosti správní rada informuje valnou hromadu akcionářů.
Informace rovněž již delší dobu vyžaduje veřejná moc, a to minimálně v podobě sociálních a daňových odvodů.
Částečné informace jsou v mnoha evropských zemích již několik desetiletí předávány zaměstnancům.
Novinkou tedy je, že od nynějška jsou informace podrobnější a jsou určeny všem složkám občanské společnosti.
5.2.1.3 Globální skládání účtů tedy odpovídá explicitním či implicitním otázkám zúčastněných stran.
Je nástrojem dialogu a může zahrnovat interaktivní systémy vzájemné konzultace a dohody.
Na základě detailní analýzy ukazatelů výroční zpráva podtrhne globální výkonnost podniku, to znamená jeho schopnost skloubit omezení týkající se hospodářského výsledku, sociální účinnosti a dopadu na životní prostředí.
Oznamuje cíle, lhůty a použité prostředky.
Jedná se o projev globálního vývoje.
5.2.2 Komunikace
5.2.2.1 Cokoliv dalšího, co v současné době existuje ve vztahu k široké veřejnosti, je komunikace, jejímž cílem je šířit informace snažící se o zhodnocení podniku, vytvoření kladné prezentace či obrazu u veřejnosti.
5.2.2.2 Za tímto účelem se podnikové ředitelství pro komunikaci snaží představit své závazky a své výsledky v oblasti správných postupů.
Komunikace může použít srovnání s jinými podniky, aby veřejnost seznámila se svými vlastními trumfy a zhodnotila tak získání osvědčení o kvalitě.
Nesmí se zaměňovat za skládání účtů.
5.3 Kvalita informací
5.3.1 V oblasti informací se běžně setkáváme s odchylkami, ať už finančního (zkreslené bilance) nebo nefinančního rázu (klamavá reklama).
Tyto praktiky jsou nezákonné.
5.3.2 Kvalitní informace vyžadují organizaci, která uděluje generálnímu ředitelství pro zajištění, například, následujících funkcí: vazba na zúčastněné strany, vnitřní pilotáž s vytvořením sítě korespondentů, sběr a šíření nejlepší praxe skupiny, skládání účtů, jakož i definování postupu vnitřního sběru údajů zahrnující konzultaci zúčastněných stran o tomto sběru, konfrontace se zástupci zaměstnanců, testy soudržnosti, ověření odpovědným týmem.
5.3.3 Ve skutečnosti se zúčastněné strany liší dle výrobního odvětví, země či území.
Je nutné je registrovat co možná nejzevrubněji.
Podnik bude u médií či občanské společnosti budit větší důvěru, pokud do vypracování své strategie společenské odpovědnost firem zapojí i zúčastněné strany.
5.3.4 Příslušné zúčastněné strany a/nebo důvěryhodné třetí osoby budou zapojeny, pokud bude příležitost, do procesu sběru dat a vypracování zpráv.
Pokud tyto instance neexistují, musejí být kodexy chování zastřešeny minimálně kontrolním výborem.
Pokud neexistuje odborářská organizace, měly by být za platné představitele této kontroly považovány výbory pro hygienu a bezpečnost na pracovišti a místní sdružení na ochranu lidských práv.
Další příklad, nezávadnost potravin, si žádá zásah výzkumných institutů a sdružení spotřebitelů.
Distributoři zboží a poskytovatelé služeb musí při vypracovávání svých strategií udržitelného rozvoje sdružovat zástupce spotřebitelů a uživatelů.
5.4 Dialog se zúčastněnými stranami
5.4.1 Dobrovolný závazek a řízený dialog se zúčastněnými stranami nelze oddělovat.
Dobrovolný závazek představuje pouze prostředek pro dosažení cíle, kterým je vytvoření hodnoty a dosažení hospodářské, sociální a environmentální výkonnosti.
Proto záleží na podniku, co bude "dělat" a následně "oznamovat".
5.4.2 Z toho vyplývá, že podnik se dobrovolně zavazuje vzít do úvahy očekávání a zájmy zúčastněných stran a posílit transparentnost svých činností v dané oblasti.
Přijmout dialog se zúčastněnými stranami předpokládá, že si podnik ponechá moc rozhodnout o tom, k čemu se zaváže.
Vzhledem k mnohým očekáváním a zájmům si podnik může vytvořit vlastní hierarchii v závislosti na cílech a své vlastní strategii.
5.4.3 Jednotlivé zúčastněné strany jsou všechny přípustné, pokud jde o vyjádření jejich očekávání, ale nemají stejnou legitimitu.
To nás může vést k domněnce, že interní zúčastněné strany mají v porovnání se vzdálenějšími často vyšší legitimitu.
Podnik však nemůže vzít do úvahy všechny legitimní požadavky, neboť disponuje omezenými prostředky.
Rozhodování mezi jednotlivými požadavky může probíhat na základě jednání, konzultace, ale v závěru vyplyne z podnikového rozhodnutí.
5.4.4 Tento dialog je obzvláště důležitý pro ty zúčastněné strany, které se účastní hodnotového řetězce.
Příkazce musí pomáhat svým dodavatelům a subdodavatelům zlepšit jejich společensky odpovědnou praxi.
Musí se vyvarovat toho, aby byli jeho partneři vystaveni paradoxním příkazům, což by byl případ, kdyby jim byly nařizovány sociálně vysoké normy a nedostatečně vysoké nákupní ceny.
Příkazce musí naopak subdodavatele na cestě pokroku podpořit.
5.4.5 Dobrovolná strategie podniku vyzývá k sociálnímu dialogu o společenské odpovědnost firem.
Zapojení zástupců pracujících v podniku se týká tří fází: vybudovat zvláštní strategii podniku s ohledem na zásady udržitelného rozvoje, vytvořit prostředky potřebné pro tuto strategii a nezávisle kontrolovat efektivitu opatření na všech úrovních podniku.
5.4.6 Na evropské úrovni je ve všech nadnárodních společnostech, které mají evropskou radu zaměstnanců, dobrovolný nebo vyjednaný postup o otázkách společenské odpovědnost firem rozhodující etapou.
Navíc umožňuje zapojit do této dynamiky nové členské státy.
Evropské rady zaměstnanců by měly hrát úlohu při integraci společenské odpovědnost firem do politiky podniku.
Jsou privilegovaným místem interních zúčastněných stran, i když je jasné, že koherentní politika společenské odpovědnost firem musí brát do úvahy rovněž externí zúčastněné strany, zejména celou pracovní společnost (pracovníky s přechodnou pracovní dobou, přítomné zaměstnance subdodavatelů, řemeslníky nebo další nezávislé osoby pracující pro podnik) a co možná největší část z celého hodnotového řetězce (subdodavatele, dodavatele).
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke Všeobecné dohodě o obchodu službami (GATS) – vyjednávání o způsobu 4 (pohyb fyzických osob)
(2005/C 286/06)
Dne 20. ledna 2003 Komise dopisem komisaře Lamyho vyjádřila rozhodnutí konzultovat s Evropským hospodářským a sociálním výborem v souladu s článkem 262 Smlouvy o založení Evropského společenství následující otázku: Všeobecná dohoda o obchodu službami (GATS) – vyjednávání o způsobu 4 (pohyb fyzických osob).
Specializovaná sekce "Vnější vztahy", jež odpovídala za přípravu práce výboru na toto téma, přijala své stanovisko dne 20. května 2005.
Zpravodajkou byla paní Florio.
Na svém 418. plenárním zasedání konaném dne 8. června 2005 přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 134 hlasy pro, 1 hlasem proti, 7 členů se zdrželo hlasování.
Úvod
Na nejrůznějších fórech (na konferencích, ve stanoviscích, při setkáních různých institucí) vytvořil EHSV s generálním ředitelstvím pro obchod konstruktivní vztahy spolupráce a dialogu.
Zejména minulý komisař Pascal Lamy vedl v době svého mandátu s Evropským hospodářským a sociálním výborem celou řadu debat o otázkách mezinárodního obchodu, lidských právech a vyjednávání Světové obchodní organizace.
EHSV nyní předkládá svůj návrh do diskuse na téma vyjednávání o způsobu 4 GATS, která jsou považována za klíčový prvek probíhajících vyjednávání WTO o otevírání mezinárodního trhu se službami.
Volný pohyb služeb v rámci EU i za jejími hranicemi je právem považován za jeden z možných nástrojů oživení konjunktury a podpory zaměstnanosti.
Podrobnější šetření překážek a nebezpečí může umožnit vyvážený rozvoj tohoto odvětví v rámci hospodářské a sociální stálosti nových mezinárodních úmluv.
Otázka přechodného pobytu osob, které pracují v podniku nebo společnosti, jež chce poskytovat služby v jiné zemi, ve které tyto osoby nemají bydliště, musí být především s ohledem na rozvojové země a členské státy EU dále prohlubována.
1. Dohoda GATS
1.1 Dohoda GATS byla dojednána během uruguayského kola (v letech 1986–1994) a vstoupila v platnost počátkem roku 1995, kdy byl sekretariát GATT nahrazen Světovou obchodní organizací.
Potřeba jistých mnohostranných pravidel obchodu službami byla obecně uznána v 80. letech, kdy se zrychlil růst sektoru služeb (tvořícího v EU okolo dvou třetin HDP a zaměstnanosti) i obchod se službami a ještě více se rozostřila hranice mezi zbožím a službami.
Vývoz zboží vyžaduje stále více souběžný vývoz služeb, jako jsou montáže, školení, servis nebo jiné služby.
Nové zajímavé mezinárodní trhy službami otevřel rovněž trend k více tržnímu pojetí státních nebo místních monopolů např. v energetice, telekomunikacích, městské a železniční dopravě [1].
I když je jejím základním cílem liberalizace obchodu se službami, nenutí dohoda GATS žádný z členských států, aby obchod liberalizoval do větší míry, než jakou považuje za bezpečnou, a členské státy mohou rovněž omezit jak zásadu zacházení podle nejvyšších výhod (MFN), tak i zásadu národního zacházení se zahraničními dodavateli.
Dále je jasně stanoveno právo regulovat trhy se službami a zavádět na nich nové předpisy.
Z působnosti dohody nejsou v zásadě vyňata žádná odvětví služeb kromě těch, které jsou dodávány "při výkonu veřejné moci" [2].
2. Způsoby dodávek služeb
2.1 Vztah mezi různými způsoby
2.1.1 Podle čl. I odst. 2 dohody GATS je "obchod se službami" definován jako dodávky služeb:
a) z území jednoho členského státu na území jakéhokoliv jiného členského státu;
b) na území jednoho členského státu spotřebiteli služeb z jakéhokoliv jiného členského státu;
c) dodavatelem služeb jednoho členského státu prostřednictvím komerční přítomnosti na území jakéhokoliv jiného členského státu;
d) dodavatelem služeb jednoho členského státu prostřednictvím přítomnosti fyzických osob členského státu na území jakéhokoliv jiného členského státu.
2.1.2 Tyto způsoby dodávek služeb se obvykle nazývají způsoby 1, 2, 3 a 4.
Způsob 1 se uplatňuje při dodávkách služeb na dálku (poštou, faxem, telefonicky nebo přes internet).
U způsobu 2 cestuje spotřebitel za spotřebou služby do zahraničí (nejtypičtějším příkladem je turistika).
Způsob 3 znamená komerční přítomnost v jiném členském státu (investice) a způsob 4 se uplatňuje, když lidé (dočasně) vstupují do země za účelem poskytnutí služby – buď proto, že je nutný osobní styk se zákazníkem, nebo že služby musí být vykonány na místě.
2.1.3 Způsoby 3 a 4 jsou spolu úzce propojeny.
Společnosti často rotují vysoko postavené kádry a specialisty mezi svými pobočkami v různých zemích – tato vnitřní mobilita je nezbytná k účinnému poskytování služeb, jež dodávají.
Nicméně způsob 4 může napomáhat i k poskytování služeb způsobem 1 a způsobem 2.
Prostřednictvím těchto způsobů dodávek tak mohou například obchodní cestující vyjednávat a uzavírat smlouvy.
2.1.4 Jak uvádí studie OECD o způsobu 4 GATS [3], v důsledku vzájemného propojení způsobů dodávek služeb je takřka nemožné odhadovat makroekonomické účinky další liberalizace – na utváření trhu, růst a zaměstnanost, konkurenci, zlepšení kvality dodávek a snižování spotřebitelských cen – u jediného způsobu zvlášť, např. jen u způsobu 4.
Studium účinků liberalizace způsobu 4 na obchod, růst a zaměstnanost dále ztěžuje také nedostatek statistických údajů o dočasném pohybu v rámci způsobu 4.
Reálnou otázkou není rozsah možných přínosů způsobu 4, nýbrž to, jaké přínosy mohou být zaručeny a jaké záporné dopady mohou být omezeny minimum.
Mnohé podniky tvrdí, že obchod omezuje byrokracie představovaná vízovou povinností a soustavou pracovních povolení.
Má tři základní vlastnosti: 1) jde o dočasný pohyb; 2) o pohybu rozhoduje a jeho účel kontroluje poskytovatel služeb; 3) nejsou vymezena ani chráněna práva příslušných zaměstnanců, která si může stanovit každá země určení zastoupená ve WTO. Pracovní migrace v rámci způsobu 4 GATS představuje dočasnou migraci z iniciativy poskytovatele služeb za účelem poskytování služeb.
Způsob 4 by se mohl vztahovat i na situace, kdy poskytovatel služeb nutí zaměstnance, aby kvůli práci cestoval do zahraničí.
2.1.6 Je třeba poznamenat, že způsob 4 se podstatně liší od zásady volného pohybu pracovníků platné v EU a EHP. V EU se jedná o právo jednotlivce zvolit si místo pro svůj život a práci.
V případě způsobu 4 se jedná o právo poskytovatele služeb vstupovat na určité časové období na území země (EU) za účelem poskytování služeb.
2.1.7 Pohyb pracovních sil nespadá tolik do sféry obchodní politiky, nýbrž do kompetence přistěhovalecké politiky a politiky zaměstnanosti.
Existuje riziko, že dočasná mobilita pracovníků povede k situaci, kdy se práce podle předpisů WTO stane zbožím. Základní zásadou ILO je, že "práce není zboží" [4].
Způsob 4 se zabývá lidmi, lidskými bytostmi.
O lidských právech, právech zaměstnanců a pracovních podmínkách se však dohoda GATS nezmiňuje, i když by mohly a měly být dodržovány v žádostech, nabídkách i závazcích členských států tak, jak to učinila EU spolu s členskými státy.
2.2 Způsob 4 a příloha o pohybu fyzických osob dodávajících služby v souladu s dohodou GATS
2.2.1 Vazbu mezi obchodem, migrací a regulací pracovního trhu, která se vyskytuje u způsobu 4, uznává dohoda GATS ve zvláštní příloze.
Bod 2 této přílohy uvádí, že GATS se nevztahuje na opatření týkajících se fyzických osob, které usilují o přístup na trh práce členského státu, ani na opatření týkající se trvalé migrace, pobytu nebo trvalého zaměstnání.
V poznámce pod čarou přílohy se uvádí, že "pouhá skutečnost, že jsou požadována víza po fyzických osobách některých členských států, a ne po jiných, nesmí být považováno za narušení nebo omezení přínosů daných specifickou podmínkou".
V neposlední řadě příloha stanoví, že země by měly mít i nadále volnost při regulaci vstupu fyzických osob na jejich území a jejich dočasného pobytu (včetně vízové politiky), nevedou-li přijatá opatření k omezení obchodu. Vízová povinnost pro určité státní příslušníky se nepovažuje za opatření vedoucí k omezení obchodu.
Příloha jasně ukazuje, jak citlivá pro členské státy WTO je otázka dočasné mobility.
2.3 Závazky EU
2.3.1 Závazky přijaté členskými státy WTO u způsobu 4 se v určitých aspektech liší od závazků přijatých u ostatních způsobů; nejdůležitějším rozdílem je, že závazky byly přijímány horizontálně, a týkají se tedy všech odvětví, jež jsou uvedena v seznamu úkolů příslušného členského státu.
To je odrazem toho, jak imigrační úředníci regulují dočasnou migraci, kdy určitá pravidla upravují účel vstupu, kvalifikaci, vzdělání a jiné faktory bez ohledu na odvětví.
2.3.2 I když většina zemí přijala závazky u způsobu 4 na konci uruguayského kola, odhaduje se, že přes 90 % těchto závazků se vztahuje pouze na vysoce kvalifikované pracovníky (vysoký management, odborníky a specialisty s chráněným duševním vlastnictvím) nebo na obchodní návštěvy.
I u vysoce kvalifikovaných pracovníků jsou závazky využitelné pouze v případě, že je poskytovatel služeb schopen vytvořit si v hostitelské zemi komerční přítomnost (způsob 3) – tzv. vnitropodniková přeložení.
Jen velmi malý počet zemí přijal závazky ve vztahu k poskytovatelům služeb bez komerční přítomnosti v hostitelské zemi – ať již jsou zaměstnanci firmy se sídlem v zahraničí, nebo nezávislými poskytovateli služeb (profesionály, pracovníky na volné noze nebo podnikateli) atd.
Ještě méně zemí vztáhlo své závazky na pracovníky, jež by mohli být zařazeni do skupiny se střední nebo nízkou úrovní kvalifikace.
Většina zemí ve skutečnosti vztáhla 90 % svých závazků pouze na vysoce kvalifikované pracovníky.
2.3.3 Závazky způsobu 4 jako takové se sotva dotýkají úrovně potenciální činnosti a jsou klíčové v některých odvětvích, v nichž dodávky podle způsobu 4 představují hlavní způsob dodávek (např. profesní služby, včetně pracovníků ve zdravotnictví) nebo v nichž neexistuje komerční přítomnost (např. stavební služby, počítačové služby vyžadující přítomnost na místě).
2.3.4 V rámci uruguayského kola přijaly ES a jeho členské státy určité závazky, jež umožňují některým cizím státním příslušníků dočasně vstupovat do Evropské unie za účelem poskytování služeb.
Mezi tyto závazky patří ty přijaté během prodloužených vyjednávání o způsobu 4 po skončení uruguayského kola.
2.4 ES člení poskytovatele služeb způsobu 4 do tří hlavních skupin – a ostatní členské státy WTO používají podobné skupiny:
- Vnitropodniková přeložení (ICT): zaměstnanec podniku je dočasně přeložen z pracoviště podniku mimo EU (ústředí, dceřiné firmy, pobočky) na pracoviště v EU.
- Obchodní návštěvy (BV): zástupce zahraničního dodavatele služeb, který dočasně vstoupí do EU za jedním z těchto účelů: a) jednání o prodeji služeb; b) uzavření smlouvy o prodeji služeb; nebo c) založení podniku (dceřiné firmy, pobočky nebo pracoviště).
Obchodní návštěva nesmí sama na území EU dodávat služby.
- Smluvní dodavatelé služeb (CSS): Do této skupiny patří zaměstnanci právnických osob a – podle nové nabídky Evropské komise – potenciálně též nezávislí odborníci.
Zaměstnanci právnických osob dočasně vstupují do EU jako zaměstnanci zahraničního podniku, který získal smlouvu na dodávku služeb v EU.
Nezávislí odborníci jsou samostatně výdělečně činné osoby, které dočasně vstupují do EU ke splnění zakázky na dodávku služeb v EU, kterou samy získaly.
2.5 Žádosti EU směřované jiným členským státům WTO
2.5.1 EU zaslala 106 členským státům WTO konkrétní žádosti o zvýšení úrovně závazků u způsobu 4, jež byly vždy přizpůsobeny úrovni rozvoje dotyčného členského státu a jeho významu jako obchodního partnera.
To odráží vlastní vývozní zájmy EU u tohoto způsobu dodávek.
EU se snaží přivést většinu partnerů ve WTO na podobnou úroveň závazků.
Byly učiněny tyto žádosti:
1) Vnitropodniková přeložení (ICT): umožnit překládání klíčového personálu (manažerů, členů vedení podniku a specialistů) až na dobu tří let, včetně stanovení možnosti krátkodobého odborného vzdělávání v těchto dohodách.
2) Obchodní návštěvy (BV): vysílání na stáže do 90 dnů.
3) Smluvní dodavatelé služeb (CSS): původní žádosti se týkaly pouze zaměstnanců právnických osob.
Vztahovaly se pouze na některá odvětví služeb (např. profesní a obchodní služby, environmentální služby) s tím, že po zemích OECD a zemích rozvojových byly žádány rozdílné seznamy odvětví.
Navíc nebyly v této skupině předloženy žádosti nejméně rozvinutým zemím.
Žádosti předložené partnerům ve WTO v lednu se omezovaly na nezávislé profesionály u hlavních obchodních partnerů.
2.6 Žádosti od členských států WTO
2.6.1 Pokud jde o vyjednávání, obdržela Evropská unie od jiných členských států přes 50 žádostí o rozvinutí způsobu 4 na různých úrovních: na jednu stranu bylo žádáno o zvýšení průhlednosti závazků, na druhou stranu někteří žádali o takřka úplné zrušení omezení u většiny služeb.
2.6.2 Velká většina žádostí přišla od rozvojových zemí a žádosti téměř jedné poloviny těchto rozvojových zemí se týkaly odstranění veškerých omezení (což by znamenalo úplně volný pohyb osob), zahrnutí nižších úrovní kvalifikace, odstranění testů ekonomické potřebnosti a testů pracovního trhu ve vztahu ke způsobu 4. Tři země po nás v podstatě chtějí, abychom zrušili vízový režim a zaručili automatický nárok na vstup a pobyt.
Mnohé požadují uznávání dokladů o odborné způsobilosti ze třetích zemí nebo rozšíření platnosti směrnic EU o vzájemném uznávání na občany třetích států, kteří odbornou kvalifikaci získali v EU.
2.6.3 Na druhém zasedání ministrů obchodu nejméně rozvinutých zemí v Dhaka (Bangladéš), konaném ve dnech 31. května – 2. června 2003, bylo v tzv. dhackém prohlášení (v odst. 15 bodu iv.) uvedeno: "Volný přístup na trhy rozvinutých zemí pro dočasný pohyb fyzických osob, zejména nekvalifikovaných a středně kvalifikovaných poskytovatelů služeb, v rámci způsobu 4, mimo jiné uznáváním odborné kvalifikace, zjednodušením vízových procedur a netestováním ekonomické potřebnosti".
3. Nabídka EU
3.1 V řadě oblastí jsou nabízena významná zlepšení: u smluvních dodavatelů služeb (CSS) byly dohodnuty závazky u 22 dílčích odvětví (hlavně u profesních a obchodních služeb), jakož i u dalších čtyř odvětví pro nezávislé pracovníky na pobyt do šesti měsíců.
U stejné základní skupiny se EU zavázala neuplatňovat test ekonomické potřebnosti a místo toho zavést omezení počtu poskytovatelů služeb, na něž se tento závazek vztahuje.
Ještě je třeba stanovit výši této kvóty a způsoby jejího použití.
Kromě toho by u mladých lidí mohla být upravena maximálně dvanáctiměsíční doba na odborné vzdělávání v rámci přesunů uvnitř společnosti (intra-company transfers).
Tato nabídka EU je bezpochyby jednou z nejodvážnějších a nejvíce proaktivních nabídek, které byly učiněny.
4. Nabídky třetích zemí
4.1 Do konce poslední lhůty stanovené v prohlášení z Dohá učinilo předběžné nabídky na další liberalizaci obchodu se službami jen několik (38) členských států WTO, přestože se jedná o 91,6 % světového obchodu.
Úroveň nabídek průmyslových i rozvojových zemí je stále poměrně nízká a omezená, a to i z kvalitativního hlediska.
Je však třeba mít na paměti, že některé země, např. Indie, Filipíny, Thajsko a Indonésie, přeformulovaly v důsledku nové nabídky EU své žádosti.
5. Dočasné pobyty, trh práce a sociální soudržnost
5.1 Problémy související se způsobem 4 nelze zužovat na problémy obchodu. Týkají se také širších politik přistěhovalectví a zaměstnanosti.
Svět migrace obsahuje podmnožinu dočasné migrace, která má opět podmnožinu migrace za účelem zaměstnání.
Způsob 4 GATS je další podmnožinou.
5.2 Není ovšem jasně vymezen rozsah působnosti způsobu 4.
Je třeba vyjasnit vazbu mezi dočasnou migrací za účelem zaměstnání a dočasnou migrací za účelem komerční přítomnosti. V první řadě je ale nutné vymezit pojem "dočasnosti", neboť zde by se mohlo jednat o takřka libovolnou dobu od několika měsíců až po více než pět let.
Navíc nebyly dosud vymezeny ani druhy zaměstnání, na něž se má způsob 4 vztahovat.
Kromě toho není pojem "dočasné migrace" používán stejně v EU (ve Smlouvě) a ve WTO.
5.3 Je jasné, že způsob 4 by se měl vztahovat pouze na omezenou vrstvu vysoce kvalifikovaných pracovníků a nezávislých smluvních odborníků.
Pokud by se však jeho působnost měla v budoucnu rozšířit i na jiné kategorie zaměstnanců, bylo by nutné přijmout mnohem konkrétnější a restriktivnější vymezení "dočasnosti", jakož i přesnější vymezení "poskytovatelů služeb".
V každém případě s ohledem na skutečnost, že obchodní dohody nejsou ideálně šity na míru pracovněprávním předpisům, by bylo možné vnést do způsobu 4 prvek určité jednoznačnosti, kdyby se uplatnily podmínky prohlášení ILO o základních zásadách a právech práce a jeho následného dokumentu z roku 1998 [5]. Následný dokument je sám referenčním pramenem práva.
Pro členské státy EU stojí na prvním místě v Nice přijatá Charta základních práv, zejména nyní, když byla začleněna do Ústavní smlouvy.
5.4 To by bylo velmi významné pro všechny nezávislé smluvní odborníky, jakož i s ohledem na veškeré otázky důchodového pojištění a pojištění pro případ nezaměstnanosti.
Vystěhovalectví musí být jednoznačně řízeno na národní úrovni, a nikoli Světovou obchodní organizací.
Podobně určité aspekty týkající se zaměstnanců, včetně lidských práv a sociálního zabezpečení, by na mezinárodní úrovni měly být řešeny organizacemi jako ILO.
6. Závěry a doporučení
6.1 Evropský hospodářský a sociální výbor uznává význam další liberalizace světového obchodu se službami pro hospodářský růst jak v rozvojových, tak i v průmyslových zemích. Nicméně stále neexistuje analýza jejích dopadů na skutečné sociální podmínky a na trhy práce v zemi poskytovatele služeb a zemi hostitelské.
6.2 EHSV rovněž uznává význam práva členských států WTO regulovat dodávky služeb a podřizovat je novým předpisům.
6.2.1 EHSV podporuje předběžné nabídky EU na další liberalizaci učiněné ve vztahu ke způsobu 4 GATS, ale pod podmínkou dodržení základních pracovních standardů, vnitrostátních pracovněprávních předpisů a stávajících kolektivních smluv v hostitelských zemích.
EHSV podporuje a vítá přijetí zaměstnaneckých práv do seznamu úkolů Komise.
6.2.1.1 Návrh přidat do nabídky skupinu účastníků vnitropodnikového vzdělávání by mohl být velice důležitý jak pro mnohonárodní společnosti EU, tak i pro mladé manažery a firmy ve třetích zemích, a je proto vítán.
Není třeba zdůrazňovat, že musí být jasně vymezena "vzdělávací" povaha těchto vztahů, aby se zabránilo nebezpečí, že by vedly k nedostatečně placené práci v sektoru služeb, přičemž je nutné respektovat národní předpisy o odborném vzdělávání (právní předpisy, kolektivní smlouvy) a mezinárodní zaměstnanecká práva.
6.2.2 EU dále nabízí nové závazky ohledně nezávislých odborníků jakožto smluvních dodavatelů služeb, i když jen u určitého počtu dílčích odvětví a u vysoce kvalifikovaných odborníků [6].
6.2.3 EHSV zdůrazňuje význam přijímání opatření členských států na vynucování ochrany dočasných pracovníků a zaručení jejich nediskriminace a zavedení řádných mechanismů dohledu, např. v souladu se zásadami pro ochranu mezd úmluvy ILO č. 95.
6.2.4 Zejména s ohledem na poslední a nadcházející rozšíření EU o země, v nichž se nepříliš často vyskytují kolektivní smlouvy, bude nutné vytvořit účinné kontrolní mechanismy.
6.2.5 EHSV zastává názor, že pro další liberalizaci obchodu se službami by EU měla nejprve přijmout opatření:
1) k vyjasnění významu směrnice o vyslaných pracovnících, jež by byla také právním základem pro dočasný pohyb pracovníků;
2) k určení legislativního rámce, v němž se má odehrávat liberalizace služeb na vnitřním trhu EU (viz návrh směrnice o službách na vnitřním trhu), jedná se o téma, které bylo v posledních měsících předmětem obzvlášť kontroverzní debaty;
3) k vymezení jednoznačné hranice mezi službami v obecném zájmu (včetně zdravotnictví, školství, energetiky a plynárenství); ekonomickými a neekonomickými službami; službami pro komerční a nekomerční účely; a službami jiné povahy.
6.3 EHSV se v zásadě staví příznivě k návrhu Evropského fóra služeb na vytvoření "povolení GATS".
Toto povolení by usnadnilo pohyb poskytovatelů služeb z EU i do ní a také by zprůhlednilo využití způsobu 4.
6.4 Pro mnoho rozvojových zemí je skutečností riziko "úniku mozků".
Mnohé rozvojové země čelí ubývání např. zdravotních sester, neboť ty odcházejí do rozvinutých zemí sužovaných nedostatkem kvalifikovaného personálu.
EHSV navrhuje, aby Komise a členské státy vyvinuly pravidla či praxi (jak již bylo učiněno ve britském zdravotnictví, zejména u profese zdravotních sester, kde byl přijat etický kodex personálního náboru), jež by zabránily situaci, v níž rozvojové země ztrácejí schopné a specializované pracovní síly a s nimi i schopnost postarat se o potřeby vlastního obyvatelstva.
6.5 EHSV naléhavě žádá EU a členské státy, aby prozatím nepřistupovaly na jakékoliv rozšiřování způsobu 4 na středně a nízko kvalifikované pracovníky.
To by v podstatě vedlo k situaci, kdy by byl ohrožen základní cíl Mezinárodní organizace práce, podle nějž "práce není komodita".
Středně a nízko kvalifikovaní pracovníci jsou na trhu práce takřka vždy ve velmi slabé pozici.
Zahraniční manažeři a odborníci či vysoce kvalifikovaní nezávislí odborníci se obvykle nacházejí v silné pozici a jsou dobře chráněni.
6.6 EHSV nemůže přijmout, aby byl dočasný pohyb pracovníků, tj. de facto dočasná migrace, regulován na prvním místě Světovou obchodní organizací a její dohodou GATS bez jakýchkoliv záruk lidských práv a dodržování základních pracovních standardů, např. zákazu diskriminace.
Nezbytným předpokladem dalšího rozšiřování působnosti způsobu 4 ve WTO je funkční spolupráce WTO na ochraně práv dočasných migrantů přinejmenším s ILO, Mezinárodní organizací pro migraci (IMO) a Organizací spojených národů. V tomto ohledu by byla posílena úloha ILO jako ústředí tripartitního dialogu a potenciálního koordinačního orgánu.
6.7 EHSV věří, že evropské vlády by měly znovu zvážit ratifikaci Mezinárodní úmluvy OSN o ochraně práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků, jež vstoupila v platnost v červenci 2003.
Tato úmluva vymezuje práva dočasných migrantů; například "pracovníků se specifikovaným zaměstnáním".
I když tato úmluva dosud nebyla ratifikována, měla by být jakožto sada mezinárodně uznávaných standardů [7] využívána při vytyčování politiky.
Úmluvu ILO č. 146 ratifikovalo šest členských a přistupujících států EU (před rozšířením a po něm) a čtyři další evropské státy.
Její ustanovení by měla být uplatňována vedle ustanovení doporučení č. 151.
Je třeba uplatňovat i příslušné články Evropské sociální charty (Rady Evropy).
Opatření přijímaná EU v rámci způsobu 4 GATS musí být v souladu s těmito standardy, a zejména s takovými, k nimž se členské státy EU zavázali.
6.8 EHSV vítá usnesení Evropského parlamentu o GATS (ze dne 12. března 2003), a zejména jeho body 5, 10 a 11, a naléhavě vyzývá Komisi a členské státy, aby je při vyjednáváních o GATS zohlednily.
Bod 5: Připomíná, že GATS je dobrovolnou dohodou a že její zásady nevedou k nutnosti privatizace ani deregulace, ani že nepředepisuje žádný konkrétní stupeň liberalizace jako takové; trvá však na tom, aby rozvojové a nejméně rozvinuté země nebyly tlačeny k liberalizaci služeb, zejména služeb veřejných.
Bod 10: Vítá nabídku poskytnout rozvojovým zemím zejména lepší příležitosti k dodávkám služeb na trh EU díky dočasnému pohybu kvalifikovaných pracovníků přes hranice, nicméně trvá na tom, aby byla při vyjednáváních zajištěna ochrana přeshraničních pracovníků před všemi formami diskriminace; připomíná, že ve všech těchto případech musí být i nadále uplatňovány předpisy EU a členských států o pracovních podmínkách a minimálních mzdách a veškeré kolektivní smlouvy, a to bez ohledu na to, zda má zaměstnavatel sídlo v členském státě EU.
Bod 11: Zdůrazňuje, že na "komerční přítomnost" (investice) se musí i nadále vztahovat domácí daňové, sociální a jiné předpisy; trvá na právu podmínit zahraniční komerční přítomnost dodržováním Trojstranného prohlášení ILO o zásadách týkajících se mnohonárodních firem a sociální politiky a (v létě 2000) revidovaných směrnic OECD pro mnohonárodní firmy.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Perspektivy evropského výzkumu v odvětví uhlí a oceli"
(2005/C 294/03)
Dne 1. července 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl, v souladu s článkem 29 odst. 2 Jednacího řádu, vypracovat stanovisko k tématu "Perspektivy evropského výzkumu v odvětví uhlí a oceli".
Poradní komise pro průmyslové změny, která byla pověřena přípravou prací Výboru k tomuto tématu, přijala své stanovisko dne 13. června 2005.
Zpravodajem byl pan Lagerholm a spoluzpravodajem pan Gibellieri .
Na svém 419. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 13. a 14. července 2005 (jednání dne 13. července 2005), Evropský hospodářský a sociální výbor přijal následující stanovisko 57 hlasy pro, 0 hlasy proti a 3 členové se zdrželi hlasování.
1. Úvod
1.1 Perspektivy otevřené Výzkumným fondem pro uhlí a ocel
1.1.1 Výzkum ESUO založený na spolupráci byl ukončen s vypršením platnosti Smlouvy o ESUO dne 23. července 2002.
Přebytečný kapitál vytvořený v ocelářském a uhelném průmyslu během platnosti Smlouvy však nyní umožňuje, aby byl tento způsob společného výzkumu i nadále zachován.
Rozhodnutí přesunout tento kapitál do Společenství a věnovat ho na výzkum bylo fakticky učiněno v Niceské smlouvě.
Výše kapitálu dosahuje 1,6 mld. EUR (odhad hodnoty kapitálu v době, kdy byly zrušeny závazky ESUO).
Výzkumný fond pro uhlí a ocel (Research Fund for Coal and Steel, RFCS) byl založen v únoru 2003.
Právní základ byl položen v příloze k Niceské smlouvě týkající se vypršení smlouvy o ESUO a v rozhodnutích Rady 2003/76/ES, 2003/77/ES a 2003/78/ES ze dne 1. února 2003, která byla publikována v Úředním věstníku dne 5. února 2003.
1.1.2 Technické a finanční pokyny stanovují podmínky pro provádění programu.
1.1.3 Po třech letech fungování nového systému je cílem tohoto dokumentu upozornit na určité odlišnosti, které se objevily během fungování fondu, a především stanovit výhledy do budoucnosti.
1.1.4 Kromě několika bodů, ke kterým se později vrátíme, byl v první řadě zachován charakter výzkumu ESUO založeného na spolupráci a to v nemalé míře díky prokázané vysoké úrovni financování výzkumu ESUO, což je důvodem ke spokojenosti.
1.2 Finanční stránky: přechodné znatelné snížení grantů
1.2.1 Výzkumný fond pro uhlí a ocel spravuje oddělení uhlí a oceli Generálního ředitelství pro výzkum.
Co se týče rozpočtu, je to úrok výše zmíněného kapitálu plynoucí z dlouhodobých investic, který je využíván k financování výzkumu.
Dostupný roční rozpočet tak závisí na příjmu z investic.
Klíč k rozdělování stanoví podíl určený na ocel (72,8 %) a na uhlí (27,2 %).
Během posledních dvou let fungování to v praxi znamenalo rozpočet okolo 43 mil. EUR (43,68 mil. v roce 2003, 43,68 mil. v roce 2004 a 41,20 mil. na rok 2005) určený na výzkum v odvětví oceli.
Tato finanční pomoc se týká zhruba padesáti projektů ročně.
Co se týče výzkumu v odvětví uhlí byla úroveň financování z rozpočtu RFCS během posledních tří let v tomto pořadí – 16,13 mil. v roce 2003, 15,27 mil. EUR v roce 2004 a 16,13 mil. na rok 2005.
1.2.2 Je třeba zaznamenat značné snížení v celkovém objemu dotací neboť tyto na konci 90. let a na počátku této dekády představovaly okolo 55-56 mil. EUR v odvětví oceli a 28-31 mil.
EUR v odvětví uhlí. Dále je třeba zaznamenat, že průměrné dotace na účastníka budou během příštích několika let dále značně sníženy a to vzhledem k rozšíření a následnému zvýšení počtu účastníků v programu.
Nové členské státy budou samozřejmě přispívat jako dříve, ale postupně a pouze v letech 2006-2009.
Jejich příspěvky ke kapitálu budou činěny postupnými splátkami (v celkové výši 169 mil. EUR), ale jejich plný účinek bude znatelný až v roce 2011.
1.2.3 Efektivita nákladů výzkumu ESUO v odvětví uhlí již byla stanovena (návrat 13 jednotek na každou investovanou jednotku).
Značné efektivity bylo dosaženo při provádění průmyslového výzkumu zaměřeného na základní potřeby ocelářského průmyslu, ve spolupráci s těmi, kterých se tato problematika přímo týká, tj. pracovníků v průmyslu, popřípadě ostatních partnerů jako např. výrobců součástek či hlavních zákazníků.
V dnešní době stále existuje základní potřeba tohoto typu, aby bylo možné zachovat konkurenceschopnost evropského ocelářského průmyslu na současné úrovni, tj. mezi nejlepšími na světě.
Pilotní a demonstrační projekty, které byly podstatou originality programů ESUO, se během posledních let výrazně snížily; tyto projekty musí zůstat nástrojem výběru a upřednostňovaným prostředkem pro rychlý přesun technologického vývoje do operačních jednotek (továren).
1.2.4 Evropský výzkum v odvětví uhlí financovaný ESUO byl vysoce efektivní.
Hodnocení [1] vykazuje průměrné faktory zisku dosahující hodnot od 7 do 25.
Navíc, výzkum a technologický vývoj má často za následek vedlejší zisky pro ostatní odvětví např. při průzkumných a tunelovacích metodách a metodách pro testování materiálu.
1.3 Monitorování a řízení programů
1.3.1 Ke hlavním změnám došlo u procesu výběru výročních projektů ke schválení.
Na jedné straně asistuje Komisi Výbor pro uhlí a ocel (COSCO), který je tvořen zástupci členských států a také Poradními skupinami pro ocel (SAGs) a Poradními skupinami pro uhlí (CAGs) se zástupci průmyslu a ostatních zainteresovaných stran.
Na druhé straně jsou hodnocení vypracovávána nezávislými experty.
Z materiálního hlediska Komise zajistila, že tato hodnocení jsou prováděna řádně od doby zřízení systému, za podmínek, které se každý rok zlepšují.
1.3.2 Kvalita vybraných projektů a tudíž programu RFCS závisí na kvalitě hodnocení.
Jelikož se jedná o programy průmyslového výzkumu, které jsou hodnoceny, je důležité, aby byla hodnocení prováděna experty s odbornými znalostmi v oblasti průmyslových potřeb a priorit, předchozího výzkumu a jeho výsledků a s dovednostmi zainteresovaných partnerů.
Například experti technických skupin splňují tyto podmínky, avšak Komise a skupiny ocelářského průmyslu stále potřebují optimalizovat praktické podmínky pro účast těchto expertů.
1.3.3 V odvětví oceli bude nadále existovat devět technických skupin, které nahradí dřívějších 17 výkonných výborů, jejichž úkolem bude monitorování projektů a přenos technologických informací s výrazným snížením počtu účastnících se expertů.
Tento vývoj bude částečně kompenzován větším zapojením expertů z 10 nových členských států.
Stanovený poručnický systém (přidělení monitorování jednoho projektu či omezeného počtu projektů jednomu expertu) se zdá být efektivní při zabezpečení přímějšího monitorování projektů; tímto je usnadněna diskuse o monitorování, které probíhá přísněji.
Střednědobé hodnocení nových projektů RFCS bude provedeno na jaře roku 2005 a poskytne v tomto ohledu více informací.
1.3.4 Co se týká oceli, tři technické skupiny (TGs) začaly nahrazovat pět výkonných výborů působících v rámci výzkumného programu pro uhlí ESUO.
Jejich oblastí zájmu jsou těžební technologie (TG1), technologie zpracování (TG2) a technologie čistého spalování uhlí (TG3).
1.3.5 Stupeň zapojení společností a institucí sídlících v 10 přístupových zemích do výzkumných záměrů ESUO byl v roce 2000 téměř nulový, oproti výzkumným záměrům v poměru 4,2 % pro odvětví oceli a 14,16 % pro odvětví uhlí v roce 2004 na základě výzvy RFCS.
Celkový počet zástupců z 10 nových členských států v různých komisích a poradních a technických skupinách je 25 (11 COSCO, 5 SAG, 4 CAG, 3 TGs pro ocel a 2 TGs pro uhlí).
2. Ocel
2.1 Všeobecná situace v odvětví oceli
V roce 2004 způsobilo oživení celosvětové ekonomiky výrazný nárůst evropské ekonomiky, avšak nepodařilo se výrazněji oživit domácí poptávku.
Perspektivy pro rok 2005 z velké části závisí na výkonnosti celosvětové ekonomiky, jelikož eurozóna je velmi závislá na konečné poptávce generované v jiných místech.
Klíčem, zda-li bude celosvětová ekonomika a spolu s ní trh s ocelí v následujícím roce expandovat, je Čína a ostatní asijské země.
Zdá se, že Čína vstoupila do fáze řízeného zpomalení a její růst se stává udržitelnější.
2.1.1 Spolu se zpomalením růstu celosvětové ekonomiky, které se v letošním roce očekává a s pomalejším oživením v kontinentální Evropě lze očekávat, že tempo růstu reálné spotřeby bude nižší než v roce 2004.
Vzhledem k tomu, že jsou však úrovně akcií některých výrobků v některých zemích příliš vysoké, je možné rovněž očekávat zpomalení zdánlivého růstu spotřeby.
2.2 Budoucí perspektivy pro výzkum v oblasti oceli
2.2.1 Výsledky prvního vyhlášení veřejné soutěže po zániku ESUO: značný pokles počtu úspěšných záměrů v programu RFCS
Díky nové standardní smlouvě bylo v roce 2003 podepsáno 49 a v roce 2004 51 smluv; v roce 2005 by mělo být podepsáno téměř 50 smluv.
Stupeň úspěšnosti znatelně poklesl, jelikož počet předložených záměrů se nesnížil s ohledem na množství přidělené podpory – spíše naopak. Například, v roce 2002 bylo předloženo 116 záměrů, v roce 2003 143 a v roce 2004 173.
Stupeň úspěšnosti projektů dosahuje v současnosti přibližně 30 %, zatímco na počátku tohoto desetiletí to bylo 50-55 %.
K současné tendenci dochází v době, kdy se nové členské státy stále relativně málo účastní programu RFCS.
2.2.2 Technologická platforma v oblasti oceli: skutečný rámec pro dlouhodobou vizi výzkumu v oblasti oceli
Ocelářský průmysl musel čelit mnohým výzvám v různých oblastech, jako např. nutnost konkurenceschopnosti vyplývající z globalizace; rychlý nárůst nových, velkých výrobců ( v současnosti Čína); environmentální předpisy, které se týkají jak metod, tak výrobků; požadavky zákazníků a zainteresovaných subjektů; zdraví a bezpečnost při práci a školení.
Ambicí ocelářského průmyslu je zachovat, či dokonce posílit, své vedoucí postavení ve světě, které bude udržitelné a konkurenceschopné.
Za účelem splnění této ambice se skupina osobností rozhodla, že zahájí v rámci technologické platformy v oblasti oceli rozhodnou, dlouhodobou a strukturovanou činnost výzkumu a vývoje.
Tato platforma byla zahájena 12. března 2004.
CCMI je jedním z partnerů této platformy a je zastoupena v jejím řídícím výboru.
2.2.2.1 Bylo zřízeno 6 pracovních skupin, které zahrnují více než 100 osob a odpovídají 4 pilířům trvale udržitelného rozvoje: zisk, partneři (včetně automobilového a stavebního odvětví), planeta a lidé, a také energie.
Tyto pracovní skupiny vypracovaly tři rozsáhlé a doplňkové průmyslové programy pro výzkum a vývoj se značným sociálním dopadem, přičemž tyto programy zahrnují různá témata a oblasti výzkumu a vývoje.
2.2.2.2 Jsou navrhovány tyto tři průmyslové programy se značným sociálním dopadem:
- Bezpečné, čisté, cenově efektivní a investičně nenáročné technologie
- Racionální využití energetických zdrojů a zacházení s přebytky energie
- Výrobky ocelářského průmyslu přitažlivé pro konečné uživatele
2.2.2.3 Co se týká prvního rozsáhlého programu, je zapotřebí značné flexibility v celém výrobním řetězci ocelářského průmyslu, aby bylo možné se vypořádat s rostoucí řadou výrobků, kterou bude třeba dodávat za nízké náklady.
Mnohem více kompaktních linií s velmi krátkým časem reakce a větší rozsah kapacit by byly pro odvětví oceli prospěšné.
Na druhé straně, jsou-li konvenční technologie dostatečně vyzrálé a silné, aby zabezpečily stabilní výkon, měly by inteligentní výrobní technologie přispívat k rozvoji flexibilnějších metod.
Je třeba navrhnout a vypracovat nové výrobní koncepty, jako inteligentní výrobní procesy a organizace efektivní výroby, na základě průlomových organizačních technologií, aby bylo možné zajistit hodnocení nových procesů, výrobků a služeb.
2.2.2.4 V prvním rozsáhlém programu byla stanovena tato tři hlavní témata:
- Nové integrované směry pro "volný kyslík" a energeticky účinnou výrobu
- Flexibilní a multifunkční výrobní řetězec
- Inteligentní výroba
2.2.2.5 Druhý rozsáhlý program je rovněž zaměřen na tři hlavní témata výzkumu a vývoje:
- Problematika skleníkových plynů
- Energetická účinnost a úspora zdrojů
- Rozvoj ekologických výrobků, které budou brát v úvahu sociální dopad materiálů.
2.2.2.6 Třetí rozsáhlý program je zaměřen na výzvu, jak splnit zákazníkovy požadavky na větší pestrost ještě propracovanějších vysoce výkonných materiálů, zejména pro dva trhy: automobilové a stavební odvětví.
O třetím (energetika) se uvažuje od letošního roku.
2.2.2.7 Celkově mají tyto tři programy za cíl hrát hlavní roli při zvyšováni konkurenceschopnosti, při hospodářském růstu a souvisejícím dopadu na zaměstnanost v Evropě.
Odpovídající témata a oblasti výzkumu a vývoje, která byla v těchto programech určena, jsou značným přínosem k cestě trvale udržitelného rozvoje.
Ochrana životního prostředí (emise skleníkových plynů, zejména emise CO2) a zvyšující se energetická účinnost představují dvě protínající se problematiky v systému navrhovaných programů výzkumu a technologického vývoje.
Bezpečnost a ochrana představují třetí velmi důležitý cíl, na který je třeba se zaměřit, a to nejen v příslušných průmyslových odvětvích, ale rovněž v každodenním životě zákazníků jakožto uživatelů výrobků ocelářského průmyslu (automobily, stavby, výroba energie a doprava atd.) při rozvoji nových inteligentních a bezpečnějších výrobků ocelářského průmyslu.
2.2.2.8 Další hlavní související téma, které zahrnuje aspekt lidských zdrojů, bylo rovněž vzato v úvahu (přilákání a zabezpečení kvalifikovaných pracovníků, aby bylo možné splnit ambice ocelářského průmyslu).
V tomto ohledu:
- Byla mezi zainteresovanými subjekty technologické platformy oceli EU vytvořena rozsáhlá evropská síť (Vrcholoví průmysloví manažeři v Evropě "Top Industrial Managers for Europe" (TIME), 47 univerzit ze všech 25 členských států) zahrnující vzdělávání, školení, komunikaci a šíření informací.
Tato síť by měla hrát vedoucí úlohu jednak při analýze, jak by mohl vzdělávací systém splnit budoucí požadavky na kvalifikované pracovníky v evropském ocelářském průmyslu a jednak při vypracovávání efektivních přístupů, aby bylo možné čelit případným nedostatkům.
- Lidské zdroje, jakožto držitelé hlavních kompetencí společnosti, představují klíčový přínos, který by měl být dynamicky optimalizován.
Přehled kroků, které podnikli evropští výrobci oceli, pokud jde o změnu řízení a pokrok směrem k "organizaci znalostí", vedoucí k výměně nejlepších praktik, by měl významně přispívat k tomuto procesu optimalizace.
2.2.2.9 Vize budoucnosti popsaná ve Strategické agendě výzkumu a přijatá řídícím výborem platformy dne 15. prosince 2004 nastiňuje perspektivy výzkumu v oblasti oceli pro nadcházející roky a desetiletí.
2.2.2.10 Druhá verze Strategické agendy výzkumu stanoví priority a udělá návrhy s ohledem na začlenění témat a oblastí výzkumu do různých evropských programů: RFCS, RDFP (rámcový program, FP), Eureka, národní a regionální programy atd.
Tím budou zahrnuta hlavní odsouhlasená témata pro výzkum, která bude RFCS sledovat.
2.2.2.11 Charakter témat pro výzkum popsaný ve Strategické agendě výzkumu, kombinovaný s dovednostmi potřebných partnerů, by měl ovlivnit výběr vhodného evropského programu. Například, třebaže nikoli výlučně, RFCS pro výzkum typický pro ocel a RDFP pro výzkum zahrnuje partnery z více než jednoho průmyslového odvětví (např. dodavatelé a výrobci součástek, kterých se týká vývoj nových technologií; zákazníci a uživatelé – jako automobilový a stavební průmysl, kde jde o otázku vývoje inovačních výrobků ocelářského průmyslu atd.).
Podobné směry by měly existovat v souvislosti se společnou technologickou činností pro rozsáhlé, dlouhodobé programy vyžadující značné investice a zaměřené na odsouhlasená evropská témata.
2.2.2.12 Pro dosažení plné efektivity výše navrhovaného přístupu je samozřejmě žádoucí, aby byly jednotlivé programy koordinovány.
Strategická agenda výzkumu platformy tudíž musí být dokument s možností výběru pro nejbližší revizi hlavních směrů ocelářství.
Navíc, koordinace programů by měla umožnit, aby byla všem projektům dána stejná příležitost, bez ohledu na skutečnost, kterého evropského programu jsou součástí.
2.2.2.13 Příští FP7 a ostatní evropské programy (Eurêka atd.), národní či dokonce regionální programy by měly představovat příležitost pro provádění Strategické agendy výzkumu.
Společné technologické iniciativy spolu s půjčkami z Evropské investiční banky umožní rozvoj vznikajících průlomových technologií a jejich provádění ve velkých průmyslových seskupeních v průběhu příštích desetiletí.
2.2.2.14 Odsouhlasený výběr prioritních specifických témat pro ocelářský program ve Strategické agendě výzkumu platformy by měl navíc vytvořit rezervu prioritních témat (vyžadující jak značné finanční prostředky, tak značné technické zdroje), které je třeba předložit jako odpověď na každoroční vyhlášení veřejné soutěže pro výzkum v oblasti oceli RFCS.
Takto se také nabízí příležitost vyhnout se dělení dotací, snížit administrativní náklady tím, ze se sníží počet záměrů, a především dosáhnout větší efektivity soustředěním zdrojů na témata, která jsou významná pro konkurenceschopnost ocelářství.
2.2.2.15 Jeden z projektů (ULCOS, Ultra Low CO2 Steel Making) druhého programu platformy v oblasti oceli je zaměřen na výrazné snížení emisí CO2 při výrobě oceli.
Má následující charakteristiky:
- problematika, která se týká celé Evropy a je součástí sedmého rámcového programu,
- jasně definované cíle průmyslu, které jsou důležité pro dlouhodobou konkurenceschopnost ocelářství,
- a konsorcium, které již bylo vytvořeno, s předními aktéry evropského ocelářského průmyslu.
Jejich závazky jsou obsaženy v dohodě konsorcia. Vzhledem k charakteristikám tohoto projektu informovala Komise v únoru 2005 o zájmech platformy zřídit Společnou technologickou iniciativu (JTI).
V návrhu Komise ze dne 6. dubna 2005 předloženém Evropskému parlamentu a Radě však nebyla ESTEP vybrána jako JTI.
2.2.2.16 Konečně, pravidelná aktualizace programů by měla umožnit, aby tyto programy přesně odpovídaly potřebám průmyslu.
3. Uhlí
3.1 Všeobecná situace v odvětví uhlí
3.1.1 Evropa je třetím největším spotřebitelem uhlí na světě.
Pokud jde o zásobování energií v Evropské unii, uhlí je jedním z centrálních pilířů podporující vyvážené energetické rozdělení a jeho úloha se jednoznačně zvýšila po rozšíření EU.
Je to základní surovina pro výrobu železa a oceli, zatímco v odvětví elektřiny s podílem 32 % zůstává palivem, které je zvoleno z důvodu bezpečnosti dodávek a konkurenceschopnosti.
3.1.2 Evropská těžba uhlí je vysoce rozvinutým průmyslovým odvětvím.
Ve srovnání se zámořskými ložisky jsou geologické podmínky tvrdého uhlí v Evropě náročné.
Výzva těžit tato hlubší ložiska však zapříčinila vedoucí postavení evropských těžebních technologií.
V dnešní době představují evropské těžební technologie více než polovinu expandujícího světového trhu – v nemalé míře jako výsledek financování ESUO RTD [2].
3.1.3 Závazek udržet vedoucí postavení Evropy předpokládá vhodné financování výzkumu, což napomůže nejen zaměstnanosti v tomto odvětví, ale rovněž vyváženosti plateb Společenství a bude doprovázeno mnoha dalšími dopady.
To platí jak pro těžbu, tak pro čisté využití uhlí, jelikož technologický pokrok se musí zaměřit na všechny kritické aspekty uhelného řetězce.
3.2 Perspektivy výzkumu v odvětví uhlí
3.2.1 Tento sektor má výbornou výzkumnou infrastrukturu, která dobře spolupracuje na evropské úrovni.
Po dlouhá léta zahrnovala partnery z dřívějších přístupových (nyní nových členských států) ve společných výzkumných projektech.
Celistvá síť Evropského udržitelného průmyslu nerostných surovin (Network on European Sustainable Mineral Industries (NESMI)), financovaná FP5 a zahrnující přibližně 100 zainteresovaných subjektů z evropského těžebního průmyslu a vědního oboru existuje již od roku 2002. Důležitým výstupem NESMI je Evropská technologická platforma pro udržitelné nerostné suroviny (ETPSMR) vyhlášená na konferenci NESMI dne 15. března 2005 a která má být zahájena v září 2005.
3.2.2 Strategickými cíli výzkumu a technologického vývoje v odvětví uhlí jsou:
- Zabezpečení budoucích dodávek energie v Evropě
- Rozvoj inovačních a udržitelných výrobních technologií
- Zlepšování účinnosti využití uhlí za účelem snížení emisí
- Udržitelné využití energetických zdrojů
- Vytváření evropské přidané hodnoty prostřednictvím technologického vedoucího postavení založeného na výzkumu a vývoji
3.3 Výzkum a technologický vývoj v důlních technologiích
3.3.1 Výzkum a technologický vývoj musí klást prioritu na produktivitu a snižování nákladů v průběhu celého výrobního procesu:
Těžba za nižší náklady a zároveň zabránění provozních výpadků si vyžaduje optimální znalosti ložiska získaného dřívější těžbou.
Nové podpovrchové těžební metody by tudíž měly být rozvíjeny s multidisciplinárním přístupem.
Za účelem dosažení budoucích úspor nákladů při plánování, rozvoji a provozní kontrole je nezbytné pokračovat v rozvoji moderních průzkumných metod včetně satelitních technologií.
3.3.2 Bezpečný a cenově nenáročný rozvoj ložisek vyžaduje inteligentní a flexibilní výrobní systémy jako nové razící a dolovací metody s použitím robotů, pokročilé automatizace a umělé inteligence.
Klíčovými termíny v této oblasti jsou budoucí automatizace, zlepšené řízení procesu a vestavěné systémy pro provoz a údržbu.
3.3.3 Cíle rozvoje v automatizaci se týkají inteligentních, autonomních senzorů a zařízení, bezdrátových senzorových sítí, nových fyzikálních měřících procedur, lokalizačních a navigačních systémů a inteligentních systémů zpracování obrazu.
3.3.4 Zlepšené a vysoce racionalizované techniky kontroly podloží jsou otázkou vysoké priority pro zajištění ekonomičtější a bezpečnější podpory důlní těžby, zejména ve větší hloubce.
Zvláštní podporou plánování, která se těší značnému zájmu, je další rozvoj modelování hornin.
3.3.5 Klíčovou problematikou, nezbytnou ve všech fázích výrobního procesu, je zlepšená informační technologie včetně snímacích, monitorovacích a analytických technik.
Blížeji tato problematika zahrnuje komunikaci, zejména pojízdnou, podpovrchovou komunikaci včetně souvisejících terminálů informačních technologií.
Virtuální realita, úspěšně rozvinutá ve společném projektu RFCS, by mohla dále zlepšovat důlní řídící staniční technologie. Zvýšené procesní řízení za pomoci počítače zlepší jak efektivitu, tak bezpečnost na pracovišti.
3.3.6 Montáž a demontáž jsou překážkou jakéhokoli dalšího růstu produktivity kvůli omezeným prostorovým podmínkám a stále rostoucím rozměrům a hmotnosti jednotky.
Jedním z hlavních cílů je proto snížení doby montáže a demontáže za použití nových montážních a demontážních technik a omezení součástek na malý počet standardizovaných, kompaktních součástek.
Moderní informační technologie mohou být opět využity jako podpůrné opatření.
Něco podobného platí pro přepravu podpovrchového materiálu.
Primárním cílem je v tomto případě automatizace dopravy za použití moderních senzorových systémů a při optimálním zacházení s materiálem.
3.3.7 Náklady na příslušné činnosti týkající se životního prostředí a otázka, jak přijme veřejnost těžbu v hustě osídlených regionech, činí ochranu životního prostředí, s ohledem na odstranění či snížení různých škodlivých dopadů těžby nebo výroben koksu na životní prostředí, významným předmětem výzkumu.
Každý metodický pokrok dosažený v těchto oblastech bude mít jednak značný výrobní potenciál a jednak enormní dopad na ostatní odvětví, a je tudíž potřebný pro společnost jako celek.
Tato problematika se týká aktivních dolů a také opatření týkajících se uzavírky a následného využití.
3.3.8 Příklady nutnosti výzkumu a vývoje zahrnují přesnější procedury pro předvídání opakujících se stoupání úrovně důlní vody a emisí plynů po uzavírce.
Navíc, všeobecný technický pokrok v ostatních odvětvích průmyslu by měl být co nejvíce využitý a jeho uzpůsobení pro podpovrchovou těžbu tvrdého uhlí by mělo být podporováno.
V této souvislosti jsou klíčovými slovy nanotechnologie, bionika, senzory aerokosmické technologie a robotika.
3.4 Výzkum a technologický vývoj při čistém využití uhlí
3.4.1 Hlavní cíle v této problematice představují dvě stádia čistého využití uhlí:
- Zvýšená účinnost za účelem snížení emisí a udržitelného využití zdrojů a
- Sekvestrace a ukládání CO2.
3.4.2 V současnosti upřednostňovanou volbou pro čisté využití uhlí je zvyšování účinnosti, protože tím dochází ke snižování emisí, což napomáhá dosažení cíle zachování zdrojů.
Tato strategie je prosazována z důvodu předpokládané potřeby na renovování a novou výstavbu elektráren s kapacitou více než 200 GW v Evropě (EU15) v období 2010 až 2020.
Pro elektrárny spalující fosilní paliva se předpovídá přibližně 60 %, přičemž samotné uhlí přispívá 23 %.
To představuje hlavní příležitost pro maximální využití – efektivita technologií.
3.4.3 S dnešní technologií tepelných elektráren je při použití tvrdého uhlí možné dosáhnout maximální účinnosti 45-47 %.
Je možné očekávat nárůst na více než 50 %, převážně z důvodů dalšího nárůstu parametrů zpracování, pokud jde o tlak a teplotu (na více než 700 °C).
Klíčovou úlohu zde hraje vývoj a testování nových, vysokoteplotních materiálů.
V porovnání s technologií v současnosti instalovanou v Německu by to znamenalo snížení emisí CO2 přibližně o 30 %.
3.4.4 Je proto možné výrazně přispět ke snížení emisí CO2 při současném zachování zdrojů v krátkém časovém období zejména vývojem zpracování paliv v konvenčních tepelných elektrárnách.
Tato skutečnost by rovněž měla být hlavním předmětem budoucího financování výzkumu.
3.4.5 Kromě vysoce rozvinutého zpracování paliv v konvenčních tepelných elektrárnách může být alternativou kombinované zpracování ve středním či dlouhém období.
Základními možnými variantami jsou integrované zplynování uhlí (IGCC) a tlakové spalování práškového uhlí.
Takto bude možné dosáhnout účinnosti značně převyšující 50 %.
Výzkum probíhající v této oblasti je třeba zintenzívnit.
3.4.6 Výzkum je dále nutný pro rozvoj elektráren s nulovými emisemi za předpokladu, že existuje politická vůle toho dosáhnout.
Instalace potřebných zařízení na odstranění oxidu uhličitého však vytváří ztrátu účinnosti elektrárny od 6 do 14 procentního bodu. Tato skutečnost nejenom zvyšuje náklady konečného výrobku, ale je rovněž v rozporu s cílem zachování zdrojů.
Optimalizovaná elektrárna, koncipována s maximálně možnou účinností, představuje základní technologie, s ohledem zejména na dlouhodobý cíl elektrárny bez CO2.
3.4.7 Elektrárna s nulovým CO2 je dlouhodobou vizí.
Preventivní ochrana podnebí si vyžaduje včasný vývoj procesů pro technicky a hospodářsky racionální odstranění plynů závažně poškozujících životní prostředí z emisí elektráren za účelem ochrany před únikem CO2 do atmosféry.
3.4.8 V současnosti se vývoj technologií na odstraňování CO2 (první část procesu) jeví jako jednodušší pro dosažení než spolehlivé a dlouhodobé ukládání oxidu uhličitého po jeho separaci (druhá část procesu), jelikož se velmi málo ví o dlouhodobém chování velkého množství CO2 v uzavřených skladovacích místnostech.
V současnosti se diskuse zaměřila převážně na sekvestraci ve vyčerpaných ložiscích ropy a plynu či v hlubokých solných vrstvách.
Takovýto závazek si vyžádá značné investice do logistiky.
3.4.9 Podle současné expertizy pro tento vývoj neexistuje nepřekonatelná technická překážka, ačkoli tento koncept s sebou nese značné ekonomické a ekologické riziko.
Minimalizace tohoto rizika je jedním z hlavních úkolů, kterým se musí v následujících letech zabývat jak průmyslové odvětví, tak vlády.
4. Závěry a doporučení
Po přechodném období tří let dokázal výzkumný program RFCS, že je účinný a efektivní a z podstatné části sjednotil síť expertů předchozích výzkumných programů ESUO.
EHSV doporučuje zachovat po období předvídatelné budoucnosti jak stejné poradní orgány (COSCO, SAG a CAG, technické skupiny) pro řízení programu, tak stejnou hodnotící proceduru.
EHSV žádá Komisi, aby zvážila možnosti, jak zvýšit účast expertů v technických skupinách.
4.1 Ačkoli z administrativních důvodů program výzkumu RFCS zahrnuje uhlí i ocel, každé odvětví má své specifické charakteristiky a potřeby, kterými je třeba se řídit, aby se zlepšila realizace technických a vědeckých cílů při zlepšování jejich konkurenceschopnosti.
EHSV podporuje zřízení evropské technologické platformy, ve které odvětví oceli a uhlí může nalézt vhodné prostředí pro rozvoj a koordinaci jejich politik a aktivit výzkumu a technologického vývoje za využití všech dostupných evropských zdrojů.
4.2 EHSV je značně nakloněn rychlému a výraznému zapojení podniků, výzkumných center a univerzit z nových členských států do výzkumného programu RFSC a do aktivit souvisejících s příslušnými evropskými technologickými platformami pro odvětví oceli a uhlí.
4.3 Ocel
V nadcházejících desetiletích EHSV předvídá nutnou potřebu v odvětví oceli na společný výzkum, aby bylo zachováno či dokonce posíleno současné vedoucí postavení tohoto průmyslu ve světě; postavení, které bude udržitelné a konkurenceschopné.
Využití oceli je klíčové pro splnění budoucích požadavků společnosti – a pro vytvoření nových příležitostí na trhu.
V budoucnu bude muset ocelářský průmysl zejména čelit potřebě na výrobky přátelštější k životnímu prostředí a nové výrobky ocelářského průmyslu.
4.3.1 EHSV stanovilo tyto hlavní problematiky:
- Ochrana životního prostředí (zejména snížení emisí CO2) a zvýšení energetické účinnosti představují dvě hlavní související problematiky programů výzkumu a technologického vývoje.
Je třeba vyvinout nové procesy, které budou integrovanější a flexibilnější než ty existující.
- Bezpečnost a ochrana rovněž představují velmi důležitý cíl, na který je třeba se zaměřit, a to nejen v příslušných průmyslových odvětvích, ale rovněž v každodenním životě zákazníků jakožto uživatelů výrobků ocelářského průmyslu (automobily, stavby, výroba energie a doprava atd.) při rozvoji nových inteligentních a bezpečnějších výrobků ocelářského průmyslu.
Snížení hmotnosti při rozvoji nových výrobků z oceli je rovněž společným cílem.
Sociální dopad materiálů by však byl cenným příspěvkem pro dlouhodobé cíle v odvětví oceli (posilování konkurenceschopné pozice výrobků z oceli a udržitelnost výrobních procesů v ocelářství).
- Přilákání a zabezpečení kvalifikovaných pracovníků představuje další velmi důležitý cíl, který napomáhá splnit ambice ocelářského průmyslu.
- Odsouhlasené stanovení prioritních specifických témat pro technologickou platformu v odvětví oceli představuje rezervu prioritních rozsáhlých témat, která je třeba provádět prostřednictvím různých nástrojů evropského výzkumu a technologického vývoje (RFCS, FP7, národní a regionální programy).
Jednotlivé programy však musí být koordinovány.
- Podpora evropských úřadů za účelem přijetí platformy v odvětví oceli jako prioritní platformy, která bude mít prospěch ze společné technologické iniciativy.
4.4 Uhlí
EHSV vítá nové evropské priority v oblasti energetiky zdůrazňující význam technologií čistého spalování uhlí pro podnebí a ochranu životního prostředí, zabezpečení dodávek energie v Unii a stanovení jejího závazku, aby se technologie čistého spalování uhlí staly klíčovou prioritou pro výzkum v sedmém rámcovém programu pro výzkum a technologický vývoj.
Tento program by se tudíž měl zaměřit na zvyšování účinnosti za účelem snížení emisí a pro udržitelný rozvoj zdrojů, stejně jako na opatření týkající se sekvestrace a ukládání.
Vzhledem k tomu, že šířeji orientovaná Evropská těžební technologická platforma poskytne strategie a nástroje pro výzkum v oblasti těžby napříč různými odvětvími, měl by být zachován doplňující charakter programu RFCS a tento program by se měl zaměřit na specifický výzkum a technologický vývoj v oblasti těžby uhlí.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Přínos občanské společnosti ke vztahům mezi EU a Ruskem
(2005/C 294/07)
Dne 1. července 2004 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl v souladu s článkem 29 Jednacího řádu vypracovat stanovisko k tématu Přínos občanské společnosti ke vztahům mezi EU a Ruskem.
Specializovaná sekce "Vnější vztahy", která odpovídala za přípravu podkladů pro Výbor na uvedené téma, přijala své stanovisko dne 20. května 2005.
Zpravodajem byl pan Filip Hamro-Drotz.
Evropský hospodářský a sociální výbor přijal na svém 419. plenárním zasedání (jednání dne 13. července) následující stanovisko 109 hlasy pro, 2 hlasy proti a 6 členů se zdrželo hlasování.
1. Důvody pro vydání stanoviska
1.1 Ruská federace, která hraje důležitou mezinárodní roli, je pro EU strategickým partnerem.
Rozšíření EU dále vyzdvihuje důležitost spolupráce mezi EU a Ruskem jako sousedy.
Vytváření co nejlepších vztahů mezi EU a Ruskem má v rámci rozvoje společných evropských hodnot – demokracie, dodržování lidských a občanských práv – pro obě strany zásadní význam.
1.2 Sociální rozvoj a zlepšení životních podmínek, budování právního státu a vytváření předvídatelnějšího podnikatelského prostředí a podmínek pro fungování podniků a také vytváření tržní ekonomiky vyžadují, aby Rusko podniklo rozhodné kroky.
Ačkoliv vedení Ruské federace oficiálně deklaruje podporu těmto cílům, každodenní realita, stejně jako stav jejich provádění, má daleko k očekáváním jak ruské společnosti, tak mezinárodního společenství.
Podle EHSV není postoj současného ruského vedení vůči hospodářským činitelům, médiím atd. v souladu s vyjádřením záměru úřadů podporovat demokracii a posilovat občanskou společnost.
Skutečný směr vývoje situace v Rusku budí znepokojení nejen jeho občanů.
Rusko se systematicky odklání od deklarované demokracie, vláda kontroluje média, ruské vojsko je, navzdory mezinárodním závazkům, umístěno v Moldavsku a Gruzii, soudní systém slouží politice.
Vytváření organizované občanské společnosti je tedy v takových podmínkách prakticky velmi obtížné.
1.3 Prohlubování integrace EU v oblasti vnitřního trhu, jednotné měny a rostoucí spolupráce ve stále větším počtu oblastí politiky je stěžejním cílem historického významu, ke kterému se všechny členské státy zavázaly i přes nedávné nezdary tohoto procesu.
Vnitřní integrace EU ale nesmí vést k situaci, kdy se bude EU vzdalovat Rusku a zbytku Evropy, který se nerozvíjí stejně, protože by to mohlo vést k rozdělení Evropy.
1.4 Prohlášení francouzského ministra zahraničí Roberta Schumana z 9. května 1950 o budování sjednocené Evropy čerpá svou inspiraci z myšlenky, že evropská integrace musí být založena na touze společně pracovat za stejných podmínek, aby se dosáhlo stanovených cílů, na společných hodnotách a usmíření a na představě občanů o společné budoucnosti.
Robert Schuman také řekl, že Evropa nemůže být vybudována najednou, ale spíše prostřednictvím praktických úspěchů a především vytvořením opravdové solidarity.
Poselství Schumanovy deklarace má význam také pro vztahy mezi EU a Ruskem a úsilí o posílení jejich spolupráce.
2. Přínos občanské společnosti ke vztahům mezi EU a Ruskem
2.1 Posilování vztahů mezi EU a Ruskem vyžaduje také jednotnou podporu organizované občanské společnosti v EU.
Úsilí občanské společnosti v EU je zaměřeno na dosažení lepší spolupráce mezi EU a Ruskem a na podporu rozvoje struktur občanské společnosti a demokracie v Rusku.
2.2 Zkušenosti nových členských států EU, které během deseti let úspěšně ukončily proces postkomunistické transformace, jsou důležité a mohou poskytnout přidanou hodnotu při spolupráci mezi EU a Ruskem.
Důležitou roli, pokud jde o demokratizaci a ochranu lidských a občanských práv v Rusku, mohou hrát zejména aktéři občanské společnosti (nevládní organizace) z těchto zemí.
2.3 Sdružení evropských průmyslových a zaměstnavatelských svazů (UNICE) po mnoho let předkládá návrhy a stanoviska k vývoji hospodářských vztahů a čelní obchodní představitelé EU a Ruska tuto otázku pravidelně diskutují v rámci tzv. Kulatého stolu průmyslníků EU-Rusko a své názory předkládají vrcholným schůzkám EU-Rusko.
Také Evropská konfederace odborových svazů (EKOS) předkládá vrcholným schůzkám své názory. V roce 2004 zaslala předsedovi Evropské komise a ruskému prezidentovi společný dopis s Federací nezávislých odborových svazů Ruska (FNPR), ve kterém navrhly, aby evropská konfederace a ruská federace odborových svazů dostaly úlohu podobnou Kulatému stolu průmyslníků EU-Rusko.
Další aktéři občanské společnosti z vlastní iniciativy vypracovali způsoby, jak vyjádřit své názory na vývoj vztahů mezi EU a Ruskem ve svých konkrétních odvětvích.
Ruská společnost ještě není dobře organizovaná, zakládání nevládních organizací je pomalé a stále ještě nehrají důležitou roli.
2.4 Pokud jde o EHSV, ten v posledních letech předložil několik stanovisek ke vztahům mezi EU a Ruskem, ve kterých se zabýval také fungováním ruské občanské společnosti.
Hlavní stanoviska jsou uvedena v poznámce pod čarou č. 1.
Toto stanovisko bere v úvahu doporučení a závěry předložené v uvedených stanoviscích, ale bez toho, že by na ně výslovně odkazovalo [1].
Toto úsilí vedlo EHSV k navázání přímých kontaktů s mnoha hlavními aktéry ruské občanské společnosti.
3. Doporučení
3.1 EU musí přijmout jednotnější politiku vůči Rusku a pragmaticky ji provádět
3.1.1 Důsledný rozvoj spolupráce mezi EU a Ruskem je bržděn tím, že jednotlivé členské státy prosazují své vlastní zájmy a spolupracují s Ruskem dvoustranně, a to i v oblastech, jejichž řízením byla pověřena EU.
Rozvoj konstruktivních a otevřených dvoustranných vztahů mezi jednotlivými členskými státy a Ruskem by samozřejmě neměl být nijak omezován v oblastech, které nespadají do kompetence EU.
Naopak, tento druh dvoustranných, regionálních a odvětvových aktivit je velmi důležitý a každý členský stát EU za něj musí nést zodpovědnost.
3.1.2 Za účelem dosažení kladných výsledků ve spolupráci mezi EU a Ruskem by občanské společnosti EU měly rozhodněji přistupovat ke vzájemné výměně organizačních metod a k podpoře obnovy solidarity v ruské občanské společnosti.
Evropská unie může ruské občanské společnosti a tedy Rusku předat to, co tvoří její přednosti, tedy různorodost, pluralitu forem organizace společnosti, způsob šíření demokratických, společenských a kulturních hodnot, kterou tato různorodost a pluralita poskytuje.
Všechny členské státy musí pracovat na podpoře společných cílů, což je úkol, který se po rozšíření stal ještě důležitějším.
Stejně tak je zřejmé, že otevřený a přímočarý přístup je nejlepší způsob, jak dosáhnout výsledků při rozvoji spolupráce mezi EU a Ruskem.
EU by také měla rozvinout technickou pomoc, která by Rusku pomohla stát se stabilní, demokratickou a prosperující zemí.
Struktura stávajících programů technické pomoci by měla být přehodnocena.
Pokroku se nejlépe dosáhne malými, ale rozhodnými kroky.
3.2 "Cestovní mapy" by měly povzbudit přípravu dynamické dohody mezi EU a Ruskem
3.2.1 EU a Rusko rozšiřují a prohlubují vzájemné vztahy na základě "cestovních map", aby dosáhly cílů čtyř tzv. společných prostorů.
Čtyři společné prostory jsou 1) společný hospodářský prostor, 2) společný prostor svobody, bezpečnosti a práva, 3) společný prostor spolupráce na poli vnější bezpečnosti a 4) společný prostor výzkumu, vzdělávání a kultury.
"Cestovní mapy" stanovují okolo 400 opatření, které se mají během několika let přijmout.
EHSV to považuje za vynikající přístup a zdůraznil by, že EU musí zvýšit své úsilí, aby byly vytvořeny otevřené a rozsáhlé politické, hospodářské a sociální vztahy mezi EU a Ruskem.
3.2.2 Několik aspektů "cestovních map" je závažných pro občanskou společnost, například upřednostňovaná odvětví pro regulační a hospodářský dialog, podpora hospodářské soutěže, investic a obchodu, meziregionální a přeshraniční spolupráce, životní prostředí, podpora pout mezi lidmi, pohyb osob, mládež, spolupráce v oblasti civilní ochrany, výzkum a vzdělávání a postupné propojení dopravních sítí.
3.2.3 EHSV naléhavě žádá EU a Rusko, aby bez odkladu prováděly "cestovní mapy".
Jejich obsah by měl být neustále aktualizován, aby byly co nejpoužitelnější, a jejich provádění by mělo být každoročně posouzeno oběma stranami.
Jak EU, tak Rusko by také měly určit orgány zodpovědné za jejich provádění.
EHSV je v návaznosti na toto stanovisko připraven aktivně přispět k tomuto procesu v oblastech týkajících se občanské společnosti.
V tomto ohledu výbor zamýšlí předložit návrhy k obsahu a provádění "cestovních map" a zintenzívnit své přímé kontakty s hlavními aktéry ruské občanské společnosti (vizte odstavce 3.4.3 a 3.5.5).
3.2.4 Počáteční desetileté období Dohody o partnerství a spolupráci mezi EU a Ruskem, která byla sepsána v první polovině 90. let minulého století, vyprší v roce 2007, pokud si to kterákoliv ze smluvních stran bude přát.
"Cestovní mapy" pro čtyři společné prostory by měly sloužit jako základ pro novou, moderní dohodu mezi EU a Ruskem, založenou na strategickém partnerství.
Rusko by mělo být povzbuzováno, aby odstranilo přetrvávající překážky obchodu se zbožím a službami a zaručilo dobře fungující regulační rámec pro investice, aby EU a Rusko mohly začít sestavovat dohodu o volném obchodu založenou na statutu Ruska jako tržní ekonomiky a jeho členství ve Světové obchodní organizaci (WTO).
3.2.5 EU a Rusko by také měly spolupracovat na oživení regionální spolupráce – Severní dimenze (včetně spolupráce v oblasti Baltského moře a spolupráce v arktické oblasti) a spolupráce v oblasti Černého moře – na podobných principech.
EHSV s potěšením konstatuje, že "cestovní mapy" vzaly toto hledisko náležitě v úvahu, a podporuje další opatření k rozvoji regionální spolupráce jako části vztahů mezi EU a Ruskem.
3.3 Úloha občanské společnosti musí být pozvednuta na vyšší úroveň v souvislosti s "cestovními mapami" spolupráce mezi EU a Ruskem
3.3.1 Posílení vztahů mezi EU a Ruskem udržitelným způsobem bude omezené, pokud se aktivity zúčastněných stran nebudou řídit společnými hodnotami.
Ty zahrnují osobní odpovědnost, respektování právního státu, respektování jednotlivce a majetku, lidská práva (tj. svobodu tisku, pořádání svobodných voleb, politický pluralismus, rovné příležitosti a práva menšin), transparentnost, poctivost, lidskou důstojnost, rovnoprávnost a svobodu projevu, právo se organizovat a základní práva pracujících, zdravé průmyslové vztahy a odpovídající sociální ochranu.
Pokud tyto hodnoty nebudou pevně zakotveny v základech socio-ekonomického a politického života Ruska, nebude existovat ani společný základ pro spolupráci a vzájemné porozumění.
3.3.2 EHSV považuje celkové cíle "cestovních map" za odpovídající.
S potěšením konstatuje, že důležitost společných hodnot byla zdůrazněna jako nezbytný základ ve třech "cestovních mapách" (společný prostor vnější bezpečnosti, společný prostor svobody, bezpečnosti a práva a společný prostor výzkumu a vzdělávání, včetně kulturních aspektů).
3.3.3 Posílení spolupráce mezi EU a Ruskem bude ovlivněno tím, co se v těchto oblastech bude v Rusku dít.
EHSV doporučuje, aby byl tento problém zdůrazněn při provádění "cestovních map".
Výbor pevně věří, že "cestovní mapy" by měly zahrnovat konkrétnější kroky k dosažení společných hodnot, které jsou podstatné pro rozvoj fungující občanské společnosti.
3.3.4 Je důležité, aby v Rusku bylo vytvořeno prostředí, ve kterém sociální partneři a jiní organizovaní aktéři občanské společnosti budou moci působit nezávisle a s jistotou se účastnit přípravy sociálních a ekonomických rozhodnutí, která se jich týkají.
To vyžaduje otevřený dialog a networking (navazování a udržování kontaktů), k čemuž jsou nutná nezávislá média.
Je také nutné, aby klíčové mezinárodní dohody, jako například základní pracovní standardy Mezinárodní organizace práce, byly prováděny v praxi.
3.3.5 Nezbytnými předpoklady fungující občanské společnosti jsou značná míra reprezentativnosti ekonomických a sociálních aktérů v Rusku, jejich nezávislost a schopnost zapojit se do konstruktivního a transparentního odborného dialogu se správními orgány a dalšími aktéry ve společnosti.
3.3.6 EHSV vítá zahájení konzultací mezi EU a Ruskem na jaře 2005 v rámci druhého společného prostoru na téma lidských práv a souvisejících základních práv, např. práv menšin.
Tyto konzultace by se měly zabývat tím, jak řešit problémy národního a místního sebeurčení a vyvarovat se použití konfliktních metod (Čečensko), které uvádějí obyvatelstvo Ruska v nebezpečí a rovněž představují hrozbu pro občany EU.
3.3.7 EU během let prokázala svoji schopnost vyvolat podstatné změny ve třetích zemích na základě dialogu, což by mělo být i cílem dialogu s Ruskem.
Rada Evropy a OBSE v těchto otázkách samozřejmě hrají klíčovou úlohu.
EHSV s uspokojením konstatuje, že EU a Rusko se v "cestovních mapách" dohodly na posílení vzájemné spolupráce v rámci těchto diskusí.
3.3.8 Pro rozvoj vztahů mezi EU a Ruskem je potřebná dostatečná finanční pomoc ze strany EU.
Více využit by měl být TACIS, tj. prostředky pro rozvoj občanské společnosti, vzdělávání a nezávislých médií, a rovněž nástroj evropského sousedství a partnerství (ENPI) by měl toto vzít v úvahu.
EHSV doporučuje, aby Evropská komise předložila návrh, jak by ruská občanská společnost mohla mít větší prospěch z příslušných nástrojů EU.
3.4 Aktéři občanské společnosti by měli dostat odpovídající roli při provádění "cestovních map" spolupráce mezi EU a Ruskem
3.4.1 EU zdůraznila, že cílem budování vztahů mezi EU a Ruskem je nalézt kvalitativně udržitelná řešení a cesty vpřed.
To vyžaduje, aby byly přijaty názory různých zainteresovaných stran v občanské společnosti, z čehož plyne důležitost jejího rozvoje v Rusku.
3.4.2 EHSV doporučuje, aby úloha důvěryhodných aktérů občanské společnosti byla v mechanismech spolupráce mezi EU a Ruskem posílena zřízením poradního výboru podle článku 93 Dohody o partnerství a spolupráci.
Tím by se umožnilo, aby z jejich odborných znalostí plynul při spolupráci mezi EU a Ruskem maximální užitek.
Kladné zkušenosti jsou s podobnými programy ve vztazích EU se státy v oblasti Středozemního moře, Indií, Latinskou Amerikou a zeměmi AKT.
EHSV má za to, že Rusko má také velmi mnoho aktérů, kteří mají potřebné schopnosti, aby mohli přispět k tomuto cíli.
3.4.3 Cílem EHSV je hrát významnou roli v procesu hledání správného způsobu, jakým by měla být občanská společnost zapojena do spolupráce mezi EU a Ruskem.
Záměr EHSV posílit své kontakty s hlavními aktéry ruské občanské společnosti uvedený v odstavcích 3.2.3 a 3.5.5 by v ideálním případě měl být v dohledné budoucnosti rozšířen do poradního fóra v rámci formální spolupráce mezi EU a Ruskem.
3.5 Spolupráce mezi občanskou společností v EU a Rusku by měla být dále posílena
3.5.1 Některé zájmové skupiny, včetně odborového hnutí, spotřebitelů, zaměstnavatelů, zemědělců a dalších skupin občanské společnosti, si během let vytvořily kontakty se svými protějšky v Rusku.
Tak tomu je jak na úrovni EU, tak na dvoustranné úrovni.
Také ruské organizace jsou často zapojeny do mezinárodní spolupráce ve svých oborech.
Cílem je podpořit přímé vazby, networking, vzájemnou součinnost a výměnu zkušeností a znalostí mezi obyčejnými občany.
Hlavní cíle spolupráce občanské společnosti by měly zahrnovat rozšíření vztahů důvěry mezi EU a Ruskem.
3.5.2 Tyto vztahy ale musí být dále diversifikovány a rozvíjeny, protože mnoho ruských organizací nemá odpovídající kontakty mezi sebou navzájem a s podobnými organizacemi v jiných zemích.
EHSV vyzývá všechny aktéry organizované občanské společnosti, aby dále posílili a rozšířili svoji spolupráci s ruskými protějšky ve svých vlastních oblastech zájmu.
EU by měla iniciovat akce, které by této spolupráci napomohly.
3.5.3 Členské státy EU by měly zvýšit úsilí o zapojení organizací občanské společnosti do přípravy společných projektů, podpory vzdělávacích a výměnných programů v tomto rámci a spouštění společných ekonomických projektů.
Vlády členských států EU by také měly zveřejnit více informací o existenci podobných projektů a instruovat sektor občanské společnosti, jak projekty připravovat.
3.5.4 Je také důležité najít způsoby, jak vytvořit kontakty se všemi oblastmi Ruska, včetně Kaliningradu.
Návrhy Výboru regionů [2] na rozvoj regionální spolupráce mezi EU a Ruskem jsou v tomto ohledu relevantní. EHSV je podporuje a doporučuje, aby Stálá rada partnerství toto téma posunula ve svém programu výše.
3.5.5 EHSV využije svého postavení k podpoře rozvoje vazeb mezi organizovanou občanskou společností v EU a Rusku.
Prvním krokem tímto směrem by bylo zorganizování pravidelných kontaktů, společných seminářů, atd. s ruskými partnery na konkrétní témata (např. hospodářské reformy a zaměstnanost, reforma systémů sociálního zabezpečení, rozvoj sociálního dialogu v Rusku, zapojení aktérů občanské společnosti do spolupráce mezi EU a Ruskem).
Jejich cílem by bylo vytvoření pravidelné a intenzivnější spolupráce mezi oběma stranami.
To vše by se mělo v pravý čas vyvinout do poradního fóra, jež by bylo oporou mechanismu spolupráce mezi EU a Ruskem (vizte také odstavce 3.2.3, 3.4.2 a 3.4.3).
3.6 Měla by být podpořena spolupráce mezi Ruskem a jeho sousedy a mezi aktéry občanské společnosti v těchto zemích
3.6.1 Je důležité, aby vztahy mezi Ruskem a jeho východoevropskými sousedy (například Ruskem a Ukrajinou, ale také Moldavskem a Běloruskem) byly upevněny zároveň se zintenzívněním vztahů mezi EU a jejími východoevropskými sousedy.
Jsou potřebné užší vztahy a intenzivnější součinnost v politických, ekonomických a sociálních otázkách s cílem zlepšit evropskou spolupráci.
EHSV navrhuje, aby EU takový vývoj podpořila jako součást své politiky sousedství a partnerství.
3.6.2 EHSV doporučuje, aby se v této souvislosti také podpořily přeshraniční kontakty mezi aktéry občanské společnosti v těchto zemích.
Pokud jde o EHSV, už podnikl opatření k rozvinutí dialogu a zamýšlí o něm pravidelně informovat Komisi.
3.7 Měla by být podporována přeshraniční mobilita mezi EU a Ruskem
3.7.1 Dobré dopravní spojení a snadné cestování jsou pro podporu přeshraniční mobility nepostradatelné.
EHSV podporuje úsilí o rozvoj a propojení dopravních spojení, což vyžaduje investice na zlepšení infrastruktury a logistiky jak v EU, tak v Rusku.
Do této činnosti by se měly více zapojit významnější mezinárodní finanční organizace, především EIB a EBOR.
3.7.2 EHSV s potěšením konstatuje, že cíl usnadnit kontakty mezi lidmi a cestování mezi EU a Ruskem, např. pomocí propojení dopravních sítí, usnadnění legálního přechodu hranic a udělování víz a zásad zpětného přebírání osob (readmisních zásad), byl v "cestovních mapách" přesně vymezen.
Dohody o hranicích jsou stavebními kameny hladké přeshraniční mobility.
3.7.3 Současná procedura udělování víz je pomalá a drahá a limituje turistiku a užší přeshraniční součinnost mezi aktéry občanské společnosti, včetně mladých lidí a studentů, nebo je dokonce jejich překážkou.
Procedury při žádosti o vízum a pracovní povolení musí být zjednodušeny, což pomůže podpořit přeshraniční mobilitu a vztahy.
Proto je důležité, aby současná jednání mezi EU a Ruskem o usnadnění vízových povinností vedla co nejdříve k výsledku přijatelnému pro obě strany.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu REACH – Chemická legislativa
(2005/C 294/08)
Předsednictvo Výboru rozhodlo dne 14. prosince 2004 v souladu s ustanovením o způsobu aplikace čl. 29 Jednacího řádu o vypracování stanoviska k tématu REACH – Chemická legislativa.
Specializovaná sekce "Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí", která byla pověřena přípravnými pracemi, schválila stanovisko dne 16. června 2005 (zpravodaj: pan BRAGHIN).
Evropský hospodářský a sociální výbor schválil na svém 419. plenárním zasedání ve dnech 13. a 14. července 2005 (jednání ze dne 13. července 2005) 52 hlasy pro, 2 hlasy proti, hlasování se zdržely 2, toto stanovisko:
1. Úvod
1.1 Uveřejnění návrhu nařízení o založení Evropské chemické agentury a stanovení postupu registrace, hodnocení, autorizace a omezení chemických látek vyvolalo rozsáhlou diskusi mezi evropskými institucemi, národními úřady, chemickým průmyslem a jinými průmyslovými odvětvími, odborovými organizacemi a mnohými nevládními organizacemi [1].
1.2 Předmětem diskuse byla řada poznámek z předcházejícího stanoviska Výboru [2] a mezi nimi pak zvláště tyto tři požadavky:
- řada dalších studií k posouzení důsledků realizace návrhu v některých průmyslových odvětvích, rozměrů a důsledků eventuálního stažení nebezpečných látek z trhu, vytvoření strategických partnerství pro pokusné pilotní projekty zavedení systému, vlivu na nové členské státy;
- nutnost zjednodušit povinnosti uložené podnikům a snížit náklady, aby se zabránilo ztrátám konkurenceschopnosti a ztrátám vzniklých v důsledku přemístění podniků, aniž by tím však byl dotčen prioritní cíl ochrany zdraví a životního prostředí;
- možnost silnější a lépe definované role agentury, kde by byli všichni aktéři adekvátně zastoupeni.
1.3 Dvě studie provedené v rámci Prohlášení o záměrech vydaného Komisí a UNICE [3]-CEFIC [4] vedly k lepšímu pochopení problematik jednotlivých průmyslových odvětví.
Tyto dodatečné studie o dopadu ukázaly, že některé pochybnosti vyjádřené na počátku byly přehnané, dále však přetrvávají obavy a tyto vyvolávají další úsilí o větší efektivnost a jednotnost systému.
1.3.1 Mezi nejvýznamnější výsledky studie Business Impact Case Study [5] provedené poradenskou společností KPMG patří následující:
- neexistují podstatné důkazy, že po zavedení registračních požadavků REACH by látkám vyráběným nebo dováženým ve velkých objemech hrozilo eventuální stažení z trhu.
Nejzranitelnější z hlediska nízké nebo nulové ziskovosti jsou při plnění požadavků systému REACH látky s nižšími výrobními nebo dovozními objemy (do 100 tun).
Ze 152 podrobně posuzovaných látek bylo nalezeno pouze 10 látek, kterým hrozí stažení z trhu v důsledku nulové nebo nižší ziskovosti;
- neexistují podstatné důkazy o tom, že by se z trhu stahovaly látky, které jsou pro následný řetězec uživatelů technicky nejdůležitější.
Tyto látky budou často registrovány i navzdory své obchodní zranitelnosti;
- jednorázové náklady na registraci vzniklé dodavatelům chemických látek mohou být v některých případech významné a mohou vést k racionalizaci jejich výrobních programů.
Tento účinek by mohl nastat především u látek, které dodavatelé chemikálií nepovažují za technicky kritické z hlediska odběratelů;
- pokud by došlo ke značnému stažení látek z trhu, význam a náklady nového složení přípravků a náklady plánování mohly být velmi vysoké (i kvůli potřebě studií, testů a ověřování u uživatelů);
- vzniklé náklady se většinou rozloží nebo převedou jinam, to by však pro MSP mohlo být obtížné;
- dopady systému REACH v oblasti inovace jsou nejasné.
V případech, kterými se studie zabývala, nebyly nalezeny žádné důkazy o tom, že by se vlivem REACH zdroje na výzkum a vývoj (VaV) automaticky přesměrovaly nebo že by vzrostly;
- podniky zjistily některé obchodní výhody systému REACH, které zahrnují: lepší informovanost o vlastnostech látek a nebezpečných složkách v přípravcích, snazší řízení rizik a racionalizace portfolia látek;
- byly vysloveny obavy ohledně specifických obtíží z hlediska proveditelnosti a zachování důvěrnosti.
Mnozí formulovači a následní uživatelé vyjádřili určité obavy, že výrobci chemických látek možná nebudou chtít označit některé druhy použití do své registračního dokumentace;
- uživatelé neorganických látek (zejména surovin) potřebují další vysvětlení registračních předpisů systému REACH.
1.3.2 Úřadem pro prospektivní technologické studie Společného výzkumného střediska (Joint Research Center – Institute for Prospective Technological Studies, JRC-IPTS) vypracovaná studie o nových členských státech odhaluje zatím omezenou znalost systému REACH a zjišťuje výskyt některých kritických bodů, jako například:
- podstatný nárůst nákladů byl zjištěn jen v malém množství případů;
- přímé náklady, které v některých specifických případech vzniknou, by mohly růst v poměru k obratu nebo jako následek snižování ziskového rozpětí;
- jen málo látek bylo zařazeno do skupiny citlivých, neboť již nyní vyznačují omezeným ziskovým rozpětím;
- nejvíce budou zasaženy podniky závisející na trzích na východě mimo EU.
1.4 Výsledky těchto studií a probíhající debata posunuly do popředí některé aspekty, které zainteresované hospodářské subjekty považují za kritické a ke kterým chce Výbor za úzké souhry s probíhajícími pracemi na úrovni Rady a Evropského parlamentu ještě přispět.
2. Kritéria a termíny registrace
2.1 Návrh nařízení v dané věci překračuje současné vyumělkované rozlišování mezi "stávajícími chemickými látkami", tj. všemi chemickými látkami, které se na trhu vyskytovaly před zářím 1981, a "novými chemickými látkami", tj. látkami, které se na trhu objevily po tomto datu. Zavádí povinnost registrace látek jako takových i látek jako složek různých přípravků (čl. 5) pro všechny látky vyrobené nebo dovezené v množství odpovídajícím nebo převyšujícím 1 t za rok (čl. 5. 1, odst. II). Souhlasí s pravidlem, že v rámci Společenství se mohou vyrábět nebo dovážet pouze zaregistrované látky (čl. 19.1). 1).
2.2 Pro látky momentálně vyráběné nebo uváděné na vnitřní trh (odhadem asi 30000) se zavádí tzv. "režim tranzitu", tj. postupné zařazování do registračního systému v závislosti na množství vyrobeném nebo dovezeném jednou firmou (čl. 21).
Režim tranzitu stanoví lhůtu 3 let pro registraci větších množství (nad 1000 t/rok) a pro látky v současnosti spadající do skupiny CMR [6] kategorie 1 a 2, lhůtu 6 let pro látky v množství odpovídajícím nebo převyšujícím 100 t/rok a lhůtu 11 let pro látky v množství odpovídajícím nebo převyšujícím 1 t/rok.
2.3 Tento množstevní přístup byl zpochybňován různými argumentacemi, zejména tím, že neumožňuje časové rozvržení registrace podle skutečných rizik spojených s jednotlivými látkami.
Priority stanovené na základě rizik by z hlediska vědeckého a ekonomického byly oprávněnější, avšak za účelem stanovení prioritních látek by bylo nutno zahájit opakovaný proces identifikace skrytých rizik (hazard) a rizik spojených s expozicí (exposure), než by se dospělo k hodnocení (assessment) a následnému řízení rizik (risk management).
2.4 EHSV se tedy domnívá, že kritérium priority v závislosti na množství – i když, jak vyplývá z předcházejícího stanoviska [7], není ideální – je nicméně nejvhodnější k dosažení zamýšlených cílů a nahrazení současného systému, který je všeobecně považován za málo efektivní.
Navržený systém zohledňuje i látky, které vzbuzují vážné obavy, jako látky ze skupiny CMR kategorie 1 a 2. Přístup Komise, který je založen na množství (hrubý ukazatel potenciální expozice), zároveň však neopomíjí skrytou nebezpečnost, se zdá být jednodušší při uplatnění, transparentní a vhodnější k tomu, aby hospodářským subjektům zajistil dostatečný stupeň právní jistoty.
3. Zjednodušení předpisů
3.1 Struktura navrženého nařízení je podle názoru EHSV složitá a obtížně pochopitelná, což je alespoň částečně důvodem bezradnosti, ne-li strachu mnoha subjektů, zejména v průmyslových odvětvích, která nevyrábějí chemické látky v pravém slova smyslu, jakož i dovozců, malých a středních podniků a následných uživatelů, kteří někdy nemají ani znalosti ani technické struktury nezbytné k popsání zvláštního použití a řízení příslušných rizik v případech, kdy se to od nich požaduje.
Obsáhlost technických příloh pak zase zabraňuje úplnému porozumění a využití systému REACH.
3.2 EHSV si tedy přeje, aby Komise v souladu se stanovisky a pozměňovacími návrhy přijatými během prvního čtení usilovala i o lepší srozumitelnost nařízení a využila možnosti přeorganizovat text tím, že přemístí kapitoly a odstavce do jiných bodů.
Kromě termínů pro registraci a odlišných povinností vyžadovaných tonáží by pomocí přesnějších definic měl být okamžitě vyjasněn především rozsah použití a výjimky z kategorií.
3.3 Jakmile budou vyjasněny povinnosti výrobců/dovozců v závislosti na množství jejich produkce a na vlastnostech výrobního procesu, budou více srozumitelné i složitější aspekty, jako jsou mechanismy sdílení dat, odpovědnost a modalita informací v závislosti na pozici subjektu v dodavatelském řetězci, povinnosti a odpovědnost následného řetězce uživatelů.
3.4 Výbor dále navrhuje, aby přílohy, které se svojí povahou neřadí mezi právní předpisy, jako například příloha X, byly sice i nadále výslovně zmiňovány a představovaly tak platné východisko, nicméně aby byly společně vypracovávány úřady i odborníky z příslušných odvětví, a to podle vzoru BAT a BREF [8] navrženého směrnicí IPPC.
Čím jednodušší a srozumitelnější bude toto bezbřehé množství technických informací, tím bude pro firmy snadnější provést hodnocení povinností a nákladů na uskutečnění.
Toto rozlišení navíc umožní rychlejší přizpůsobení se technickému a vědeckému pokroku bez přehnaných procedurálních břemen.
3.5 EHSV oceňuje probíhající úsilí Komise vypracovat seznam platných hlavních směrů pro oblast tzv. RIP (REACH Implementation Projects). Takovéto nástroje považuje pro proveditelnost návrhu za klíčové, neboť hospodářským subjektům a zainteresovaným úřadům umožní zapracovat se a do hloubky porozumět mechanismům fungování systému.
3.6 EHSV si přeje, aby se věnovalo další úsilí zapojení průmyslových, odborových a profesních svazů a vytvořila se tak pevná spolupráce mezi úřady, firmami a profesními a odborovými svazy na daném území usilující o efektivní implementaci systému.
V tomto duchu doufá v rozvoj podpůrných struktur jako jsou národní asistenční centra (Help Desk), které Komise v současné době zkoumá.
4. Předregistrace
4.1 Článek 26 stanoví povinnost předregistrace: každý potenciální subjekt, na něhož se vztahuje povinnosti zaregistrovat určitou látku do registračního systému REACH, musí agentuře poskytnout potřebná data nejpozději do 18 měsíců před uplynutím lhůt – 3 let (u množství přesahujícího 1000 t) a 6 let (u množství přesahujícího 1 t).
Výrobci/dovozci množství menšího než 1 t nebo následný řetězec uživatelů mohou dobrovolně přispívat ke sdílení dat ).
4.2 Soubor dat stanovený článkem 26.1 představuje vhodný základ pro podporu sdílení informací vztahujících se k jednotlivým látkám a tím i možných dohod o společném předložení dat a provedení nezbytných testů (což se projeví snížením nákladů).
EHSV ho však pro účely posouzení potenciálního rizika určité látky a tudíž i vymezení nových kritérií pro určování priorit při registraci považuje za nedostačující.
V případě, že by bylo žádoucí mít i tento výsledek, bylo by nutné požadovat komplexnější data, což by znamenalo nejen delší termíny, ale i nebezpečí, že náklady a byrokratická zátěž budou jak pro malé výrobce a dovozce tak i pro agenturu, která by je měla spravovat, neúnosné.
4.3 EHSV se domnívá, že z různých diskutovaných návrhů se mají vybrat ty, jenž zabezpečí základní cíle a momentálně stanovené lhůty (čímž se zabrání nejistotám a zmatkům u zainteresovaných subjektů) a mohou na základě provedených studií zmírnit tíživý dopad na zranitelnější subjekty.
5. Doporučení pro efektivitu a řízení systému REACH
Aby mechanismus registrace efektivně fungoval, musí subjektům jasně stanovit následující:
1. látky zahrnuté do navrženého systému;
2. rozsah použití, přičemž jasně určí zejména kritéria a stanovené druhy výjimek (momentálně uváděné v různých článcích nařízení);
3. povinnosti týkající se toku informací mezi výrobci, dovozci a následným řetězcem uživatelů (v průmyslu i obchodu) jedné a téže látky;
4. mechanismy, stimuly a výhody vzájemného spojování se za účelem zaregistrování látky.
5.1 Definice látky. Provedené studie potvrdily, že existují velké pochybnosti o tom, které (zvláště neorganické) látky spadají do systému REACH.
EHSV vítá, že probíhají práce na zvláštním projektu v rámci systému REACH (REACH Implementation Project – RIP), který úřadům a firmám objasní, jaké látky jsou do systému REACH skutečně zahrnuty.
5.2 Oblast použití. Bylo by účelné připravit pro subjekty přehled přesného rámce kategorií, které budou z nařízení vypuštěny, zvláště kategorií upravených již jinými platnými zákonnými normami Společenství, protože mohou zaručit dosažení cíle ochrany zdraví a životního prostředí, který je hlavní zásadou systému REACH.
EHSV souhlasí s nutností zamezit veškerému překrývání právních norem a následným duplicitám v povinnostech a doufá, že přesné údaje odstraní v tomto ohledu veškeré přetrvávající pochybnosti.
5.3 Tok informací. Systém REACH může fungovat efektivně jen tehdy, bude-li v něm probíhat odpovídající tok informací mezi subjekty na počátku výrobního řetězce a následujícími v pořadí.
Bez takového toku informací oběma směry, i mezi různými odvětvími zpracovatelského průmyslu, by učinění správných opatření k řízení rizik a ochraně pracovníků, spotřebitelů a životního prostředí bylo zcela nemožné.
EHSV sdílí přístup, že výrobce/dovozce by měl vyhodnotit expoziční scénář a scénář rizik pro příslušné "identifikované použití", jak se požaduje, a jednat v dobré víře a s "nezbytnou péčí", což jsou jasné a v právu ustálené pojmy.
5.3.1 EHSV zdůrazňuje, že by bylo účelné, aby agenturou shromážděná data o zaregistrovaných a napříště i o hodnocených látkách, oproštěných od jakýchkoli utajovaných informací nebo informací významných pro obchod, byla dána k všeobecné dispozici hospodářským subjektům (momentálně jsou předávána pouze výrobcům, dovozcům a uživatelům určité konkrétní látky a jsou omezena pouze na ni), zástupcům pracovníků a skupinám odborníků, kterým mohou být pro vykonávání jejich práce užitečná (zdravotnická, bezpečnostní, obranná služba atd.).
5.4 Sdílení dat. Návrh u látek podléhajících režimu tranzitu ukládá povinnost účastnit se fóra pro výměru informací mezi všemi výrobci a dovozci konkrétní látky, kteří se rozhodli pro předregistraci.
EHSV sdílí jak tento přístup, tak i cíl minimalizovat počet opakovaných pokusů a testů neprováděných na zvířatech.
5.5 EHSV trvá na nezbytnosti zamezit duplicitním testům, a to nejen pokud jde o pokusy na zvířatech.
Vhodné by byly i akce zaměřené na rozvoj modelů hodnocení a kontroly typu QSAR (Quantitative Structure – Activity Relationship), testů a metod alternativních k testům prováděným na zvířatech, přičemž by se zkoumalo, které procesy by urychlily jejich hodnocení a, pokud by to bylo možné, jejich využití ještě před konečným formálním schválením odpovědnými orgány.
5.6 Náklady/efektivita. Cíl snižování nákladů pro firmy by měl být při realizaci systému výslovně zohledněn, čímž by se jednotně začlenil do Lisabonské strategie a do strategie pro trvale udržitelný rozvoj, které EHSV vždy podporoval.
Základní výzvou systému REACH je provést cíl konkurenceschopnosti souběžně s cílem ochrany zdraví a životního prostředí.
Zejména se musí zamezit tomu, aby se při rozvržení nákladů na registraci nezhoršilo neúnosné zatížení konkrétních článků výrobního řetězce nebo některých průmyslových odvětví vystavených obzvláště tvrdé konkurenci nebo odvětví strukturně slabších.
5.7 S přihlédnutím k výsledkům provedených výpočtů, kde 60 % přímých nákladů na registraci souvisí s nezbytnými testy, EHSV považuje za velmi důležité mechanismy, které podporují dobrovolné dohody mezi firmami usilující o sdílení výsledků a společné provádějí testů.
Neméně důležitý je spravedlivý a harmonizovaný systém podílu na nákladech ze strany těch subjektů, které mají užitek z dat shromážděných v minulosti nebo společně .
5.8 EHSV proto navrhuje upravit některá ustanovení o nákladech, jež jsou považována za nedostačující nebo nespravedlivá, zejména následující:
- snížení registračního poplatku: zatímco pro malá množství je poplatek nízký, u vyšších tonáží je nezanedbatelný. Je účelné stanovit významnější snížení, než je momentální jedna třetina (čl.
10. 2), když stejné množství dat bude předkládáno mnohonásobně vyšším počtem firem podílejících se na konsorciu;
- rozložení nákladů na pokusy na zvířatech mezi účastníky konsorcia (čl. 28.1 odst.
II, a čl. 50.1): rovnoměrné rozložení nákladů mezi účastníky fóra se zdá nespravedlivé, protože nezohledňuje objem jejich výroby.
Jako spravedlivější kritérium navrhuje EHSV parametry rozvržení v závislosti na obratu u příslušné látky nebo na objemu prodeje za poslední tři roky;
- cena odpovídající 50 % nákladů na pokusy na zvířatech provedené předchozími subjekty s povinností registrace stanovená v čl. 25.5 a 25.6 se zdá ještě více nespravedlivá, neboť takto stanovený práh pro subjekty přihlášené později by se mohl stát nepřekonatelnou překážkou vstupu na tuto část trhu.
6. Úvahy o návrzích diskutovaných na úrovni Rady
6.1 Ze všech diskutovaných návrhů našel několik stoupenců tzv. systém OSOR (One Substance, One Registration) navržený Spojeným královstvím a Maďarskem a obsáhle diskutovaný v Radě.
Princip sám je v zásadě v pořádku, neboť by umožnil drastický pokles nezbytných testů a zamezil duplicitnímu provádění studií, nadále však přetrvávají pochybnosti o možnosti jeho konkrétního použití.
6.1.1 EHSV u této koncepce konstatuje několik nedostatků resp. nevyřešených problémů ve vztahu k následujícím aspektům:
- ochrana zásady důvěrnosti (která může být jen těžko zaručena, pokud nebude spoleh na třetí subjekty jednající v pověření kolektivu firem), za předpokladu povinnosti sdílet data (v tom spočívá povinná vazba, a ne ve vytváření konsorcií);
- nevyhnutelná komplikovanost, jestliže mají být pokryty všechny subjekty, které pracují s určitou látkou, a to už jen proto, že by byly zapojeny i subjekty ze všech možných členských států EU, z čehož by vzešly zřejmé jazykové problémy;
- množství firem účastnících se četných fór SIEF (Substance Information Exchange Fora, Fórum pro výměnu informací o látkách), i když tuto nesnáz zmírňuje ustanovení o třech fázích předregistrace v závislosti na množství;
- dlouhá doba, která pravděpodobně uplyne, než se odborníci, kteří budou muset rozhodnout, jaká data počínaje různými sdílenými balíčky "klíčových dat" se dají k dispozici, dospějí ke shodě, i s přihlédnutím ke skutečnosti, že zařazení určitého testu na úkor testu jiného může mít pro agenturu díky mechanismu spolupodílení se na příslušných nákladech závažné ekonomické důsledky;
- společná prezentace souboru technických dokumentů (nebo alespoň odkaz na společný soubor), která by mohla vést k tomu, že jednotlivé zainteresované subjekty budou zbaveny odpovědnosti.
6.1.2 Systém OSOR navíc ani nestanovuje ani neposkytuje žádné jistoty ohledně možnosti společného postupu při vymezení expozice a charakterizaci a řízení rizik, když se to vyžaduje, protože se na něm tak široká paleta různých subjektů jen těžko shodne, pokud vůbec.
Tím by byl v rozporu s principem, který je základem koncepce OSOR, ponechán prostor pro potřebu částečně oddělených registrací.
6.2 Nedávný návrh Malty a Slovinska týkající se látek spadajících do skupiny mezi 1 až 10 t má za cíl zjednodušit a snížit náklady, z čehož by měly užitek podniky činné v této tonážní skupině, neboť jsou to často malé a střední podniky.
Návrh nijak nemění hlavní aspekty návrhu nařízení, jako rozdělení v závislosti na množství a termíny, a navrhuje účinné postupy, které se zdají jednoduché a flexibilní.
6.2.1 Jádrem návrhu je:
- zjednodušení povinností při registraci založené na dostupných informacích o látce a na příslušném použití prostřednictvím jednoduchého základního souboru dat včetně fyzikálně-chemických dat a informací o toxikologických a ekotoxikologických vlastnostech, jenž jsou tak jako tak nezbytné;
- stanovení jednoduchých mechanismů popisu expozice:
- hlavní skupiny využití (průmyslové/obchodní/spotřebitelé),
- nejdůležitější druhy expozice,
- typologie expozice (nahodilá/vzácná; příležitostná; nepřetržitá/častá);
stanovení kritérií pro určování priorit (definovaných agenturou), které se automaticky použijí, pokud nastane 2 nebo více podmínek specifikovaných ve zvláštní příloze;
pravidelná a flexibilní aktualizace (každých 5 let) zohledňující zkušenosti získané v minulosti.
6.2.2 EHSV vítá skutečnost, že se nestanovují jiné lhůty v závislosti množství, než jak se uvádí v současném návrhu, a že se nepožaduje včlenění dostupných dat a/nebo informací o testech stanovených v čl. 5, kromě případů, kdy to agentura označí za účelné.
Je třeba zdůraznit, že kritéria pro určování priorit se revidují, což může agenturu přimět k požadování dalších informací a testů ke zvláštnímu zkoumání nebo, pokud se objeví vážné obavy týkající se rizik u určité látky, k zahájení řízení o novém hodnocení látky.
6.3 Švédský návrh k látkám obsaženým ve výrobcích si zasluhuje zvláštní pozornost, a to už jen z důvodu všeobecných obav s ohledem na praktického provedení článku 6. Zdůrazňuje celou řadu důležitých aspektů, jako je:
- definice "výrobku" je pro účely rozlišování různých druhů výrobků příliš obecná;
- množství uvolněných (i když neúmyslně) nebezpečných látek může být značné a uvolnění se může významně měnit v závislosti na způsobu výroby výrobků, jejich použití, nebo když se z nich stane odpad;
- za problematické se považuje zjišťování, které z uvolněných látek mohou "mít škodlivý vliv na lidské zdraví a životní prostředí" (čl.
6.2), bez konkrétního odhadu rizik;
- přítomnost látek ze skupiny CMR nebo PBT nebo vPvB (vyjmenovaných v příloze XIII) se nemusí vždy hlásit úřadům ani nemusí podléhat registraci;
- byly zjištěny nevýhody pro evropské výrobce výrobků, kteří jsou podle systému REACH aktivní ve všech částech výrobního řetězce, vzhledem k jejich přímým konkurentům mimo EU, kteří spadají do systému REACH pouze pokud jde o nebezpečné látky uvolněné z výrobků;
- informace o obsahu nebezpečných látek ve výrobcích jsou důležité při nákupu a marketingu samotných výrobků, včetně informací pro spotřebitele, ale navrhované nařízení je v takové šíři nepředpokládá.
6.3.1 V zájmu zajištění takového přístupu, který by umožňoval dosažení cílů ochrany zdraví a životního prostředí bez přílišného nárůstu administrativní a byrokratické zátěže a nákladů, souhlasí EHSV s některými navrženými opatřeními, zejména s následujícími:
- povinnost poskytovat informace subjektům následně zapojeným do výrobního řetězce, tedy odborným uživatelům a uživatelům/spotřebitelům výrobků;
- povinnost registrovat více znepokojující látky nezávisle na jejich množství obsaženém ve výrobcích a nebezpečné látky přítomné v množství přesahujícím 1 t, pokud jsou přidány záměrně a jejich přítomnost ve výrobku je zjevná;
- povinnost agentury zpřístupnit utříděné informace o použití látek ve výrobcích a její oprávnění požadovat od výrobců/dovozců další informace o výrobcích pokud jde o neregistrované látky nebo látky spadající pod čl. 54 f);
- právo znát (right to know) nebezpečné chemické látky obsažené ve výrobku, i pokud jde o odborné uživatele;
- orientační seznam (guiding list) nebezpečných látek, které se mohou uvolnit samovolně, s uvedením typu sledovaných výrobků.
6.3.2 EHSV rovněž podporuje návrh na uspíšení provedení čl. 6, pokud budou dodrženy určité fáze a dobrovolná ujednání, které by prokázaly jeho použitelnost v praxi, jak navrhly zainteresované skupiny z tohoto odvětví.
6.4 EHSV konečně schvaluje nutnost posílit roli agentury, jak již uvedl ve svém předchozím stanovisku [9], a souhlasí tedy s francouzským návrhem k této věci (SAFE – Shape the Agency for Evaluation), zejména pokud jde o kompetence agentury pro tři typy hodnocení (hodnocení navržených testů, hodnocení předloženého souboru technických dokumentů, hodnocení látek) stanovené v návrhu nařízení a přímou odpovědnost za obnovující se plán přednostně hodnocených látek.
7. Dopad na dodavatelský řetězec (supply chain)
7.1 Analýza, která musí být dle názoru Výboru ještě prohloubena, se týká dodavatelského řetězce a tím i důsledků lišících se u každého z jeho článku.
Široké spektrum použití chemických látek podléhajících nařízení má za následek, že jedna a tatáž firma může být zároveň výrobcem i následným uživatelem, a může tedy hrát více než jednu z rolí stanovených pro výrobce/dovozce a pro následný řetězec uživatelů v systému REACH.
7.1.1 V každém výrobním procesu se používají látky a pomocné chemické přípravky, které musí zaregistrovat buď přímý dodavatel nebo se tato povinnost přesouvá na některý z předcházejících článků řetězce, pokud ovšem následný uživatel nepoužívá látku způsobem, který není stanoven a nebyl dodavateli předem oznámen.
7.2 Pro určení znaků různých typologií a různých druhů problémů, kterým je nutno čelit, je účelné rozlišovat šest typických druhů subjektů s odlišnými rolemi v dodavatelském řetězci:
- výrobci/dovozci chemických surovin;
- velké podniky zpracovatelského průmyslu, mimo chemických;
- malé a střední podniky vyrábějící chemické látky podléhající povinnosti registrace;
- formulovači;
- malé a střední podniky zpracovatelského průmyslu, mimo chemických;
- dovozci chemických látek nebo výrobků.
7.3 Výrobců/dovozců chemických surovin (např. etylénu a butadienu.) je relativně málo a pracují ve velkém, proto jsou právem zahrnuti do první vlny registrace, náklady však mají relativně malý dopad na jejich obrat.
7.4 Velké podniky z jiných průmyslových odvětví (zejména hutě, papírny, cementárny) jsou díky mnohostrannému použití látek a pomocných přípravků při výrobě zároveň následnými uživateli i výrobci/dovozci látek ve smyslu obvyklých definic.
Vyjma přesnější definice látek, které se z výrobku uvolňují, což je ostatně žádoucí, musí firmy provést registraci zpravidla již v první fázi.
7.5 Během sepisování tohoto dokumentu byla získána nová data o malých a středních podnicích vyrábějících chemické látky nebo sloučeniny podléhající povinnosti registrace.
Použitelná data přesto neumožňují dokonalé a detailní pochopení skutečnosti.
Je jisté, že se bude muset zaregistrovat značný počet (v řádu několika tisíců) malých a středních podniků, ale není známo ani pro kolik látek ani pro jaké množství a tedy ani s jakými povinnostmi a termíny.
Nejnovější studie o dopadu ukazují, že u tohoto druhu podniků by náklady na registraci mohly výrazně ovlivnit jejich konkurenceschopnost či setrvání na trhu některých látek.
EHSV doufá, že tento aspekt bude pozorně monitorován, už kvůli závažnosti předvídatelných negativních důsledků na vzdálenějším konci výrobního řetězce.
7.6 Subjekty, které látky míchají a k výrobě jednoho přípravku používají více látek, tedy formulovači přípravků, se účastní procesu registrace látek nezakoupených na vnitřním trhu.
Provedené studie potvrdily, že ony jsou také nejpečlivější při sdělování dat a informací, které by mohly prozradit výrobní tajemství: zvláště uvedení kódu jednotlivých látek obsažených v přípravku by mohlo umožnit dobrání se složení a ohrozit tak konkurenceschopnost.
V tomto ohledu EHSV doporučuje, aby se tento požadavek vztahoval pouze na látky označené za nebezpečné.
7.6.1 Existuje tedy důvod, aby se zejména u dodavatelů použil čl.
34, odst. 4, jenž i následnému řetězci uživatelů ukládá v souladu s přílohou XI povinnost připravit zprávu o chemické bezpečnosti (chemical safety report) pro každé použití neuvedené v expozičním scénáři a popsané na bezpečnostním listu (safety data sheet) dodavatele surovin, ze kterých se přípravek vyrábí.
Formulovači budou muset být rovněž dbalí povinnosti (zmiňované již v současné legislativě) připravit bezpečnostní list k přípravkům uvedeným na trh, pokud jsou tyto přípravky zařazeny do kategorie nebezpečných ve smyslu směrnice 99/45/ES.
7.7 Malé a střední podniky zpracovatelského průmyslu, mimo chemických, jsou víceméně následným řetězcem uživatelů a ve výrobě používají častěji přípravky, než látky (byrokratická zátěž, která na nich leží, je však stejná jako u výrobců/dovozců).
Pokud to bude nutné, budou mít k dispozici bezpečnostní list nebo zprávu o chemické bezpečnosti, což jim umožní větší kontrolu použití látek a efektivnější realizaci opatření k řízení rizik.
Pro tuto kategorii podniků bude finanční zátěž převážně nepřímá, budou mít však další administrativní a byrokratické povinnosti.
7.8 EHSV si přeje, jak je již uvedeno v bodě 3.6, aby se průmyslové, odborové a profesní svazy činné na daném území aktivně podílely na monitorování a zjednodušování registračních procesů a měly určitou informativní úlohu, která by v zájmu vyhovění všem požadavkům nařízení a v určitých případech v zájmu podpory účasti tržních subjektů v konsorciích byla zajisté užitečná.
8. Bezpečnost a zdraví
8.1 Při hodnocení důsledků se doposud soustředila pozornost převážně na náklady a na proveditelnost systému REACH; kvantitativní hodnocení pozitivního vlivu na zdraví a bezpečnost na pracovišti a užitku pro zdraví a životní prostředí se provádělo zřídka, pokud vůbec.
Mnoho subjektů si stěžovalo na neúměrnou zátěž systému REACH a požadovalo v něm zásadní změny.
Některá průmyslová odvětví, včetně velkých obchodních řetězců, však návrh nařízení hodnotila positivně, nehledě na náklady a nezbytnou administrativní zátěž.
8.2 EHSV vyjádřilo již v předchozím stanovisku své mínění o přidané hodnotě vzhledem ke kvalitě a bezpečnosti výrobních procesů a výrobků a navrhuje tento aspekt dále zkoumat i v souvislosti s akčním plánem "Životní prostředí a zdraví" [10].
EHSV oceňuje, že v tomto ohledu bylo naplánováno několik konkrétních studií, jako například studie Technického úřadu evropské obchodní unie pro zdraví a bezpečnost (European Trade Union Technical Bureau for Health and Safety) o dopadu systému REACH na zdraví pracovníků (kožní nemoci a onemocnění dýchacích cest).
8.3 Definice expozičních scénářů a bezpečného zacházení s používanými látkami je již ve směrnici o bezpečnosti pracovníků zakotvena, ale její konkrétní realizace není vždy uspokojivá.
Systém REACH rozšiřuje množství dostupných informací a představuje nepochybně pokrok v ochraně bezpečnosti a zdraví pracovníků ve všech výrobních odvětvích.
Dostupnost obsáhlejších a podrobnějších bezpečnostních listů a zpráv o chemické bezpečnosti k nebezpečným látkám bude pro tento účel zajisté užitečná, nesmí se však zapomínat na to, že tyto dokumenty budou dostupné pro větší počet látek, a najdou i širší uplatnění mezi hospodářskými subjekty.
8.4 Dalším opomíjeným aspektem, který si zasluhuje velkou pozornost, jsou nároky na vzdělání a kvalifikaci různých účastníků výrobního řetězce (zaměstnavatelé a zaměstnanci) a vliv na transparentnost a informovanost spotřebitelů.
EHSV by v tomto ohledu uvítal zavedení aktivních opatření, např. školicích programů pro pracovníky a mechanismů pro dostupnost užitečných neutajovaných informací, jak již bylo navrženo.
Takové aspekty při realizaci systému REACH zajisté vyvstanou, ale bylo by účelné podniknout v tomto ohledu konkrétní kroky již předem, aby se maximalizovala jejich efektivnost.
9. Inovace
9.1 Jedním z cílů systému REACH je podpora inovace: Výbor pozitivně hodnotí zrovnoprávnění nových látek, zejména osvobození od registrace na 5 let (obnovitelné) pro látky ve fázi výzkumu a zvýšení množství k registraci.
EHSV však doufá, že budou zkoumány a realizovány další nástroje a opatření.
Navrhuje zejména, aby byl výslovně zohledněn chemický výzkum v rámci 7. rámcového programu, o kterém se začínají vést diskuse, a aby byly studovány specifické mechanismy podpory inovace a převodu technologií za účelem vývoje látek s potenciálně menšími riziky.
9.2 Dvě nedávné studie ukazují, že ani přesměrování ani snižování prostředků určených na výzkum a vývoj nebude tak dramatické, že však přesto nastane, jelikož na investice do výzkumu nebyly přiděleny prostředky: tato skutečnost by spolu se zvyšováním nákladů mohla v důsledku znamenat ztrátu inovační schopnosti a tedy i konkurenceschopnosti.
Jelikož by takový důsledek mohl být pro MSP obzvláště významný, měly by i členské státy podporovat výzkum v tomto typu podniků a těžit z nové legislativní normy o státních podporách pro MSP.
Ostatně skutečnost, že dotázané podniky nevyužily předpokládané možnosti, vzbuzuje dojem, že výhody, které systém REACH může skýtat, musí být ilustrovány zevrubněji, aby se alespoň částečně vyvážila nevyhnutelná zátěž.
9.3 Pod vlivem systému REACH na výrobní systém se pravděpodobně podnikům, které budou pozorněji sledovat vývoj na trhu a budou flexibilnější a výkonnější, otevřou nové příležitosti včetně možnosti získat větší podíl na trhu a navrhovat nová řešení pro více nebezpečné látky, které by se měly nahradit.
V neposlední řadě budou výhodou v soutěži i získané zkušenosti, když se další regiony na celém světě budou muset přizpůsobit výrobním standardům šetrnějším k lidskému zdraví a životnímu prostředí.
Je třeba zohlednit i dopady systému REACH na výzkum v souvislosti s potřebou nových poznatků (od analytické chemie po počítačovou simulaci, od toxikologie po nové přístupy k pokusům, od způsobů odebírání vzorků a měření po vývoj softwarových aplikací).
9.4 Zákonodárci a osoby činící politická rozhodnutí však budou muset brát tyto procesy v úvahu, aby všechny politiky Společenství byly v souladu s Lisabonskou strategií při uskutečňování cílů konkurenceschopnosti, inovace a efektivní ochrany životního prostředí koherentní a usnadňovaly je.
Výbor si přeje, aby hlubší a stálý dialog mezi příslušnými úřady a zainteresovanými skupinami usnadnil stanovení politických opatření a účinných nástrojů, které by spolu s tržními silami podpořily inovační rozvoj chemie šetrný ke zdraví a životnímu prostředí.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Rozsah a účinky relokace společností"
(2005/C 294/09)
Dne 29. ledna 2004 rozhodl o Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s ustanoveními čl. 29, odst. 2 svého jednacího řádu, o vydání stanoviska z vlastní iniciativy k Rozsahu a účinkům relokace společností.
Poradní komise pro průmyslové změny, jíž přísluší výkon činnosti Výboru v této oblasti, přijala své stanovisko dne 13. června 2005.
Zpravodajem byl pan Rodríguez García-Caro a spoluzpravodajem byl pan Nusser.
Na svém 419. plenárním zasedání dne 13. a 14. července 2005 (jednání dne 14. července), přijal Evropský ekonomický a sociální výbor toto stanovisko poměrem hlasů 128 pro, 15 proti a 6 osob se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Žijeme ve světě rostoucí globalizace, procesu urychlujícího zánik hranic, internacionalizace obchodu a prudkého technologického rozvoje [1].
Pronikání institučních investic [2], zvyšování přeshraničních křížových investic, relokace úkolů, rychlé změny vlastnictví a větší využití informačních a komunikačních technologií vede k tomu, že se geografické identity stávají nejasnými a hospodářská soutěž nabývá globálního rozměru.
Konkurenceschopnost je tudíž všeobecným cílem ekonomického rozměru, jenž, spolu se sociálním, environmentálním, politickým a institucionálním rozměrem, utváří proces trvale udržitelného rozvoje.
1.2 Evropská unie se v současnosti jeví být hlavním prvkem integrace vůči postupující globalizaci, s jednotným trhem, hospodářskou a monetární unií, a skutečnými úspěchy na poli společné zahraniční a bezpečnostní politiky a v oblasti soudnictví a vnitřních záležitostí.
1.3 Společnost musí být jako celek konkurenceschopná.
Konkurenceschopností je třeba rozumět schopnost společnosti v každém okamžiku předpovídat, přizpůsobovat a ovlivňovat své hospodářské prostředí [3].
Ve svém sdělení z 11. prosince 2002, Průmyslová politika v rozšířené Evropě, definuje Evropská komise pojem konkurenceschopnost jako "schopnost ekonomiky poskytovat svým obyvatelům vysoký a zvyšující se životní standard a vysokou míru zaměstnanosti na základě principu trvale udržitelného rozvoje" [4].
Význam všeobecné konkurenceschopnosti je navíc zdůrazňován ve zprávách o konkurenceschopnosti Evropy, zveřejňovaných pravidelně od roku 1994 Evropskou komisí [5].
1.4 Ve vztahu ke společnostem se konkurenceschopností rozumí schopnost uspokojovat potřeby zákazníků na principu trvale udržitelného rozvoje, účinněji než jejich konkurenti, nabízet zboží a služby, jež jsou zajímavější ve smyslu ceny a jiných faktorů [6].
Pojem "organizační konkurenceschopnost" lze definovat jako rozsah, v jakém je organizace schopna vyrábět vysoce kvalitní zboží a poskytovat vysoce kvalitní služby, jejichž prostřednictvím dosáhnou úspěchu na světovém trhu [7]. Organizace musí splňovat tři základní podmínky: efektivitu, výkonnost a účinnost.
1.5 Pro konkurenceschopnost společností mají základní význam lidské zdroje.
Z tohoto hlediska je důležitá motivace, příležitost ke zvyšování kvalifikace a profesnímu růstu a možnost uplatnění v kontextu sociálního dialogu.
1.6 V současnosti čelí společnosti neustále se měnícímu prostředí.
Stále více otevřené trhy, vysoce rozvinutá infrastruktura, prostředky komunikace a dopravy, pokračující modernizace technologií a technologických aplikací a sílící konkurence vytvářejí rámec, v němž musí společnosti provozovat svou každodenní činnost.
1.7 Ve zvláštním případě Evropské unie je klíčovým historickým mezníkem 1. květen 2004 se vstupem deseti nových členských států. Jak bylo řečeno ve stanovisku Výboru o rozšíření [8], "Rozšíření vnitřního trhu" přinese mnoho výhod pro ekonomiku a posílí konkurenceschopnost Evropy ve světové ekonomice, pokud dokážeme využít dostupného potenciálu.
Je však třeba si uvědomit, že ekonomické struktury těchto zemí doposud nedosáhly standardů evropské patnáctky.
Podle zprávy o konkurenceschopnosti Evropy z roku 2003, mají státy středo- a východoevropské desítky (CEEC-10) [9] v porovnání s evropskou patnáctkou výhodu v průmyslových odvětvích založených na pracovní síle, zdrojích a energiích, zatímco nevýhodné postavení mají v tomto smyslu především v průmyslových odvětvích založených na kapitálu a technologiích.
Vzhledem k těmto skutečnostem má evropská desítka komparativní výhody týkající se primárního zboží (z počáteční fáze výroby) a spotřebního zboží (z koncové fáze výroby), v nevýhodné pozici se naopak ocitly v oblasti zboží ve střední fázi výrobního procesu a kapitálového zboží.
1.8 Vnitřní trh zahrnující téměř 455 milionů lidí, kde mohou společnosti působit v jednom společném rámci, schopném zajistit stabilní makroekonomické podmínky v oblasti veřejného pořádku, stability a bezpečnosti, je největší výhodou rozšíření 1. května 2004.
Přestože počet obyvatel EU po rozšíření vzrostl o 20 % a HDP o 5 %, hodinové náklady na pracovní sílu a produktivita práce se v evropské pětadvacítce jako celku v průměru snížily.
1.9 Rozšíření Evropské unie by však nemělo být samo o sobě chápáno jako hrozba pro "staré" členské státy EU.
Minulá rozšíření Evropské unie dokazují, nakolik se zlepší HDP a životní úroveň v zemích, které se stanou členy EU.
Příkladem toho může být nárůst HDP v Irsku [10], Španělsku [11] nebo Portugalsku [12] od doby, co se staly členy EU.
Dále bychom neměli zapomínat, že od 1. května 2004 se budoucnost EU rovná budoucnosti jejích 25 členských států.
1.10 Na druhé straně nabízí rozšíření příležitost, aby evropské firmy využily výhod, které jim nabízí noví členové v EU, a to nejen co se týče nákladů nebo vzdělání, ale i geografické blízkosti a kulturních a jazykových podobností, které jsou větší než v jiných případných lokalitách
1.11 Fenomén relokace je výzvou pro evropskou společnost a může být v podstatě koncipován dvěma způsoby:jednak stěhování firem do jiných členských států s cílem získat příznivější podmínky a dále přesouvání do států mimo EU, jako jsou státy jihovýchodní Asie [13] nebo ty, jejichž ekonomika rychle roste [14], z nichž je důležitá především Čína.
Tato relokace mimo EU je též částečně motivována příznivými výrobními podmínkami, především však možnostmi, jež nabízí vstup na velmi rozsáhlé trhy s obrovským růstovým potenciálem.
1.12 Vedle skutečnosti, že jev relokace přímo způsobuje snižování počtu pracovních míst, by mohl přivodit jiné, související problémy, jako jsou zvýšené náklady na sociální zabezpečení příslušných vlád, vyšší sociální exkluze, a všeobecné zpomalení hospodářského růstu, částečně způsobené celkovým snížením poptávky.
Je třeba též uvést, že relokace průmyslové výroby může v nejlepším případě přispět k podpoře sociálních práv v zemích přijímajících investice a nutně sebou přináší know-how; relokace může tedy významně přispět k vyrovnávání příslušných komparativních výhod, popsaných v bodě 1.7 a k ještě větší konkurenceschopnosti přemístěných podniků.
1.13 Navzdory výše zmíněným účinkům sama Evropská komise ve sdělení s názvem "Restrukturalizace a zaměstnanost" z 31. března 2005 [15] uznává, že restrukturalizace nemusí být nutně synonymem sociálního úpadku a ztráty ekonomické substance.
V citovaném sdělení se dále konstatuje, že provádění restrukturalizací je často nutné pro přežití a rozvoj podniku, ale že je zároveň nutné tento vývoj doplnit takovým způsobem, aby jejich dopad na zaměstnanost a pracovní podmínky byl v co největší míře přechodný a omezený.
1.14 V současnosti již není investování v jiných zemích záležitostí pouze velkých společností, ale také malých a středních podniků a zejména těch, které využívají vyspělé technologie, a které již zakládají pobočky v jiných státech či využívají možnosti outsourcingu části své činnosti.
1.15 Vytvoření nejpokročilejších technologických postupů ve státech s vysokými náklady je na jedné straně jedním z faktorů omezujících relokaci společností, vytvářejících nové oblasti činností a přispívajících ke znalostem a know-how jejich zaměstnanců.
Na druhé straně se v rychle rostoucích ekonomikách východoasijských států nacházejí trhy s obrovským potenciálem, kde jsou mimo jiné daňové systémy a nabízené ceny energií často mnohem příznivější než v EU; navíc jsou zde podstatně nižší náklady na pracovní síly, mimo jiné z důvodu omezenějších sociálních práv, v některých případech neexistují základní normy Mezinárodní organizace práce (ILO) a z důvodu nižší životní úrovně.
Tyto skutečnosti umožňují společnostem působícím na těchto trzích být z globálního hlediska konkurenceschopnými na základě nízkých nákladů.
Zároveň tyto státy podporují zahraniční investice, v některých případech i pomocí zvláštních hospodářských zón, ve kterých jsou pracovněprávní ustanovení méně přísná a pracovní podmínky horší než v jiných částech země, neboť si uvědomují, že tím jejich ekonomiky získají podstatné příjmy.
Z tohoto důvodu stále více společností zjišťuje, že je pro ně výhodné přesunout část své činnosti s nižší přidanou hodnotou do těchto oblastí, což bývá doprovázeno tvorbou pracovních míst nízké kvality s nízkou mzdou.
1.16 Ve světle rozmachu ekonomik států s rychle rostoucí ekonomikou a zemí jihovýchodní Asie je třeba poznamenat, že se v těchto oblastech zvyšuje objem přímých zahraničních investic, a spolu s nimi tržní toky EU.
V důsledku toho, přestože z uvedených ukazatelů vyplývá, že si Evropa dokázala udržet důležitý podíl na přímých zahraničních investicích, byl jejich příliv z globálního hlediska přeorientován a stále více investic směřuje do Asie.
1.17 Údaje z poslední doby tedy potvrzují nový směr, kterým se vydal vnější obchod Evropské unie, přestože Spojené státy zůstávají, díky širokému rozpětí, jejím hlavním obchodním partnerem.
Stávající trend však směřuje ke snižování významu této země ve prospěch států jako Čína [16].
1.18 Na tomto místě považujeme za vhodné pokusit se uvést definice pojmů delokalizace a deindustrializace:
- Pojem delokalizace odpovídá částečnému či úplnému přerušení činnosti, jež pokračuje v zahraničí prostřednictvím přímého investování.
Tento postup nazýváme v tomto dokumentu relokací. V Evropské unii lze rozlišit dva typy relokace:
a) Vnitřní: úplné či částečné přesouvání činnosti do jiných členských států.
b) Vnější: úplné či částečné přesouvání činnosti do států, které nejsou členy Evropské unie.
V rámci pojmu deindustrializace je třeba rozlišovat mezi:
a) absolutní deindustralizací: Ta vede ke snížení zaměstnanosti, výroby, ziskovosti a základního akciového kapitálu v daném průmyslovém odvětví, snížení objemu vývozů průmyslového zboží a nebezpečí trvalého obchodního deficitu pro toto zboží.
b) relativní deindustrializací: Jedná se o snížení podílu průmyslu v ekonomice, které je odrazem strukturální změny ve vztahu mezi produktivitou průmyslu a sektorem služeb [17].
Kromě vnitřních a vnějších relokací je též třeba se zmínit o jevu, který nedávno nastal v několika výrobních střediscích a kterým je zpětná relokace.
Ta nastává, když zaměstnavatel vyzývá zaměstnance, aby pod hrozbou relokace přijali zhoršení pracovních podmínek.
Tento jev je zvláště nebezpečný z toho důvodu, že vytváří konkurenci mezi pracujícími a může mít efekt "šířící se olejové skvrny".
2. Příčiny a souvislosti
2.1 Aby bylo možné zmírnit negativní vlivy relokace, je třeba samozřejmě přijmout ekonomická a sociální opatření na podporu tvorby bohatství, blahobytu a pracovních příležitostí.
V této souvislosti je třeba věnovat zvláštní pozornost malým a středním podnikům, protože mají význam při podpoře zaměstnanosti v EU a rovněž podnikům sociální ekonomiky – malým, středním a velkým podnikům – z toho důvodu, že stále vytváří pracovní místa, která navíc, vzhledem k jejich statutu, nelze delokalizovat.
Výbor podporuje Evropskou komisi v jejím návrhu rozhodnutí vytvořit rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (CIP [18]), kde navrhuje založení tří podprogramů s cílem vytvořit všeobecný rámec pro podporu produktivity, schopnosti inovace a udržitelného rozvoje.
První z jmenovaných programů s názvem "Program pro podnikavost a inovaci" je zaměřen na podporu, zlepšení, nárůst a propagaci mj. přístupu k financování zakládání a rozvoje malých a středních podniků, stejně jako sektorové inovace, clusters a činnosti související s podnikatelským duchem a vytvořením příznivého prostředí pro spolupráci malých a středních podniků.
Pro podporu vzniku regionálních clusters je zásadní dosáhnout toho, aby nadnárodní společnosti neprováděly relokaci a tím podpořily činnost malých a středních podniků v jejich okolí.
2.2 Také je třeba zvážit nepřímé vlivy na mzdy a pracovní podmínky, které mohou být spojeny s rizikem relokace.
Sociální partneři by měli kolektivními jednáními a vytvářením a optimalizovaným používáním evropských rad zaměstnanců všude tam, kde s nimi počítá zákon, minimalizovat zmíněná rizika a zajistit budoucnost firmy a kvalitní pracovní podmínky.
2.3 Z historického hlediska byla pro evropskou patnáctku charakteristická odlišná situace v jednotlivých regionech v oblasti příjmů, zaměstnanosti a produktivity, jež odrážejí rozdíly v míře zadluženosti, fiskálních výhodách a přístupu k modernizaci.
Po rozšíření EU, uskutečněném 1. května 2004, se tyto regionální rozdíly podstatným způsobem prohloubily [19].
2.4 Na regionální úrovni mohou být důsledky relokace společností velmi závažné, zejména pokud se daný region specializuje na určitý sektor.
Proto může mít masivní relokace společností v určitém sektoru silný vliv, co se týče, mimo jiné, snižující se úrovně zaměstnanosti, značného snížení poptávky, zbrždění ekonomického růstu a rozsáhlé sociální exkluze, se všemi z toho vyplývajícími negativními důsledky.
Aby tomu bylo možné předejít, zdůrazňuje Evropská komise ve své třetí Zprávě o soudržnosti [20] důležitost zaměřit své úsilí na soudržnost ve snaze o zlepšení účinnosti a konkurenceschopnosti evropské ekonomiky, k čemuž je nezbytné zapojení všech zdrojů a regionů [21].
2.5 Je nezbytně nutné rekvalifikovat pracovní sílu, podpořit investice do inovací a výzkumu a povzbudit podnikatelský duch v Evropské unii.
2.6 Z údajů Evropského monitorovacího střediska změn (Dublin) vyplývá, že relokací budou některé sektory ovlivněny více než jiné [22].
Situace společnosti v případě relokace závisí též na úrovni její nezávislosti ve smyslu organizační a technologické struktury.
Nejslabší skupinu budou tvořit pobočky zahraničních nadnárodních společností a společnosti, jež nevlastní příslušnou technologii pro své výrobky či postupy.
2.7 Nedostatečné výsledky Evropské unie v oblasti vývoje a modernizace jsou varující, neboť se zdá, že relokace se již neomezuje pouze na sektory vyžadující početnou pracovní sílu.
Stále více se vyskytují ve středních sektorech, a dokonce i v určitých sektorech založených na pokročilých technologiích, kde je tendence přesouvat činnosti jako výzkum a služby, přičemž z tohoto vývoje a přesunů nejvíce profituje Čína a Indie.
2.8 Dále jsou společnosti, které jejich produkci přesouvají zpět do země původu, neboť jim EU nabízí dobré podmínky pro produkci moderních výrobků a služeb.
I když se i nadále přesouvají oblasti produkce do zemí s nízkými náklady, musí být snahou vytvářet a zachovat dobré předpoklady pro produkci moderního zboží a služeb, aby tak byly atraktivní pro produkci s vysokou přidanou hodnotou.
2.9 Spojené státy představují nejsilnější světovou ekonomiku a jsou hlavním obchodním partnerem Evropské unie.
V roce 1990 proběhla řada změn v různých zemích, zejména ve Spojených státech, jež vedly k vytvoření "nové ekonomiky".
Prudký rozvoj informačních a komunikačních technologií (ICT) a jejich uplatnění ve sféře obchodu vedly ke zvýšení úrovně růstu HDP a prudkému snížení nezaměstnanosti.
Důsledky telekomunikační revoluce se tímto způsobem projevily v celé společnosti a hospodářství.
2.10 Přestože je podpora výzkumu mimořádně důležitá pro zpomalení procesu relokace, jež je pro některé evropské regiony již v současnosti palčivou otázkou, rozhodující je uplatnění jeho výsledků.
Skutečný ekonomický rozvoj a růst vytváří pouze využití výsledků vědeckého a technologického výzkumu.
To znamená, že klíčovým faktorem není samotná technologie, ale její využití, tj. modernizace.
2.11 Je nutné si ovšem uvědomit, že modernizace sama o sobě nezabrání relokaci původních podnikatelských aktivit, které mění místo působnosti z důvodu chybějící konkurenceschopnosti.
Na druhou stranu bude modernizace faktorem, který zjednoduší nahrazení relokovaných činností alternativními produkty, procesy či službami ve zmíněných oblastech.
2.12 Hospodářství založené na zapojení technického pokroku do výrobních postupů nabízí širokou škálu nových výrobků a postupů s vysokou přidanou hodnotou, a to v oblasti výroby i spotřeby.
V tomto kontextu by měly být státy, jež vstoupily do Evropské unie 1. května 2004, považovány za zdroj nových příležitostí, neboť evropské společnosti budou moci, s pomocí odpovídající průmyslové politiky, navrhnout novou strategii na kontinentální rozměr a maximálně využít příležitostí, jež poskytuje toto rozšíření.
2.13 Relokací se rozumí proces, kdy společnost přesouvá veškerou či část své činnosti z jednoho místa do jiného.
Společnosti, stejně jako lidé, opouštějí své původní sídlo s jedním cílem: zlepšení své situace.
V oblastech s vysoce rozvinutou ekonomikou s částečně uspokojenými trhy se potenciál růstu národního hospodářství a vlastního trhu musí čím dál více vyrovnávat se svými přirozenými limity.
Celé průmyslové sektory jsou proto nuceny hledat budoucí možnosti odbytu v jiných ekonomických oblastech.
Ve věku globalizace společnosti navíc čelí silné celosvětové konkurenci na domácích i vývozních trzích.
V tomto smyslu konkurenceschopnost podniků nezávisí jen na kvalitě jejich výrobků či služeb a jejich dodavatelích, ale též na jejich ceně, měnící se hodnotě valut a možnosti počítat s otevřenými a konkurenceschopnými světovými trhy, jejichž pravidla by všichni dodržovali.
2.14 Výběr lokality představuje pro společnosti strategickou otázku, kvůli níž jsou následně nuceny zvažovat řadu velmi odlišných aspektů.
Společnosti se rozhodují mimo jiných faktorů jako vysoká úroveň a vhodně orientované vzdělání, dobrá nabídka veřejných služeb, na základě průměrných nákladů, politické stability, institucí zaručujících minimální míru důvěryhodnosti, blízkosti nových trhů, dostupnosti výrobních zdrojů a rozumně vysokých daní.
Postavení společnosti v případě relokace závisí též na její infrastruktuře, nákladech na transakce. Dále je v této souvislosti podstatná míra nezávislosti související s její strukturou, technologií a s efektivitou veřejné správy.
Náklady na pracovní sílu tudíž nejsou jediným hlediskem, na jehož základě se společnosti rozhodují pro či proti relokaci a navíc by měly být zváženy ve vztahu s produkcí, neboť poměr produktivita/náklady je pro konkurenceschopnost rozhodující.
2.15 Výše nákladů vynaložených na činnost do značné míry závisí na podmínkách v daném státě či regionu.
Státy, do nichž směřují investice, musí poskytovat minimální úroveň infrastruktury, vzdělávání a bezpečnosti.
Při posuzování, zda je možné přijmout příslušné podnikatelské riziko, se společnosti snaží předtím, než se rozhodnou investovat, zajistit stabilitu a důvěryhodnost (v uvedeném pořadí).
Události vyvolávající nestabilitu, či zejména nejistotu ohledně budoucnosti, nepochybně ovlivňují subjekty rozhodující o investicích.
Politické orgány s rozhodovací pravomocí si musí být vědomy vysoké důležitosti přilákání investic, jež umožňují vytváření nových kvalitních pracovních míst, usnadňují technologický vývoj a povzbuzují ekonomický růst.
Kromě toho by se mělo v rámci rozhodnutí týkajících se podpory rozvoje více brát zřetel na upevnění politických, občanských a sociálních práv v zemích, které jsou příjemci této podpory.
Podniky musí k tomuto cíli přispět tím, že budou uplatňovat zásady sociální odpovědnosti [23].
2.16 Sociální partneři nesou obzvláštní zodpovědnost za to, aby na pracovním trhu platila stabilní pravidla hry.
Dohodnuté tarify zaručují v rámci samostatného sociálního dialogu rovné konkurenční podmínky pro všechny společnosti a vytváří rovnováhu mezi trhem a právy zaměstnanců, což s sebou přináší vysoký růst, bezpečnost a možnosti rozvoje pro zaměstnance a společnosti.
2.17 Další aspekty hrají též důležitou roli. Na jedné straně je v mnoha případech vzhledem k povaze a rozsahu výrobků a služeb nezbytné, aby byly výrobky vyráběny a služby poskytovány na cílových trzích, nebo alespoň v jejich blízkosti.
Na druhé straně je často, zejména v případě podniků působících v dodavatelském průmyslu, třeba následovat obchodní partnery do lokalit, jež si vybrali. Konečně, v mnoha případech není možné vstoupit na nové trhy, dokud dotčené podniky nezajistí, aby jejich zboží a služby zahrnovaly alespoň určitou míru přidané hodnoty poskytované v daném místě.
2.18 Jelikož spotřebitelé připisují velký význam ceně a poptávka spotřebitelů ovlivňuje nabídku, je vytvářen významný tlak na to, aby maloobchodníci snížili cenu.
Tím velcí maloobchodníci, kteří jsou rozhodnutí nabídnout spotřebiteli nízkou cenu, tlačí dodavatele ke snížení cen.
Často ovšem dodavatelé, a to především ti menší, nemají finanční prostředky k tomu, aby mohli vyhovět požadavkům velkých maloobchodníků [24].
2.19 Určité faktory vyplývající z rozdílné ekonomické situace členských států EU na jedné straně a EU jako celku na straně druhé, jakož i asijských států, vedou k relokaci podniků:
- levnější dodávky;
- daňové výhody;
- přístup na nové trhy;
- technologie.
- nižší náklady na pracovní sílu
2.20 Stěhování společností, především mimo EU, může vést k řadě problémů, jako je:
- Ztráta konkurenceschopnosti: společnosti zůstávající v EU by musely nést vyšší náklady než jejich konkurenti.
To se pravděpodobně projeví ztrátou tržního podílu ve světovém obchodu a následně se stane velmi negativním faktorem při plnění lisabonských cílů (trvalý hospodářský růst s větším počtem kvalitnějších pracovních míst, jakož i lepší sociální soudržnost včetně respektování životního prostředí).
- Omezené vytváření know-how: evropské společnosti, nucené konkurovat společnostem s nižšími náklady, mohou být případně nuceny investovat stále méně prostředků do výzkumu.
V důsledku by tato skutečnost vedla ke ztrátě schopnosti modernizace, jež je pro udržení se na současném trhu nezbytná.
- Ztráta pracovních míst a zhoršení pracovních příležitostí pro stále se zvyšující počet zaměstnanců v dotčených regionech a sektorech.
V tomto případě by se zvýšila sociální exkluze a státy by byly nuceny věnovat více prostředků ze svého rozpočtu na sociální výdaje.
Nejvíce by se tato změna dotkla zaměstnanců poboček nadnárodních společností sídlících v jiných státech, a společností, jež nevlastní technologie pro své výrobky a postupy.
- Pomalejší hospodářský růst: zapříčiněný částečně snížením vnitřní poptávky, což je zároveň důsledek vlivu, jaký bude mít na obyvatelstvo snížení mzdy, ztráta pracovních míst a zhoršení příležitostí na pracovním trhu.
3. Závěry
3.1 V odpověď na obavy vyjádřené Evropskou radou [25], a u vědomí nebezpečí vplývajících z hrozící deindustrializace a možností, jak se můžeme připravit a čelit strukturálním změnám probíhajícím v evropském průmyslu, přijala Evropská komise sdělení nazvané Posilování strukturální změny: průmyslová politika pro rozšířenou Evropu [26].
Uvedeným sdělením se Výbor zabývá zvlášť v samostatném stanovisku, v němž schvaluje zmíněnou iniciativu Komise [27].
3.2 V tomto dokumentu Evropská komise uvádí, že i když se objem výroby ve většině sektorů zvyšuje, a přestože zatím není zřejmý žádný všeobecný proces deindustrializace, prochází přesto Evropa postupnou restrukturalizací, zahrnující přesouvání zdrojů a pracovních míst do oborů založených na vysoké úrovni znalostí.
V tomto kontextu Komise ve svém sdělení zdůrazňuje, že se ve všech členských státech v období let 1955 až 1998 počet pracovních míst v sektoru průmyslu snížil.
3.3 Komise též připomíná, že rozšíření Evropské unie nabízí řadu možností pro rozvoj průmyslu a že, v některých případech, může pomoci k udržení výroby v EU, jež by byla jinak přesunuta do Asie.
Komise vyzývá k předpovídání změn a pokračování v politikách nezbytných pro podporu tohoto procesu, v kontextu nových finančních perspektiv pro období do roku 2013 a ve třech oblastech:
i) Právní rámec podporující průmysl na národní úrovni a na úrovni EU, přičemž se nemusí nutně jednat o snížení počtu předpisů, ale spíše o jasné předpisy uplatňované jednotně v celé Evropské unii.
ii) Optimalizace součinnosti mezi jednotlivými politikami, na podporu konkurenceschopnosti, se zvláštním důrazem na oblasti jako je věda, vzdělávání, předpisy týkající se hospodářské soutěže a pomoc regionům.
iii) Přijetí opatření ve specifických sektorech jako politická odpověď na specifické potřeby, změna hodnotového žebříčku a předpovídání a oslabování strukturální změny.
3.4 Není pochyb o tom, že průmysl je hybnou silou ekonomiky, a že zdravý a dynamický průmysl může hospodářství jako celek povzbudit, zatímco nedostatečně konkurenceschopný průmysl a snižující se průmyslová výroba může vést ke všeobecné stagnaci ekonomické aktivity.
Na pozadí těchto skutečností je nezbytné sledovat průmyslovou politiku [28] podporující zakládání a růst firem v Unii, jež ve velké míře investují do modernizace a rozvoje, spíše než aby se snažily konkurovat v oblasti nákladů.
Pouze v případě využití možností, jež Evropská unie nabízí (jako je vysoce kvalitní infrastruktura společnosti, vysoká míra investic do vědy a nových technologií a jejich využití v průmyslu, podpora pokračujícího vzdělávání a školení pracovníků, sociální dialog a veškeré výhody jednotného trhu) bude možné udržet a zlepšit konkurenceschopnost evropského průmyslu.
Tímto způsobem bude možné podpořit hospodářský růst a pokrok směřující k plné zaměstnanosti a trvale udržitelnému rozvoji.
3.5 Výbor usiluje o zvýšení a udržení konkurenceschopnosti podniků v EU a tím podporuje ochranu práv duševního vlastnictví a jejich prosazení v třetích zemích.
3.6 Je nutné podporovat způsob výroby zaměřený na jiné faktory, než je cena vyráběných produktů.
Je třeba zdůraznit, že konkurenceschopnost nezávisí pouze na samotných nákladech či daňových pobídkách, ale že jedním z hlavních faktorů v rámci firem jsou v tomto směru lidé.
Výzkum a vývoj, umožňující snižovat výrobní náklady a zlepšovat výrobní kapacity, jsou nezbytné, není však možné opomíjet fakt, že skutečná hodnota těchto výhod spočívá v jejich uplatnění.
Prioritní podmínkou jsou proto dostatečné znalosti k odpovídajícímu využití těchto procesů, na jejichž základě mohou firmy podstatným způsobem zlepšovat svou situaci a zároveň si uvědomovat rizika a potřebu hledání nového uplatnění pro existující technologie, tj. podporovat modernizaci.
V této souvislosti hrají nepochybně klíčovou úlohu podnikatelé a zaměstnanci. Konečným cílem je podporovat evropské firmy, aby založily velkou část své přidané hodnoty a konkurenční výhody na lidském kapitálu.
Z tohoto důvodu jsou rozhodující opatření zaměřená na další vzdělávání pracovníků a opětné investování do inovace a výzkumu.
Také v této oblasti je důležitá účast evropských sociálních partnerů prostřednictvím jejich společného pracovního programu [29].
3.7 Některá opatření však mají smysl pouze v případech relokace uvnitř EU.
3.7.1 Rozšíření Unie a rozšíření vnitřního trhu, které z něj vyplyne, vylučuje jakékoli omezení v oblasti relokace podniků západní Evropy do střední a východní Evropy.
Avšak je třeba uvažovat o tom, že by se do výběrových kritérií Evropské unie zavedly mechanismy, jež by zaručovaly, že podpory mohou využívat pouze podniky, které zahajují novou činnost či nové obchodní odvětví, a nikoli ty, které pouze přemísťují výrobu či služby existující v Unii.
Proto je třeba podporovat všechny snahy o co nejrychlejší vyrovnání obrovského rozdílu mezi Východem a Západem ohledně výrobních podmínek obecně a konkrétně co se týče výrobních nákladů.
3.7.2 Nejdůležitější závěr, jež je třeba vyvodit, se týká nutnosti pokračování procesu zlepšení konkurenceschopnosti v Evropě. Tento proces, který je v souladu s Lisabonskou strategií, musejí provádět podniky (rozvíjení lepších výrobků, vytváření novátorských modelů podnikání, efektivnější výrobní procesy atd.) a musí být usnadněn legislativou na evropské a národní úrovni.
3.7.3 Bylo by vhodné zvýšit podporu investic do lidského kapitálu a infrastruktury.
Evropská unie potřebuje silnou, modernizující se průmyslovou základnu s vyspělou technologií.
Aby tohoto cíle dosáhla, musí do hloubky rozumět aktuální situaci ve všech ekonomických sektorech, jak na regionální, tak na národní úrovni, aby bylo možné optimálně využít stávajících specifických výhod na místní úrovni.
3.7.3.1 Pokud chceme přispět k tomu, aby se podniky udržely na svém původním místě, musí vzrůst počet povzbuzujících regionálních opatření v oblasti školení.
Je též třeba podporovat další iniciativy, jako jsou výměny mezi universitami v oblasti výzkumu či zapojení místních orgánů do rozvoje regionálních klastrů (cluster) pro podporu podniků [30].
3.7.3.2 Výbor podporuje návrh Komise, aby časové období, během kterého firma po obdržení finanční podpory má udržet investici, pro kterou byla podpora udělena [31], bylo prodlouženo z 5 na 7 let.
Tímto způsobem bude podpořena stabilizace podniků, které by v případě nedodržení tohoto požadavku, musely vrátit všechny obdržené finanční prostředky.
3.7.4 Vzhledem k důležitosti a významu této otázky bude Výbor sledovat vývoj relokací v Evropě [32].
4. Doporučení
4.1 Jak se uvádí ve sdělení Evropské komise o integrovaných hlavních směrech pro růst a zaměstnanost (2005-2008) [33], EU má na jedné straně využít příležitosti, které skýtá otevření rychle rostoucích trhů, jako jsou Čína nebo Indie, na druhou stranu má EU velkou kapacitu rozvíjet své konkurenční výhody a je zásadní, aby jednala tak, aby toto využila.
4.2 Výbor je názoru, že k podpoře růstového potenciálu a ke zvládnutí budoucích výzev je nezbytné vytvořit společnost založenou na znalostech, jejímiž pilíři budou lidský kapitál, vzdělání, výzkum a inovace.
Výbor je dále názoru, že trvale udržitelný růst vyžaduje silnější demografickou dynamiku, lepší sociální integraci a plné využití potenciálu, který v sobě má evropská mládež, jak bylo vyjádřeno Evropskou radou tím, že dne 22. a 23. března 2005 schválila Evropský pakt pro mládež.
4.3 Výbor považuje za nutnou větší konvergenci a synergii mezi různými interními strategiemi, činnostmi a cíly EU.
Toto vyžaduje nejen silnou vnitřní koordinaci v Komisi, ale i prohloubení jejího dialogu s Evropským parlamentem a Radou.
4.4 Výbor doporučuje Komisi, aby k průmyslové politice EU přistupovala odvětvově a ne horizontálně, protože doporučení skupin na vysoké úrovni ukazují v oblastech farmacie, textilu a oděvů, stavby lodí a výroby automobilů už nyní, že každé jednotlivé odvětví je spojeno se specifickými problémy, které vyžadují na míru šité řešení a individuální pohled.
[34] Tyto problémy nelze řešit horizontálním přístupem.
4.5 Aby bylo v co největším rozsahu možné předcházet negativním vlivům relokací v Evropě, musí být mimo jiné kladen větší důraz na následující aspekty:
4.5.1 Vzdělávání, školení a schopnosti. Lidský kapitál je pro konkurenceschopnost v průmyslu velmi důležitý, a jeho význam se bude pravděpodobně ještě zvyšovat (jasným příkladem tohoto trendu je skutečnost, že nedostatek schopných pracovníků je hlavní překážkou rozvoje malých a středních podniků).
V nadcházejících letech bude stále více zřejmé, že dostatek schopných pracovníků je klíčovým faktorem při zajišťování dlouhodobé konkurenceschopnosti evropského průmyslu na mezinárodní úrovni.
Proto bude kladen velký důraz na vzdělávání a imigraci v rámci legislativy a jednotné politiky EU.
Středobodem strategie evropské průmyslové politiky se musí stát vzdělávání, školení a schopnosti, se zvláštním důrazem na pokračující vzdělávání zaměstnanců.
Lidský kapitál a know-how představují konkurenční výhody
4.5.2 Výzkum a modernizace. Jedná se o klíčové faktory konkurenceschopnosti evropského průmyslu.
Evropská unie musí pracovat na dosažení stanoveného cíle, tj. věnování 3 % ze svého HDP na výzkum, a musí znásobit své úsilí směřující k vytvoření výzkumu ve veřejném a soukromém sektoru.
V tomto kontextu je zvlášť významné vytvoření Evropského výzkumného prostoru, poskytujícího Evropské unii nezbytný základ pro vědecký a technologický pokrok.
Zároveň je důležité, aby na podkladě výsledků výzkumu probíhala modernizace průmyslu, a aby se zvýšil objem soukromých investic do kapitálového zboží, jež s sebou skutečně přináší technologickou změnu.
Vědecká a technologická modernizace je důležitým rozlišovacím faktorem
4.5.3 Politika konkurenceschopnosti. Přestože se prohlubuje, je propojení mezi průmyslovou politikou a politikou hospodářské soutěže stále nedostatečné.
Je nutné jej posílit. Odpovídající užití pravidel konkurenceschopnosti, která jsou provázána s cíly průmyslové politiky, dlouhodobě a významně přispěje k růstu a zaměstnanosti.
Je nutno rozšířit monitorování trhů jako i to, aby nové a stávající revidované směrnice obsahovaly podmínky, které zajistí jejich jednotné provádění ve všech členských státech EU.
Politika hospodářské soutěže a průmyslová politika musí být provázány
4.5.4 Informování. Vzhledem k úloze, kterou hraje současný způsob spotřeby, pro nějž je nejdůležitější cena, by bylo třeba spotřebitele upozornit na to, jaké důsledky bude mít jejich chování.
Podniky mohou přispět k obecnému pochopení problému prostřednictvím etiket (na sociální téma, s informacemi o kvalitě atd.) [35] Bylo by možné též uvažovat o tom, že budou přesněji informovat spotřebitele o původu svých výrobků.
Je vhodné upozornit spotřebitele na důsledky jejich chování
4.5.5 Klíčové sektory. Je nutné vyvíjet aktivnější průmyslovou politiku, obzvláště v sektorech, které jsou podporovány spoluprací veřejného a soukromého sektoru.
Výbor je názoru, že by proto měly být zohledněny kvantitativní a kvalitativní studie, které provádí Evropské monitorovací středisko změn (Dublin), aby se veřejná debata o relokaci podniků zakládala na podloženější bázi.
Širší spolupráce veřejného a soukromého sektoru v klíčových sektorech se zdá být rozhodující pro urychlení rozvoje
4.5.6 Reakce na neočekávané šoky. Pro všechny sektory, v souladu se sdělením Evropské komise o restrukturalizacích a zaměstnanosti [36], je třeba vytvořit "revidované finanční nástroje Společenství s cílem zlepšit přípravu na budoucí restrukturalizace a jejich řízení", pro něž budou vyčleněny odpovídající finanční prostředky s ohledem na sociální dopad.
Je též žádoucí, aby správní orgány zasáhly "v případě nepředvídaného šoku či takového, jehož regionální či sektorální dopad by byl značný".
Proto EHSV vyjadřuje svou podporu ustanovení "rezerv pro neočekávané případy" ve strukturálních fondech.
Unie musí vytvořit dostatečně pružné finanční nástroje, aby bylo možné čelit neočekávaným šokům
4.5.7 Infrastruktura. Zkvalitnění dopravních, telekomunikačních a energetických sítíje nutností na národní a vnitrounijní úrovni i na úrovni sousedních zemí.
Infrastruktura je klíčový požadavek pro dosažení konkurenceschopnosti a musí být proto zpřístupněna podnikům za konkurenční ceny.
Dobře fungující veřejné služby jsou atraktivní a nezbytné pro rozvoj podniků, zejména malých a středních podniků.
Usnadnění podnikatelské činnosti prostřednictvím investic do infrastruktury představuje pro společnosti pobídku, aby zůstaly v Evropské unii
4.5.8 Podpora podnikatelského ducha a povzbuzování obchodních aktivit. Aby byl do budoucna zaručen rozvoj evropského průmyslu, bude důležité vytvořit prostředí podporující vytváření a rozvoj činnosti podniků se zvláštním ohledem na malé a střední podniky a sociálně ekonomické podniky.
Bude nutné usnadnit přístup k financování v počátečních a středních fázích vývoje společností a, v možném rozsahu, zjednodušit postupy pro zakládání a řízení společností.
Bude též třeba podpořit změnu mentality a povzbudit přijímání rizik, jež jsou podnikům vlastní.
Navíc je třeba brát v úvahu přispění zaměstnanců k plnění cílů podniku.
Podpora vytváření společností za účelem zajištění rozvoje průmyslu je nevyhnutelná
4.5.9 Sociálně-politická opatření. Nejlepší způsob, jak se vyrovnat s pochopitelnými obavami před negativními důsledky relokace podniků, je vypracování a přiměřená aplikace sociálně-politických opatření, která podporují pozitivní prostor vůči změně, umožňují, aby se zaměstnanci přizpůsobili a zlepšili své schopnosti a která podpoří tvorbu pracovních míst.
Musí být vypracována sociálně politická opatření, která sníží na minimum možné negativní důsledky relokace podniků
Evropská průmyslová politika musí být definována z hlediska obchodního, sektorového a spolupráce mezi profesními skupinami, a prakticky uplatňována soplu s výstupy sociálních partnerů, jejichž odborné znalosti, jako hlavních zainteresovaných subjektů, budou klíčové. V tomto ohledu je nezbytné, aby společnosti daly dostatečně včas jasně najevo své záměry, aby byly ostatní zainteresované subjekty schopny přijmout odpovídající opatření.
Evropští sociální partneři by se v rámci restrukturalizací a v souvislosti s novou agendou evropského sociálního dialogu i na sektorové úrovni měli zabývat touto otázkou.
Kolektivní smlouvy jsou v rámci sociálního dialogu důležitým faktorem rovných konkurenčních podmínek pro společnosti.
Trvalým úkolem je zajištění konstruktivní a tvořivé rovnováhy mezi zájmy jednotlivých zainteresovaných subjektů
4.5.11 Konkurenceschopnost a mezinárodní pravidla hry Ačkoliv jsou relokace jevem souvisejícím se strukturálními změnami, je nepřípustné, aby změny byly třeba i částečně způsobeny příliš pružnou politikou EU při jednáních a následném výkladu základních mezinárodních předpisů. Je nutné zohlednit sociální dimenzi globalizace a hledat vhodnou interakci mezi politikami EU tak, aby byla podpořena spolupráce mezi WTO a ILO.
Proto musí EU působit ve zmíněných mezinárodních organizacích s cílem zajistit, že tyto normy budou respektovány, a v opačném případě co nejefektivněji uplatnit stávající mechanismy.
Politika EU by neměla trpět relokace společností do zemí, které nemají ani status "země s tržním hospodářstvím", ani nedodržují všeobecně uznávané standardy.
Musí existovat otevřené a konkurenceschopné globální trhy, jejichž normy budou všichni dodržovat
4.6 Cílem musí být podpora nových investic v Evropské unii, zachování stávajících investic a pokračování evropských investic v zahraničí.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Příspěvek cestovního ruchu k sociálně-ekonomické obnově v upadajících oblastech"
(2006/C 24/01)
Dne 10. února 2005 se, v souladu s odstavcem 2 článku 29 Jednacího řádu, rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor vypracovat stanovisko k tématu: "Příspěvek turistiky k sociálně-ekonomické obnově v upadajících oblastech".
Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba", kterou Výbor pověřil přípravou prací na toto téma, přijala své stanovisko dne ...
2005. Zpravodajem byl pan MENDOZA.
Na 420. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 28. a 29. září 2005 (jednání ze dne 28. září 2005) přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 135 hlasy pro, 2 hlasy proti a 2 členové se zdrželi hlasování.
1. Úvod
1.1 Evropský hospodářský a sociální výbor si v rámci stanovisek, které vypracovává ohledně strategie turistiky v Evropě, předsevzal vypracovat stanovisko, které bude sloužit jako reference proto, aby určité iniciativy v oblasti cestovního ruchu mohly být využity pro jednání evropských, národních, regionálních a místních institucí, jakož i pro sociální partnery a jiné organizace občanské společnosti a organizace zapojené do turistického sektoru, a aby mohly podpořit snahy a nabídnout alternativy pro regiony, o které se jedná, jako i především pro osoby a společnosti, které v nich žijí a fungují, s cílem udržení produktivity a dosažení pozitivních důsledků, které tyto aktivity mohou mít.
1.2 Tento dokument by měl přispět k nutné proměně některých oblastí v Evropské unii, které se z nejrůznějších důvodů nacházejí v sociálně-ekonomickém úpadku, měl by se soustřeďovat na alternativu, kterou těmto oblastem nabízí turistika.
1.3 Postup použitý pro vypracování stanoviska byl následující:
- první schůze studijní skupiny: stanovení témat, kterých by se stanovisko mělo týkat;
- veřejné slyšení v městě Córdoba (Španělsko) a druhá schůze studijní skupiny, která umožnila seznámit se s osvědčenými metodami v oblasti obnovy v ekonomicky upadajících oblastech pomocí rozvoje turistických aktivit.
Toto v rámci prioritního cíle, který má za úkol představit zkušenosti, které mohou být prospěšné a mohou být impulsem pro zmíněné iniciativy nebo vyvinout jiné v oblastech, které se právě ocitají nebo jim hrozí, že se ocitnou v sociálně-ekonomickém úpadku nebo jím právě procházejí nebo by jím v budoucnu mohly být ohroženy;
- třetí a poslední schůze věnovaná vypracování konečného dokumentu určeného k projednání v sekci a na plenárním zasedání EHSV.
1.4 Pro správné zaměření tohoto stanoviska je třeba mít na paměti dvojí skutečnost, dvě hlediska, které se vzájemně pozitivně doplňují:
- Turistika je, jak bude z celého stanoviska zřejmé, velká příležitost a alternativa pro upadající oblasti, které v něm mohou najít zdroj ekonomických aktivit s velkým potenciálem pro rozvoj sociální, podnikatelský a zaměstnanecký.
Obnova upadajících oblastí může a má jít ruku v ruce s novým výrobním systémem, který bude mít více budoucnosti a bude vést k vyšší životní kvalitě.
- Některé upadající oblasti se mohou stát turistickými cíly, které rozmanitým a udržitelným způsobem pojmou celosvětově rostoucí počet turistů.
2. Dosah a struktura stanoviska
2.1 Stanovisko nemá být revizí procesů, které tyto oblasti přivedly do dané situace, ani analýzou aktivit, které vedly k přeměnám různého charakteru (průmysl, těžba, zemědělství atd.), i když v některých případech bude nutné zmínit jejich aspekty pro vypracování turistických návrhů.
2.2 V naší analýze musíme začít tím, že stanovíme, zda dotyčná oblast prošla procesem přeměny nebo jestli se jedná o postiženou oblast, která zatím nevyvinula žádnou významnou výrobní aktivitu a ve které může být cestovní ruch považován za počáteční aktivitu a hnací motor pro další rozvoj.
2.3 Na základě této úvahy navrhuje naše stanovisko následující schéma rozvoje:
2.3.1 Analýza situace v upadajících oblastech a jasná konstatování na základě důležitých aspektů, která musí být zohledněna pro budoucí návrhy týkající se aktivit spojených s cestovním ruchem: aktivity sociální a zaměstnanecké, podnikatelské, zapojení institucí atd.
Předně je třeba definovat, co jsou to upadající oblasti, neboť různé okolnosti a podmínky mohou vést k různým alternativám.
2.3.2 S ohledem na výše zmíněné jsou ve stanovisku zpracovány následující aspekty:
2.3.2.1 Situace v upadajících oblastech: stanovit slabá místa těchto oblastí z různých pohledů a udělat jejich analýzu: problémy vyplývající v některých případech z jednostranného zaměření průmyslu a podnikání, nepřizpůsobení se novým podmínkám nebo zhoršení faktorů životního prostředí, nedostatky v infrastruktuře pro zavedení nové turistické aktivity, pracovníci z jiných oborů nepřizpůsobitelní pro práci v oblasti cestovního ruchu, neznalost nebo nepřizpůsobivost sociálního prostředí na vytváření nových aktivit, jako je třeba cestovní ruch.
Obzvláště je třeba mít na paměti, že upadající průmyslové oblasti vlastně nejsou turistickými oblastmi, což ztěžuje situaci pro nalezení vhodného turistického produktu: cestovní ruch kulturní, archeologický, sportovní, vzdělávací, jakož i řada jiných forem turistiky odlišných od tradičních forem cestovního ruchu.
Pod speciální formou rozumíme to, že "pozitivní zkušenost" je základ každého turistického produktu a je to právě tato "zkušenost", která má být nalezena a podporována.
2.3.2.2 Závazek institucí: Toto stanovisko je výzvou a projevem nutné spolupráce mezi různými úřady a institucemi a má ukázat, jaké druhy, scénáře a modely spolupráce mezi institucemi a veřejnými zdroji mohou přispět ke spuštění turistické aktivity.
Zvláštní důležitost při obnově upadajících oblastí mají evropské strukturální fondy.
Instituce hrají důležitou roli při vhodné profesní přípravě tak, aby pracovní potenciál v upadajících průmyslových oblastech byly přizpůsobeny zaměstnání v oblasti služeb.
2.3.2.3 Vytvoření pevných sociálních vazeb jako cíl: upadající sektory jsou vázány na oblasti, ve kterých se po řadu let vyvíjely a nakonec vyčerpaly.
To způsobilo, že si obyvatelé těchto lokalit (různých velikostí) vytvořili v průběhu času ke svému okolí vztah, který trvá již generace.
Turistické iniciativy, které navrhujeme, mají do značné míry přispět k udržení těchto pevných sociálních vazeb tím, že budou vytvořeny vhodné podmínky: bydlení, služby, komunikace atd.
Další forma podpory těchto pevných sociálních vazeb spočívá ve vytvoření stabilních pracovních míst, a i když je cestovní ruch dobrým a vydatným zdrojem pracovních míst, problém sezónnosti může narušit jejich existenci a způsobit nežádoucí přesuny osob během určitých ročních období.
2.3.2.4 Sociální dialog, základ pro analýzu a rozvoj alternativ: Navrhujeme, aby sociální dialog byl základem pro vytvoření závazku mezi zaměstnanci a podnikateli a aby pomocí odborů a asociací vznikaly projekty a iniciativy.
Tento bipartitní dialog má zahrnovat tripartitním způsobem úřady, které hledají uskutečnitelné alternativy.
Také další organizace občanské společnosti a turistického sektoru mají přispět k uskutečnění projektů.
2.3.2.5 Podnítit iniciativy v souladu s udržitelným cestovním ruchem: I přes dramatickou sociální situaci, kterou řada oblastí během období úpadku prošla, si myslíme, že vytváření nových alternativ rozvoje může nejen napravit chyby dřívějších činností, nýbrž i umístit nové aktivity do rámce, který obhajujeme pro udržitelný cestovní ruch z hlediska sociálního, ekonomického a životního prostředí, které obhajuje EHSV v oblasti cestovního ruchu.
2.3.2.6 Životní prostředí jako osa obnovy a plánování turistických aktivit:
- I když není cílem tohoto stanoviska analyzovat genezi sociálně-ekonomického úpadku určité oblasti, můžeme konstatovat, že mnoho upadajících oblastí spadá do sektorů, ve kterých se z důvodu přírodních, geografických či geologických vyvíjela jednostranná průmyslová aktivita.
Takový vývoj často nejen nerespektoval životní prostředí, nýbrž jeho stav ještě zhoršil.
Nové požadavky a závazky v oblasti životního prostředí mohou umožnit obnovu zmíněných oblastí a zvýšit možnosti projektů v oblasti cestovního ruchu.
- Naše stanovisko určí priority iniciativ v oblasti životního prostředí, které by měly doprovázet rozvoj turistických projektů.
2.3.2.7 Udržet a zvýšit podnikatelskou aktivitu a podporovat výrobní investice: Naší snahou je stanovit co nejkonkrétněji seznam iniciativ pro podporu podnikatelských aktivit.
Podnikatelské prostředí v těchto upadajících oblastech se specializuje na aktivity související s původní činností, ať je to již z důvodu přímého zapojení do těchto aktivit, či z důvodu nepřímého, prostřednictvím firem zapojení do firem, které se podílely na pomocných činnostech souvisejících s činností primární. V tomto smyslu stanovisko počítá s iniciativami pro udržení a vytváření podniků, vzdělávání a přípravu podnikatelů, rozvoj konkurenceschopnosti, výzkumu a rozvoje, designu, komercializace atd.
Také by měly být podpořeny plány na vznik partnerství a spolupráci podniků a úřadů, jakož i vytvoření sítě mezi podniky, oblastmi a sektory.
Zvláštní pozornost si zasluhují mikropodniky a malé a střední podniky.
2.3.2.8 Udržení a tvorba pracovních míst jako priorita: Jestliže největší sociální zátěž procesů sociálně-ekonomického úpadku v podnicích a sektorech představuje ztráta zaměstnání, musí mít iniciativy obnovy jako svůj hlavní cíl udržení, a je-li to možné, nárůst pracovních míst v těchto oblastech.
Proto navrhujeme, aby vedle přechodných ochranných sociálních mechanismů byly podporovány v rámci rozvoje turistických iniciativ investice zaměřené na vytváření pracovních míst, vzdělávání a profesní rekvalifikaci, podpora samostatně výdělečných činností, sociální ekonomiky atd.
2.3.2.9 Zahrnout všechny faktory strategie pro podporu cestovního ruchu: projekty zaměřené na sociálně-ekonomickou obnovu upadajících oblastí musí zvážit nejlepší způsob oživení všech faktorů, které kromě těch zmíněných tvoří turistickou strategii.
Proto bude třeba zjistit přínos kulturních, historických, přírodních, sportovních faktorů, jejich tradiční zázemí atd.
2.3.2.10 Důležitá úloha, která již byla v určitých oblastech úspěšně provedena, je využít prvky minulých aktivit pro vytvoření nových turistických alternativ.
2.3.3 Považujeme za důležité podrobně analyzovat různé zkušenosti, které měly úspěch v různých zemích Evropské unie, nejen proto, aby mohly být opět využity a přizpůsobeny novým podmínkám, ale aby byly ještě vylepšeny a podpořeny. Pozitivních zkušeností nebylo patrně mnoho, proto není lehké je najít.
2.3.4 Obzvláště je třeba zvážit možnost a bylo by to vhodné, aby různé turistické destinace, které byly vytvořeny z upadajících oblastí, mezi sebou spolupracovaly formou sítě a vytvořily tak silnou základnu, v jejímž rámci se oblasti budou vzájemně podporovat.
2.3.5 Podpora samostatně výdělečných činností je bezpochyby důležitou sílou, která může zlepšit podmínky adaptace zaměstnanců na novou situaci.
Analýza tohoto příspěvku bude bezpochyby velkou pomocí pro upadající oblasti v jejich procesu přeměny na turistické oblasti, především venkovské turistiky.
Bude třeba analyzovat podporu, kterou tato forma zaměstnání potřebuje, aby byla účinným nástrojem v tomto složitém procesu adaptace.
2.3.5.1 Návrhy možných aktivit v této oblasti:
2.3.5.1.1 V rámci Evropské unie se rozumí samostatně výdělečnou činností schopnost a rozhodnutí pracovníků vyvinout samostatně nějakou činnost, jak individuálně tak kolektivně.
Tito podnikatelé jsou osoby, které v rámci samostatně výdělečné činnosti navazují především obchodní a sociální styky s dodavateli a klienty.
2.3.5.1.2 Samostatně výdělečná činnost byla řadu let účinnou formou obrany před průmyslovými ekonomickými krizemi, jelikož umožnila udržení zaměstnanosti a reagovala na nové potřeby vytváření pracovních míst.
2.3.5.1.3 V současné době se samostatně výdělečné činnosti věnují zejména mladí lidé a ženy.
2.3.5.1.4 Turistická nabídka založená na samostatném podnikání musí podporovat nové profesionální schopnosti, aby byla účinná.
Nové profese pro oblasti venkova mohou být následující:
- Obchod specializovaný na místní produkty.
- Řemeslné práce a tradiční produkty v oblasti výživy.
- Služby v oblasti sportu a volného času se zaměřením na životní prostředí.
- Audiovizuální a virtuální centra.
- Kulturní propagace.
- Školky, tábory a ubytovny pro mladé.
- Přírodní lékařství.
- Tělesná estetika.
- Obnova tradičního stavebnictví a tradiční řemeslné výroby.
- Internetové kavárny.
- Podpora místních realitních společností.
- Podpora nových aktivit.
- Vytváření produktů a služeb běžné spotřeby v ubytovacích zařízeních.
- Speciální služby pro starší osoby.
2.3.6 Dále můžeme zmínit sociální cestovní ruch, který bude bezpochyby v budoucnosti vhodnou alternativou v upadajících oblastech, které hledají v turistice novou ekonomickou aktivitu.
Sociální cestovní ruch je díky svým specifikům dobrým nástrojem v boji proti sezónním pracovním místům a eskalaci dovolených.
2.3.7 Nový evropský scénář pro podporu turistických alternativ v upadajících oblastech: stanovisko zmiňuje příležitosti, které nabízí rozšířená Evropa k vytvoření obecných rámců pro činnost, výměnu informací, asociaci projektů, podpora ověřených metod, rozvoj spolupráce mezi soukromým a veřejným sektorem atd.
2.3.8 Závazek Smlouvy zakládající Ústavu pro Evropu soustředěný na občany a jejich práva, regiony a znevýhodněné oblasti dovoluje, aby vedle projednání tématu cestovního ruchu v ústavním textu naše stanovisko mohlo navrhnout celoevropské řešení v souladu s národní, regionální a místní situací.
2.4 Zapojení činností, které mohou přispět k alternativnímu řešení: předchozí stanoviska EHSV, iniciativy Komise a Evropského parlamentu, zkušenosti institucí jako WTO (Světová organizace pro cestovní ruch) a BITS (Mezinárodní kancelář pro sociální cestovní ruch) jsou v tomto stanovisku zváženy.
2.5 Zkušenosti jako základní osa: stanovisko chce být praktické a užitečné, především v oblastech, ve kterých chceme pozitivně přispět k obnově. Proto budou zváženy ověřené metody související s rozvojem těchto aktivit.
2.6 Seznam návrhů: stanovisko by mělo končit seznamem návrhů, které by představovaly konkretizaci analýzy a rozvoj všech předcházejících kapitol.
3. Oblasti v sociálně-ekonomickém úpadku
3.1 Není jednoduché přesně definovat, co rozumíme "upadajícími oblastmi", jak stojí v názvu stanoviska, a to nejen z důvodu rozdílnosti rysů, které tyto oblasti definují, pro původ a důsledky úpadku, objem či rozsah následků, geografické rozložení, nýbrž především z důvodu hlouby následků pro osoby žijící v těchto oblastech a pro podniky, které v nich vyvíjejí své aktivity.
3.2 Hospodářská tradice, vyčíslená různými ukazateli týkajícími se dotyčné oblasti, je zřejmě prvním faktorem, jejž musíme podrobit studiu, abychom mohli charakterizovat a vymezit typologii různých upadajících oblastí, tradice, která nám musí poskytnout jasný obrázek o tom, zda situace vznikla v nedávné době a byla způsobena technologickými, sociálními či vnějšími ekonomickými změnami, anebo se jedná o situaci trvalého charakteru, během níž oblast nikdy v minulosti nedosáhla hospodářského rozkvětu, který by zajistil obyvatelům bohatství a blahobyt.
Tento rozdíl má důležitý vliv na hledání nejvhodnějšího řešení a alternativ pro problém úpadku.
Zkušenost s podnikáním, vzdělání obyvatel a konečně možnosti najít náhradní nebo nové zaměstnání se liší případ od případu.
3.3 V případě oblastí, které ještě nedosáhly uspokojivé úrovně hospodářského rozvoje, mohou být příčiny této situace velmi různé: geografická poloha na periferii, extrémní přírodní podmínky, nedostatečná infrastruktura, nízká podnikavost místních obyvatel, koneckonců celá řada dalších důvodů, které vedly a nadále vedou místní obyvatele k odchodu do oblastí s vyššími možnostmi hospodářského rozvoje, a to jak uvnitř vlastní země, tak do zahraničí.
Postupné vylidňování rozsáhlých, převážně zemědělských oblastí Evropy a následné přetrhání sociálních vazeb je problém, který politika regionálního rozvoje EU a její nástroje řeší velmi rozhodně.
Cestovní ruch a s ním spojený rozvoj představují cíl různých, hodnotných aktivit vedených za tímto účelem.
3.4 V případě oblastí, které v minulosti zažily období bujné hospodářské činnosti založené na různých aktivitách – zemědělství, hornictví, nejrůznější obory průmyslové činnosti, jako textilní, metalurgický či chemický průmysl – a které musely z různých důvodů těchto činností zanechat, se jedná v zásadě o úpadek jistého společenského uspořádání, se všemi důsledky, které z toho plynou pro obyvatelstvo i pro podnikatelskou strukturu oblasti.
V takových případech představují jednostranně orientovaná průmyslová výroba nebo jen úzká škála hospodářských činností doplňující faktory, které ztěžují možnost nalézt řešení pro situace, kdy hospodářský úpadek vyvolává ztrátu pracovních příležitostí.
3.5 Existuje řada různých důvodů, jež mají vliv na úpadek dříve aktivní, rentabilní a konkurenceschopné oblasti, která vytvářela pracovní místa a bohatství; v celosvětovém měřítku jsou však pravděpodobně příčinou jejich vzniku ekonomická globalizace a změny technologií.
Trhy se vyvíjejí rychle, často příliš rychle, a stabilitu, jakou představoval průmysl pro země, jež dokázaly náležitě uplatnit zásady průmyslové výroby v minulých stoletích, nahradila sociální přeměna a změna technologií, rozšiřování trhů, informace šířící se rychlostí blesku na celosvětové úrovni, konkurenceschopnost a relokace výroby hmotných statků a služeb.
Cena pracovní síly se stala nejdůležitější veličinou, jež ovlivňuje rozhodnutí, kam umístit průmyslovou výrobu. Ovšem vedle přístupu k novým technologiím určují konkurenceschopnost dané ekonomické aktivity faktory, jako schopnosti na poli výzkumu, vývoje a inovace, vzdálenost a kvalita služeb, odbornost na poli řízení a profesionalita zaměstnanců.
Zabránit poklesu průmyslové výroby v Evropě a najít aktivity vedoucí k tvorbě nových pracovních příležitostí, to jsou pravděpodobně dvě nejdůležitější výzvy, které musí Evropa přijmout ve shodě s cíli stanovenými v Lisabonu.
3.6 Dopad úpadku dané oblasti na její obyvatelstvo a podniky jsou různé: ztráta zaměstnání, celkové zchudnutí, demografické změny a vylidnění, zánik sítě podniků atd.
Je však třeba poznamenat, že tyto následky přetrvávají po několik generací a v nejrůznějších podobách.
Generace, která přímo zažívá hospodářský úpadek, najde často v ochranných sociálních nástrojích jistou formu náhrady. Je sice nežádoucí, ale nezbytná, neboť lidem umožňuje získat nezbytné finanční prostředky.
K této situaci dochází, když se zavírají velké průmyslové a těžební podniky. Mladá a střední práceschopná generace se ocitají ve slepé uličce, odsouzeny k nečinnosti a závislé na dávkách sociální podpory.
Jakkoli je tato situace nezáviděníhodná, situace následující generace, která nemá ani práci, ani dávky sociální podpory, je ještě znepokojivější.
V podobných případech jsou podnikatelský duch, rozmanitost výroby a vzdělání mnohem více nutností než jen pouhou předností.
3.7 Právě v těchto upadajících oblastech, které ještě nedosáhly hospodářského rozvoje, a v těch, které jej dosáhly, ale opět o něj přišly, může cestovní ruch představovat životaschopné řešení, jež umožní prodloužit období hospodářského rozvoje takového odvětví, jakým je cestovní ruch, které se ukázalo jako silné, stabilní, s dobrými vyhlídkami pro růst a rozvoj, s možností tvorby pracovních příležitostí a schopné udržet ekonomickou a sociální rovnováhu i stabilitu ve vztahu k udržitelnému rozvoji na poli životního prostředí.
Je jasné, že kulturní a hospodářská proměna, s níž vše počítá, jistě nebude jednoduchá a jistě také nebude dosaženo úspěchu ve všech případech; ale možností řešení, s nimiž upadající oblasti počítají, není mnoho a ty, které existují, vyžadují splnění ještě náročnějších podmínek.
3.8 Taktéž nesmíme zapomínat, že v blízkosti velkých měst, a to i měst s vzkvétající ekonomikou, se nacházejí okrajové a poničené oblasti s nízkou, ba dokonce žádnou hospodářskou aktivitou.
V takových případech mohou hospodářskému zhodnocení a znovuoživení napomoci různé události mezinárodního významu.
Mezinárodní světové výstavy v Seville a Lisabonu nebo olympijské hry v Barceloně či nedávno v Aténách se staly zásadním prvkem pro faktickou obnovu a zdrojem nových podnětů, často ve shodě s rysy nově se utvářející turistické oblasti a s podmínkami pro její vznik.
4. Cíle a navrhované způsoby řešení
4.1 Když už jsme vyhodnotili situaci, historii vzniku a základní rysy upadajících oblastí, můžeme stanovit cíle a metody, které umožní poznat – ve shodě s názvem tohoto stanoviska – jakou měrou přispívá turistika k ekonomickému oživení sociálně a hospodářsky upadajících oblastí.
4.1.1 Na prvním místě je třeba připomenout, že zásadním cílem veškerého jednání v souvislosti s hospodářským rozvojem nesmí být osídlení daných oblastí, nýbrž snaha, aby osoby, které žijí v tomto prostředí, našly odpovídající podmínky pro svůj osobní a sociální růst, aby se nemusely stěhovat nebo aby nemusely natrvalo vysídlit, aby mohly nadále udržovat vazby, které se svým nejbližším okolím udržovaly po několik generací.
Z tohoto důvodu musí turistické aktivity, navrhované jako alternativní řešení situace, účinně zajistit nejen nezbytnou infrastrukturu, ale i stabilní pracovní příležitosti pro ty, kdo pracují v cestovnímu ruchu v nejširším slova smyslu.
Jestliže našim hlavním cílem je zachování sociálních vazeb, je nezbytně nutné vytvořit dlouhodobé životaschopné projekty v duchu zásad pro trvale udržitelný rozvoj jako možnou alternativu k celkové nezaměstnanosti způsobené sociálně-ekonomickým úpadkem.
4.2 Rozmanitost ekonomických aktivit se nyní ukazuje jako cíl všech snah o hospodářské oživení upadajících oblastí.
Pokud je jednou z možných příčin úpadku technologický pokrok nebo změny trhu v oblastech, kde se ekonomická činnost vyznačovala jednostranně orientovaným průmyslem, je jasné, že je nutné vytvořit pestrý soubor vzájemně se doplňujících aktivit, které by v budoucnu mohly podpořit ekonomiku daného regionu, aby se podobná situace neopakovala.
Turistika díky tomu, že nabízí celé spektrum možností ovlivněných mnoha činiteli – podniky různé velikosti, rodinnými i nadnárodními, podniky s velmi odlišnými cíli a obchodním zaměřením –, představuje dobrý prvek pro zpestření výrobní soustavy dané oblasti.
4.3 Trvale udržitelný rozvoj, ekonomické a sociální aspekty, zejména však vztah k životnímu prostředí představují další cíl veškeré činnosti na podporu rozvoje v upadajících oblastech.
Velmi často zaznamenáváme, že upadající průmyslová nebo těžební činnost vážně poškozuje přírodní podmínky v oblasti: zastaralé a opuštěné stavby, zbytky průmyslových látek způsobující znečištění, zchátralost a kontaminovaná půda jsou často výsledkem zastaralé průmyslové výroby a – vcelku pochopitelně – nepředstavují ideální podmínky pro rozvoj turistiky, která většinou vyhledává přírodní krásy nebo lákadla.
4.3.1 Povinnost obnovit původní přírodní podmínky nebo alespoň uvést situaci pokud možno do původního stavu v zásadě připadá podnikům, které v oblasti vyvíjely svou průmyslovou činnost.
Pochopitelně není snadné uplatnit tento princip v praxi, tím spíš, že úpadek společnosti samé to znemožňuje, je tedy na veřejné správě, aby se podle principu subsidiarity postarala o zachování náležitého stavu životního prostředí v okolí daného podniku.
To je obzvláště důležité, pokud podniky, které opouštějí oblast, obdržely při založení dotaci z veřejných prostředků.
Vědomí společenské odpovědnosti musí podniky přimět uhradit tyto dodatečné náklady spojené s jejich průmyslovou činností.
4.4 Pro dosažení těchto obtížných cílů je třeba zvolit takové metody, které staví úspěch do popředí, a chápat sociální dialog jako klíčový prvek pro vytváření alternativních řešení.
Sociální dialog mezi ekonomickými a společenskými činiteli, mezi podnikateli a zaměstnanci zastoupenými odbory a podnikovými sdruženími, má pro rozvoj projektů a iniciativ zásadní význam.
Rovněž občanská společnost se může a musí – prostřednictvím různých společenských, spotřebitelských a jiných občanských aktivit – účastnit tohoto procesu.
4.4.1 Zároveň je obzvláště důležité, aby se do hledání a podpory alternativ pro upadající oblasti aktivně zapojila veřejná správa, ať již se jedná o řešení v podobě využití cestovního ruchu nebo v podobě jiných průmyslových aktivit či služeb.
Spolupráce úřadů a správních složek různých úrovní musí zajistit podmínky pro úspěšný rozvoj podniknutých iniciativ a – pokud je to nutné – přispět k ekonomické životaschopnosti projektů.
Evropské strukturální fondy představují prioritní nástroj pro činnost koordinovanou na evropské, národní, regionální i místní úrovni, jež si klade za cíl tvorbu a uskutečnění takových projektů a iniciativ pro regionální rozvoj, které jsou schopné hospodářsky oživit upadající oblasti.
4.5 Odborná příprava obyvatel upadajících oblastí je jedním z klíčových prvků pro transformační proces.
Na jedné straně je třeba zajistit rekvalifikaci osob, které přišly o práci, aby se mohly zaměstnat v jiných oborech, které se svými požadavky na schopnosti a dovednosti zaměstnanců obvykle velmi liší od požadavků předchozího zaměstnání.
V praxi se ukazuje, že rekvalifikace je důležitou výzvou a že pouze intenzivní a vytrvalou odbornou přípravou je možné přeškolit zaměstnance průmyslového sektoru na zaměstnance sektoru služeb.
Totéž lze konstatovat o následné generaci, která sice přímo netrpěla ztrátou zaměstnání, ale která ve svém okolí necítí poptávku po pracovní síle pro průmyslovou výrobu typickou v dané oblasti.
Pouze odborná příprava dokáže přemoci očekávání takové poptávky.
4.6 Současný evropský rozšiřovací proces může přinést na jedné straně velmi obtížné jevy – přibude oblastí s obtížně překonatelnou průmyslovou, těžební nebo zemědělskou minulostí, jež potřebují rozvoj, ale na druhé straně poptávka po cestování za volnočasovými aktivitami a turistikou může dosáhnout výrazného růstu, což bude znamenat posílení turistického průmyslu.
Podpora trvale udržitelného rozvoje v oblasti turistiky spolu s existencí jednotného evropského prostoru a ve shodě s kritérii evropského modelu turistiky se mohou stát dobrým nástrojem pro hospodářský rozvoj některých upadajících oblastí.
5. Osvědčené metody pro společenskou a hospodářskou obnovu upadajících oblastí za pomoci turistiky
5.1 Jeden ze zásadních cílů tohoto stanoviska je shromáždit, zpracovat a následně použít ty úspěšné postupy, v nichž se turistika ukázala jako úspěšné řešení situace v upadajících oblastech.
5.1.1 Za tímto účelem byly k iniciativám a zkušenostem, nashromážděným během slyšení v Córdobě uspořádaného EHSV ve spolupráci s krajskou správou, přidány další iniciativy, které vzhledem k jejich pedagogické hodnotě stojí za to prostudovat a analyzovat, aby se případně mohly vzít za příklad.
5.2 Zkušenost z Asturie (Španělsko): Jedná se o úspěšný příklad, kdy celý, původně hornický a průmyslový kraj čelí úpadku a ztrátě pracovních příležitostí v těchto sektorech a volí jako řešení intenzivní rozvoj turistiky.
Za tímto účelem přichází na trh se značkami a turistickými produkty velmi úzce svázanými s konceptem přírody a Asturie jakožto regionu.
- Turistika a příroda: Asturie – ráj přírody
- Turistika a kultura: Asturie – kulturní klenotnice
- Turistika a gastronomie: Ochutnejte a vychutnejte si Asturii
- Turistika a město: Města v Asturii
- Turistika a kvalita: Krásné stavby v Asturii
- Asturská tabule
- Vesničky Asturie – kvalitní venkov
- Asturie pro znamenitou turistiku
5.2.1 Tato nová strategie místního rozvoje se těší výraznému úspěchu, stačí zmínit, že zaměstnanost v regionu vzrostla v posledních letech o 8 %.
Je tedy nade vši pochybnost, že zvolená cesta trvale udržitelného rozvoje na poli životního prostředí podpořila rozvoj kvalitní turistiky s využitím přírody a že jak ekonomické, tak společenské i veřejné instituce se musely aktivně zasadit o podporu této změny strategie a modelu v regionu.
5.3 Zkušenost ze Zabrzie (Polsko): V celém Slezsku způsobila transformace ekonomiky a trhu zánik mnoha podniků, což s sebou přineslo ztrátu desítek tisíc pracovních míst a devastaci krajiny hustě pokryté opuštěnými průmyslovými stavbami.
Proběhly mnohé pokusy o oživení cestovního ruchu, ale celý kraj nadále trpí pověstí tradiční průmyslové oblasti s šedou zohyzděnou krajinou.
Přesto by se tento turisticky nepřitažlivý obraz mohl změnit na prvek, který by byl pozitivní pro společenský a hospodářský život regionu, pokud by se využilo průmyslové dědictví pro turistické účely, tak jak si to přejí a jak to plánují úřady.
Jedná se o to přeměnit postindustriální lokality tak, aby získaly nové funkce, spojené především s turistikou, a to pokud možno trvalého, nikoli sezónního charakteru.
Tímto způsobem se zachová jak průmyslové dědictví, tak originální rysy měst a jejich okolí.
5.3.1 Tento projekt ovšem naráží na mnoho obtíží.
K potížím vyplývajícím ze špatného technického stavu a zanedbání se přidávají problémy týkající se majetkového vlastnictví, nedostatku financí, kvalifikovaného personálu a chybějících infrastruktur pro příjem turistů a další faktory, které způsobují, že pouze omezené množství lokalit "průmyslové archeologie" splňuje nezbytné podmínky k tomu, aby se z nich staly ziskové turistické produkty.
Strukturální evropské fondy, jako Evropský fond regionálního rozvoje a Evropský sociální fond, mohou proto hrát zásadní roli pro financování projektů a vzdělávání obyvatel.
5.3.2 Na regionální úrovni byl vypracován projekt na využití postindustriálních oblastí pro turistické účely "Okruh po oblastech průmyslové archeologie", který sdružuje 30 vybraných oblastí na základě různých kritérií, jako dostupnost, míra přitažlivosti, schopnost přijmout turisty a zajistit jejich bezpečnost.
5.3.3 Ve specifickém případě města Zabrze, města střední velikosti, které se nachází na jihu Polska, místní úřady dokázaly ocenit význam průmyslové turistiky a od roku 2003 se mluví o Zabrze jako o příkladu pro průmyslovou turistiku, uznávaném modelu, který si na poli cestovního ruchu vysloužil několik významných ocenění.
Nejenže Zabrze dokázalo čelit vlastnímu úpadku na poli těžebního průmyslu, ale dokázalo se prosadit i jako místo úvah a inspirace pro další projekty průmyslové turistiky v Polsku i celé Evropě, a to díky pořádání mezinárodních konferencí na téma "Poklady průmyslového dědictví ve světle turistiky a aktivit pro volný čas" jako v září 2004 a květnu 2005.
Výsledkem těchto konferencí jsou "Usnesení ze Zabrze", jež přinášejí cenný pohled na využití průmyslového dědictví pro turistiku a volný čas.
Na tomto místě je vhodné připomenout vůli Světové organizace cestovního ruchu (WTO) zapojit se do procesu vytváření sítě průmyslové turistiky, která by přispěla k propagaci tohoto typu produktů.
5.3.4 Zkušenost ze Zabrze tedy představuje velmi hodnotný souhrn poznatků a zkušeností, které mohou být bezpochyby užitečné i na jiných místech s podobnými rysy, kde bude snaha po jejich zhodnocení na poli turistiky.
EHSV otevřeně uznává hodnotu této zkušenosti, podporuje ji a zavazuje se k jejímu šíření při každé příležitosti, kdy to uzná za vhodné.
5.4 Zkušenost z Hornického muzea Río Tinto v obci Huelva (Španělsko). Důl v Río Tino byl v minulosti zdrojem četných cenných kovů, které přinášely bohatství již od římských dob.
Po uzavření dolu v roce 1982 se celá oblast dostala do hospodářské krize.
Hornické muzeum Río Tinto dnes chrání odkaz všech těchto historických změn.
Představuje sám střed Hornického parku Río Tinto, tematického parku, který zahrnuje i okolní vesnice a typickou krajinu hornické pánve.
V Hornickém parku o rozloze 900 hektarů se mohou návštěvníci projet vlakem po stopách bývalé železniční trati, která sloužila k přepravě rudy do Huelvy, a mohou navštívit také bývalé doly, římský hřbitov či hornickou čtvrť, kterou na konci 19. století vybudovala anglická společnost, jež doly vlastnila.
Toto opuštěné místo se tedy nakonec stalo místem, kde lidé tráví volný čas, místem, které jim umožňuje znovu objevit jeho kulturní odkaz a historické dědictví.
Stejně jako v jiných případech i tady představuje "zkušenost" nejsilnější povzbuzení turistického zájmu, které umožňuje, aby společnosti, jež park provozují, dosáhly zisku z oblastí, které by jinak zůstaly opuštěny.
5.5 Zkušenost z průmyslové a hornické oblasti Peñarroya-Pueblonuevo (Španělsko). Toto místo má dlouhou průmyslovou tradici v podobě pozůstatků velké rukodělné výroby z 20. století; v současné době existují snahy o jeho obnovení a využití pro různé volnočasové aktivity místního obyvatelstva i ostatních návštěvníků.
Je důležité zmínit, že několik obcí z údolí Valle del Alto Guadiato v provincii Córdoba sjednotilo své úsilí v rámci společného projektu pro oživení zájmu o pamětihodnosti dané lokality, jako například o Hornicko-geologické muzeum Peñarroya-Pueblonuevo.
Cílem společného postupu je přilákat cestovní ruch, který by mohl přinést ekonomické oživení, do obcí, v nichž obyvatelé přišli kvůli zavření dolů o práci.
Tato zkušenost tvoří součást celkové koordinované nabídky gastronomických služeb, sportovních a kulturních aktivit, jež spojují obyvatele obcí Fuenteovejuna, Bémez a dalších lokalit oblasti, nabídky, která se dotýká bývalých průmyslových a geologických středisek.
5.6 Síť vědecko-technických katalánských muzeí (Španělsko) sdružuje na 20 lokalit zajímavých pro poznání archeologie katalánského průmyslu z hlediska různých odvětví: textil, těžký průmysl, papírenství, koželužnictví, přeprava atd.
Katalánský průmysl hrál v minulosti bezpochyby výjimečnou roli z ekonomického, ale také kulturního, architektonického či sociálního hlediska. Tvoří součást katalánské kolektivní identity.
Vytvoření sítě počítá s komplexní turistickou propagací pro všech 20 lokalit a v podstatě plní roli přehledu turistických a kulturních zajímavostí.
Jedná se o optimální postup pro další projekty s podobnými rysy.
5.7 Další zajímavá zkušenost se rozvinula pod patronátem Mezinárodní kanceláře pro cestovní ruch (BITS), jež přispěla k místnímu rozvoji upadající uhelné oblasti v La Roche-en-Ardenne (Belige) založením prázdninového střediska sociální turistiky, které významnou měrou obohacuje zaměstnanost v regionu.
5.8 Napříč Evropou se setkáváme s rozličnými inovujícími zkušenostmi v oblasti cestovního ruchu, které se snaží nalézt alespoň dílčí alternativní řešení pro případy hospodářského úpadku.
Jako příklad jednoho takového řešení můžeme uvést nabídku tradičních rybářů, kteří nabízejí turistům možnost aktivně se zapojit do typického pracovního dne na rybářské lodi.
Turisté tak získávají osobní zkušenost s kulturním a profesionálním prostředím, jež je turisticky velmi atraktivní a zároveň také umožňuje zvýšit zisky z činnosti zasažené úpadkem.
6. Závěry
6.1 Během různých schůzí studijní skupiny pověřené vypracováním tohoto stanoviska, stejně jako při plodném slyšení v Córdobě, bylo možné vyslechnout nejen názory prezentované výše, ale také jiné velmi hodnotné závěry a doporučení.
6.2 Jak již vyplývá z různých dokumentů Komise, EHSV a četných informačních zdrojů, cestovní ruch představuje velmi důležitou ekonomickou aktivitu nejen z pohledu čistě ekonomického, ale také z pohledu sociálního a vzhledem k životnímu prostředí.
Rovněž je důležité prohlásit, že cestovní ruch představuje silné, stabilní a perspektivní odvětví průmyslu, které poskytuje kvalitní pracovní příležitosti, pokud se buduje v souladu se zásadami krátkodobě, střednědobě i dlouhodobě udržitelného rozvoje.
6.3 Oblasti v sociálně-ekonomickém úpadku, které se nacházejí v nejrůznějších zemích Evropy, se do něj dostaly z různých příčin a v každé se tento úpadek projevuje jinak. Všechny ovšem spojuje skutečnost, že úbytek pracovních příležitostí a nedostatek ekonomických alternativ je jejím nejnápadnějším projevem a nejpalčivějším důsledkem pro místní obyvatelstvo, jež se často při hledání východiska musí vystěhovat za prací, navíc odlišnou od zaměstnání, která jsou v místě tradiční.
Vylidňování rozsáhlých zemědělských, průmyslových či hornických oblastí je nežádoucím důsledkem ekonomické přeměny.
6.4 Vznik pevných sociálních vazeb místního obyvatelstva je zásadním cílem veškeré politiky, která se snaží dosáhnout rovnováhy v rámci regionu, a poskytnout tak životaschopné alternativy upadajícím oblastem; v tomto směru hrají evropské strukturální fondy zásadní roli jakožto nástroje této politiky vytváření sociálních vazeb.
Udržení nebo vytvoření pracovních příležitostí coby nástrojů sociální integrace musí představovat nejvyšší prioritu.
6.5 Pro velmi rozdílné případy je cestovní ruch dobrou možností, jak vytvořit zdroj ekonomické aktivity, která má silný potenciál sociální a podnikatelský i pro rozvoj zaměstnanosti.
Mnohé zkušenosti tuto hypotézu na různých úrovních dosvědčují a potvrzují.
6.6 Cesta, kdy se pro upadající oblast hledá pomoc v cestovním ruchu, však není bez obtíží a nejrůznějších překážek.
Je třeba důrazně připomenout, že upadající oblasti nejsou "přirozeně" turistické, právě naopak, někdy jsou zdevastované a postrádají jakoukoli turistickou přitažlivost. Jedná se o oblasti, v nichž je obtížné zachránit či vytvořit místa, kde by se turistika mohla přirozeně a trvale rozvíjet.
Z tohoto důvodu je důležité přijít s produkty a nabídkami, které by byly schopné poptávku vytvořit.
6.7 Další překážky pro rozvoj turistiky v upadajících oblastech – vedle celkově negativní výchozí situace – jsou různého typu:
- finanční; na vytvoření turistických produktů a infrastruktur je třeba značný vstupní kapitál;
- kulturní; místní obyvatelstvo se obyčejně nemůže samo bez potřebného vzdělání přeorientovat na sektor turistických služeb;
- dostupnost pro případné návštěvníky a jejich následný pohyb; turisti se musí dostat na vytvořená či propagovaná turisticky atraktivní místa bezpečně;
- bezpečí osob a zajištění hmotných statků;
- nedostatek reklamy nebo chybějící koordinace reklamní činnosti zaměřené na danou turistickou lokalitu;
- nedostatek zvláštního technického vybavení; to by bylo velmi užitečné pro vytipování příznivých faktorů majících vliv na uskutečnitelnost nových projektů.
6.8 Právě existence východiska, jaké představuje cestovní ruch, spolu s obtížemi tomuto procesu vlastními jsou dvě záležitosti, které by měly přimět jak veřejné instituce, tak sociální pracovníky a občany jako takové přijmout danou výzvu a tuto možnost realizovat.
Evropská regionální politika i ostatní evropské politiky – turistická, kulturní, zaměstnanecká či dopravní a infrastrukturní atd. – jsou okruhy politické činnosti, které musí podpořit tuto výzvu a spolupracovat na jejím uskutečnění.
Ignorovat situaci v upadajících oblastech a vyhýbat se rizikům a překážkám spojeným s prosazením řešení, jež představuje cestovní ruch, by nebylo rozumné.
Jiných možností, jak řešit situaci v upadajících oblastech, totiž není mnoho a nejsou snadné.
6.9 Aby bylo alternativní řešení, jež pro upadající oblasti představuje cestovní ruch, životaschopné, musí splňovat několik podmínek:
- Posilovat kulturní, historické a přírodní hodnoty vlastní dané oblasti.
Místní obyvatelstvo, a to se týká i upadajících oblastí, je strážcem jedinečného kulturního bohatství.
- Odpovídat obecným požadavkům, v jejichž rámci se na základě souhrnných plánů rozvoje vytváří pestrá nabídka produktů a služeb, které cestovní ruch potřebuje.
- Počítat vedle pestré nabídky turistických služeb s nabídkou ubytování.
Právě ubytování tvoří tu výdajovou složku, která přináší stabilitu turistickému sektoru a vytváří kolem sebe doplňující síť podnikatelských aktivit.
Je třeba upřednostnit hotelový typ ubytování či ubytování krátkodobého charakteru před rezidenční turistikou, protože to je jediná záruka dlouhodobé životaschopnosti.
- Vyvíjet se v duchu udržitelného hospodářského a sociálního rozvoje i udržitelného rozvoje na poli životního prostředí, tak aby to přispělo k rozvoji dalších podniků a vedlo k vytvoření nových zaměstnaneckých i podnikatelských pracovních příležitostí.
- Vytvořit konkurenceschopnou a různorodou síť podniků, aby v budoucnosti nedošlo k ohrožení oblasti měnícími se podmínkami na trhu, globalizací ekonomických aktivit či relokací.
- Prostřednictvím odborných školení podporovat kvalitu ve všech podobách: kvalitu poskytovaných služeb, pracovních podmínek i kvalitu vzhledem k respektování přírody.
- Sdružovat se s dalšími upadajícími oblastmi a vytvářet sítě, které by pravděpodobně přidaly na váze společné reklamě produktu, značky či lokality.
- Být inovující na poli nabízených produktů a služeb.
Celkové intenzivní a důsledné využití informačních a komunikačních technologií se nesporně stane jedním ze základních faktorů konkurenceschopnosti.
Použití internetových stránek velkými, středními a zvláště malými podniky v cestovním ruchu představuje zásadní nástroj pro reklamu a zajištění místa na trhu nabídky.
- Zaručit práva spotřebitelů v takové oblasti podnikání, jakou je cestovní ruch, v oblasti, která se vyznačuje aktivitami protínajícími celé spektrum služeb a malou velikostí podnikatelských subjektů, jež je zajišťují.
6.10 Turistické produkty se budou pochopitelně lišit oblast od oblasti v závislosti na mnoha kritériích a je tedy obtížné stanovit, jaké řešení je pro jednotlivé případy nejvhodnější; avšak jako příklad můžeme uvést některé aktivity přímo či nepřímo spojené s turistikou, aktivity, jež mohou vytvořit doplňující turistickou nabídku: agroturistika a venkovská turistika spolu s řemeslnou výrobou a produkcí a prodejem lokálních potravinářských výrobků, průmyslová turistika, k níž jsme se výše vyjádřili prostřednictvím popisu několika úspěšných projektů, zdravotní turistika a kulturní turistika.
Ovšem pro rozvoj trvalejšího charakteru potřebuje venkovská turistika nepostradatelnou podporu ze strany úřadů.
6.11 Druhy podnikatelských subjektů, které mohou vytvářet turistické produkty a aktivity v upadajících oblastech, nejsou ničím odlišné od těch, které mohou podnikat v jiných podmínkách. Považujeme však za vhodné uvést je zde explicitně:
- Samostatné podnikání; představovalo účinný nástroj na obranu proti průmyslovým krizím a v nových podmínkách pro vytváření pracovních příležitostí může poskytnout takovou podobu podnikatelské činnosti, která bude nejlépe vyhovovat nejpodnikavějším jedincům z mladé generace.
- Výrobní a jiná družstva, třeba družstva zajišťující podpůrné služby či spotřební družstva, která se starají o hostinská zařízení – penziony, chaty či tábořiště –, nebo zajišťují nejrůznější turistické služby či zájezdy.
Možnost vytvořit sdružení a spolupracovat s dalšími subjekty v rámci jedné sítě je důležité plus, jehož některé země – mezi nimi Itálie prostřednictvím sdružení Legacoop – dokázaly využít na podporu rozvoje družstev na poli turistiky.
- Co se týče mikropodniků, bylo by třeba zvlášť se věnovat jejich postavení v rámci kolektivních smluv, aby bylo možné zajistit na jedné straně skutečně kvalitní pracovní příležitosti a na straně druhé náležitý přístup k pestré, proměnné a komplexní skutečnosti.
- Organizace, které řídí sociální cestovní ruch v různých zemích, mohou velmi efektivně spolupracovat, tak aby se cestovní ruch stal řešením pro upadající oblasti.
Každoroční množství klientů, o něž pečují, je může motivovat, aby v takových oblastech vytvořily turistické okruhy a další turistickou nabídku.
Zkušenosti BITS (Mezinárodní kancelář pro sociální cestovní ruch) tohoto druhu jsou velmi cenné – například s prázdninovým táborem Liguerre de Cinca ve Španělsku, který představuje pro celou oblast významný ekonomický stimul.
Rovněž v Portugalsku jsou mnohá prázdninová městečka, jež spadají do správy INATEL – velkým přínosem pro ekonomickou aktivitu celého regionu.
6.12 Pro zabezpečení životaschopnosti podnikatelských aktivit v oblasti cestovního ruchu, vytvořených jako alternativní řešení pro upadající oblasti, má životní význam vznik nejrůznějších doplňujících aktivit schopných přispět ke společnému cíli, jímž by mělo být "turistické spojenectví", v němž každý podnik bude představovat prvek mozaiky jedinečné turistické nabídky.
Kulturní, gastronomické a ubytovací možnosti stejně jako aktivity využívající přírodních krás, souhrnně řečeno soubor všech turistických lákadel, to vše musí být sjednoceno jak ve státním, tak v soukromém sektoru.
Toto spojenectví, které někdy nalezneme v sektoru tradičního průmyslu, má klíčový význam pro vznik nových podniků v upadajících oblastech, neboť nové podniky jsou vystaveny extrémně vysokému podnikatelskému riziku a jiným potížím spojeným se zahájením činnosti.
"Turistický okruh", v němž se uplatní mnoho hospodářských činitelů, je jedním z příkladů, jak uvést do praxe takové spojenectví.
V každém případě, spolupráci podniků musí podpořit všichni aktéři sociálního a ekonomického rozvoje.
7. Závěrečná ustanovení
7.1 Společensko-hospodářské oživení evropských upadajících oblastí představuje důležitou a náročnou výzvu správním úřadům na všech úrovních, společensko-hospodářským činitelům i občanům, ovšem také výzvu, kterou nelze obejít, pokud nechceme odsoudit některé regiony k vylidňování a jejich obyvatele k chudobě či vystěhování.
Východisko v podobě cestovního ruchu je jen jedním z vícera možných řešení, ale jeho přednosti, schopnost vytvářet pracovní příležitosti a perspektivnost je staví do popředí a upřednostňují je.
7.2 Je pravdou, že jak evropské politiky, tak úřední dokumenty se přiklánějí na stranu tohoto řešení: Evropská komise, Parlament i Evropský hospodářský a sociální výbor tuto alternativu povzbuzují a podporují, přesto je finanční podpora aktivit tohoto druhu ze strukturálních fondů stále nedostačující a jejich použití pro povzbuzení hospodářského růstu je stále obtížnější.
Navrhujeme Komisi, aby vytvořila pilotní projekt založený na úspěšných zkušenostech a aby z praxe odpozorovala nejlepší postup k využití strukturálních fondů na podporu rozvoje cestovního ruchu v sociálně a hospodářsky upadajících oblastech.
7.3 Úřady jako Světová organizace cestovního ruchu (WTO) a Mezinárodní kancelář pro sociální cestovní ruch (Bureau International du Tourisme Social – BITS) vyvíjejí strategicky velmi důležité aktivity – posilují a podporují komunikační a podpůrné sítě, bez nichž se turistické projekty v upadajících oblastech naprosto nemohou obejít.
7.4 Mezi členskými státy Unie by se měla podporovat spolupráce při koordinaci aktivit na různých úrovních veřejné správy: státní, regionální i místní.
Vytvoření stanovišť pro sledování cestovního ruchu, která by analyzovala možnosti daného sektoru a sestavovala ucelené strategie a plány turistického rozvoje, představuje dobrý nástroj pro vyhodnocení situace i pro následnou činnost.
7.5 EHSV se prostřednictvím mnoha stanovisek spjatých s turistikou snaží o podporu myšlenky na vytvoření evropské politiky, jejíž osou by byl Evropský turistický model, založený nikoli na pravidlech, nýbrž spíše zásadách, jako trvale udržitelný rozvoj, kvalita poskytovaných služeb, produktů i zaměstnaneckých příležitostí, bezpečí spotřebitelů, spolupráce mezi veřejným a soukromým sektorem, přístup všem osobám, zdůraznění hodnot kulturního dědictví na místní úrovni a také dalších hodnot, které by měly zajistit, že cestovní ruch
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Severní dimenze a její akční plán"
(2006/C 24/11)
Dne 10. února 2005 se Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s článkem 29 odst. 2 Jednacího řádu rozhodl vypracovat stanovisko k tématu: "Severní dimenze a její akční plán".
Specializovaná sekce "Vnější vztahy", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 8. září 2005.
Zpravodajem byl pan Hamro-Drotz.
Na 420. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 28. a 29. září 2005 (jednání ze dne 28. září 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 163 hlasy pro, 2 hlasy proti a 9 členů se zdrželo hlasování.
Politika Severní dimenze Evropské unie byla vytvořena v roce 1999.
Severní dimenze je součástí politiky vnějších vztahů EU a jejím cílem je zlepšit prosperitu severní části Evropy prostřednictvím regionální a přeshraniční spolupráce.
Pokrývá Pobaltí a Arktickou oblast.
Je prováděna v rámci Dohody o partnerství a spolupráci s Ruskem (PCA) a Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP – Norsko, Island).
Po rozšíření EU zintenzivnila Severní dimenze činnost s Ruskem, zaměřenou především na severozápadní regiony.
Vztahy mezi EU a Ruskem byly posíleny přijetím "čtyř společných prostorů".
V květnu 2005 byl dohodnut postup ("cestovní mapy") pro zavedení společných prostorů.
Rusko také vyjednává o svém vstupu do Světové obchodní organizace (WTO), což by usnadnilo obchodní a hospodářskou spolupráci mezi EU a Ruskem.
Celkový vývoj vztahů mezi EU a Ruskem přináší také impuls pro Severní dimenzi.
Předvídá se těsnější zapojení Severní dimenze do spolupráce mezi EU a Ruskem.
V závěrech ze zasedání Evropské rady ve dnech 16. – 17. června 2005 je uvedeno: "Evropská rada vítá výsledky patnáctého summitu EU – Rusko, který se konal dne 10. května 2005, a zejména přijetí cestovních map pro vytvoření čtyř společných prostorů ...
Jejich provádění umožní posílení strategického partnerství mezi EU a Ruskem, jakož i regionální spolupráci, zejména v rámci Severní dimenze."
O Severní dimenzi se také zmiňují cestovní mapy EU a Ruska pro čtyři společné prostory, především v kapitole Společný hospodářský prostor: "Při uskutečňování kroků spadajících do společného hospodářského prostoru budou brány v úvahu priority společně stanovené v rámci regionálních organizací a iniciativ, jako např.Rada pobaltských států, Severní dimenze atd."
Stanovisko k Severní dimenzi je pokračováním práce EHSV a bude jeho příspěvkem k ministerské konferenci Severní dimenze, která se bude konat v listopadu 2005.
1. Cíle a prioritní oblasti druhého akčního plánu Severní dimenze, 2004-2006
1.1 Druhý akční plán Severní dimenze (The Northern Dimension Second Action Plan, NDAPII) [1] vstoupil v platnost v lednu 2004.
1.2 NDAPII zahrnuje pět prioritních oblastí:
- hospodářství, obchod a infrastruktura;
- lidské zdroje, vzdělávání, vědecký výzkum a zdraví;
- životní prostředí, jaderná bezpečnost a přírodní zdroje;
- přeshraniční spolupráce a regionální rozvoj;
- spravedlnost a vnitřní věci.
1.3 NDAPII také věnuje pozornost specifickým regionům – Kalinigradu a Arktické oblasti.
Podporuje smluvené kroky všech zainteresovaných partnerů, které slouží k posílení hospodářské a sociální politiky a politiky zaměstnanosti.
1.4 NDAPII popisuje různé možnosti činností v těchto oblastech, jejich provádění v praxi však ponechává na zainteresovaných stranách.
Severní dimenze nemá vlastní rozpočet, ale je financována z různých programů EU (např. Tacis), příslušnými vládami a mezinárodními finančními institucemi – Severská investiční banka (NIB), Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD) atd.
1.5 Evropská komise připravuje výroční zprávy o pokroku v provádění NDAPII.
Výroční zpráva o pokroku za rok 2004 uvádí velký počet činností v pěti prioritních oblastech.
Zpráva dále odkazuje na závěr EHSV, že organizace občanské společnosti jsou špatně informovány o činnosti Severní dimenze, a žádá o vyšší informovanost veřejnosti a další zapojení regionálních organizací do provádění a monitorování činnosti Severní dimenze.
1.6 Provádění NDAPII je každoročně monitorováno. V roce 2004 se konalo zasedání vyšších úředníků, ministerská konference a další zasedání vyšších úředníků jsou naplánovány na druhou polovinu roku 2006.
2. Severní dimenze a Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)
2.1 NDAPII požaduje, aby Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) přispěl k jeho provádění: "Pro zajištění širšího zapojení skupin občanské společnosti do hodnocení pokroku v rámci akčního plánu by dále bylo užitečné, kdyby byl EHSV schopný každoročně organizovat fóra o provádění akčního plánu, kterých by se zúčastnili zástupci sociálních a hospodářských organizací zastoupených ve Výboru." [2]
2.2 Požadavek byl založen na příspěvcích EHSV v předešlých letech, kterými byla stanoviska k tématům: Vztahy mezi Evropskou unií a pobaltskými zeměmi [3], Severní dimenze EU včetně vztahů s Ruskem [4], Severní dimenze: Akční plán pro Severní dimenzi ve vnější a přeshraniční politice Evropské unie na období 2000-2003 [5] a Strategické partnerství EU a Ruska: Jaké budou další kroky? [6]; zprávy pro schůzky ministrů v letech 1999, 2001 a 2002 a závěry ze dvou konferencí (fór) Severní dimenze, které EHSV uspořádal v letech 2001 a 2003.
2.3 EHSV odpověděl kladně na požadavek Komise a rozhodl se shromáždit informace o názorech organizací občanské společnosti (OOS) na:
- povědomí organizací občanské společnosti o provádění NDAPII a jejich zapojení do něj, a to jak prostřednictvím požadované činnosti tak činnosti z vlastní iniciativy;
- názory a doporučení organizací občanské společnosti týkající se obsahu a provádění NDAPII.
2.4 V roce 2004 byly názory organizací občanské společnosti shromážděny pomocí dotazníku, který byl široce distribuován organizacím občanské společnosti ve všech zainteresovaných zemích a prostřednictvím výzkumných misí také do Gdaňsku, Kaliningradu a Rigy.
3. Závěry a doporučení EHSV v roce 2004
3.1 EHSV měl zastoupení na zasedání vyšších úředníků v říjnu 2004 a předložil závěry a doporučení ve zprávě k zasedání [7].
3.2 Všeobecným závěrem o zapojení organizací občanské společnosti do NDAPII bylo, že:
- organizace občanské společnosti mají slabé povědomí o Severní dimenzi;
- jsou pouze okrajově zapojeny do provádění NDAPII;
- nemají žádnou úlohu v monitorování tohoto provádění (kromě činnosti EHSV).
Situace ohledně těchto tří aspektů se jevila pozitivněji ve "starých" členských státech EU ležících v daném regionu než v ostatních státech.
Mezi organizacemi občanské společnosti, které byly osloveny, panoval všeobecný zájem získat více informací o Severní dimenzi a NDAPII, zapojit se do projektů a podílet se na monitorování, a to jak na národní tak na evropské úrovni.
EHSV navrhl zlepšit přenos informací o NDAPII k organizacím občanské společnosti a zapojení těchto organizací do provádění tohoto plánu a do jeho monitorování.
EHSV nabídl pomoc při informační a monitorovací činnosti na evropské úrovni, ale zároveň zdůraznil, že činnost Severní dimenze by měla probíhat především na sub-regionální, národní a místní úrovni s cílem zapojit do konstruktivní součinnosti správní orgány a organizace občanské společnosti, které o to mají zájem.
EHSV podpořil zásadu stanovenou v NDAPII [8], podle které by zástupci občanské společnosti měli být vyzváni, aby se účastnili výročních zasedání vyšších úředníků.
Dále bylo navrženo, aby EU v průběhu NDAPII zvážila některé další aspekty:
- zvýšení významu Severní dimenze ve vztazích mezi EU a Ruskem a v rozvoji politiky sousedství EU;
- uspořádání zasedání Severní dimenze v jejím regionu zahrnující Kalinigrad (organizace občanské společnosti v tomto regionu by z něho měly velký prospěch);
- zlepšení opatření na zajištění financování malých projektů, jejichž účelem je zlepšení přeshraničních styků mezi organizacemi občanské společnosti v regionu;
- jasné stanovení dostupných zdrojů EU na financování projektů Severní dimenze (organizace občanské společnosti mají problémy se získáním zdrojů);
- šíření informací v regionu (včetně Kaliningradu) týkajících se EIB a dalších zdrojích financí, které by mohly být partnery v potenciálních projektech Severní dimenze;
- uvážení vhodného naložení se Severní dimenzí v přípravě nového finančního rámce EU na období 2007-2013.
3.3 Tato doporučení jsou stále důležitá.
4. Nepřetržité styky EHSV s OOS spojených se Severní dimenzí
4.1 Ve své zprávě z roku 2004 vyjádřil EHSV záměr přispět k ministerské konferenci konající se v roce 2005 a k zasedání vyšších úředníků v roce 2006, založené na stejných kritériích jako v roce 2004.
4.2 EHSV pokračoval ve své činnosti v oblasti Severní dimenze v kontextu nově zřízené východoevropské kontaktní skupiny (Eastern European Contact Group, EECG).
EECG se skládá ze členů EHSV a zabývá se činností Výboru zaměřenou na východoevropské země.
Cílem této činnosti je podporovat politiky EU určené ke zlepšení vztahů s východoevropskými zeměmi, přispívat názory organizací občanské společnosti v tomto kontextu a navázat přímé styky s aktéry občanské společnosti v těchto zemích.
4.3 EHSV šíří informace o Severní dimenzi prostřednictvím vlastních kontaktů a odkazů na informační systém Komise o Severní dimenzi (North Dimension Information System, NDIS).
4.4 EHSV jako součást přípravy stanoviska distribuoval v červnu 2005 dotazník přibližně 100 organizacím občanské společnosti.
Výbor dále projednal Severní dimenzi s ruskými OOS během přípravy stanoviska o vztazích mezi EU a Ruskem.
Závěry tohoto stanoviska tudíž odrážejí také názory OOS v partnerských zemích.
5. Závěry založené na průzkumu EHSV v roce 2005
5.1 Obecné znalosti o Severní dimenzi
5.1.1 V červnu 2005 byl proveden průzkum všeobecného veřejného mínění o NDAPII.
Dotazník byl rozeslán různým organizacím občanské společnosti v zemích, ve kterých jsou především rozvinuty činnosti akčního plánu (pobaltské a severské země, Německo, Rusko včetně Kalinigradu a Polsko).
Dotazník zjišťoval názory na stejné aspekty jako v předešlém roce: a) informovanost aktérů občanské společnosti o Severní dimenzi a NDAPII, b) názor OOS na Severní dimenzi a c) zapojení OOS do provádění a monitorování NDAPII.
5.1.2 Výbor obdržel pouze 20 odpovědí, což značí, že všeobecná informovanost o Severní dimenzi a NDAPII je stále velmi nízká.
Výsledky dotazníkového šetření to jen potvrdily. Ačkoli většina OOS odpověděla, že má určité povědomí o severní dimenzi a NDAPII, pouze v několika případech bylo zřejmé, že NDAPII zná opravdu dobře.
Třetina OOS odpověděla, že o Severní dimenzi a NDAPII něco slyšela, ale zjevně má malou představu o jeho cílech a obsahu.
5.1.3 Zdá se, že někteří aktéři mají povědomí o několika partnerstvích veřejného a soukromého sektoru (PPP) v Severní dimenzi, především o environmentálním partnerství (NDEP).
Několik OOS si dále všimlo Severní dimenze prostřednictvím různých regionálních organizací v Pobaltí, především Rady pobaltských států (CBSS).
Také sítě zaměstnavatelů (Obchodní poradní rada, Business Advisory Council – BAC) a odborových svazů (Síť odborových svazů Pobaltí, Baltic Sea Trade Union Network – BASTUN) šíří informace o Severní dimenzi mezi svými členy.
5.1.4 Někteří aktéři nepovažují NDAPII za program, který by se týkal organizací občanské společnosti, ale spíše za politický projekt na regionální spolupráci mezi vládami a příslušnými orgány.
Vypadá to tak i přes snahy Komise zlepšit informovanost veřejnosti prostřednictvím informačního systému o Severní dimenzi.
5.2 Jak místní orgány informují organizace občanské společnosti o Severní dimenzi a zapojují je do její činnosti
5.2.1 Výsledky dotazníkového šetření jasně ukazují, že vlády, úřady a další asociace vyvíjí malou iniciativu na poskytování informací organizacím občanské společnosti a na jejich zapojení do NDAPII.
Pouze několik odpovědí potvrdilo takové zapojení.
V některých zemích však příslušné úřady začaly pořádat semináře a workshopy týkající se provádění NDAPII.
Týká se to také regionálních orgánů.
5.2.2 Z vlastní iniciativy se do NDAPII zapojilo pouze několik organizací občanské společnosti.
Týká se to činnosti zaměřené na posílení investičních podmínek v oblasti Severní dimenze, spolupráce s ostatními asociacemi v zemích Severní dimenze, diskuse o budoucnosti Severní dimenze a všeobecného sledování vývoje Severní dimenze.
5.3 Obecný názor na Severní dimenzi a NDAPII
Až na určité výjimky je názor na Severní dimenzi a NDAPII celkově dosti pozitivní.
Většina OOS měla na Severní dimenzi a NDAPII buď pozitivní nebo spíše pozitivní názor. Několik OOS je však hodnotilo záporně a některé OOS neměly žádný názor, a to hlavně proto, že o činnosti Severní dimenze a NDAPII vědí málo.
5.4 Nejdůležitější oblasti NDAPII
Zdá se, že dochází ke všeobecnému sbližování názorů na to, které oblasti NDAPII jsou nejdůležitější pro země dotazovaných OOS.
Jako nejdůležitější uvedly OOS následující oblasti NDAPII: hospodářství, obchod, infrastruktura; životní prostředí, jaderná bezpečnost a přírodní zdroje; přeshraniční spolupráce a regionální rozvoj.
Malý význam mají pro OOS oblasti spravedlnost a vnitřní věci, Kaliningrad a spolupráce v Arktické oblasti.
Oblasti NDAPII _BAR_ Četnost výskytu: _BAR_
hospodářství, obchod, infrastruktura _BAR_ ************** _BAR_
lidské zdroje, vzdělávání, vědecký výzkum a zdraví _BAR_ ****** _BAR_
životní prostředí, jaderná bezpečnost a přírodní zdroje _BAR_ ************ _BAR_
přeshraniční spolupráce a regionální rozvoj _BAR_ ********** _BAR_
spravedlnost a vnitřní věci _BAR_ *** _BAR_
Kaliningrad _BAR_ ***** _BAR_
spolupráce v Arktické oblasti _BAR_ **** _BAR_
5.5 Prioritní činnost
OOS byly toho názoru, že ve výše zmíněných oblastech by měly být upřednostněny následující činnosti:
- problematika trhu práce, zaměstnanost a sociální dialog;
- podpora malého a středního podnikání;
- usnadnění obchodních a hospodářských vztahů;
- zlepšení podmínek pro přeshraniční investice;
- propojení infrastruktury a zdokonalení dopravních sítí.
OOS navíc zdůraznily nezbytnost dalších doplňkových opatření:
- činnost na zapojení aktérů občanské společnosti do provádění NDAPII;
- zřízení struktur na provádění NDAPII;
- vyčlenění dostatečných prostředků na NDAPII;
- distribuce zpráv o pokroku v provádění NDAPII.
6. Doporučení k Severní dimenzi
6.1 EHSV podporuje pokračující regionální spolupráci v severní části Evropy, která se uskutečňuje prostřednictvím strukturované, multilaterální a přeshraniční spolupráce a do které jsou zapojeny i nečlenské státy EU.
Severní dimenze se k tomuto účelu jeví velmi vhodnou.
6.2 EHSV podporuje záměry na propojení Severní dimenze se spoluprací EU-Rusko a čtyřmi společnými prostory.
EHSV ve svém nedávném stanovisku "Přínos občanské společnosti ke vztahům mezi EU a Ruskem" [9] uvedl v odst. 3.2.5: "EU a Rusko by také měly spolupracovat na oživení regionální spolupráce – Severní dimenze ...
EHSV s potěšením konstatuje, že "cestovní mapy" vzaly toto hledisko náležitě v úvahu, a podporuje další opatření k rozvoji regionální spolupráce jako části vztahů mezi EU a Ruskem."
6.3 Úspěšná regionální spolupráce v oblasti Severní dimenze vyžaduje, aby se Rusko náležitě účastnilo přípravy a provádění budoucí politiky Severní dimenze.
V této souvislosti je třeba uvážit mechanismy spolupráce, např.společná řídící rada, a vzít také v úvahu ostatní nečlenské země EU v regionu.
6.4 EHSV zdůrazňuje doporučení uvedená ve stanovisku ke vztahům mezi EU a Ruskem, podle kterých by záležitosti týkající se občanské společnosti měly být v cestovních mapách EU-Rusko povýšeny a aktéři občanské společnosti měli být zapojeni do spolupráce mezi EU a Ruskem.
Kromě jiného je třeba uvážit způsoby vytvoření strukturované konzultace organizací občanské společnosti v budoucích mechanismech Severní dimenze.
6.5 Všech pět oblastí spolupráce v rámci Severní dimenze je pro budoucnost důležitých.
Měli bychom především využít pozitivní zkušenosti konceptu partnerství v rámci Severní dimenze (environmentální, sociální a zdravotní, informační technologie).
Z tohoto hlediska je třeba vážně zvážit vytvoření partnerství v následujících oblastech:
- infrastruktura a logistika;
- zaměstnanost, lidské zdroje a sociální otázky, včetně občanského dialogu;
- přeshraniční a mezilidská spolupráce, včetně mládeže, vzdělávání a kultura.
6.6 Stávající orgány v Pobaltí, především CBSS, by měly mít ústřední úlohu v nadcházející činnosti Severní dimenze.
Organizace občanské společnosti by v této souvislosti měly přijatelnou možnost zapojit se do Severní dimenze a přispívat k ní prostřednictvím vlastních sítí regionální spolupráce a vytvořených kontaktů s výše uvedenými orgány.
6.7 EHSV opakovaně zdůrazňuje své doporučení z roku 2004, podle kterého je třeba posílit šíření veřejných informací o Severní dimenzi.
Za tímto účelem je nutné aktualizovat NDIS.
EHSV dále zdůrazňuje, že informace by se měly šířit především na národní a místní úrovni, jelikož je to zodpovědnost vlád a příslušných úřadů v dotyčných státech.
Lepší informovanost by podnítila hlubší zájem o Severní dimenzi a podpořila aktéry občanské společnosti, aby zvýšili svoje zapojení a přínos k ní.
6.8 Financování partnerství Severní dimenze by mělo být stanoveno případ od případu a vlády a mezinárodní finanční instituce by také měly mít v tomto ohledu ústřední úlohu.
Finanční mechanismy Norska a EHP by také byly prospěšné především v podpoře všech společných přeshraničních činností Severní dimenze.
Nástroj evropského sousedství a partnerství (ENPI) by se měl stát aktuálním od roku 2007.
6.9 EHSV bude pokračovat ve své činnosti spojené se Severní dimenzí a jeho záměrem je přispět k zasedání vyšších úředníků v roce 2006.
Příspěvek může odrážet také závěry založené na jednání s organizacemi občanské společnosti v partnerských zemích.
EHSV je připraven přispět k dalším úvahám o budoucím provádění Severní dimenze.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Jak zlepšit provádění a vymáhání právních předpisů EU"
(2006/C 24/13)
Evropský hospodářský a sociální výbor se 10. února 2005 v souladu s druhým odstavcem článku 29 Jednacího řádu rozhodl vypracovat stanovisko k tématu: Jak zlepšit provádění a vymáhání právních předpisů EU
Specializovaná sekce "Jednotný trh, výroba a spotřeba", která byla odpovědná za přípravu práce Výboru na toto téma, přijala své stanovisko dne 27. července 2005.
Zpravodajem byl pan Joost van Iersel.
Na svém 420. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 28. a 29. září 2005 (jednání ze dne 28. září), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 90 hlasy pro, 6 hlasy proti a 12 členů se zdrželo hlasování.
Provádění a vymáhání
Exekutivní shrnutí
V tomto stanovisku EHSV uvádí, že lepší tvorba právních předpisů, provádění a vymáhání jsou úzce spojeny: dobré právní předpisy jsou vymahatelné a vymáhané právní předpisy.
Komise, Rada a Soudní dvůr se pravidelně zabývají problémy aplikace.
Kontrola je však omezená. Důvodem jsou různé kultury a povinnosti a odlišné stupně zapojení se do efektivního provádění v rámci Evropy.
EHSV rozlišuje různé typy kroků, které musejí členské státy a Komise podniknout.
Pro členské státy je to hlavně věc politické vůle.
Postoj národních správ musí odrážet to, že samy představují EU a že odpovídajícím způsobem investují do rozhodnutí Unie.
To s sebou nese změnu v určitých přístupech jako např. zaručení správní kapacity, sledování národních pravidel a postupů, zdržení se "gold-plating" (přidávání požadavků, které nejsou ve směrnici obsaženy) a "cherry-picking" (účelný výběr argumentů podporujících daný názor) a zlepšení informování.
Co se týče členských států, je žádoucí systematická diskuse mezi příslušnými orgány v rámci EU a také následné hodnocení a odpovědnost národních správních orgánů vůči jejich protějškům v jiných členských státech.
Žádoucí je také zapojení subnárodních orgánů s autonomní legislativní pravomocí.
EHSV se zasazuje o aktivní roli Komise v rozvíjení důvěry mezi kontrolními orgány při podpoře sítí orgánů veřejné moci, systematickém hodnocení jejich výkonu a určování a rozšiřování osvědčených postupů.
Je třeba zvážit rozšíření nynějšího vzdělávacího programu pro soudce a státní správu.
Některé z návrhů, kterými se zabývá toto stanovisko, jsou diskutovány v rámci Komise a členské státy provádějí některé změny.
V současné době však celkový obraz provádění a vymáhání vykazuje vážné nedostatky.
Evropský parlament a národní parlamenty by se měly také zapojit.
Podle názoru EHSV je nutná kulturní změna zahrnující posun od rozšiřování nového práva EU k důrazu na jeho efektivní aplikaci. Tím bude zajištěno, že schválené právo a politika EU dosáhnou plného účinku.
To přispěje k dobrému fungování EU o 25 členských státech a zajistí nutnou soudržnost.
1. Právní předpisy EU jako základ evropské integrace
1.1 Dobře fungující vnitřní trh s odpovídajícími předpisy pro sociální ochranu, zvláště pro ochranu zaměstnanců, spotřebitelů a životního prostředí, je základem evropské integrace.
Činí integraci legitimní tím, že vytváří významné výhody pro občany a podniky.
1.2 EU je založena na principu právního státu.
Posiluje základy vnitřního trhu a zabraňuje jakékoli diskriminaci na základě původu výrobků nebo společností a národnosti osob.
Efektivní aplikace právních předpisů EU posiluje důvěru veřejnosti v evropské politiky a procesy a přibližuje EU záležitostem občanů a podniků.
To však předpokládá včasnou a správnou transpozici práva EU na národní úroveň.
1.3 Evropská legislativa, která má za cíl odstraňovat jakékoli bariéry, aby vytvořila rovné podmínky, musí být navíc uplatňována okamžitě a souvisle v rámci EU a efektivně vymáhána všemi příslušnými orgány, národními i regionálními.
1.4 Vnitřní trh funguje správně a stává se zdrojem růstu a prosperity, pouze pokud se nevyskytují diskriminační nebo skryté bariéry vůči občanům nebo podnikům včetně obtížných a zdlouhavých správních řízení.
Četné stížnosti, které občané a podniky každý rok vznášejí, jsou důsledkem národních opatření, která jsou často příliš restriktivní, komplexní nebo nepřiměřená [1].
To je částečně z důvodu tzv. gold-platingu, který se objevuje během transpozice právních předpisů EU do vnitrostátních právních předpisů.
Gold-plating přidává další nařízení, která mohou mařit cíle EU.
1.5 Lepší tvorba právních předpisů je nedílnou součástí Lisabonské agendy.
Závěry Evropské rady konané ve dnech 22. a 23. března 2005 výslovně potvrdily pozitivní přínos zlepšeného právního prostředí pro konkurenceschopnost.
Totéž potvrdila Rada na téma konkurenceschopnost konaná ve dnech 6. a 7. června 2005 [2].
V této souvislosti je třeba zdůraznit, že lepší tvorba právních předpisů, provádění a vymáhání jsou úzce spojeny: dobré právní předpisy jsou vymahatelné a vymáhané právní předpisy.
1.6 Aby právní předpisy byly vymahatelné, musí být dostatečně jasné, a aby byly účinné, musejí poskytovat vhodnou odpověď na určité problémy.
Tam, kde jsou právní předpisy příliš komplexní a příliš vágní např. proto, že nedošlo k řádné analýze dopadu, nevyhnutelně nastanou problémy s prováděním.
Důsledkem toho je nutné navrhnout další právní předpisy, které by tyto problémy řešily.
Špatné právní předpisy vedou k jejich nárůstu a nadměrnému množství pravidel, která uvalují zbytečné břemeno na podniky a matou občany [3].
1.7 Pro zajištění účinného provádění příslušného předpisu je nutné vybavit dané orgány nezbytnou správní kapacitou.
Správní nedostatky jinak vedou k problémům s prováděním a vymáháním.
1.8 Efektivní uplatňování právních předpisů EU zároveň zlepšuje konkurenceschopnost a napomáhá přeshraniční spolupráci, což jsou dva základní cíle Lisabonské agendy.
1.9 EHSV je názoru, že EU má problémy s prováděním a dodržováním právních předpisů.
Statistiky o stavu provádění právních předpisů EU ukazují, že členské státy mají zpoždění ve včasné transpozici směrnic.
Statistiky řízení v důsledku neplnění povinnosti odhalují, že transpozice je často nesprávná nebo neúplná.
78 % případů vedených Komisí proti členským státům v období 2002-2005 se opravdu týká transpozice a provádění směrnic.
To nasvědčuje tomu, že členské státy mají problémy se stanovením národní metody pro provádění, která by směrnice uvedla v platnost.
1.10 Rada se v různých usneseních zabývala problémy s prováděním a vymáháním právních předpisů [4].
Interinstitucionální dohoda z roku 2003 o zlepšení tvorby právních předpisů se také zabývala "lepší transpozicí a prováděním".
1.11 V několika případech Soudní dvůr EU rozhodl o povinnosti členských států zajistit efektivní provádění a vymáhání právních předpisů [5].
1.12 Komise vytvořila několik dokumentů, kde rozvádí, jak by členské státy mohly zlepšit transpozici a provádění [6].
Ve své Bílé knize o správě věcí veřejných* Komise uvádí: "dopad pravidel Evropské unie závisí na ochotě a schopnosti orgánů členských států zajistit, aby tato pravidla byla transponována a vymáhána efektivně, plně a včas" [7]. Ve svém nedávném sdělení ze dne 16. března 2005 týkající se "Zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii" Komise nastiňuje postup pro zlepšení regulačního rámce Společenství bez nadměrných administrativních nákladů.
1.13 Nový přístup je od roku 1985 stále užitečnějším nástrojem při zvyšování efektivní harmonizace standardů a regulačních přístupů.
Vytváří stálý, štíhlý a transparentní právní rámec pomocí systému kontrol a bilancí pro orgány použitím různých nástrojů určených ve směrnicích a dále vytváří velkou odpovědnost na straně výrobců a třetích stran.
Co se týče provádění, Komise dochází zejména na základě důkladné analýzy k závěru, že "zkušenost také ukázala, že provádění těchto směrnic může být dále zlepšováno mnoha způsoby" [8].
Tento dokument odhaluje závažné nedostatky.
1.14 Ve své Druhé zprávě o provádění strategie vnitřního trhu pro roky 2003-2006 [9] Komise analyzuje nedostatky v provádění a vymáhání v mnoha oblastech.
Stanovuje také záměry a cíle pro zlepšení.
To mimo jiné předpokládá přímější začlenění členských států, a tím politické vůle.
Doporučení Komise, které se zabývá transpozicí směrnic týkajících se vnitřního trhu [10] do vnitrostátních právních předpisů stanovuje určité postupy, které by členské státy měly jednoznačně přijmout.
K těmto postupům patří hlavně zadání povinnosti sledovat a koordinovat jednomu ministru nebo ministerstvu, zřízení národní databáze transponovaných směrnic a podpora úzké spolupráce mezi úředníky příslušného státu, kteří jednají v Bruselu a mezi těmi, kteří opatření provádějí na národní úrovni.
1.15 "Tabulky výsledků" v provádění ukazují nedostatky ve formální transpozici.
Ale nehledě na tyto znaky pozornosti ze strany příslušných evropských institucí se způsobu, jakým jsou dohodnutá pravidla prováděna ve vnitrostátních právních předpisech, a/nebo nařízeních nedostalo systematického přezkoumání a následné diskuse v Radě.
Zatímco by odlišné provádění v různých částech členského státu rychle vyvolalo veřejnou výzvu k akci, odlišné provádění od jednoho členského státu k druhému není ani na politickém programu jednání.
1.16 Díky "tabulkám výsledků" je evidence transpozice v členských státech nepochybně transparentnější.
Dosud však neexistují ekvivalentní "tabulky výsledků" v uplatňování, které by zvýšily transparentnost v tom, jak národní orgány aplikují právní předpisy a politiky EU.
1.17 Ačkoli se diskutuje o zlepšení, je stále příliš málo povědomí a angažovanosti ze strany veřejných zainteresovaných subjektů v rámci Evropy v procesu zaručení toho, že právní předpisy EU jako základ evropské integrace budou fungovat správně. To nastane jen tehdy, pokud bude celý proces řádně respektován: přijetí směrnic, transpozice, provádění a vymáhání.
V mnoha případech se také může jednat o nedostatek vůle provádět konsistentně celý tento proces.
Dokumenty Komise, četná rozhodnutí Soudního dvora a příslušná akademická literatura poskytují dostatečné zdroje, z nichž mohou členské státy čerpat při zlepšování plnění svých právních závazků.
1.18 Účinná aplikace právních předpisů EU vyžaduje zvláštní pozornost a zabezpečení v EU s narůstajícím počtem členských států.
Integrační proces v EU nesmí být ohrožen oslabením účinnosti pravidel EU.
2. Kontext a rozvoj
2.1 Zatímco Smlouva o ES poskytuje množství aproximačních a harmonizačních opatření pro doplnění vnitřního trhu [11], zkušenosti ze 70. let a počátku 80. let 20. století ukázaly, že úplná harmonizace je pomalý, obtížný a v určitých případech zbytečný proces.
Bylo jednodušší dohodnout se na opatřeních založených na vzájemném uznávání a kontrole země původu a provádět je.
Tato opatření byla také účinnější při uvolňování trhu a investic bez způsobení nadměrné zátěže vyplývající z jejich dodržování.
Je však třeba zmínit, že EU vstoupila do nové fáze, která se vyznačuje stále většími rozdíly ve vládní kultuře.
To může vést k tomu, že je opět žádoucí vytvářet nařízení za účelem dosažení konvergence a podpory osvědčených postupů.
2.2 I přes posun k novým nástrojům politik byl nárůst právních předpisů Společenství částečně přirozeným důsledkem prohlubování a rozšiřování integrace, ale také částečně výsledkem neúplného nebo chybného provádění členskými státy.
Byla přidána nová pravidla, aby zabránila členským státům v neplnění jejich závazků nebo v tom, aby národní pravidla byla příliš komplexní [12].
Názorným příkladem je směrnice pro liberalizaci přijatá Komisí na základě čl. 86 (3) v takových oblastech, jako jsou telekomunikační služby nebo telekomunikační zařízení.
2.3 Vzhledem k problémům spojeným s prováděním v mnohých členských státech [13] vyžaduje zlepšení v aplikaci právních předpisů EU také společné úsilí orgánů členských států.
To do dneška chybí, právě když v členských státech dochází k žádoucímu posunu směrem k méně intervenčním a lehčím nástrojům provádění politik a nařízení.
2.4 Evropská rada v Lisabonu v roce 2000, která zahájila proces zvýšení konkurenceschopnosti Unie, zavedla otevřenou metodu koordinace za účelem zlepšení provádění a spouštění s použitím kvalitativních a kvantitativních ukazatelů, srovnávání a osvědčených postupů.
Členské státy dosud nečerpaly ve větší míře a systematicky z těchto osvědčených postupů za účelem zlepšení vlastního stavu provádění politik.
2.5 Otevřená metoda koordinace vyvolala na začátku velká očekávání. Totéž platí pro cíle srovnávání a osvědčených postupů.
Zkušenost neospravedlňuje pozitivní závěr.
Zdá se, že členské státy nejsou bez závazných povinností ochotny přijmout právní předpisy, nemluvě o jejím provádění a vymáhání.
2.6 Deset kandidátských členských států integrovalo do roku 2004 acquis communautaire do svých vnitrostátních právních předpisů.
Lhůta byla tedy formálně respektována.
Ale změna právních předpisů neznamená sama o sobě správnou transpozici.
Provádění a vymáhání navíc vyžaduje uspokojivé správní orgány a postupy, které musely být v mnoha případech vytvářeny na novém základě z důvodu nedostatku nezbytných zkušeností s efektivní aplikací pravidel EU.
Větší spolupráce mezi národními orgány a s institucemi Společenství by měla usnadnit jednotnou aplikaci pravidel EU v rámci Unie [14].
2.7 Ačkoli nařízení a legislativa EU směřují k vytvoření společných podmínek na otevřeném evropském trhu, nástroje se mohou od oblasti k oblasti výrazně lišit.
Princip může být ve všech oblastech stejný, ale stupeň zamýšlené integrace se může značně lišit.
To vede k tomu, že pravidla se více či méně přísně opírají o Společenství, a následně k odlišným perspektivám a právním přístupům.
2.8 Tyto rozdíly jsou způsobeny odlišnými cíli integrace mezi oblastmi např. politiky vnitřního trhu a životního prostředí a oblastmi jako sociální politika a zdraví, které jsou v první řadě národního charakteru.
Sama Smlouva užívá méně ambiciózní výrazy, co se týče zdravotnictví nebo vzdělání.
V těchto oblastech politiky je úkolem EU spíše "koordinovat" a "podporovat" než integrovat.
2.9 Současný vývoj je proto obrazem pestré různorodosti, v níž různé legislativní nástroje a úrovni EU existují vedle sebe a střídavě ovlivňují národní přístupy.
Patří k nim:
- nástroje EU zajišťující plnou harmonizaci právních předpisů,
- nástroje EU zajišťující minimální harmonizaci, což členským státům umožňuje přijmout přísnější pravidla (v přeshraničním kontextu se to dá použít pouze v závislosti na testu vzájemného uznávání),
- směrnice "nového přístupu" s cílem stanovit základní požadavky, které musejí výrobky na trhu EU splnit,
- právní předpisy EU založené na principu "země původu",
- rámcové směrnice, které ponechávají členským státům značnou volnost, co se týče provádění,
- doporučení, jež lze transponovat do právních předpisů členských států,
- rozhodnutí.
2.10 Toto široké spektrum nástrojů Společenství, které vyžadují transpozici, provádění a vymáhání v členských státech, často způsobuje národní, a tím odlišné, interpretace o tom, co má být prováděno a vymáháno na národní úrovni, a jak to provést.
2.11 Praktický dopad modelu tak, jak funguje nyní, bere, co se týče členských států, v různé míře v úvahu následující skutečnosti:
- různé národní právní kultury a systémy,
- odlišné povinnosti v rámci národních správ a ministerstev,
- specifické regionální a místní kompetence v členských státech,
- vliv národních lobby – politických, socioekonomických a společenských,
- domácí potřeby/nezbytnosti, které vedou ke gold-plating a cherry-picking,
- finanční a organizační zdroje pro správné provádění.
2.12 Přístup EU samozřejmě respektuje různorodost členských států a jejich bohaté správní tradice, právní kulturu a politické systémy.
Je to dokonce otázkou principu.
Různé tradice a kultury musejí být však schopny zaručit účinné uplatňování právních předpisů EU, aby se zabránilo zkreslení a diskriminaci.
Nárůst kompetencí Unie a probíhající rozšíření zdůrazňují komplexnost tohoto úkolu.
2.13 Co se týče Komise, některé specifické závažné elementy, které mají vliv na závěrečný výsledek, zahrnují:
- nepřesné užití odborného a právního jazyka (včetně překladových problémů) při sestavování právních předpisů;
- odlišnou míru použití více či méně závazných právních nástrojů jako důsledek rozhodnutí Rady;
- odlišnou míru angažovanosti v provádění a vymáhání v rámci Komise. Mezi GŘ se vyskytují závažné rozdíly;
- někdy nedostatečné vyjasnění, co se týče privilegií členských států a/nebo privilegií Komise z důvodu dopadu subsidiarity;
- někdy nedostatek personálu v Komisi;
- lingvistické problémy (při provádění dozoru v nových členských státech);
- význam a dopad postupů při neplnění povinností.
2.14 Spolu s nárůstem právních předpisů Společenství dochází k odpovídajícímu nárůstu mimoprávních nástrojů a procesů, jejichž cílem je přimět členské státy, aby prováděly právní předpisy EU včas a správně.
Jde např. o pravidelné zprávy a tabulky výsledků evidence transpozice v členských státech.
2.15 Komise navíc podnikla několik kroků, aby informovala občany a podniky o jejich právech a aby je podpořila v uplatňování těchto práv u národních orgánů a soudů.
Např. kontaktní místa pro občany a podniky a centra SOLVIT mají za cíl definovat a řešit problémy, se kterými se setkávají osoby a společnosti, které se stěhují do jiného členského státu nebo působí v jiném členském státě, než je jejich vlastní.
2.16 Poslední zpráva o případech, kterými se centra SOLVIT zabývala, ukazuje, že přes 50 % všech problémů se týká uznávání profesní kvalifikace, přístupu výrobků na trh, registrace motorových vozidel a povolení k pobytu.
Ačkoli 80 % případů je úspěšně vyřešeno, tyto statistiky také naznačují, že se nejedná o nové nebo neobvyklé problémy.
Občané a společnosti se setkávají s problémy hlavně z důvodu byrokratických postupů a neochoty národních správ usměrňovat jejich požadavky.
A navíc, i přes úspěch center SOLVIT zůstává 20 % problémů nevyřešeno.
Členské státy by měly postupovat takovým způsobem, aby se toto procento snížilo a aby se národní úřady SOLVIT a evropská síť SOLVIT více dostaly do povědomí veřejnosti – jak podniků tak občanů.
2.17 Rozšíření Unie je také výzva.
Nárůst počtu členů se nedá zvládnout bez odpovídajícího posílení konzultačních a kontrolních postupů.
2.18 Toto posílení konzultačních a kontrolních postupů bylo nejvíc evidentní při posledním rozšíření a v parametrech dohodnutých na Evropské radě z Bruselu v prosinci 2004, která se týkala chystaného rozšíření.
Potenciální členské státy budou podrobeny důkladnějšímu zkoumání Komise a bude se od nich očekávat, že provedou větší část acquis communautaire, než vstoupí do EU.
Bude se od nich také očekávat, že rychleji splní jakákoli přechodná opatření, která jim mohou být uložena.
3. Potřeba reflexe
3.1 Účinné provádění a vymáhání je pro občany a společnosti nanejvýš důležité.
Je to nedílná součást právního státu.
Často se lišící interpretace společně přijatých právních předpisů dávají vznik otázkám mezi podniky a občany, např.: kam si jít stěžovat?
Kdo je zodpovědná osoba?
Co udělat nejdříve?
Důležitější je otázka: do jaké míry neefektivní provádění vede ke zpoždění nebo změně investičních modelů a k nedostatku důvěry mezi občany?
Tyto otázky se zabývají legitimitou, koherencí a předvídatelností politik EU.
Pokračování nynějšího neuspokojivého tempa transpozice a provádění už nemůže být tolerováno.
3.2 Velká komplexnost a matoucí vývoj ve správném provádění schválených směrnic na úrovni EU vyžadují celkovou analýzu SWOT – analýzu funkčnosti systému: kde se nacházíme?
Co příčiny problémů?
Jakým výzvám čelí členské státy?
O co členské státy usilují: jaký je žádoucí vztah a jaká je žádoucí interakce mezi subsidiaritou a sledováním EU?
Jinými slovy: kdo je zodpovědný za měření čeho a jaká jsou kritéria?
Do jaké míry odpovídají právní nástroje a současné postupy cílům evropské integrace?
Jak budou EU a členské státy reagovat na stížnosti společností a občanů na neúplný a někdy kontraproduktivní způsob transpozice, provádění a vymáhání pravidel EU v národních nařízeních a postupech?
3.3 Za účelem podpory široké a otevřené debaty mezi tvůrci právních předpisů a úředníky a také mezi soukromým sektorem a občanskou společností o žádoucích úpravách v procesech a postupech v EU a členských státech musejí být vedle diskusí o zlepšení v členských státech položeny tyto zajímavé otázky.
Tato debata musí zvýšit povědomí o dopadu správné transpozice, provádění a vymáhání u všech dohodnutých politik EU.
3.4 Je nutné zamyslet se nad dopadem, jaký bude mít budoucí rozšíření na koherenci a jednotnou aplikaci práva Společenství v EU.
EU by také měla zvážit, jak se vyhnout situaci, která by v Unii s 27 nebo více členskými státy se stále větší různorodostí mohla sama vést k určitým překážkám v obchodu, investicích a státním zřízení.
3.5 Existují různé názory na problém řešení špatné aplikace právních předpisů EU, která je z politického hlediska spojena s napětím mezi subsidiaritou a přístupem Společenství.
Existuje názor, že by se měla plně přijmout odpovědnost členských států provádět právní předpisy EU a Komise by měla bedlivě dohlížet.
Druhý přístup je založen na subsidiaritě: dát volnou ruku členským státům a nechat každého, ať řeší své vlastní problémy.
Třetí možnost spočívá v tom, že by členské státy braly právní předpisy více za vlastní a převzaly větší odpovědnost, kontrolovaly se navzájem, a Komise by dohlížela na plnění, a pokud by to bylo nutné, asertivně by používala své legální pravomoci.
3.6 Jako ochránce smluv a iniciátor právních předpisů hraje Komise důležitou roli v zajištění správného fungování vnitřního trhu.
Její odpovědností je navrhovat jednoduché a vymahatelné právní předpisy, které napravují problémy na vnitřním trhu, aniž by členským státům a podnikům způsobily nadměrné náklady.
Komise se v posledních letech opravdu velmi snažila o zjednodušení právních předpisů a změření dopadu navrhovaných právních předpisů.
Je zároveň třeba, aby Komise jednala rychle a rozhodně, aby učinila přítrž neplnění povinností.
Komise by měla zvážit jak rozšířit doporučení, která učinila v roce 2004 (viz výše) a která se týkají včasné a správné transpozice, aby pokryla také fázi provádění a vymáhání.
3.7 Jako spolumajitelé Unie jsou členské státy povinny jednat vůči Unii loajálně, plnit své závazky, usnadnit splnění úkolů Společenství a neohrožovat cíle článku 10 Smlouvy o ES.
Pro ujasnění: postoj členských států musí odrážet to, že ony samy jsou Evropská unie a že odpovídajícím způsobem investují do rozhodnutí Unie [15].
3.8 Evropský soudní dvůr v nesčetných případech jasně rozhodl, že se členské státy nesmějí obhajovat existencí jakýchkoli interních správních problémů, aby ospravedlnily neúplné nebo nesprávné provádění právních předpisů Společenství.
Tato rozhodnutí možná pomohou zlepšit řízení v budoucnosti.
3.9 Bude také nutné zamyslet se nad typem právních a mimoprávních nástrojů a postupů, které budou nejvhodnější pro zaručení efektivního provádění politiky v unii s více než 30 členy.
3.10 Výsledky použití mimoprávních nástrojů a postupů byly poněkud smíšené.
I přes svůj slibný začátek se otevřená metoda koordinace nezdá být úspěšnou.
Centra SOLVIT naopak vyřešila 80 % problémů, kterými se zabývala.
3.11 Rada na téma konkurenceschopnost ve svých závěrech z března 2005 vyzvala členské státy, aby prověřily domácí legislativu v souvislosti s její kompatibilitou s pravidly EU za účelem odstranění tržních překážek a otevření prostoru pro konkurenci.
Evropský parlament také rozpoznal výhody toho, když národní správní orgány sledují dodržování pravidel EU ve svých zemích.
Prověřování je praktický způsob, jak identifikovat a odstranit překážky v obchodě, ať už jsou způsobeny nesprávným prováděním, nedostatkem řádného vymáhání právních předpisů EU nebo jednoduše správním postupem, který není v souladu s požadavky EU.
4. Závěry a doporučení
4.1 Všeobecné
4.1.1 EHSV považuje provádění a vymáhání právních předpisů za neoddělitelné součásti lepší tvorby právních předpisů, a tedy za politickou prioritu [16].
O politické prioritě se zatím mluvit nedá, a to i přes měnící se přístup v některých členských státech a v rámci Komise, který dláždí cestu k budoucnosti.
Tvůrci právních předpisů brali často nedostatečně v úvahu požadavky na provádění a vymáhání.
Důsledné hodnocení dopadu za účelem lepší tvorby právních předpisů musí také brát v úvahu to, jak se mají právní předpisy vyvíjet a jak mají být vymáhány.
Celý proces je předpokladem pro vytvoření rovných podmínek a legitimitu EU.
4.1.2 Ve skutečnosti je v první řadě na členských státech, aby zajistily správné provádění a vymáhání právních předpisů EU.
Rolí Komise jako ochránce smluv je zajistit, aby členské státy opravdu plnily své povinnosti.
Komise může řešit jakékoli nedostatky pomocí řízení v důsledku neplnění povinností nebo jiných prostředků, které považuje za vhodné k vyřešení problému špatné aplikace právních předpisů EU.
4.1.3 V důsledku interinstitucionální dohody z roku 2003 Rada v současné době zvažuje lepší nařízení a zjednodušení právních předpisů.
EHSV je názoru, že dostatečná pozornost by se měla věnovat lepší aplikaci všech pravidel EU, která mají být vymáhána členskými státy, ne jen směrnic.
4.1.4 EHSV je názoru, že Rada na téma konkurenceschopnost se svým závazkem vůči vnitřnímu trhu, jádru integračního procesu, by při diskusi o provádění a vymáhání měla být přirozeným partnerem Komise na úrovni EU.
4.1.5 Velmi důležitým a často rozhodujícím aspektem je to, že úpravy národní správy členských států jsou mimo dosah smluv.
Nicméně z článku 10 Smlouvy o ES a judikatury vyplývá, že národní orgány musejí zajistit správné provádění a vymáhání.
V souvislosti s tím EHSV zdůrazňuje spoluvlastnictví EU ze strany členských států a samozřejmě jejich spoluodpovědnost.
4.1.6 Důraz byl příliš dlouho kladen na zavádění nových nařízení EU.
EHSV souhlasí s Komisí, že v EU o 25 členských státech by se důraz měl klást spíše na provádění a vymáhání stávajících právních předpisů než na přidávání nových nařízení.
Nové právní předpisy Společenství nebudou lákavou volbou, neboť budou vyžadovat značné investice v oblasti času a zdrojů.
A podobně, pouhé spoléhání se na právní řízení, která by donutila členské státy napravit problémy, také zabere hodně času a vyčerpá omezené zdroje.
Je třeba spíše změna kultury, přičemž důraz se v rámci členských států a Komisi přesouvá od nových nařízení k provádění a vymáhání, a tím se zajistí, že dohodnuté právní předpisy a politika EU dosáhnou plné účinnosti.
To ovšem neznamená, že důraz na provádění a vymáhání může sloužit jako výmluva pro nevytváření právních předpisů v oblastech, kde je jich stále třeba.
4.1.7 Prověřování stávajících a již provedených právních předpisů EU – viz také zkušenosti z Dánska – bude užitečné v procesu lepší tvorby právní předpisů.
Je to názorný příklad interakce mezi zjednodušením a zlepšením provádění a vymáhání.
4.1.8 Co se týče alternativ, tj. samoregulace a koregulace [17], musí se posuzovat případ od případu, kde by tyto alternativy fungovaly, a kde ne.
Aniž bychom pomíjeli potřebu podporovat samoregulační a koregulační iniciativy, jejich životaschopnost je nutno vyzkoušet v procesu konkrétní aplikace.
4.1.9 Podle názoru EHSV je také zřejmé, že narůstající problémy s procesy provádění a vymáhání na národní úrovni musejí být řešeny a vyřešeny na základě užší spolupráce mezi národními orgány a orgány Společenství.
4.1.10 EHSV je názoru, že tato zvýšená spolupráce slouží také cíli vyhnout se nadbytečným právním předpisům Společenství, což pravděpodobně není správný postup směřující k národním procesům provádění.
Ty jsou příliš pomalé a obtížné a často mají tendenci aplikovat cíle národní politiky pomocí nepřiměřených prostředků.
4.2 Členské státy
4.2.1 EHSV je názoru, že členské státy by měly nadále požívat volnosti při určování svých vlastních metod a postupů provádění.
Těmito metodami a postupy by se členské státy a Komise mohly zabývat také ve svých hodnoceních dopadu.
4.2.2 Podle názoru EHSV a bez ohledu na metody a postupy, které si členské státy určí k provádění právních předpisů EU a vnitrostátních právních předpisů ovlivňujících vnitřní trh, by výsledky v rámci EU měly být podobné.
Tyto výsledky musejí navíc skutečně uvést primární a sekundární právo EU v platnost.
4.2.3 Když je řeč o členských státech, je EHSV názoru, že angažovanost je žádoucí i u subnárodních orgánů s autonomními zákonodárnými pravomocemi a/nebo prováděcími povinnostmi (např. země, provincie, regiony).
4.2.4 EHSV je názoru, že dalším krokem ve spolupráci mezi institucemi EU a národními orgány při provádění právních předpisů a politik EU je posílení nebo lepší uspořádání národní správní kapacity pro aplikaci politik, o čemž se nyní diskutuje v některých členských státech.
4.2.5 Správní kapacita je věcí "společného zájmu" a členské státy musejí zajistit, aby prováděcí a kontrolní orgány měly tuto kapacitu na vysoké úrovni.
Pro EHSV to mezi jiným znamená úzkou spolupráci mezi vyjednávacími stranami v Bruselu a zákonodárnými orgány v rámci národních správních orgánů.
4.2.6 Jeden specifický přístup, který EHSV zaznamenal, je praxe národních regulátorů v určitých oblastech jako např. v telekomunikacích.
Národní regulátoři respektují zároveň společná evropská pravidla a národní dohled.
Tato praxe se také musí prozkoumat.
4.2.7 Členské státy je třeba pobízet k tomu, aby prověřovaly národní pravidla a postupy (jak to v současné době některé členské státy, např.
Dánsko, činí). Problémy s prováděním vznikají často proto, že národní pravidla a postupy nejsou dostatečně sladěny s velkým evropským trhem.
4.2.8 Specifickým způsobem provádění práva EU je gold-plating a cherry-picking.
EHSV je názoru, že by mohlo být zavedeno všeobecné pravidlo, podle něhož by členské státy při oznámení národních prováděcích opatření formálně zdůvodnily Komisi pomocí transpozičních tabulek, že tato opatření jsou v naprosté a úplné shodě s právními předpisy Společenství.
4.2.9 Může být žádoucí, aby členské státy poskytovaly více informací a lepší informace o právech a povinnostech jak v rámci svých vlastních správních orgánů tak široké veřejnosti.
Nedostatek adekvátních informací je často důvodem neplnění.
EHSV je názoru, že by mohly být zváženy sankce za neplnění ze strany občanů nebo společností.
4.2.10 V současné době je konzultace o transpozici a provádění v podstatě omezena na bilaterální kontakty mezi vládami a Komisí.
Žádoucí je více interakce a flexibility.
Je nutno posílit dopad multilaterálních diskusí ve skupinách národních expertů, jež se již odehrávají s ohledem na transpozici a provádění.
Je zapotřebí systematické a dobře uvážené diskuse o výsledcích, kterých bylo dosaženo, a o zkušenostech členských států, a to mezi všemi příslušnými orgány v rámci EU v jakékoli oblasti politiky.
Žádoucí je následné hodnocení.
4.2.11 V bilaterálních kontaktech mezi členskými státy by měla být uvážena výměna úředníků v rámci úspěšných "twinning projektů", které velmi pomáhají novým členským státům a kandidátským zemím.
4.2.12 Následné hodnocení směrnic aplikovaných právních předpisů EU musí být prováděno systematicky.
Protože konzultace je pro lepší tvorbu právních předpisů klíčová, je třeba počítat s podobnými postupy při procesu následného hodnocení [18].
Původní zákonodárné orgány by za taková hodnocení, která mohou obsahovat také budoucí potřeby a relevanci určitých pravidel, neměly být odpovědné.
4.2.13 EHSV je názoru, že diskuse povedou k systematickému určení osvědčených postupů, které mohou být přijaty orgány v rámci EU.
Tam, kde právní nebo správní rozdíly mezi členskými státy brání přijetí určených osvědčených postupů, by národní orgány měly povinnost ukázat, jak jejich vlastní metoda nebo postup vedou k podobným výsledkům jako v jiných členských státech s osvědčenými postupy.
Jeden takový osvědčený postup v členských státech spočívá v "pravidlu priority".
Transpozice právních předpisů EU má v zásadě přednost před prováděním národních právních předpisů.
4.2.14 Národní orgány jsou zpravidla odpovědné vládám nebo ministrům a případně parlamentu.
Protože špatné provádění nebo neprovádění právních předpisů EU nepříznivě ovlivňuje zájmy občanů a podniků v jiných členských státech, je EHSV názoru, že by EU měla vytvořit nový koncept reciproční odpovědnosti vůči příslušným orgánům v jiných členských státech [19].
4.2.15 Orgány členských států musejí vysvětlit svým protějškům své správní postupy, formální rozhodnutí a jiné činnosti spojené s prováděním a vymáháním právních předpisů EU, pokud příslušné orgány v jiných členských státech tyto postupy, rozhodnutí a činnosti považují za překážku hladkého fungování vnitřního trhu.
4.2.16 Pro EHSV je důležité, aby členské státy pravidelně hodnotily kapacitu svých prováděcích a kontrolních orgánů a slučitelnost národních pravidel, nařízení a správních postupů s požadavky právních předpisů EU.
4.2.17 V procesu dalšího rozšíření bude u kandidátských zemí muset proběhnout transpozice celého "acquis" Společenství.
EHSV považuje za žádoucí, aby tyto země disponovaly adekvátní správní kapacitou za účelem správného provedení acquis, než budou moci vstoupit do EU.
4.2.18 EHSV je názoru, že členské státy musejí být připraveny věnovat více lidských a finančních zdrojů, aby zásadně podpořily provádění a vymáhání.
Výbor poukazuje na nápadný rozdíl mezi zdroji věnovanými na otevřenou metodu koordinace (úředníci, schůze, dokumenty) a problémy v oblasti financí a lidských zdrojů v mnoha členských státech při podpoře tak důležité sítě, jako je SOLVIT.
Světlou výjimkou je v tomto ohledu např. Švédsko.
4.2.19 Zvláštní pozornost by se měla věnovat fungování soudů, které jsou zodpovědné za interpretaci a přímé uplatňování právních předpisů EU (nařízení) a předpisů, které jsou výsledkem jejich transpozice (směrnice). Velké obtíže byly prokázány s ustálením interpretace těchto nástrojů a s jejich rychlým použitím v praktických případech.
Z toho vyplývá zvláštní potřeba vzdělávání soudců a právníků v oblasti právních předpisů Společenství, zejména v oblasti týkající se konkurence, zdravotnictví a ochrany spotřebitele.
4.3 Komise
4.3.1 EHSV je názoru, že Komise kromě svého úsilí dostat lepší tvorbu právních předpisů v rámci svého úřadu na správnou cestu má také za úkol podpořit důvěru mezi kontrolními orgány při podpoře sítí národních orgánů, systematického hodnocení jejich výkonu a určení a šíření osvědčených postupů.
Může přispět určitými nástroji, jako jsou informační systémy, k usnadnění každodenní administrativní spolupráce mezi úředníky.
V tomto ohledu představuje "poradní výbor pro vnitřní trh" užitečnou platformu pro Komisi a členské státy.
Totéž platí o informačním servisu pro vnitřní trh, který Komise plánuje, aby posílila spolupráci mezi členskými státy.
4.3.2 Vedle nástrojů, které Komise definovala ve svém sdělení o "Lepší kontrole uplatňování práva Společenství" [20] za účelem zabránění neplnění povinností, je podle názoru EHSV také důležité rozvíjet další spolupráci mezi národními orgány.
Komise může být nápomocná při hodnocení národních postupů – i když nevedly k formálním řízením v důsledku neplnění povinností – tím, že usnadní řešení problémů a podpoří osvědčené aplikační postupy mezi členskými státy.
4.3.3 EHSV doporučuje, aby Komise byla vyzvána k provedení prověrek struktur vymáhání v členských státech – pravděpodobně s pomocí neutrálního partnera – a k podávání pravidelných zpráv o provádění a vymáhání ve formě tabulky výsledků.
4.3.4 Je třeba podpořit vzdělávací programy financované EU, které jsou založeny na národních studiích a zkušenostech a svádějí dohromady odborníky z celé Evropy.
Nedávný vzdělávací program pro soudce v oblasti konkurence, který byl sponzorovaný Komisí, přinesl pozitivní výsledky.
Takové vzdělávací programy pro soudce soudů nižšího stupně a regionálních soudů a také pro státní správu musejí být rozšířeny do všech relevantních oblastí, protože nezbytných znalostí se často ještě nedostává.
Pozornost by se mohla věnovat také roli ombudsmanů.
4.3.5 Komise by měla aktivně hledat alternativy formálních právních kroků, které jsou pro subjekty podávající stížnost často příliš pomalé.
50 % řízení v důsledku neplnění povinností trvá déle než čtyři roky!
Alternativy zahrnují organizovaná setkání a nástroje jako SOLVIT.
Komise by mohla zvážit zveřejnění výsledků organizovaných setkání.
4.3.6 Hlavním zájmem by mělo být určení nejvhodnějšího opatření k dosažení požadovaného výsledku politiky.
V určitých případech a za účelem zajištění spolehlivých výsledků v členských státech by Komise mohla zvážit předkládání návrhů nařízení místo návrhů směrnice.
Všeobecněji řečeno, Komise by měla brát v úvahu problémy, které mohou vzniknout v důsledku odlišných národních prováděcích postupů.
4.3.7 Podle názoru Výboru musí Komise disponovat nezbytnými kompetencemi a zdroji, aby mohla vykonávat svůj tradiční úkol dohlížet na provádění právních předpisů EU a aby mohla vykonávat nové úkoly spočívající v usnadnění určení a rozšíření osvědčených postupů.
EHSV vítá interní audit, který chce Komise uskutečnit v roce 2006, aby zhodnotila jeho stávající postupy a pracovní metody v této oblasti.
4.3.8 Komise by měla být podporována v lepší organizaci svých snah v souvislosti s dozorem nad prováděním a vymáháním.
To bude možná vyžadovat více zdrojů i v rámci Komise.
Z tohoto důvodu je nutná větší koherence mezi přístupy různých GŘ.
4.4 Řádná správa věcí veřejných a společnost
4.4.1 Z hlediska EHSV nesmí být informování a konzultace k provádění a vymáhání a dohled nad nimi omezeny pouze na správní orgány a úředníky.
Evropský parlament a také národní parlamenty by se měly zabývat stejnými procesy.
EHSV vítá iniciativu, které se nedávno chopil Evropský parlament, umístit provádění a vymáhání na svůj program jednání.
Tato iniciativa určitě přispěje ke zvýšení tolik potřebné politické pozornosti věnované tomuto tématu.
4.4.2 Jako součást iniciativy týkající se lepší správy věcí veřejných se Komise zavázala tuto problematiku intenzivně konzultovat [21].
Totéž se očekávalo od členských států.
Určitá sekundární legislativa jako nařízení o konkurenci nebo směrnice o telekomunikacích vyžaduje, aby národní orgány konzultovaly zainteresované strany předtím, než přijmou jakákoli opatření.
V některých členských státech existuje tradice dotazování veřejnosti jako podpůrného prostředku k formulování a hodnocení politiky.
Většina členských států provádí určitou formu hodnocení dopadu, týkajícího se finančních nebo ekologických následků.
Hodnocení dopadu má jak fázi konzultací, tak hodnotící část.
Podle názoru EHSV tyto konzultace a hodnocení, které vlastně definují potřeby občanů a podniků a potom účinky, které na ně politika má, zlepšují pochopení politik, posilují jejich legitimitu a připravují půdu pro zlepšení politik.
4.4.3 Z důvodu komplexnosti těchto procesů s sebou řádná správa věcí veřejných nese vysvětlování v rámci celé Evropy, že nehledě na "subsidiaritu" a specifické správní tradice, jsou vlády povinny uskutečnit to, na čem se na úrovni EU dohodly.
To také znamená, že kromě Komise a členských států je za účelem podpory zlepšení a osvědčených postupů velmi vítán přínos soukromého sektoru a občanské společnosti.
4.4.4 Jakmile Komise a členské státy přijdou s konkrétními nápady, jak prezentovat provádění a vymáhání jako nedílnou součást lepší tvorby právních předpisů, je podle názoru EHSV žádoucí vyvážená propagace.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Obezita v Evropě – role a povinnosti partnerů občanské společnosti"
(2006/C 24/14)
Evropský hospodářský a sociální výbor se rozhodl dne 18. února 2005 v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu vypracovat stanovisko k tématu "Obezita v Evropě – role a povinnosti partnerů občanské společnosti".
Specializovaná sekce "Zaměstnanost, sociální věci, občanství", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 5. září 2005.
Zpravodajkou byla paní Sharma.
Na 420. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 28. a 29. září 2005 (jednání dne 28. září 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 83 hlasy pro, 4 hlasy proti a 10 členů se zdrželo hlasování.
1. Obezita – odpovědnost společnosti
1.1 Je velmi smutnou skutečností, že dva hlavní problémy s výživou, kterým dnes svět čelí, jsou hlad, jímž trpí 600 milionů lidí, a zároveň problém obezity, který má 310 milionů lidí.
1.2 Na téma strava, fyzická aktivita a obezita existuje nekonečné množství dokumentů, průzkumů a zpráv od odborníků, z jednání u kulatého stolu i od významných mezinárodních organizací nevedly k řešení a k činům, které by zastavily tuto společenskou a ekonomicky ochromující chorobu.
1.3 Nadměrný příjem energie ze stravy minus snížený výdej energie se rovná přebytku energie, který se ukládá ve formě tělesného tuku.
Toto je mechanizmus na počátku obezity, kterou celá řada hospodářských, sociálních a psychologických faktorů v posledních desetiletích urychlila tak, že se obezita stala jedním z hlavních zdravotních problémů.
1.4 Počet obézních lidí v posledních 30 letech dramaticky vzrostl.
V roce 2000 Světová zdravotnická organizace (WHO) prohlásila, že obezita "je největší zdravotní hrozbou, které Západ čelí".
- 14 milionů dětí trpí nadváhou, včetně 3 milionů obézních, přičemž jejich počet narůstá ročně o více než 400000 a postihuje téměř každé čtvrté dítě v EU složené z 25 států.
- 10 – 20 % dětí v severní Evropě trpí nadváhou, v jižní Evropě, Irsku a Spojeném království se jejich počet pohybuje kolem 20 – 35 %.
- V mnoha zemích EU má více než polovina dospělé populace nadváhu, 20 – 30 % dospělých patří do kategorie obézních.
- Obezita ve středním věku zvyšuje riziko budoucí demence.
- 6 ze 7 nejdůležitějších rizikových faktorů předčasné smrti souvisí s tím, jak jíme, pijeme a jak se pohybujeme (tím zbývajícím faktorem je tabák).
- Obezita v rozvinuté zemi představuje 2 – 7 % celkových nákladů na zdravotní péči.
1.5 Vzrůstající tendence a negativní, individuální a společenské následky obezity vyžadují nyní interdisciplinární a multifaktoriální přístup, vyžadující vzájemně závislou akci národů, komunit a jednotlivců.
Hlavní úlohou vlád ve spolupráci s jinými zainteresovanými subjekty je vytvořit prostředí, které posílí a podpoří jednotlivce, rodiny a komunity v pozitivních rozhodnutích týkajících se zdravého životního stylu, jež zvyšují kvalitu života.
2. Přispívající faktory
Zvýšení počtu sedavých zaměstnání, nárůst používání motorových vozidel, pokles fyzické aktivity a nárůst spotřeby vysoce energetické stravy a nápojů jejichž složení není vyvážené, jsou pravděpodobně hlavními faktory současného rozšíření obezity.
2.1 Obecné faktory
Modely kultury a chování charakterizující "společnost blahobytu" jsou zásadním faktorem bujení obezity, kterou lze vyléčit pouze koordinovanými informačními a prevenčními aktivitami (na úrovni národní, místní, a také individuální), které by změnily nejškodlivější přístup společnosti a způsob chování, aniž by byla učiněna chyba "přehnané medikalizace" při léčení obesity.
2.2 Hlavní body "opatření" tudíž obsahují mnoho různých oblastí či aktivit, které lze shrnout takto:
- společnost: výchova v souvislosti s výživou (zabývající se celkovou výživnou hodnotou potravin a nejen kvantitativními aspekty) a zdravějším životním stylem, především pokud jde o tělesný pohyb;
- vzdělávání: poučení o hodnotě jídla, příčiny a důsledky obezity, obnovení výuky hospodaření v domácnosti se zaměřením na šíření zdravějšího způsobu života a důraz na tělesný pohyb ve volném čase;
- průmysl: povzbuzování etických přístupů v potravinářském průmyslu, zejména marketingových aktivit a reklamy v médiích a upřednostňování personálních politik, které podporují správnou výživu a přiměřený tělesný pohyb;
- doprava: čelit nadměrnému užívání dopravních prostředků nahrazujících tělesnou činnost a určit politiku, která by nevedla ke zvyšování distribučních nákladů, obzvlášť pokud jde o čerstvé potraviny;
- sdělovací prostředky: kontrolovat, zda reklamy nevedou k nadměrné nebo nevyvážené spotřebě a upozornit rodiče i na fyzická rizika pro jejich děti, která vyplývají z nadměrného a dlouhého sledování televize, videoher a užívání internetu;
- zdravotnictví: zajistit skutečnou informační službu pro všechny subjekty a místo pozdějších a často neúspěšných terapeutických zásahů připravit informační kampaň a kampaň týkající se prevence;
- politika: zodpovědné a vhodné investice pro konkrétní záměry, od úrovně národní až po místní, které jsou zaměřeny na všechny vrstvy obyvatelstva a zejména na skupiny s nižším vzděláním i příjmy.
3. Přestaňte vinit kulturu
3.1 Současný industrializovaný svět je prostředím, jež velmi přispívá k obezitě.
Některé příčiny jsou zjevné, mnohé jsou pochopeny méně a většinu společnost nepokládá za škodlivé.
Znepokojující je nedostatek prozíravosti pro budoucí generace a touha všech lidí nebrat věci za své či nenést odpovědnost, a místo toho vinit ostatní.
3.2 Základními faktory obezity je zvýšená spotřeba energeticky bohaté, na výživu chudé stravy obsahující vysoké hodnoty tuku, cukru a soli, méně fyzické aktivity doma, ve škole, v práci, při rekreaci a dopravě.
Rozdíly ve výši rizika a souvisejících dopadech na zdraví lze částečně přičíst rozdílům v čase a intenzitě hospodářských, demografických a sociálních změn na národní a globální úrovni.
3.3 Dosažení změn ve stravovacích návycích, modelech fyzické aktivity a zdravém životním stylu bude vyžadovat společné úsilí mnoha zainteresovaných subjektů, veřejných i soukromých, po dobu několika desítek let.
Je nutná změna smýšlení, zvyšování povědomí a vzdělávání prostřednictvím kombinace řádných a účinných kroků na všech úrovních, s psychologickou podporou, přísným sledováním a hodnocením jejich dopadu.
Navíc budou jednotlivci muset brát změny za své a převzít za ně odpovědnost.
3.4 EHSV považuje za nezbytný přístup "zapojení všech" do strategie pro společný boj proti tomuto problému, s využitím politiky "shora dolů" doplněné strategiemi "zdola nahoru" a s prováděním opatření horizontálně i vertikálně, přičemž každý přijme závazek finanční, časový či věcný.
Ačkoli to zdaleka není snadné, účelem je vytvořit v celé Evropě prostředí, které podporuje zdravou výživu s vyváženou stravou a tělesnou aktivitu bez toho, aby se někomu nebo něčemu kladla vina..
4. Kontrola obezity
4.1 Záměrem návrhu EHSV je snížit obezitu pomocí propagace kampaně na testování obezity – Kontrola obezity, jež má zvýšit povědomí o přínosech zdravého životního stylu a odpovědnost všech stran za prevenci obezity.
Kampaň bude mít jedno jednoduché poselství, jež zastřeší 10 bodů, a bude zahrnovat veřejný a soukromý sektor, občanskou společnost a občany prostřednictvím jejich závazků na podporu kampaně.
Cílem je podporovat návyky zdravého životního stylu, aniž by došlo ke konfrontaci s osobní volbou občana.
4.2 Mezi těchto deset bodů patří úsilí:
- pokračovat a zdokonalovat proces vzdělávání v rámci populace;
- spolupracovat za účelem účinné komunikace a přijmout některé skutečnosti za své;
- zajistit, aby se informace dostaly ke KAŽDÉMU jedinci v celé Evropě;
- přimět každého člověka převzít odpovědnost a tento stav zachovat;
- přesvědčit jednotlivce a organizace, že mohou ovlivnit ostatní;
- akceptovat, že všechny kroky musí být začleněny do mnoha národních politik a politik EU;
- akceptovat, že toto je "společná sociální odpovědnost";
- zajistit mnohavrstevný horizontální a vertikální přístup na všech úrovních;
- zajistit transparentnost, nezištnost a odstranit skryté programy;
- zvýšit povědomí o tom, že účinky obezity na zdraví lze odvrátit zdravým stravováním a fyzickou aktivitou.
4.3 Kampaň na kontrolu obezity, jež bude jasně definována tvůrci politiky a zainteresovanými subjekty pod vedením GŘ pro ochranu zdraví a spotřebitele, bude jednoduchým poselstvím jasně manifestujícím evropské veřejnosti potřebu zdravého stravování a větší fyzické aktivity, vyjádřenou prostřednictvím závazku k "testování obezity" politik a postupů všech stran.
Každá příslušná organizační jednotka, od Evropské komise až k jednotlivým členům rodiny, může být požádána, aby se připojila ke kampani, na jejímž základě by sledovala své vlastní aktivity a zjišťovala, jak by je bylo možné upravit, aby se zabránilo riziku obezity.
4.4 Předchozí kampaně např. na téma zapínání bezpečnostních pásů při jízdě autem, kouření, kojení a sportu bez drog byly jednoduché, ale účinné, a byly podporovány všemi vrstvami společnosti.
Všechny v sobě zahrnovaly úspěšnou kombinaci vzdělávání spotřebitelů, právních předpisů, změn politiky a programů na úrovni komunity.
5. Kampaň na kontrolu obezity
Byl sestaven dotazník žádající jednotlivce, aby určité množství času, které si sami zvolí, strávili v rámci svých organizací nebo externích orgánů a podporovali činnost GŘ pro ochranu zdraví a spotřebitele prostřednictvím propagace myšlenky testování obezity v rámci kampaně na kontrolu obezity.
(Dotazník je přiložen na konci stanoviska.
Může být pozměněn tak, aby ho mohla použít kterákoli organizace.)
Cíl – dosáhnout zamýšlených výsledků a sledovat pokrok
V krátkodobém horizontu – vyplněné dotazníky svědčí o angažovanosti a ochotě jednotlivců a organizací zvyšovat povědomí, vzdělávat a informovat ostatní o nutnosti změny životního stylu.
Cíl lze měřit množstvím času nebo prostředků, jež byly pro kampaň přislíbeny.
Také je možné shromažďovat příklady osvědčených postupů.
Ve střednědobém horizontu – vlastní činnost.
Splnění časových a finančních závazků, včetně "testování obezity" organizací.
To by zahrnovalo rovněž zveřejnění a šíření příkladů osvědčených postupů, jež byly v krátkodobém horizontu shromážděny.
Cíle lze měřit pozitivní zpětnou vazbou a ověřováním všech původních dotazníků, ale i sledováním pokroku platformy EU.
V dlouhodobém horizontu – prostřednictvím stanoviska EHSV zhodnotit skutečný pokrok formou zprávy jiným institucím EU.
To usnadní procesy zpětné vazby a navíc i zachování stavu.
5.1 EHSV
5.1.1 EHSV má mandát pracovat s Komisí, Parlamentem a Radou a přibližovat občanské společnosti rozhodovací proces.
S takovým mandátem může EHSV spolu se všemi zainteresovanými subjekty věnovat čas iniciování účinné změny prostřednictvím dobrovolné činnosti svých členů na podporu zdravějšího životního stylu.
Členové EHSV byli požádáni, aby vyplnili Kontrolu obezity a šli příkladem následujícím navrženým způsobem:
- Zaměstnavatelé by mohli zvážit zdravější životní styl v rámci pracoviště, včetně podpory volby zdravé stravy přijetím odpovídajících politik týkajících se výživy a zavedením sportovních zařízení či tělocvičen.
U menších společností by to mohlo podpořit zaměstnance ve zvažování zdravějšího životního stylu.
Cenná by byla rovněž jejich činnost mimo společnost, především v oblasti vzdělávání.
Deklarace tisíciletí OSN (ze září 2000) uznává, že hospodářský růst je omezený, když lidé nejsou zdraví.
- Organizace zaměstnanců by mohly šířit podobné poselství směrem ke svým členům, např. umožnit zaměstnancům začlenit fyzickou aktivitu, chůzi nebo jízdu na kole do jejich denního režimu.
Mohli by být také podporováni v tom, aby tuto radu převzali do svých rodin a komunit v rámci procesu nepřetržitého vzdělávání.
- Nevládní organizace a zejména organizace zastupující zájmy spotřebitelů by mohly věnovat čas svým členům a možná pomoci šířit poselství dál, do jiných institucí a komunit.
Organizace zastupující zájmy mládeže a rodiny jsou významné při prosazování vyvážené stravy a tělesného pohybu.
Všechny mohou spolu s know-how prosazovat cenovou dostupnost zdravého stravování a zdravé možnosti volby.
5.1.2 EHSV působí ve všech 25 členských státech na všech úrovních občanské společnosti.
To má významný dopad na přenos poselství kampaně a stanovuje vzor, který by ostatní měli následovat.
5.2 Evropská komise a Parlament
Členové z generálních ředitelství Komise a z Parlamentu by byli požádáni, aby vyplnili Kontrolu obezity a šli tak příkladem.
5.2.1 Je třeba poblahopřát GŘ pro ochranu zdraví a spotřebitele k nově zřízené "Evropské platformě činností" na poli obezity.
Doufáme, že by členové platformy mohli navrhnout jednoduchý slogan/poselství kampaně, jež se bude používat po celé Evropě pro prosazování zdravého životního stylu.
Vláda, nevládní organizace, svépomocné organizace a průmysl by měly připravit a zprostředkovat odpovídající, koherentní a jasná poselství.
Tato poselství by se měla šířit četnými kanály a formou, jež odpovídá příslušné kultuře, věku a pohlaví.
Chování lze ovlivnit zejména ve školách, na pracovištích, ve vzdělávacích a náboženských zařízeních prostřednictvím místních vůdčích osobností a hromadných sdělovacích prostředků.
5.2.2 Robert Madelin, předseda platformy, zdůraznil, že "aby byl boj proti obezitě úspěšný, musí být veškeré činnosti začleněny do širokého spektra politik EU".
Ze všech globálních zpráv je důležité to, že se jedná o dlouhodobou záležitost, která musí mít krátkodobě, střednědobě a dlouhodobě udržitelné strategie s konkrétními činnostmi a která musí zapojit mnoho odvětví, disciplín a faktorů, což znamená, že musí zahrnovat konzultace s těmi, jichž se nejvíce týká – s rodinami, rodiči a dětmi.
5.2.3 GŘ pro ochranu zdraví a spotřebitele pro platformu připravuje vedení rozhovorů s úředníky z jiných oblastí politiky v Komisi: GŘ pro zemědělství, GŘ pro podniky, GŘ pro výchovu a kulturu, GŘ pro výzkum a GŘ pro energii a dopravu.
Je důležité, aby v počáteční fázi kterékoli strategie byly zapojeny všechny zainteresované strany, a jakmile je strategie vytvořena, mělo by být provedeno konzultativní hodnocení dopadu, které by zajistilo, aby strategie nevinila a netrestala konkrétní instituce, ale jasně komunikovala své návrhy a zapojila všechny.
5.2.4 Na základě zásad subsidiarity a komplemetarity mohou podpůrná opatření na úrovni Společenství posílit účinek iniciativ ze strany národních orgánů, soukromého sektoru a nevládních organizací.
Vedle národních rozpočtů by měly být určeny různé zdroje financování, jež by pomohly při provádění strategie a kampaně na kontrolu obezity.
5.2.5 GŘ pro výchovu a kulturu, a zejména sport bude mít požadavky na národní vlády týkající se financování rozvoje klíčových strategií.
Jejich poselství by však měla uznat, že se nepožaduje, aby finanční prostředky vždy zvyšovaly úroveň fyzické aktivity, že tedy školy ne vždy potřebují nové zařízení do tělocvičen, ale že mnoho atletů s příslušnou kvalifikací hledá zaměstnání a mohli by být získáváni pro práci ve školství.
Orgány odpovědné za propagaci sportu by mohly přesvědčit sportovní hvězdy, aby navrhli pozitivní poselství.
5.2.6 GŘ pro výchovu a kulturu provedlo v oblasti fyzické aktivity mládeže rozsáhlý výzkum.
Výzkum by však měl proběhnout i v oblasti rekreačních aktivit dospělých.
Je třeba se zabývat vzájemnými podněty v rodině; například rodiče, kteří o víkendu sportují, by vzaly děti s sebou a vybízely je, aby se zapojily, stal by se z toho zážitek pro celou rodinu měnící kulturní trendy.
5.2.7 GŘ pro zemědělství má rozpočet určený na reklamu, jenž by mohl být využit jako investice do propagace čerstvého ovoce a zeleniny, a toho by se dalo pozitivně využít a pomoci splnit úlohu GŘ v kampani na kontrolu obezity, podobně jako v případě dřívější pomoci národním orgánům při místních propagačních kampaních na výživné zemědělské produkty.
5.2.8 Dále je třeba zabývat se rolí, jež v dosahování cílů hrají mezinárodní partneři.
Mezi organizacemi v rámci systému Spojených národů, mezivládními orgány, nevládními organizacemi, výzkumnými institucemi a subjekty v soukromém sektoru musí být práce koordinována.
5.3 Členské státy
Každé ministerstvo v Evropě bude požádáno, aby vyplnilo Kontrolu obezity a šlo tak příkladem.
Ministerstva by také mohla být požádána, zda by mohla věnovat zvláštní prostředky na propagaci kampaně.
Je nezbytné, aby vlády zaujaly společný přístup s ohledem na hospodářské a sociální faktory a faktory životního prostředí.
5.3.1 Všichni partneři, zejména vlády, se musí současně zabývat řadou otázek.
Co se týče stravy, zahrnují tyto otázky všechny aspekty výživy, zajištění potravin (přístupnost, dosažitelnost a cenová dostupnost zdravých potravin), a bezpečnost potravin.
Je nutné podporovat fyzickou aktivitu v práci, doma a ve škole, s ohledem na plánování měst, dopravu, bezpečnost a přístup k fyzické aktivitě ve volném čase.
Situace v jednotlivých státech stanoví priority rozvoje vládních aktivit na testování obezity jako části kampaně na kontrolu obezity.
V zemích i mezi různými zeměmi existují obrovské rozdíly a regionální orgány by měly při vytváření regionálních strategií spolupracovat.
5.3.2 Příslušná infrastruktura, prováděcí programy, odpovídající financování, sledování a hodnocení by spolu s nepřetržitým výzkumem měly poskytnout podporu.
Strategie musí být založeny na nejlepším dostupném vědeckém výzkumu a důkazech a musí zahrnovat politiky, činnosti a časová měřítka.
5.3.3 Činnosti, jež mají pozitivní dopad na komunity s nejchudším obyvatelstvem, by měly mít prioritu.
Takové činnosti budou obecně vyžadovat opatření na úrovni komunity se silnou podporou a dohledem vlády.
5.3.4 Podobně jako "Evropská platforma" by národní vlády měly zřídit komunikační kanály a "kulaté stoly" se zapojením ministerstev, institucí odpovědných za politiku týkající se potravin, zemědělství, mládeže, odpočinku, sportu, vzdělávání, obchodu a průmyslu, financí, dopravy, médií a komunikace, sociálních věcí, plánování měst a plánování týkající se životního prostředí, jež by se zabývaly bojem proti obezitě.
Mohly by zahrnovat kulaté stoly rodičů a mládeže, a tak by obsahovaly příspěvky od jedinců, kterých se to nejvíce týká.
Všechny zainteresované subjekty musí spolupracovat a poskytnout "input" bez skrytých záměrů.
Mezinárodní pracovní skupina pro obezitu (IOTF) je výzkumný tým znalců s poradní a katalytickou úlohou předkládající pro takové diskuse příslušné údaje.
Tyto komunikační kanály by měly být rozšířeny, aby pokryly veřejná partnerství v soukromém sektoru.
NESMĚJÍ plýtvat prostředky rozšiřováním správních nákladů nebo duplikováním již zřízených orgánů.
5.3.5 Vlády musí zvážit kroky, jež povedou k poskytování jednoduchých vyvážených informací spotřebitelům, které jim umožní učinit snadno rozumné rozhodnutí a zajistí dostupnost příslušných programů na propagaci zdraví a vzdělávacích programů.
Informace pro spotřebitele by měly být citlivé vůči úrovním gramotnosti, překážkám v komunikaci a vůči místní kultuře, a měly by být srozumitelné pro všechny vrstvy populace.
5.3.6 Hlavní úlohou vlád při úplném používání zásady subsidiarity je vytvořit ve spolupráci s jinými zainteresovanými subjekty prostředí, které posílí a podpoří změny chování u jednotlivců, rodin a komunit vedoucí k pozitivním rozhodnutím týkajícím se zdravého životního stylu, jež zvyšují kvalitu života.
5.4 Vzdělávání
Napříč všemi vzdělávacími zařízeními by jednotlivci byli požádáni o vyplnění Kontroly obezity.
Ministerstva školství by mohla být požádána, zda by mohla věnovat zvláštní prostředky na podporu kampaně v rámci svých nejdůležitějších orgánů napříč celým spektrem vzdělávání.
5.4.1 Pro prevenci a řízení obezity je zásadní hledisko životního cyklu. Jednoduchý dotazník týkající se obezity, který je srozumitelný pro mládež i staré lidi.
Tento přístup začíná zdravím matky a prenatální výživou, výsledky těhotenství, kojením a zdravím v dětství a období dospívání, pokračuje dětmi ve školách, dospělými na pracovištích a jinde, a starými lidmi a prosazuje zdravější životní styl od mládí do stáří.
5.4.2 "Zdravotní gramotnost" by měla být začleněna do vzdělávacích programů dospělých.
Tyto programy poskytují profesionálům zabývajícím se zdravím a poskytovatelům služeb příležitost zvýšit si znalosti o výživě a fyzické aktivitě a dostat se k opomíjené populaci.
Lze rovněž nabídnout "mediální gramotnost", která by spotřebitelům při výběru pomohla pochopit údaje na etiketách a reklamu a zároveň poskytla praktické zkušenosti pro přípravu pokrmů.
5.4.3 Školy ovlivňují život většiny dětí.
Měly by chránit jejich zdraví poskytováním informací o zdraví, zvyšováním "gramotnosti týkající se zdraví", rozvojem vzdělání v oblasti chuti potravin a prosazováním zdravého životního stylu.
Školy musí studentům poskytnout minimální denní tělesnou výchovu (alespoň 2 hodiny týdně) a vzdělání o vyvážené stravě a měly by disponovat odpovídajícím zařízením a vybavením.
Měly by uznat, že i s rozpočtovými omezeními a stávajícím zařízením lze něčeho dosáhnout.
Výdaje za sportovní zařízení musí být pečlivě sledovány, aby se zajistilo, že tyto aktivity přináší prospěch dívkám i chlapcům, zejména proto, že míra obezity mezi dívkami roste rychleji než u chlapců.
5.4.4 Vlády jsou vybízeny, aby přijaly politiku, jež by podporovala vyváženou stravu ve škole a omezila dostupnost výrobků s vysokým obsahem soli, cukru a tuků.
Školy by spolu s rodiči a odpovědnými orgány měly v souvislosti se školními obědy přemýšlet o vydání smluv pro místní pěstitele s cílem zajistit zdravé potraviny na místním trhu.
Po konzultacích se zaměstnanci, žáky, rodiči a příslušnými orgány by měla být přijata odpovídající politika stravování a výživy.
5.4.5 Pokud je mezi žáky ve školách podporováno podnikání, nemělo by mít podobu obchůdku, kde se tradičně prodávají brambůrky a cukrovinky.
Zdravé potraviny by mohly být považovány za alternativu.
5.4.6 Zvláštní pozornost je třeba také věnovat starým lidem, protože lidé nad 60 let jsou postiženi obezitou.
Navíc staří lidé mají hodně informací a bohaté zkušenosti s tradiční stravou a postupy při vaření a mohou přispět ke vzdělávání svých blízkých příbuzných.
5.5 Zdravotní služby
Napříč všemi orgány zdravotnictví by jednotlivci byli požádáni o vyplnění Kontroly obezity.
Ministerstva by mohla být požádána, zda by mohla věnovat zvláštní prostředky na podporu kampaně v rámci svých nejdůležitějších orgánů (např. klinik, nemocnic, jídelen pro zaměstnance, skupin pacientů).
5.5.1 Vláda hraje při dosažení trvalé změny ve zdravotnictví klíčovou roli.
Vlády hrají primární roli v zahájení a rozvoji strategie na snížení obezity, jež je součástí širšího, komplexního a koordinovaného úsilí zdravotnictví.
Je nutné sdělovat jednoduchá, přímá poselství týkající se kvantity a kvality fyzické aktivity mající zásadní přínos pro zdraví.
Místní a regionální úřady by se také měly do tohoto informačního procesu aktivně zapojit.
5.5.2 Pravidelné kontakty se zaměstnanci zdravotní služby by měly zahrnovat praktické rady pacientům týkající se prospěšnosti zdravé stravy a zvýšené fyzické aktivity společně s podporou pacientů v zahájení a udržení zdravého způsobu života prostřednictvím dotazníku týkajícího se obezity.
Vlády by měly uvažovat o iniciativách na podporu preventivních služeb a zjištění příležitostí v rámci stávajících služeb na klinikách, včetně zdokonalení finanční struktury, která by podpořila a odborníkům v oblasti zdravotnictví, zejména při primární zdravotní péči, ale i v rámci jiných služeb (jako například sociální služby a farmacie) umožnila věnovat více času prevenci.
Mohlo by se jednat o jednoduché, pozitivní, proaktivní poselství vybízející "choďte více – jezte méně".
5.5.3 Podpůrná a informační opatření by měla začít u rodičů, kteří nejmladší věkové skupině (dětem a mládeži) radí při správné a nejlepší volbě výživy.
Nyní existuje pádný vědecký důkaz, že kojené děti jsou později v životě méně obézní než děti krmené umělou stravou, proto by prevence měla začít prosazováním kojení.
5.5.4 Informační a podpůrná opatření by se měla zaměřit i na starší obyvatelstvo, zejména na osoby žijící o samotě, osoby chudé nebo žijící na okraji společnosti, aby se tak zamezilo rozšířenému způsobu nezdravého stravování, které tyto životní situace s sebou často nesou.
5.6 Místní vláda
Kontrola obezity by proběhla napříč všemi regionálními a místními vládami a navrhovala by kroky směřující k prověření jejich aktivit v souvislosti s obezitou a na podporu kampaně na kontrolu obezity.
Úřady a ministerstva by mohla být požádána, zda nemají zvláštní prostředky na propagaci kampaně.
5.6.1 Místní samosprávy by měly podpořit zřízení multiodvětvových a multidisciplinárních odborných poradních výborů zahrnujících technické odborníky a zástupce vládních agentur.
Musejí mít nezávislého předsedu, aby bylo zajištěno, že vědecké důkazy budou vykládány bez střetu zájmů.
5.6.2 Národní, regionální a místní vlády by měly poskytnout podněty, jež by zajistily, aby chůze, jízda na kole a jiné formy fyzické aktivity byly přístupné a bezpečné; dopravní politika musí zahrnovat bezmotorové způsoby dopravy; politika práce a pracoviště by měla podporovat fyzickou aktivitu; a sportovní a rekreační zařízení by měla ztělesňovat koncepci sportu pro všechny.
5.7 Průmysl
"Průmysl" zahrnuje zaměstnavatele i zaměstnance, kteří pracují společně ke vzájemnému prospěchu.
Zaměstnavatelé i zaměstnanci v průmyslu by byli požádáni, aby vyplnili Kontrolu obezity, a podpořili tak kampaň na kontrolu obezity.
Kromě toho by mohly být požádány společnosti a odborové organizace, zda by jako součást své společenské odpovědnosti mohly věnovat zvláštní prostředky nebo kapitál na podporu kampaně Kontrola obezity.
5.7.1 Významným hráčem může být soukromý sektor, zejména proto, že mnohé společnosti působí globálně a mohou přenášet politiku na všech úrovních napříč národy v rámci jedné společnosti.
Společenská odpovědnost firem by mohla sjednocovat rozličné partnery pracující s místními školami, podpořit tak strategii vzdělávání a zvýšit povědomí o zdravém stravování nebo zvýšit fyzický pohyb.
Pro jistotu musí nejdříve proběhnout konzultace, při kterých by se diskutovaly případné střety zájmů.
5.7.2 Potravinářský průmysl, maloobchodníci, cateringové společnosti, výrobci sportovního zboží, reklamní a rekreační agentury, skupiny pojišťoven a bank, farmaceutické společnosti a média, ti všichni musí sehrát důležitou roli jako odpovědní zaměstnavatelé a zastánci zdravého životního stylu.
Ti všichni by se mohli stát partnery vlád a nevládních organizací při implementaci opatření, jejichž cílem je vyslat pozitivní a trvalá poselství, která by usnadnila a umožnila úsilí na podporu zdravého životního stylu.
5.8 Potravinářský průmysl
5.8.1 Výrobci potravin byli proaktivní a vytvořili mnoho iniciativ na snížení obsahu tuku, cukru a soli ve zpracovávaných potravinách, na snížení velikosti porcí a na častější zavádění inovačního, zdravého a výživného řešení.
5.8.2 Tento průmysl si je vědom toho, že reklama na potraviny ovlivňuje volbu a stravovací návyky, a musí zajistit, aby reklama nezneužívala nezkušenost a důvěřivost dětí.
Vlády by měly spolupracovat se skupinami spotřebitelů a soukromým sektorem na vývoji příslušných víceodvětvových přístupů, jež by se zabývaly marketingem potravin pro děti, včetně takových otázek jako jsou sponzorství, propagace a reklama.
Společně by měli vyvinout dohodu o společensky odpovědných postupech, jež neomezuje svobodu volby, ale akceptuje, že děti neumějí určit nutriční obsah.
5.8.3 Neměly by být podporovány současné plány diskutovat o rychlých, příliš jednoduchých opatřeních jako například "semaforových" ukazatelích na potravinách.
Doporučení musejí být před implementací konzultována s potravinářským průmyslem a spotřebiteli.
To lze podpořit informacemi v oblasti mediální gramotnosti, včetně informací týkajících se porozumění etiketám na potravinách a reklamním poselstvím poskytnutým v okamžiku prodeje, a prostřednictvím škol a organizací pro vzdělávání dospělých.
5.8.4 Spotřebitelé požadují přesné, standardizované a srozumitelné informace o obsahu složek potravin, aby mohli učinit zdravou volbu.
Vlády mohou požadovat, aby byly poskytovány informace o klíčových nutričních aspektech, jak bylo navrhováno v Kodexu obecných zásad pro označování výživné hodnoty.
5.8.5 Protože roste zájem spotřebitelů o zdraví a nutričním aspektům potravin je věnována stále větší pozornost, výrobci čím dál častěji používají sdělení s odkazem na zdraví.
Tato sdělení nesmějí mást veřejnost, co se týče prospěšnosti nebo rizik.
5.8.6 K doporučením pro potravinářský průmysl, jež by mohla být podpořena organizacemi občanské společnosti, patří:
- podporovat zdravý životní styl v souladu s evropskými hlavními směry a souhrnnými cíli globální strategie;
- omezovat hladinu nasycených tuků, transmastných kyselin, volných cukrů a solí ve výrobcích;
- dále vyvíjet a umožňovat spotřebitelům dostupnou, zdravou a výživnou volbu;
- poskytovat spotřebitelům adekvátní a srozumitelné informace o výrobcích a výživě;
- vést odpovědný marketing, jež podporuje kontrolu obezity, zejména s ohledem na propagaci a marketing potravin s vysokým obsahem nasycených tuků, cukrů nebo soli zvláště pro děti;
- vydávat jednoduché, odpovídající etikety na potraviny a tvrzení založená na důkazech prospěšnosti pro zdraví, která spotřebitelům pomohou učinit zasvěcenou a zdravou volbu;
- poskytovat informace o složení potravin národním orgánům;
- pomoci při vývoji a implementaci programů o zdravém stravování a fyzické aktivitě.
5.9 Zemědělství
5.9.1 Národní potravinářská a zemědělská politika by měla být v souladu s ochranou a podporou zdraví obyvatelstva.
Mělo by se uvažovat o politice, jež by usnadnila přijetí zdravého stravování a zahrnovala bezpečnost potravin a udržitelné zajištění potravin.
5.9.2 Ceny ovlivňují volbu spotřebních produktů.
Veřejné politiky mohou ovlivnit ceny prostřednictvím daní, subvencí nebo přímým stanovením ceny tak, aby podpořily spotřebu zdraví prospěšných potravin.
5.10 Média
5.10.1 Mediální průmysl hraje jednu z nejvlivnějších rolí, protože často podvědomě proniká do každodenního života.
Ochota všech mediálních kanálů pracovat společně na jediné evropské "kampani" a přibližovat ji posluchačům jednoduše a důsledně po určité období, by zajistila, že poselství kampaně by nakonec dospělo ke každému jedinci v Evropě.
5.10.2 Ve společnosti, kde celebrity jsou oslavovány jako vzory, včetně olympijských vítězů, lze učinit více zapojením těchto osob do zprostředkování poselství "kampaně".
5.10.3 Nová média, včetně počítačových her a internetu, hrají klíčovou úlohu u mladých uživatelů zejména proto, že jejich používání je spjato s nárůstem obezity.
5.10.4 S ohledem na pravděpodobné uživatele by mělo být pečlivě uváženo umístění a propagace produktů.
To je zvláště důležité u dětí.
5.11 Společnost
5.11.1 Nevládní organizace a organizace občanské společnosti by byly požádány o vyplnění Kontroly obezity.
Organizace by mohly být požádány, zda by mohly věnovat zvláštní prostředky, včetně jiné než finanční pomoci, na podporu kampaně mezi svými členy a organizacemi.
Jsme si vědomi cenné práce těchto organizací na úrovni komunity, jež je klíčová pro úspěch jakékoli iniciativy.
5.11.2 Mnoho lidí se domnívá, že zabývání se obezitou je věcí osobní odpovědnosti.
Částečně mají pravdu, ale navíc je to odpovědností společnosti, zejména na úrovni komunity prostých lidí.
Občanská společnost a nevládní organizace musí sehrát důležitou úlohu v motivaci k proaktivnímu přístupu a ovlivnění činnosti prostřednictvím společného myšlení a místních iniciativ.
Ty by mohly jednoduše zahrnovat školy využívající zařízení sportovních sdružení, místní média propagující místní kampaně, místní výrobce spolupracující s místními samosprávami na poskytování podpory v oblasti vzdělávání, místní zemědělce starající se o čerstvé produkty pro školy.
Jejich cílem může být zajištění, aby zdravé potraviny byly k dispozici, cenově dostupné, vhodné a trvale udržitelné.
5.11.3 Nevládní organizace mohou účinně podporovat strategii, pokud budou spolupracovat s národními a mezinárodními partnery zejména v následujících oblastech:
- vedení mobilizace prostých lidí a zasazování se o to, aby zdravý životní styl byl uveden ve veřejném programu;
- podpora rozsáhlého šíření informací o prevenci obezity pomocí vyvážené, zdravé stravy a fyzické aktivity;
- vytváření sítí a akčních skupin na podporu dostupnosti zdravých potravin a možností fyzické aktivity a zasazování se o programy na propagaci zdraví a o vzdělávací kampaně;
- organizace kampaní a akcí, jež podněcují k činnosti;
- zdůrazňování role vlád v prosazování zdravého životního stylu, sledování pokroku v dosahování cílů a spolupráce s jinými zainteresovanými subjekty jako například subjekty soukromého sektoru;
- hraní aktivní role v podpoře implementace kampaně EU na kontrolu obezity;
- přispění k tomu, aby znalosti a důkazy byly převedeny do praxe;
- prosazování vzorů a osvědčených postupů zejména s ohledem na roli rodin a rodičů.
Je nezbytné, aby se vzory zaměřovaly na pozitivní zdraví, ne na tělesný vzhled.
5.11.4 Charakter fyzické aktivity a stravy se liší v závislosti na pohlaví, kultuře a věku.
O potravinách a výživě často rozhodují ženy a tato rozhodnutí se opírají o kulturu a tradiční stravu.
Národní strategie a akční plány by proto měly být přizpůsobeny podle těchto odlišností.
6. Budoucnost bez činnosti
6.1 Lidská cena
6.1.1 Obezita v dětství je jedním z nejvážnějších problémů veřejného zdraví, jemuž čelí rozvinuté a stále více i rozvíjející se země.
Rozšíření obezity roste u dětí všech věkových kategorií.
6.1.2 Obézní děti trpí celou řadou komorbidit, některé jsou patrné okamžitě a jiné slouží jako varovná znamení v souvislosti s budoucí nemocí.
Ačkoli primární prevence je skutečně nejúčinnější strategií pro potlačení epidemií, je léčba těchto dětí, které jsou nyní obézní, nutná, aby se zlepšily jejich okamžité a dlouhodobé zdravotní výsledky.
6.1.3 Obezita v mládí je spojena s řadou psychosociálních a léčebných komplikací.
Nejběžnějšími důsledky jsou ty, jež jsou spojeny s psychosociální disfunkcí a společenskou izolací.
Studie napříč odvětvími vykazují zejména u dospívajících nepřímou závislost mezi hmotností a sebeúctou spojenou s obrazem těla.
U dospívajících dívek strach z nadváhy souvisí s nespokojeností s tělem, úsilím o hubenost a bulimií.
6.1.4 Nejzávažnější nemocí je diabetes 2. typu, který způsobuje poruchy oběhového systému, selhání ledvin a slepotu.
Některé typy rakoviny (zejména rakovina prsu), kardiovaskulární poruchy včetně hypertenze, poruchy dýchání včetně spánkové apnoe, onemocnění jater, deprese, kloubní a kožní problémy jsou všechno důsledky zvýšeného tělesného tuku.
6.1.5 Zdá se, že některé účinky obezity na výsledný zdravotní stav jsou vratné, pokud dotyčná osoba zhubne.
6.2 Finanční náklady
6.2.1 Obezita významně ekonomicky zatěžuje již napjaté systémy zdravotnictví a společnosti způsobuje obrovské náklady.
Zdraví je klíčovým faktorem rozvoje a předzvěstí ekonomického růstu.
Národní kontrolní úřad Spojeného království počítá, že ekonomické důsledky v přímých nákladech spojených se zdravím činí přibližně 500 milionů £ ročně a další 2 miliardy £ v širších nákladech pro ekonomiku.
6.2.2 Obezita je rozšířená napříč společenskými třídami, ale zvláště běžná je mezi společensky znevýhodněnými skupinami, které mají nejmenší přístup k bezpečným ulicím a parkům a které jedí nejlevnější potravinářské výrobky, což jsou často potraviny s nejvíce tuky a cukry.
6.2.3 Je pravděpodobnější, že ženy v rozvinutých společnostech, které měly ke konci dospívání a v rané dospělosti nadváhu, mají nižší rodinné příjmy a nižší sňatečnost.
Kromě toho mohou mít obézní jedinci zkušenost se společenským odmítáním a diskriminací na pracovišti.
6.2.4 Nynější proaktivní kroky a vzdělávání mohou v pozdějších letech zajistit snížení finančních nákladů, jež budou investovány do trvale udržitelného rozvoje Evropy.
6.3 Posun ke společenské odpovědnosti
Opatření potlačující obezitu jsou součástí posunu k přijetí různých úrovní sdílené společenské odpovědnosti s náležitým respektem vůči osobní svobodě.
Například:
6.3.1 Na politické úrovni
- Komise EU a vlády členských států s bilaterálními komunikačními strategiemi, odpovědné investování nebo iniciativy zaměřené na činnost k potlačení obezity.
- Vzdělávací systémy podporující zdravý životní styl.
- Zdravotní služby s prostředky na podporu zdraví.
- Orgány plánování prosazující cyklistické stezky, zelené parky a sportovní zařízení.
6.3.2 V průmyslu
- Potravinářský průmysl, který je poháněn potřebou spotřebitelů získat cenově dostupné, výživné potraviny.
- Tendence maloobchodníků zajistit, aby dobré potraviny byli k dispozici všem, i ve znevýhodněných komunitách.
- Zemědělství, jež poskytuje hojné, cenově dostupné, čerstvé a zdravé výrobky.
- Dopravní průmysl, který odrazuje od přílišného používání aut a podporuje bezpečnou chůzi a jízdu na kole.
- Mediální kultura, která odrazuje od pasivní konzumace a podporuje fyzickou aktivitu.
6.3.3 Ve společnosti
- Kultura s orientací na rodinu, kde se pokrmy vaří a konzumují společně doma, zároveň se zdravější stravou ve školách, nemocnicích, zařízeních sociálních služeb a v kantýnách na pracovišti.
- Změna k modelům udržitelné spotřeby s šetřením přírodních zdrojů a podporou fyzické aktivity.
- Bezpečnější městské prostředí s nižší kriminalitou a řízenou dopravou.
- Větší rovnost a společenské začlenění s cílem zajistit, aby každá domácnost měla přístup ke zdravým potravinám a zdrojům pro bezpečné trávení volného času.
- Podpora rodičů a pečovatelů pro zajištění zdravé volby pro ně samotné a jejich děti.
6.3.4 Vlády jsou voleny lidmi; lidé jsou nejvíce ovlivňujícím faktorem ve společnosti a jako jednotlivci, skupiny nebo organizace mohou něčeho dosáhnout.
Náklady nemusejí být vždy finanční.
Změny lze dosáhnout společně, jakmile přestane obviňování a přijme se odpovědnost.
7. Závěr
Obezita je "gordickým uzlem", v němž se mísí psychologické, sociologické, ekonomické, kulturní,
V roce 1997 WHO prohlásila morbidní obezitu za nemoc a v roce 2005 klasifikovala obezitu jako nemoc.
Morbidní obezita a obezita jsou spjaty se zvýšenou úmrtností v důsledku komorbidit jako například diabetes 2. typu, hypertenze a srdeční choroba.
7.1 Nabízí se jedinečná příležitost formulovat a implementovat účinnou strategii pro podstatné snížení počtu úmrtí a chorob zkvalitněním stravování a podporou fyzické aktivity.
Důkazy spojitosti mezi zdravým chováním a pozdější chorobou a špatným zdravotním stavem jsou silné.
Účinné zásahy, jež by lidem umožnily žít delší a zdravější život, snížit nerovnost a zvýšit rozvoj, mohou být navrženy a implementovány prostřednictvím jednoduché a jasné kampaně, která zapojí každého a která bude následně vyhodnocena.
7.2 Dosažení změn ve stravovacích návycích, modelech fyzické aktivity a zdravém životním stylu bude vyžadovat společné úsilí mnoha zainteresovaných subjektů, veřejných i soukromých, po dobu několika desítek let.
Je nutná změna smýšlení, zvyšování povědomí a vzdělávání prostřednictvím kombinace řádných a účinných kroků na všech úrovních, s psychologickou podporou, přísným sledováním a hodnocením jejich dopadu.
Navíc budou jednotlivci muset brát změny za své a převzít za ně odpovědnost.
7.3 Mobilizací úplného potenciálu občanské společnosti spolu s hlavními zainteresovanými subjekty se tato vize může stát realitou.
"Změnou, kterou hledáte, se musíte stát vy sami." Gándhí.
8. Dotazník podporující stanovisko z vlastní iniciativy EHSV Obezita – odpovědnost společnosti
Tento dotazník v současné době slouží jen pro účely výzkumu, ale uvítali bychom, kdybyste ho vyplnili a zaslali zpět.
Industrializovaný svět dvacátého prvního století je prostředím, jež velmi přispívá k obezitě.
Některé příčiny jsou zjevné, mnohé jsou méně pochopeny a většinu společnost nepokládá za škodlivé.
Nejvíce znepokojující je nedostatek prozíravosti pro budoucí generace a touha všech lidí nebrat věci za své, nenést odpovědnost, a místo toho vinit ostatní.
- V EU složené z 25 států je 14 milionů dětí s nadváhou včetně 3 milionů obézních
- V mnoha zemích EU má více než polovina dospělé populace nadváhu, 20 – 30 % dospělých je v kategorii obézních.
- Počet dětí trpících nadváhou a obezitou narůstá v EU ročně o více než 400000 a postihuje téměř 1 ze čtyř dětí v celé EU složené z 25 států.
- 10 – 20 % dětí v severní Evropě trpí nadváhou, v jižní Evropě a ve Spojeném království se jejich počet pohybuje kolem 20 – 35 %.
V krátkodobém horizontu – vyplněné dotazníky svědčí o angažovanosti a ochotě jednotlivců a organizací zvyšovat povědomí, vzdělávat a informovat ostatní o nutnosti změny životního stylu.
Cíle lze měřit množstvím času nebo prostředků, jež byly pro kampaň přislíbeny.
Také je možné shromažďovat příklady osvědčených postupů.
Stanovisko EHSV zaujímá přístup, jenž do strategie společného boje s tímto problémem zahrnuje všechny.
Využít politiky "shora dolů" doplněné strategiemi "zdola nahoru" a vytvořit opatření horizontálně i vertikálně, přičemž každý přijme závazek, finanční, časový či věcný.
Chtěla bych posoudit Váš závazek a závazek Vaší organizace a uvítala bych, kdybyste tento dotazník přeposlali dál lidem, kteří by se k této záležitosti rádi vyjádřili nebo se chtěli angažovat.
Dotazník mi zašlete prosím zpět e-mailem: madi.sharma@esc.eu.int, faxem: 0115 9799333 nebo poštou: Madi Sharma, EESC, C/o 40 Ridge Hill, Lowdham, Notts.
NG14 7EL, UK.
Byl sestaven následující dotazník žádající jednotlivce a organizace, aby určité množství času nebo zdrojů, které si sami zvolí, věnovali v rámci svých organizací nebo externích orgánů na podporu činnosti GŘ pro ochranu zdraví a spotřebitele při propagaci kampaně na zvýšení povědomí o zdravém životním stylu.
Je důležité, aby to z důvodu sledování pokroku bylo možné kvantitativně vyjádřit.
Například:
- Zaměstnavatelé a organizace zaměstnavatelů by mohli zvážit zdravější životní styl v rámci pracoviště, včetně podpory volby zdravé stravy, zejména u výrobků z prodejních automatů, a zavedení sportovních zařízení či tělocvičen.
U menších společností by to mohlo podpořit a povzbudit zaměstnance, aby zvažovaly zdravější životní styl.
Cenná by byla rovněž jejich činnost mimo společnost, především v oblasti vzdělávání.
Závazek x hodin měsíčně.
- Odborové organizace a organizace zaměstnanců by mohly šířit podobné poselství ke svým členům a podpořit zaměstnance v začleňování fyzické aktivity, chůze nebo jízdy na kole do jejich denního režimu. Ti by kromě toho mohli tyto rady předat ve svých rodinách a komunitách.
- Nevládní organizace a zejména organizace zastupující zájmy spotřebitelů by mohly se svými členy věnovat čas a pomoci šířit poselství dál, do jiných institucí a komunit.
- Jednotlivci se mohou zasadit o změny životního stylu jako vzory prostřednictvím zvýšené fyzické aktivity nebo volbou zdravějšího stravování. Toto lze propagovat ústně povzbuzováním ostatních, ať si také vyzkouší změny. Bylo by to zvláště prospěšné v prostředí rodiny. Věnujte 15 minut za měsíc tomu, že se o změny ve Vašem životě podělíte s ostatními.
Věnuji 30 minut měsíčně práci se školami na zvýšení povědomí o zdravém životním stylu a s ženskými organizacemi na pomoc šíření poselství směrem k rodičům.
Také propaguji své změny životního stylu, poněvadž jsem díky chůzi a sledování výživné hodnoty zhubla o 10 kg.
+++++ TIFF +++++
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma "Sociální politika v rámci celoevropského režimu vnitrozemské plavby"
(2006/C 24/15)
Dne 1. července 2004 rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s ustanoveními článku 29 odst. 2 svého Jednacího řádu, že vypracuje stanovisko na téma: "Sociální politika v rámci celoevropského režimu vnitrozemské plavby".
Specializovaná sekce "Doprava, energetika, infrastruktura, informační společnost", jež byla pověřena přípravnými pracemi k tomuto tématu, přijala své stanovisko dne 15. června 2005.
Zpravodajem byl pan ETTY; spoluzpravodajem byl pan SIMONS.
Na plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 28. a 29. září 2005 (jednání ze dne 29. září 2005) přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 92 hlasy pro, 7 hlasy proti a 12 členů se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Stanovisko z vlastní iniciativy z roku 2004 [1], vycházející z ambice Evropské komise rozvinout velký potenciál vnitrozemské plavby, bylo zaměřeno na aktuálně platné roztříštěné právní předpisy.
Toto stanovisko zdůrazňovalo, že je nutné harmonizovat a sjednotit legislativu, zejména s ohledem na skutečnost, že rozšíření Unie může způsobit ještě více komplikací než dříve. V této souvislosti bude třeba uvést do souladu a přiblížit režim Rýna a Dunaje.
V rámci nové politiky Evropské komise se stanovil cíl nalézt rovnováhu mezi jednotlivými druhy dopravy.
V tomto ohledu je vnitrozemská plavba považována za prostředek, který učiní trh dopravy vyváženějším.
Aby bylo možné plně využít potenciálu tohoto druhu dopravy, je třeba odstranit řadu překážek, které stále brání tomuto odvětví plně se rozvinout.
1.2 Co se týká problematiky sociální politiky a situace na trhu práce, toto stanovisko zejména zdůraznilo:
- princip volného pohybu pracovníků a související koordinaci sociální bezpečnosti;
- nedostatek kvalifikovaných pracovníků v odvětví vnitrozemské plavby v 15 "starých" členských státech oproti velkému nadbytku v "nových" a budoucích členských státech;
- nerovnosti v požadavcích na kvalifikaci a zkoušky a potíže vznikající při přijímání a volném pohybu pracovníků v režimech Rýna a Dunaje, které jsou odlišné, pokud jde o posádky lodí (včetně rozdílů mezi závaznými předpisy a doporučeními);
- vazbu mezi předpisy pro posádku a technickými požadavky, které musí lodě splňovat;
- potřebu harmonizovat výcvikové kurzy, aby bylo možné harmonizovat evropskou legislativu v oblasti lodních posádek;
- potenciální problémy v komunikaci mezi členy posádek a mezi různými aktéry evropských plavebních cest, a také vůle tyto problémy řešit a tím přispívat k větší bezpečnosti;
- předpisy pro Rýn jsou platné pro všechny členy posádek (zaměstnance i nezávislé pracovníky) a neobsahují žádné zvláštní ustanovení pro zaměstnance, zatímco předpisy Společenství se soustředí na ochranu pracovníků a neberou v úvahu zvláštní okolnosti vnitrozemské plavby ani existující legislativu týkající se posádek lodí.
Je zapotřebí sociálního dialogu na úrovni Společenství, aby bylo možné harmonizovat tyto režimy.
2. Obecné připomínky
2.1 Technické a sociální předpisy týkající se odvětví vnitrozemské plavby byly mezi sebou vždy úzce propojeny. To se vztahuje zejména na předpisy pro posádku, které se v úzkém spojení s technickými požadavky pro lodě týkají jednak obecné bezpečnosti a jednak ochrany pracovníků.
2.2 Technické předpisy pro Rýn byly stanoveny v Aktu z Mannheimu, který zřídil úřad Centrální komise pro rýnskou plavbu (CCNR) se sídlem ve Štrasburku.
Některé členské státy aplikovaly tyto předpisy na všechny své plavební cesty.
Jestliže se bere v úvahu Bělehradská úmluva o režimu plavby na Dunaji, která má rozdílný charakter v tom, že Komise pro Dunaj formuluje doporučení a nikoli pravidla, a přidáme-li k těmto nástrojům omezenou formu legislativy Společenství, je možné hovořit o komplikované směsici předpisů v Evropě.
Akt z Mannheimu by se mohl stát jedním ze základních kamenů evropské legislativy v oblasti vnitrozemské plavby na vyzrálém technickém základě.
2.3 Kromě předpisů pro posádku jsou hlavními sociálními aspekty vnitrozemské plavby, kterými se zabývají předpisy CCNR, doba plavby lodí a doba odpočinku členů posádky.
2.4 Státy povodí Dunaje v současné době revidují Bělehradskou úmluvu s cílem udělit Komisi pro Dunaj pravomoci srovnatelné s pravomocemi CCNR.
Revidovaná úmluva by měla být co nejdříve přijata. Všechny zainteresované země se mohou tohoto procesu zúčastnit.
2.4.1 S ohledem na rostoucí ekonomické zájmy (doprava na Dunaji rychle expanduje) považují státy povodí Dunaje tuto problematiku za prioritní, Komise pro Dunaj stanovila čtyři hlavní cíle:
a) vzájemné uznávání diplomů, odborných kvalifikací a technických osvědčení,
b) ekvivalence parametrů pro vnitrozemskou plavbu,
c) otevřenost evropského trhu pro vnitrozemskou plavbu a
d) integrace sociálních politik.
2.4.2 Závažným problémem pro plavbu po Dunaji je relativně špatný stav údržby dunajské flotily.
Tento problém je vysvětlován zejména zastaralou výstavbou a vybavením a také dlouhým nepoužíváním z důvodů blokády v Novem Sadu.
Vnitrozemská plavba ve státech povodí Rýna čelí značnému nedostatku personálu pocházejícího z těchto států.
2.4.3 Podle Komise pro Dunaj, kromě toho, že Bělehradská úmluva formuluje doporučení, neexistují žádné výrazné rozdíly v technických požadavcích a sociálních předpisech mezi režimy Rýna a Dunaje.
Ve velké míře jsou aspekty sociální politiky vnitrozemské plavby na Dunaji řízeny národními legislativami a kolektivními dohodami.
Komise pro Dunaj se domnívá, že hlavní problém v sociální rovině spočívá ve výrazném omezení přístupu kapitánů ze zemí povodí Dunaje do zemí povodí Rýna.
2.4.4 Komise pro Dunaj nikdy neprovedla srovnávací studii legislativy a sociálních předpisů vnitrozemské plavby v členských státech.
Tento aspekt vnitrozemské plavby zjevně nevzbuzoval až do dnešní doby zájem, třebaže se přece jen jedná o faktor, který hraje roli při jednáních v oblasti konkurenceschopnosti.
2.5 Hlavními sociálními problémy, kterým čelí pracovníci říční plavby v členských státech povodí Rýna a Dunaje, jak byly stanoveny zaměstnaneckými odbory, jsou kromě otázek souvisejících s posádkami a pracovní dobou a dobou odpočinku rozdíly mezi národními ustanoveními sociální bezpečnosti a také nedostatečné znalosti různých národních právních předpisů a kolektivních dohod.
Zaměstnavatelé ve státech povodí Rýna se domnívají, že jejich hlavní problémy v sociální oblasti souvisejí s neohebností a složitostí předpisů a také s rozdíly mezi národními legislativami.
Tyto problémy značně ovlivňují jejich konkurenceschopnost a vedou některé podniky k tomu, aby vyhledávaly tu nejpřijatelnější legislativu a/nebo přeložily svůj personál s cílem obejít profesní a sociální povinnosti. Snaží se proto vytěžit z rozdílů mezi platy a poplatky za sociální pojištění.
2.6 Přibližně 40000 osob je zaměstnáno v tomto odvětví; 30000 ve "starých" členských státech EU a 10000 v "nových", z čehož asi 3000 pracuje v současnosti na Rýnu.
Mezi osobami pracujícími v odvětví vnitrozemské plavby ve "starých" členských státech je přibližně polovina zaměstnanců, zatímco druhá polovina má statut nezávislých pracovníků.
2.7 V rámci CCNR jsou sociální partneři konzultováni, pokud jde o problematiku v oblasti sociální politiky.
Zaměstnanecké odbory však tyto konzultace považují za nedostačující.
Takovéto konzultace ve státech povodí Dunaje neexistují.
Většina zaměstnanců se sdružuje v odborech, ale ze strany zaměstnavatelů se jedná o přechodný stav kvůli procesu privatizace.
2.7.1 Sociální dialog mezi zaměstnanci a zaměstnavateli v odvětví vnitrozemské plavby je ve "starých" členských státech EU málo rozvinutý a prakticky neexistuje v nových členských státech ani v kandidátských zemích.
Pro skutečný sociální dialog jsou nutné nezávislé, reprezentativní zaměstnavatelské a zaměstnanecké organizace.
Tomuto aspektu by měla být ve státech povodí Dunaje bezpodmínečně věnována pozornost.
2.7.2 To, spolu s dlouhotrvající dominancí legislativy a technických předpisů vysvětluje, proč byl lidský faktor ve vnitrozemské plavbě po dlouhou dobu podceňován.
Majitelé lodí mají v tomto ohledu následující názor.
U většiny lodí vnitrozemské plavby, které jsou v soukromém vlastnictví, bylo vždy v zájmu majitelů, aby kontrolovali všechna provozní rizika, zejména lidský faktor.
To rovněž vysvětluje, že potřeba legislativy týkající se požadovaných kvalifikací byla relativně nízká v porovnání s ostatními odvětvími dopravy.
2.8 Existuje možnost pozitivních změn v této oblasti vzhledem k rostoucímu zájmu o posilování úlohy vnitrozemské plavby v budoucí evropské dopravní politice a o zvyšování soudržnosti mezi různými režimy vnitrozemské plavby?
Tři zprávy uveřejněné v nedávné době a významná evropská konference, které se všechny zabývaly budoucností tohoto odvětví, si to nemyslí.
2.8.1 Zpráva CCNR nazvaná "Lodě budoucnosti" [2] zkoumá budoucnost vnitrozemské plavby, a to zejména z technologického hlediska.
2.8.1.1 Co se týká sociálních otázek, tato zpráva se téměř výlučně zaměřuje na budoucnost kapitánů vystupujících jako "operátoři", kterým bude svěřeno pouze několik málo fyzických úkolů, ale kteří budou muset umět v naléhavých případech adekvátně reagovat.
V současné době není tato perspektiva realistická, ale umožňuje upoutat pozornost na silný vliv technologického vývoje na sociální kontext vnitrozemské plavby.
Na základě této teorie zpráva prosazuje pro toto odvětví aktivní sociální politiku.
2.8.1.2 Podle obrazu předloženého v této zprávě se zdají být potřeby odvětví omezené pouze na vysoce kvalifikované zaměstnance, což také není realistické.
Pracovní příležitosti pro méně kvalifikované zaměstnance by se mohly snížit, ale odvětví vnitrozemské plavby se v žádném případě zcela neobejde bez této kategorie zaměstnanců.
2.8.1.3 Pokud jde o trh práce, zpráva se zmiňuje o významu pravidelného volného času, širší nabídky funkcí a mobility pracovních sil.
2.8.2 Zpráva PINE [3] dává představu o budoucnosti vnitrozemské plavby z ekonomického úhlu pohledu.
Základní otázka sociální politiky, kterou se zpráva zabývá, se týká vlivů volného pohybu pracovníků v rámci EU na finanční a ekonomické parametry tohoto odvětví.
Zpráva se rovněž dlouho zabývá problémem, který představuje současný a budoucí nedostatek personálu v odvětví vnitrozemské plavby.
2.8.3 Zpráva EFIN [4] zkoumá možnost hlavního rámce spolupráce zahrnujícího dotyčné státy a instituce.
EHSV se bude zabývat ve zvláštním stanovisku návrhy vypracovanými v této zprávě.
Úlohou sociálních partnerů se tato zpráva vůbec nezabývá, což naznačuje, že není považována za podstatnou pro otázky, které jsou zde řešeny.
2.8.4 Na kongresu o pravomocích vnitrozemské plavby, který se konal ve dnech 10. – 12. listopadu 2004 v Haagu a byl organizován nizozemským předsednictvím EU s cílem vyzdvihnout příspěvek vnitrozemské plavby na ekonomický růst a na pokrok společnosti obecně, byly sociální aspekty opět znovu vzpomenuty.
2.9 Zdá se, že obsah tří studií a také diskuse vedené na výše uvedené konferenci ilustrují, že vlády a mnoho osob aktivních v tomto odvětví stále považuje otázky sociální politiky za okrajovou záležitost pro vnitrozemskou plavbu.
Další ilustrací je skutečnost, že sociální partneři tohoto odvětví nebyli nijak vyzváni k účasti na studiích ani na konferenci. Co se týká zprávy PINE, Evropská komise dobře zapojila sociální partnery do její realizace; nicméně, jak již bylo poznamenáno, sociálním otázkám byla věnována pouze relativně nízká pozornost, zatímco sociální partneři (a jistě také zaměstnanecké odbory) je považují za velmi důležité.
2.10 V předchozím stanovisku nazvaném "K celoevropskému režimu říční plavby" Výbor nezkoumal podrobněji sociální politiku odvětví, vzhledem k jeho složité struktuře, ale odkázal čtenáře na toto doplňující stanovisko.
Výše uvedené poznámky představují tedy dodatečné argumenty, aby bylo možné se blížeji podívat na tuto problematiku.
Je nejvyšší čas, aby byla sociální politika osvobozena od trvalé dominance technických otázek a zacházelo se s ní vyváženějším způsobem při plném zapojení všech zainteresovaných stran jak ve státech povodí Rýna, tak ve státech povodí Dunaje, ve "starých" a "nových" členských státech a také v kandidátských zemích, a tam, kde je to vhodné, rovněž v ostatních zainteresovaných zemích.
3. Zvláštní připomínky
3.1 Výbor má na mysli sociální politiku s obsáhlým jednotným jmenovatelem, který ale zároveň nechává prostor pro regionální příp. místní specifika.
Sociální partneři musí být do této politiky zapojeni.
3.2 Předpisy pro posádku
3.2.1 Základy legislativy pro posádku v členských státech CCNR se nacházejí v kapitole 23 předpisů pro kontrolní lodě na Rýnu, na základě kterých byla velikost a složení posádky stanovena podle klasifikace lodí a doby denní plavby.
Je velmi důležité řádně kontrolovat dodržování předpisů pro posádku. V praxi by se zdálo, že někdy dochází k přestupkům.
3.2.2 Již dvacet let se Evropská komise snaží vytvořit evropský nástroj. Do dnešní doby však nedošlo k výraznějšímu pokroku, což je možné částečně vysvětlit přáním vyjádřeným před několika lety dotyčnými členskými státy, aby se nejdříve vyčkalo, až bude přepracována kapitola 23.
Zamýšlený evropský nástroj by měl pokrýt předpisy týkající se složení posádek, doby plavby lodí a také povinné doby odpočinku členů posádky.
3.2.3 Ve státech povodí Rýna jsou předpisy pro posádku zdrojem sporů mezi vládami a zaměstnavateli či nezávislými pracovníky na straně jedné a zaměstnaneckými odbory na straně druhé.
Podle odborů nejsou revidované předpisy pro členy posádky z července 2002, vypracované CCNR, adekvátní. Jsou toho názoru, že minimálních ustanoveních pro posádky je malý počet a že požadavky na odborné vzdělávání a kvalifikaci jsou neuspokojivé.
Podle nich tyto předpisy, v kombinaci s pracovní dobou a dobou odpočinku předpokládanou v současnosti, představují nebezpečí pro bezpečnost vnitrozemské plavby.
Organizace zaměstnavatelů tvrdí, že existující předpisy pro posádky plně přispívají k bezpečnosti tohoto odvětví.
Domnívají se, že je žádoucí zvýšit flexibilitu, což by mohlo zjednodušit příchod zaměstnanců z jiných námořních odvětví.
Požadavky na posádku pro lodě s ultramoderním vybavením by mohly být sníženy.
3.2.4 Co se týká režimu Dunaje, zdá se, že minimální předpisy pro posádku nepředstavují problém.
Příslušné texty Bělehradské úmluvy se převážně vztahují na kapitány a mechaniky, ale téměř se nezmiňují o členech posádky nižší kategorie.
V porovnání s ekvivalentními kategoriemi členů posádky ve státech povodí Rýna je úroveň vzdělání kapitánů a mechaniků vyšší.
Státy povodí Dunaje mají v úmyslu zahájit v roce 2005 činnosti vedoucí ke sjednocení národních předpisů týkajících se posádek a rovněž chtějí zahrnout organizace zaměstnavatelů jako pozorovatele. Podle Komise pro Dunaj "zaměstnavatelé budou zastupovat své zaměstnance".
Přesně s tím však nesouhlasí zaměstnanecké odbory v jednotlivých zemích.
3.2.5 Ve státech povodí Rýna není řídkým jevem, že předpisy pro posádku jsou porušovány, což podle odborů posiluje jejich obavy o bezpečnost.
V odvětví vnitrozemské plavby nejsou kontroly dodržování těchto pravidel v praxi početné.
Organizace zaměstnavatelů a nezávislých pracovníků se domnívají, že je důležité správně aplikovat předpisy pro posádku, nikoli pouze pro zaručení bezpečnosti, ale také pro zaručení spravedlivé soutěže.
Zároveň zdůrazňují skutečnost, že tyto předpisy musí být formulovány takovým způsobem, aby bylo možné stimulovat inovace v odvětví vnitrozemské plavby, místo aby byly tyto inovace bržděny.
3.3 Pracovní doba a doba odpočinku
3.3.1 Jak již bylo uvedeno dříve, doba plavby lodí a doba odpočinku členů posádky představuje základní prvky sociální politiky režimu Rýna.
Existující předpisy berou v úvahu pouze odpracované hodiny, kdy je loď v provozu, a nikoli skutečně odpracované hodiny.
Důsledkem je, že skutečně odpracované hodiny nejsou brány při kontrolách v úvahu.
3.3.2 Pracovní doba, která je tvořena velmi dlouhými hodinami práce za den, je spíše pravidlem než výjimkou v odvětví vnitrozemské plavby.
Posádka obvykle zůstává na palubě lodi po pevně stanovenou dobu (např. čtrnáct dní), avšak někteří členové posádky žijí na palubě permanentně.
Zatímco příslušné předpisy přesně vymezují dobu odpočinku, musí být posádka k dispozici (v každém případě přichystaná) během své doby odpočinku.
3.3.3 Po konzultaci s CCNR se zaměstnanecké odbory ohradily proti skutečnosti, že kontroly zahrnují pouze dobu plavby lodí a nikoli skutečně odpracované hodiny.
Tyto námitky však byly z velké části smluvními státy ignorovány.
3.3.4 Pracovní doba není definována v legislativě ani v současných předpisech pro vnitrozemskou plavbu (které platí zároveň pro nezávislé pracovníky i pro zaměstnance).
Legislativa ve státech povodí Rýna nekorektním způsobem nahlíží na dobu, během které jsou lodě v provozu, na složení posádky a na dobu odpočinku posádky.
3.3.4.1 Podle zainteresovaných stran evropská směrnice o úpravě pracovní doby (v současné době v revizi) nedostatečně upravila zvláštní podmínky převládající v odvětví vnitrozemské plavby.
Z tohoto důvodu vznesly odbory připomínky.
Sociální partneři tohoto odvětví na evropské úrovni se zavázali vyzdvihnout jako prioritu dosažení dohody v této problematice v rámci sociálního dialogu, který se dostal do stavu letargie a v současnosti opět ožívá.
3.3.5 Na Rýnu a také na některých plavebních cestách ve státech povodí Rýna je minimální doba odpočinku během dvaceti čtyř hodin osm hodin, přičemž šest hodin musí být bez přerušení.
3.3.6 Na Dunaji neexistuje předpis definující dobu, během které jsou lodě v provozu, či předpis pro posádku.
V praxi je minimální počet posádky čtyři osoby. S takovouto posádkou může být loď v provozu dvacet čtyři hodin.
Neexistují žádné závazné předpisy týkající se doby odpočinku.
3.3.7 Rozdíly existující mezi různými předpisy v oblasti evropské vnitrozemské plavby vyžadují společné minimální normy.
Pro tento záměr může mít velký význam např. i dohoda, o kterou usilují sociální partneři a která je zmiňována v odstavci 3.2.4.1.
Za účelem vytvoření spravedlivých podmínek je nezbytné mít podobné předpisy pro plavbu na Rýně, na Dunaji a jiných vodních cestách..
Dále by měly být tyto předpisy vzájemně kompatibilní a transparentní.
3.4 Zdraví a bezpečnost na pracovišti
3.4.1 Stejně jako ostatní prvky současné sociální politiky v odvětví vnitrozemské plavby jsou předpisy týkající se zdraví a bezpečnosti na pracovišti úzce spjaty s technickými požadavky lodí.
Předpisy v této oblasti jsou z velké části pevně stanoveny v předpisech pro kontrolní lodě na Rýnu a související národní legislativou ve formě předpisů pro stavbu a vybavení lodí.
3.4.2 Co se týká ochrany zaměstnanců, existují v této oblasti ustanovení ve směrnicích EU o bezpečnosti a ochraně zdraví na pracovišti. Tyto nástroje zavazují zaměstnavatele, aby provedl posouzení a hodnocení rizik.
Tento závazek není vždy v odvětví vnitrozemské plavby dodržován.
3.4.3 Evropská legislativa v oblasti zdraví a bezpečnosti je kritizována některými pracovníky tohoto odvětví, kteří jí vyčítají, že nebere v úvahu některé důležité skutečnosti a některé zvláštní okolnosti vnitrozemské plavby a že není propojena s legislativou existující pro oblast, která pokrývá všechny členy posádky. Směrnice se v podstatě omezují na ochranu zaměstnanců a nejsou platné pro nezávislé pracovníky.
V silniční dopravě byla např. vydána specifická směrnice o úpravě pracovní doby na základě článku 71 a článku 137 odst. 2 Smlouvy o ES [5].
3.5 Pracovní inspekce
3.5.1 Kromě jednotného a vymahatelného předpisu je důležitá existence opravdové, pravidelné a kompetentní inspekce v tomto odvětví, kde mnoho nezávislých pracovníků (či osob majících statut, který se jim přibližuje) pracuje bok po boku se zaměstnavateli, kteří disponují pracovní silou dostávající mzdu, což je situace, která v sobě nese riziko snížení ochrany posledně uvedené skupiny pracovníků a spravedlivé soutěže.
3.5.2 Pracovní inspekce ve vnitrozemské plavbě je však omezená a čelí potížím specifickým pro toto odvětví.
Jedním z konkrétních problémů, kterým musí inspekce čelit, je situace, která je dosti unikátní na palubě lodí, kdy narozdíl od skutečnosti ve většině ostatních odvětví ekonomické činnosti je obtížné oddělit soukromý a pracovní život.
Vezmeme-li v úvahu tuto situaci, je běžné, že je s inspektory zacházeno neochotně.
3.5.3 V některých zemích objevila inspekce vážné nedostatky (Německo a Švýcarsko jsou relativně kladnou výjimkou, pokud jde o státy povodí Rýna).
Inspekční služby musí bojovat s nedostatkem personálu. Zejména v Nizozemsku a Belgii má tento nedostatek za následek, že inspekční kontroly jsou velmi řídké (v praxi jedna inspekce každé dva až tři roky na každé lodi).
Dále je vhodné poznamenat, že stavba a vybavení lodí podléhají kontrole národní plavební inspekce a že provádění legislativy je vymáháno říční politikou.
Na Dunaji takovéto inspekce prakticky neexistují.
3.5.4 Nejsou to pouze právní požadavky, které nejsou mnohými osobami tohoto odvětví dodržovány, ale jedná se rovněž o kolektivní pracovní smlouvy.
3.5.5 Při každé rozsáhlejší inspekci jsou na mnoha lodích odhaleny přestupky proti předpisům.
3.5.6 Navzdory pověsti o relativní bezpečnosti vnitrozemské plavby jakožto druhu dopravy samozřejmě dochází k nehodám. Evidence nehod se však omezuje pouze na smrtelné nehody a jiné katastrofy.
Neexistuje jednoznačná definice nehody ve vnitrozemské plavbě.
Vzhledem k nárůstu vnitrozemské plavby a bereme-li v úvahu předchozí skutečnosti o dodržování předpisů pro posádku v praxi, vyžádají si tyto otázky větší pozornost všech stran majících zájem na rozvoji tohoto druhu dopravy v budoucnosti.
3.6 Vzdělávání/školení/zkoušky
3.6.1 Pro zabezpečení zaměstnaní v tomto odvětví v budoucnosti a pro zachování jeho pověsti o relativní bezpečnosti je důležité se zaměřit na vzdělávání a školení.
To si vyžádá zavedení jasných a společných vzdělávacích norem a také striktní dodržování těchto norem.
Ve státech povodí Dunaje je úroveň vzdělání relativně vysoká (zejména u kapitánů). Pokud jde o státy povodí Rýna, existují značné rozdíly v kvalitě.
Z tohoto důvodu se zdá být nutné zavedení společných minimálních norem, nejlépe na celoevropské úrovni.
3.6.2 CCNR se zavázala, že zahájí přípravy pro vypracování jednotných profilů pro funkce lodníka a důstojníka.
Sociální partneři budou do těchto příprav zapojeni.
Tyto profily očekávané pro rok 2005 by mohly sloužit jako základna pro harmonizaci odborného vzdělávání v evropských státech s vnitrozemskou plavbou.
Tímto bude také podporováno vzájemné uznávání pracovní kvalifikace.
3.6.3 V rámci sektorového sociálního dialogu byly v nedávné době od nových členských států EU získány informace týkající se vzdělávání v odvětví vnitrozemské plavby.
3.6.4 Harmonizace vzdělávání musí jít ruku v ruce s rozvojem vnitrozemské plavby, aby bylo toto odvětví zajímavou pracovní příležitostí pro mladé lidi.
3.7 Komunikace
3.7.1 Zpráva PINE zaznamenala, že existují nedostatky v jazykových schopnostech a znalostech zahraničních plavebních cest, což je způsobeno migrací pracovníků a nárůstem mezinárodní dopravy mezi východem a západem. Tyto nedostatky mohou mít za následek zvýšení rizika, pokud jde o bezpečnost vnitrozemské plavby.
3.7.2 Možná je načase zavést společný jazyk pro vnitrozemskou plavbu v rámci mezinárodní dopravy na Rýně a Dunaji, a to pro komunikaci mezi loděmi a pro komunikaci mezi loděmi a pevninou.
3.8 Sociální dialog
3.8.1 Příspěvek sociálních partnerů při formulování sociální politiky v odvětví vnitrozemské plavby, prostřednictvím CCNR a Komise pro Dunaj, je velmi omezený.
Tato situace je neuspokojivá a především sociální partneři by se ji měli snažit změnit.
Nicméně, vlády členských států, které mají do dnešní doby malý zájem naslouchat, co jim sociální partneři říkají, budou muset přehodnotit svůj postoj.
3.8.2 Při rozvoji sociálního rozměru politiky vnitrozemské plavby pro rozšířenou EU, která se snaží nalézt novou rovnováhu v odvětví dopravy podporou vnitrozemské plavby, může Evropská komise mající silnou a osvědčenou tradici při konzultaci sociálních partnerů a sociálním dialogu, lépe uspět než CCNR či Komise pro Dunaj.
3.8.3 V této souvislosti je možné s uspokojením poznamenat, že sociální partneři zahájili sociální dialog, který byl v tomto odvětví léta v pozadí.
K tomu došlo na základě rozhodnutí Evropské komise ve Výboru pro sociální dialog ve vnitrozemské plavbě, o které požádali sociální partneři.
Pokroky, ke kterým došlo v tomto výboru, jsou bohužel doposud dosti pomalé.
Na jaře roku 2004 byly zahájeny práce týkající se organizace pracovní doby a první plenární zasedání se konalo v červnu 2005.
3.8.4 Dalším předmětem stanoveným jako priorita v sociálním dialogu je fungování evropského trhu práce v odvětví vnitrozemské plavby včetně volného pohybu pracovníků.
3.8.5 Sociální dialog je čistě záležitostí sociálních partnerů.
S ohledem na tuto skutečnost by bylo smysluplné, aby Evropská komise pokračovala v podporování sociálního dialogu.
Je možné uvažovat o vyžádání stanovisek od sociálních partnerů v odpovídajícím termínu, tzn. o stanovení konkrétního termínu.
3.8.6 Dohody mezi sociálními partnery na úrovni Společenství založené na článku 139 Smlouvy o ES mohou zavést zvláštní předpisy pro vnitrozemskou plavbu, aby tak byly respektovány speciální požadavky vnitrozemské plavby.
Takovéto dohody na základě minimálních předpisů, které jsou vydávány Radou dle článku 137, přicházejí v úvahu pouze tehdy, jestliže se sociální partneři shodnou na tom, že jsou dodatečné specifické předpisy žádoucí..
4. Závěry a doporučení
4.1 EHSV je toho názoru, že je nejvyšší čas vytvořit sociální politiku Společenství pro vnitrozemskou plavbu, pokud možno v celoevropském kontextu.
Tato politika by měla platit na všech evropských vodních cestách.
Měla by vykazovat pokud možno obsáhlou a jednotnou základnu, která ovšem nechává prostor pro regionální či místní zvláštnosti.
Sociální partneři zde musí být zapojeni.
4.2 Obecné připomínky formulované EHSV, pokud jde o právní režim vnitrozemské plavby v Evropě, musí být rozšířeny a fortiori na legislativu a sociální předpisy v tomto odvětví, které jsou neúplné a musí být odpovídajícím způsobem harmonizovány a sjednoceny, zejména s ohledem na skutečnost, že rozšíření EU může způsobit více komplikací než před květnem 2004.
4.3 Až do dnešní doby sociální politika vždy vzbuzovala pouze druhořadý zájem, pokud jde o vnitrozemskou plavbu.
V podstatě je součástí legislativy a technických předpisů pro lodě.
Je čas podpořit lidský faktor ve vnitrozemské plavbě a dát mu významnější statut.
4.4 To si vyžádá výrazné změny v přístupu všech zainteresovaných stran, zejména pokud jde o úlohu sociálních partnerů v rozvoji moderní sociální politiky a také v rozvoji činností vedoucích k modernizaci ostatních aspektů vnitrozemské plavby v Evropě.
4.5 Mnoho aspektů si vyžádá pečlivou analýzu a dobře připravené a vyvážené rozhodování.
V současnosti se zdá, že nařízení pro posádku a pracovní doba a doba odpočinku jsou prioritními oblastmi, stejně jako nastolení aktivního sociálního dialogu.
4.6 Evropská komise je v dobrém postavení, aby mohla udělat pokrok v tomto procesu, opírajíc se o dlouhou tradici, zkušenosti a expertizy CCNR a Komise pro Dunaj.
Při pohledu na fungování těchto dvou komisí po dlouhá léta, místo, které daly sociální politice ve svých pracích, a způsob, kterým doposud zapojovaly sociální partnery, je však jasné, že vyrovnávání a přibližování režimů Dunaje a Rýna nebude dostačující pro vytvoření optimálních podmínek pro rozvoj moderní sociální politiky v odvětví vnitrozemské plavby.
4.7 Při vypracovávání této nové sociální politiky pro vnitrozemskou plavbu v EU by měla Evropská komise úzce spolupracovat se sociálními partnery, CCNR a Komisí pro Dunaj.
Tento přístup předpokládá, že členské státy CCNR a Komise pro Dunaj umožní svým institucím rozšířit svůj rozsah činností, aby zahrnovaly otázky sociální politiky a podle toho rozšířily svou kapacitu za účelem co nejúčinnější spolupráce s Evropskou komisí.
Evropská komise by se měla snažit získat větší odborné vědomosti v oblasti vnitrostátní plavby.
4.8 Budeme-li se zaobírat aktuálními problémy v oblasti sociální politiky v evropské vnitrozemské plavbě tímto způsobem, bude možné vytvořit v tomto odvětví režim schopný vyvážit charakteristiky a specifické problémy tohoto odvětví a zájmy všech, kteří zde pracují.
4.9 V tomto procesu přezkušování a revize je nejdůležitější vytvořit v tomto odvětví vyvážené podmínky a zvýšit jeho přitažlivost pro ty, kteří zde již pracují, a pro ty, kteří by si zde přáli pracovat v budoucnosti, zejména s ohledem na větší nárůst konkurence, a to nejen v odvětví vnitrozemské plavby, ale rovněž mezi vnitrozemskou plavbou a ostatními druhy dopravy.
4.10 Tento proces změn zabere spoustu času a vyžádá si úplné zapojení a angažování sociálních partnerů.
Sociální dialog na sektorové úrovni (na národní i evropské úrovni) je nejdůležitějším nástrojem pro vybudování mostu mezi názory zaměstnavatelů, nezávislých pracovníků a zaměstnanců a cíli evropské politiky.
Tato připomínka platí zejména pro legislativu a předpisy pro posádku a pracovní dobu a dobu odpočinku členů posádky.
4.11 Pro budoucnost evropské vnitrozemské plavby je bezpodmínečně nutné, aby byla všeobecnému a profesnímu vzdělávání věnována větší pozornost.
Sociální partneři by k tomuto měli přispět.
4.12 Dohody mezi sociálními partnery na úrovni Společenství založené na článku 139 Smlouvy o ES mohou vést ke zvláštním předpisům pro vnitrozemskou plavbu.
O takovýchto dohodách je možno uvažovat pouze tehdy, jestliže se sociální partneři shodnou na tom, že zvláštní požadavky tohoto sektoru vyžadují doplňující ustanovení k minimálním předpisům, které vydala Rada dle článku 137.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Sociální dialog a zapojení pracovníků, klíč k předvídání a kontrole průmyslových změn
(2006/C 24/17)
Dne 1. července 2004 rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s ustanoveními čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu o vydání stanoviska k tématu Sociální dialog a zapojení pracovníků, klíč k předvídání a kontrole průmyslových změn.
Poradní komise pro průmyslové změny pověřená přípravou podkladů přijala stanovisko dne 12. září 2005.
Zpravodajem byl pan ZÖHRER.
Výbor odsouhlasil na svém 420. plenárním zasedání ve dnech 28. a 29. září 2005 (schůze dne 29. září 2005) 138 hlasy pro, 2 hlasy proti, 7 členů se zdrželo hlasování, toto stanovisko:
1. Úvod a cíle
1.1 Průmyslové změny představují trvalý proces, během kterého se průmyslové odvětví přizpůsobuje měnícím se podmínkám svého ekonomického prostředí, aby zůstalo konkurenceschopné a vytvářelo příležitosti pro růst.
1.2 Průmyslové změny jsou tak nezbytným přizpůsobením se změnám trhu, technologií, právních, sociálních nebo hospodářských rámcových podmínek, jakož i změnám ve společnosti obecně.
V ideálním případě se tyto změny očekávají nebo jsou vědomě navozeny, takže každé odvětví může jednat proaktivně, může postupně navozovat proces přizpůsobování a minimalizovat jeho negativní dopady.
1.3 Pokud se na změny reaguje pozdě nebo vůbec, dochází ke ztrátě konkurenceschopnosti a k ohrožení pracovních míst.
Restrukturalizace, ke kterým dojde teprve v jejich důsledku, jsou zpravidla spojeny s bolestnými dopady především na zaměstnanost a pracovní podmínky.
Špatně řízená restrukturalizace může vést ke ztrátě image podniku nebo celého odvětví, jakož i ke vzniku nálady, která je obecně proti změnám.
1.4 Průmyslové změny, ať již v jakékoli formě, jsou nepřetržitým procesem v ekonomice, které však v podstatě mohou a musejí být zúčastněnými subjekty řízeny.
V podnicích, kde probíhají, mají dopad na všechny zúčastněné okolní subjekty (zaměstnance, zaměstnavatele, regiony…).
1.5 Úspěšnost tohoto procesu je měřena konkurenceschopností a schopností inovace podniků nebo odvětví na straně jedné a zabezpečením pracovních míst, jakož i sociálního zvládání negativních dopadů na straně druhé.
1.6 Této úspěšnosti lze bezesporu nejlépe dosáhnout tehdy, když se zúčastněné subjekty rovněž zapojí do řízení změn.
To, že řízení změn probíhá nejen na úrovni vedení podniku, ale na všech úrovních v odvětvích i v podnicích, je důležité nejen pro úspěšný proces přizpůsobování založený na shodě, ale představuje i důležitý předpoklad pro konkurenceschopnost.
Sociální dialog, jakož i zapojení a spoluúčast pracovníků proto tvoří významnou součást evropského modelu společnosti.
1.7 Také seznam iniciativ Evropské komise v oblasti průmyslové politiky poslední doby stačí k poznání, že Komise přikládá stále větší a větší význam zjišťování součinnosti a zapojení všech zúčastněných subjektů do úspěšné realizace strukturálních změn.
Tato opatření mohou umožnit sociálně přijatelnou podobu průmyslových změn, pokud se při předvídání a řízení změn zajistí systematické zapojování sociálních partnerů a budou se důsledně sledovat cíle konkurenceschopnosti podniků a minimalizace negativních sociálních dopadů.
1.8 Výbor ve svém stanovisku k tématu "Průmyslová změna: současná situace a vyhlídky" [1] Poradní komisi pro průmyslové změny do budoucna doporučil mezi jiným následující pole činnosti:
- Hledání společných přístupů k předvídání a řízení průmyslových změn a způsobů, jakými mohou EU a členské státy prostřednictvím sociálního dialogu a spolupráce mezi zainteresovanými stranami zvýšit konkurenceschopnost a ziskovost podniků.
- Hledání společných přístupů k podpoře trvale udržitelného rozvoje a zvýšení sociální a územní soudržnosti s cílem nového impulsu pro Lisabonskou strategii a posílení rámce a podmínek pro provedení průmyslových změn způsobem, který by byl slučitelný jak s potřebou konkurenceschopnosti podniků, tak s hospodářskou, sociální a územní soudržností [2].
1.9 Úspěšné řízení změn samozřejmě vyžaduje celou řadu opatření na různých úrovních.
Na úrovni Společenství musejí být změny nahlíženy z horizontálního hlediska a podpořeny četnými opatřeními (například v oblasti makroekonomických rámcových podmínek, sociální politiky a politiky zaměstnanosti, finančních nástrojů podpory, průmyslové politiky atd.).
1.10 Cílem tohoto stanoviska je ukázat význam sociálního dialogu a zapojení a spoluúčasti pracovníků jako klíče k úspěšnému řízení průmyslových změn a vyvodit závěry pro budoucí vývoj sociálního dialogu a opatření Společenství.
2. Přínos sociálního dialogu pro řízení průmyslových změn
2.1 Sociální dialog probíhá na různých úrovních a s různými partnery.
Každá úroveň zvlášť, ať již národní, regionální, evropská, podniková, odvětvová či meziodvětvová, může významně přispět k přípravě změn a jejich sociálně přijatelnému zvládnutí řízení.
Aby sociální dialog dostál své úloze, musí splňovat určité podmínky a vzájemně sladit různé úrovně.
2.1.1 Pro předvídání řízení změn je nezbytné, aby sociální partneři společně vyvíjeli dlouhodobé perspektivy.
Předpokladem je pevné partnerství založené na důvěře a kultura dialogu umožňující dosáhnout jak dlouhodobých přístupů, tak i řešení založených na shodě v obdobích krize.
Existence reprezentativních a stabilních struktur organizací sociálních partnerů je důležitým předpokladem pro zahájení jednání.
2.1.2 Z tohoto důvodu je velmi důležité podporovat nové členské státy EU ve vytváření a posilování struktur sociálního dialogu a společně tak zvládnout výzvu průmyslových změn vyplývajících z procesu integrace.
2.1.3 V zájmu podpory pozitivního přístupu ke změnám by se u sociálních partnerů mělo – na základě podnikové kultury zaměřené na zaměstnaneckou spoluúčast – co nejdřív vzbudit společné pochopení pro změny a možnosti jejich řízení.
Zároveň se pomocí opatření jako např. profesní příprava, rozvoj dovedností (multiskilling) a celoživotní učení mohou změny dlouhodobě připravovat.
Tato opatření by měla zejména sledovat cíl zaměstnavatelnosti zaměstnanců.
2.2 Sociální partneři se v rámci slyšení u Komise v lednu 2002 zabývali otázkou restrukturalizací a jejich dopadů a řízení.
Na základě konkrétních vzorových příkladů byly zjištěny osvědčené postupy.
Výsledkem bylo, že sociální partneři určili "hlavní referenční směry pro řízení změn".
Výbor by uvítal, kdyby tyto práce pokračovaly a byly konkretizovány.
2.3 Předvídání změn předpokládá znalost jejich příčin a souvislostí.
Proto je důležité, aby mezi sociálními partnery probíhal pravidelný vzájemný dialog o perspektivách jejich odvětví.
Evropské středisko pro sledování změn Dublinské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek může mít v této věci velmi významný přínos.
2.4 Kromě toho jsou velmi důležité i iniciativy EU v jednotlivých odvětvích, které na základě analýzy situace a perspektiv v odvětví v rámci rozsáhlého procesu konzultací při zapojení sociálních partnerů navrhují konkrétní doporučení pro opatření k dosažení a udržení konkurenceschopnosti.
2.5 Smlouva ESUO zavedla první příklad sociálního dialogu v odvětví na evropské úrovni.
Stálý sociální dialog propojený se souborem nástrojů ESUO, stálé monitorování trhu, výzkumné a inovačními programy, cenová politika a politika hospodářské soutěže, opatření k přizpůsobení zaměstnanců a regionů ukázaly, že průmyslové změny a restrukturalizace mohou být řízeny sociálně přijatelným způsobem.
I v dnešní době by se pro účely konfrontace se změnami měly využívat veškeré nástroje, které smlouvy dávají k dispozici.
2.5.1 I po vypršení smlouvy ESUO je žádoucí, aby se tento široce pojatý přístup projevil i v dialogu mezi EU a odvětvími, který probíhá v rámci výborů pro odvětvový sociální dialog.
Kromě práce na sociálních otázkách by tím tyto výbory mohly posílit svoji funkci konzultačních grémií pro veškeré iniciativy EU, které mají vliv na průmyslový rozvoj jednotlivých odvětví.
3. Zapojení a spoluúčast zaměstnanců a jejich význam pro průmyslové změny
3.1 Pro zaměstnance mají průmyslové změny důsledky, které mohou sahat od změněných kvalifikačních požadavků následkem technologických inovací a změn v organizaci práce a v pracovních podmínkách až po ztrátu zaměstnání.
Proto je rozhodující, jak se zaměstnanci přizpůsobí těmto změněným podmínkám a jaká opatření k minimalizaci negativních a k optimalizaci pozitivních dopadů budou přijata.
Důležitou roli při tom hraje otázka, zda jsou zaměstnanci o změnách informováni včas a vhodnou formou a zda se do tohoto procesu mohou začlenit.
3.2 Jen tak bude možné provést a akceptovat změny nejen na úrovni vedení podniku, ale i ve vědomí zaměstnanců.
Není-li možné řídit průmyslové změny způsobem sociálně přijatelným pro zaměstnance, dochází ke konfliktům.
3.3 Zapojení a spoluúčast zaměstnanců jakož i jejich podnikových zástupců a odborů na řízení změn jsou tak významným přínosem pro sociálně přijatelné zvládnutí změn, udržení zaměstnavatelnosti a tím i odvrácení sporů.
V ideálním případě by se z podniků měly stát interakční, proaktivně jednající organizace.
Podporuje to inovaci v podniku a vlastně i jeho konkurenceschopnost.
3.4 Jelikož se podnikatelská rozhodnutí stále častěji činí v globálním hospodářském prostředí a často v nadnárodních koncernech, nabývají na významu přeshraniční struktury zastoupení zaměstnanců vedle národních možností a nástrojů zastupování zaměstnanců.
3.5 Zvláštní roli při tom hrají evropské rady zaměstnanců.
Existuje již několik příkladů dohod o opatřeních k restrukturalizacím uzavřených mezi podniky a evropskými radami zaměstnanců.
Rovněž existují příklady dohod uzavřených s evropskými odborovými svazy.
Zkušenosti získané z těchto dohod se musí hodnotit kladně, neboť právě v mezinárodních koncernech hrozí nebezpečí, že zeslabení sociálních dopadů v jedné lokalitě jde na úkor lokality jiné.
3.6 Je třeba vycházet z toho, že nadnárodní sociální dialog na úrovni podniků se dynamicky vyvíjí.
V této souvislosti však Výbor musí konstatovat, že tento vývoj je pro zúčastněné subjekty problematický.
Dohody postrádají pevný právní rámec upravující právní závazky a zohledňující mandát a tradiční role sociálních partnerů, tzn. zaměstnavatelů a legitimních zástupců zaměstnanců.
Z tohoto hlediska je nutné pohlížet i na návrh poskytnutí optimálního rámce pro nadnárodní kolektivní vyjednávání, který Komise avizovala ve svém sdělení o sociální agendě na období 2005-2010.
3.7 Výbor si je vědom skutečnosti, že nástroje a struktury participace zaměstnanců na úrovni malých a středně velkých podniků nejsou rozvinuté ve stejné míře jako na úrovni větších podniků.
Výbor je však toho názoru, že i přes rozdílné předpoklady je partnerský přístup při řízení změn velmi důležitý.
4. Politika Společenství vzhledem k průmyslovým změnám
4.1 Právní předpisy
4.1.1 Existuje již celá řada předpisů Společenství, které se přímo či nepřímo vztahují na průmyslové změny popř. restrukturalizace a jejich důsledky.
V různých směrnicích jsou upravena práva na informace a slyšení, jakož i ochrana zaměstnanců před dopady restrukturalizací (evropské rady zaměstnanců, evropská akciová společnost, rámec pro informace a slyšení na národní úrovni, platební neschopnost zaměstnavatele, převod vlastnických práv k podniku, hromadné propouštění, právo na slyšení při konkurenčních řízeních).
4.1.2 Všechny tyto právní předpisy se vztahují buď na velmi obecný rámec pro informace a slyšení nebo na několik určitých bodů – na určité dopady změn popř. restrukturalizací – a jsou aplikovatelné více či méně nezávisle na sobě.
Z pohledu Výboru musí být právní předpisy Společenství stojící na těchto základech hodnoceny, konsolidovány a případně i dále rozvíjeny s ohledem na předvídání změn.
4.2 Průmyslová politika
4.2.1 Svým sdělením "Podporování strukturální změny: průmyslová politika pro rozšířenou Evropu" z dubna 2004 [3] Komise zahájila novou éru evropské průmyslové politiky.
Výbor ve svém stanovisku z prosince 2004 uvítal strategický směr, kterým se Komise vydala.
Je třeba znovu zdůraznit změnu v paradigmatech, kterou Komise provedla a tím postavila průmyslovou politiku opět na první místo v programu jednání Evropy.
4.2.2 Z pohledu Výboru jde především o prohloubení odvětvového přístupu, jenž umožní nalezení na míru šitých přístupů pro jednotlivá odvětví.
Při tom by se neměly brát v úvahu pouze ty oblasti ekonomiky, které jsou v krizi, nýbrž analyzovat by se mělo co možná nejvíce odvětví, která jsou pro Evropu důležitá, aby bylo možné včas zabránit změnám a proaktivně je řešit.
Hlavní úlohu při tom musí hrát sociální dialog.
4.3 Sociální dialog
4.3.1 Evropská rada na svém jarním zasedání v roce 2004 vyzvala k uzavírání partnerství pro změnu, která budou zahrnovat sociální partnery, občanskou společnost a orgány veřejné moci.
4.3.2 S ohledem na tuto výzvu a bilancování lisabonské strategie v polovině období vydala Komise sdělení "Partnerství pro změnu v rozšířené Evropě – větší přínos evropského sociálního dialogu" [4].
4.3.3 Účelem tohoto sdělení je upozornit na výsledky evropského sociálního dialogu a podpořit jejich pochopení, posílit jejich účinky a pokročit v dalším rozvoji, jenž spočívá v účinné součinnosti mezi zaměstnavateli a zaměstnanci na různých úrovních.
4.3.4 Komise ve sdělení požaduje, aby sociální dialog přinesl konkrétní výsledky.
Proto také sociálním partnerům doporučuje, aby zvýšili publicitu textů, které vypracují, a formulovali je jasněji a účinněji (například použitím lehce srozumitelného jazyka), prováděli jejich revize a ujednotili kategorie textů.
V této souvislosti je třeba zmínit, že účinnost evropského sociálního dialogu je čím dál tím více určována kvalitou pracovních vztahů na národní úrovni.
4.3.5 Komise ve sdělení navrhuje celou řadu opatření k posílení součinnosti mezi různými úrovněmi (evropskou, národní, odvětvovou, podnikovou), k posílení struktur sociálního dialogu a jeho dopadu a následných opatření.
4.3.6 Výbor nechce v tomto okamžiku návrhy Komise blíže komentovat, neboť se jimi musejí zabývat nejprve sociální partneři v rámci své autonomie.
4.3.6.1 Vítá však veškeré snahy směřující k cíli posílení sociálního dialogu.
To platí zejména pro rozvoj sociálního dialogu v nových členských státech, kde ještě převládají značné nedostatky.
Poukazuje na skutečnost, že například u profesní přípravy, posilování struktur a technické podpory je třeba rozsáhlého úsilí, především finanční povahy.
Návrh Komise použít i část prostředků ze strukturálních fondů se v této souvislosti zdá logický a důsledný.
V nových členských státech vedou procesy restrukturalizace ke značnému úbytku pracovních míst a jsou z velké části provázeny privatizací podniků.
Fungující sociální dialog je nezbytný, aby již v přípravné fázi těchto procesů bylo možné vyjednat odpovídající sociální balíčky a zajistit jejich právní prosazení.
4.3.6.2 Podporuje také záměr Komise povzbuzovat nová odvětví k otevření sociálního dialogu a přispět k realizaci lisabonských cílů.
4.4 Restrukturalizace a zaměstnanost
4.4.1 Sociální agenda přijatá dne 9. února 2005, jakož i Sdělení o revizi strategie udržitelného rozvoje, stanoví, že Komise vypracuje strategii řízení restrukturalizací založenou na lepším vzájemném působení příslušných evropských politik, větším zapojení sociálních partnerů, větší součinnosti mezi politikami a finančními nástroji a úpravě právních a smluvních rámců.
4.4.2 Sdělení Komise "Restrukturalizace a zaměstnanost" [5] předložené dne 31. března 2005 uvádí opatření, která musí Unie rozpracovat nebo posílit, aby se mohl mobilizovat potenciál, který má k dispozici, a to jak z hlediska horizontálního, tak i odvětvového, přičemž navržená opatření se budou týkat nejrůznějších politik Společenství.
4.4.3 Výbor se k tomuto sdělení vyjádří ve zvláštním stanovisku.
V každém případě souhlasí s široce pojatým přístupem napříč různými politikami, který Komise zvolila.
Z hlediska současného stanoviska je nutné zdůraznit některé návrhy Komise.
4.4.3.1 Je třeba brát zvláštní zřetel na posílení sociálního dialogu na úrovni odvětví.
Výbor sdílí názor Komise, že sociální partneři mohou díky své znalosti odvětví vykonávat zvláštní varovací funkci.
Po tomto nástroji by se však nemělo sahat jen v krizových situacích, ale vždy, když to sociální partneři považují za nutné, a nejen tehdy, když vidí "znepokojující vývoj".
To by více odpovídalo požadavkům na předvídání restrukturalizací a zajištění doprovodných opatření.
4.4.3.2 Výbor se zájmem očekává avizované sdělení Komise o sociální odpovědnosti podniků, které se bude týkat zejména pozitivních iniciativ, s nimiž přicházejí podniky spolu se zúčastněnými stranami v případě restrukturalizace.
Jde o podporu a zveřejnění nejenom dalšího rozvoje právních základů, ale i dalších příkladů dobré praxe v řízení změn.
Výbor poukazuje především na to, že zohledněny musí být i ty zainteresované strany, které jsou restrukturalizacemi jednotlivých podniků ovlivněny nepřímo (např. subdodavatelské podniky, poskytovatelé služeb atd.).
4.4.3.3 Výbor kromě toho vítá zřízení fóra "Restrukturalizace".
To by mělo mít za úkol sledovat příslušné cíle a podporovat koordinaci jednotlivých iniciativ.
Do fóra budou vedle Komise zapojeny i další evropské orgány, jakož i sociální partneři a zástupci z vědeckých kruhů.
To odpovídá pokračování v přístupu napříč politikami uvedeném ve sdělení.
Výbor se bude na fóru rád podílet a přispěje svými kompetencemi.
4.4.3.4 Komise mimoto plánuje druhou fázi konzultací s evropskými sociálními partnery o restrukturalizacích podniků a evropských radách zaměstnanců.
Jak již bylo zmíněno v odstavcích 2.2, 3.5 a 3.6, Výbor u těchto tématických celků vidí, že je nutné jednat.
5. Závěry
5.1 Úspěšné řízení průmyslových změn, a tím i udržení a obnovení konkurenceschopnosti podniků a odvětví, jsou rozhodující výzvou, kterou Evropa musí přijmout, a přispívají k dosažení cílů lisabonského procesu.
Úspěšnost tohoto procesu změn je měřena nejen konkurenceschopností podniků nebo odvětví, nýbrž i úspěšným zabezpečením pracovních míst a sociálním řízením negativních dopadů.
5.2 Při úspěšném řízení průmyslových změn hrají vedle řady opatření na různých úrovních klíčovou úlohu sociální dialog a zapojení a účast zaměstnanců.
5.3 Sociální dialog musí stavět na pevném partnerství založeném na důvěře a dialogu kultur a mít reprezentativní a stabilní struktury.
Výbor vítá veškeré snahy směřující k cíli posílení sociálního dialogu.
To platí zejména pro rozvoj sociálního dialogu v nových členských státech, kde ještě převládají značné nedostatky.
5.4 Analytické nástroje, které mají sociální partneři k dispozici, musí být posíleny.
Evropské středisko pro sledování změn Dublinské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek může mít v této věci velmi významný přínos.
5.5 Velmi důležité jsou iniciativy EU v jednotlivých odvětvích, které na základě analýzy situace a perspektiv v odvětví v rámci rozsáhlého procesu konzultací při zapojení sociálních partnerů navrhují konkrétní doporučení pro opatření k dosažení a udržení konkurenceschopnosti.
Výbor proto podporuje záměr Komise povzbuzovat nová odvětví k otevření sociálního dialogu a přispět k realizaci lisabonských cílů.
5.5.1 Při tom by se neměly brát v úvahu pouze ty oblasti ekonomiky, které jsou v krizi, nýbrž analyzovat by se mělo pokud možno co nejvíce odvětví, která jsou pro Evropu důležitá, aby bylo možné včas zabránit změnám a proaktivně je řešit.
5.6 Zapojení a spoluúčast zaměstnanců jakož i jejich podnikových zástupců a odborů má významný přínos pro sociálně přijatelné zvládání a řízení změn na úrovni podniku.
Podporuje to mezi jiným inovaci a vlastně i konkurenceschopnost podniků.
5.7 Zvláštní roli při tom hrají evropské rady zaměstnanců.
Je třeba vycházet z toho, že nadnárodní sociální dialog na úrovni podniků se dynamicky vyvíjí, jak ukazují příklady dohod o restrukturalizačních opatřeních uzavřených mezi podniky a evropskými radami zaměstnanců nebo evropskými odborovými svazy.
Z tohoto hlediska je nutné pohlížet i na návrh poskytnutí optimálního rámce pro nadnárodní kolektivní vyjednávání, který Komise avizovala ve svém sdělení o sociální agendě na období 2005-2010.
5.8 Výbor souhlasí s široce pojatým přístupem napříč různými politikami, který Komise zvolila ve sdělení Restrukturalizace a zaměstnanost [6] předloženém 31. března 2005.
Je třeba brát zvláštní zřetel na posílení sociálního dialogu na úrovni odvětví, který může mít velký přínos pro předvídání restrukturalizací a zajištění doprovodných opatření.
5.8.1 Výbor se zájmem očekává avizované sdělení Komise o sociální odpovědnosti podniků.
5.8.2 Výbor se bude na fóru pro restrukturalizace rád podílet a přispěje svými kompetencemi.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Stav a perspektivy" tradičních "zdrojů energie – uhlí, ropy a zemního plynu v budoucím energetickém systému"
(2006/C 28/02)
Dne 10. února 2005 rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s ustanoveními čl. 29, odst. 2 Jednacího řádu o vydání stanoviska k tématu "Stav a perspektivy" tradičních "zdrojů energie – uhlí, ropy a zemního plynu v budoucím energetickém systému".
Specializovaná sekce, kterou Výbor pověřil přípravou prací na toto téma, přijala stanovisko dne 1. září 2005.
Zpravodajem byl pan WOLF.
Na 421. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 26. a 27. října 2005 (jednání ze dne 26. října 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 119 hlasy pro, 1 hlasem proti a 3 členové se zdrželi hlasování.
Výbor v poslední době přijal několik stanovisek [1] k aspektům energetické problematiky.
Protože se zdaleka největší část dosavadního zásobování energií stále omezuje na fosilní zdroje energie – uhlí, ropu a zemní plyn, s jejichž využitím je spojena otázka zdrojů i uvolňování klimatických plynů, zabývá se toto stanovisko analýzou těchto "tradičních" zdrojů energie.
Strategickým cílem této série, která bude zakončena stanoviskem k obnovitelným zdrojům energie a také tímto stanoviskem, má být poskytnutí podkladů k vypracování realistických možností pro budoucí energetický systém.
Později by měla následovat v rámci stanoviska k tématu "Zásobování energií v EU: strategie pro optimální energetický systém" syntéza, která bude na této sérii stavět a shrne její výsledky.
Obsah:
1. Shrnutí a doporučení
2. Energetická problematika
3. Zdroje, rezervy, zásoby
4. Energetické rezervy v rámci EU – závislost na dovozu
5. Vývoj spotřeby energie v EU
6. Uhlí, ropa a zemní plyn v trvale udržitelném energetickém systému
7. Ochrana životního prostředí a prevence změn klimatu
8. Technologický rozvoj
9. Zachycování a trvalé uchovávání CO2
1. Shrnutí a doporučení
1.1 Využitelná energie je základem našeho dnešního způsobu života a kultury.
Teprve její dostatečná dostupnost umožnila současnou životní úroveň.
Aby bylo možné uskutečnit lisabonskou strategii a také závěry zasedání Rady z Göteborgu a Barcelony, je zajištěné, cenově výhodné, ekologické a trvalé zásobování užitnou energií nevyhnutným předpokladem.
1.2 Fosilní paliva – uhlí [2], ropa a zemní plyn – tvoří v současné době páteř evropského a světového zásobování energií.
Tento význam neztratí ani v příštích desetiletích a zůstávají proto nepostradatelnými.
1.3 Jejich získávání a užití je však spojeno s různými formami zatěžování životního prostředí, především s emisí skleníkových plynů – zejména CO2 a metanu.
Jedná se o vyčerpávání omezených zdrojů.
1.4 Jejich užití vedlo ke značné závislosti Evropy na dovozu této životně důležité suroviny, tato závislost v budoucnosti možná ještě stoupne, zejména co se týče ropy a později také zemního plynu.
1.5 Předpokládaný objem světových zdrojů a rezerv [3] uhlí, ropy a plynu závisí na několika faktorech (hospodářský růst, výzkum, technický rozvoj).
Tento objem bude stačit ještě po mnoho desetiletí (u uhlí možná dokonce staletí), ačkoli především u ropy by už před polovinou tohoto století mohlo dojít k úbytku rezerv a snížení nabídky.
Současný vývoj na trzích s ropou dokazuje, že už za velmi krátkou dobu může dojít k těžko předvídatelným cenovým posunům, které budou mít značné důsledky pro národní hospodářství [4].
1.6 Na jedné straně musí energetická politika EU učinit veškerá opatření, aby tuto závislost dlouhodobě zmírnila, a to zejména pomocí úsporných opatření a efektivnějšího využití všech zdrojů energie a také pomocí většího využití alternativních energetických systémů, jako je obnovitelná a jaderná energie.
Tím získává na zvláštním významu další rozvoj alternativních energetických systémů.
1.7 Energetická politika EU musí tedy na druhé straně vynaložit veškeré úsilí na to, aby zajistila zásobování a zásobovací cesty u fosilních paliv; zvláštní problém přitom představuje otázka politické stability některých hlavních dodavatelů.
V této souvislosti získává na zvláštním významu spolupráce s ruskou federací, státy SNS a se zeměmi Blízkého a Středního východu a také s regiony sousedícími s EU (např. Alžírsko a Libye).
1.8 Tuto závislost může zmírnit také větší využití značných evropských zdrojů uhlí.
1.9 Ve fungujícím evropském vnitřním trhu, a v rámci vhodných opatřeních v zájmu ochrany klimatu, by se fosilní paliva využívala v takových oblastech, které jsou přizpůsobeny jejich specifickým vlastnostem, příslušné cenové úrovni a úrovni nákladů.
Z toho také automaticky vyplývá hospodářsky a energeticky obzvláště efektivní využití těchto paliv.
1.10 To vedlo k tomu, že v ocelářském průmyslu a elektrárnách převažuje využití uhlí, zatímco ropa a plyn jsou používány zejména k topení a v neenergetických oblastech.
V dopravě dominují produkty, které jsou získávány z ropy.
1.11 V energetickém systému by se proto mělo využití méně dostačujících a mnohostranněji použitelných surovin – zemní plyn a ropa – soustředit na onu upotřebitelnost (např. pohonné látky v dopravě, suroviny v chemii), kde se uhlí dá využít jen s dalšími výdaji, spotřebou energie a emisemi CO2.
1.12 Emise CO2 na produktovou jednotku (např. kg CO2/kWh, t CO2/t oceli, g CO2/kilometr u osobního auta) musejí být za použití technického pokroku soustavně dále snižovány.
To vyžaduje zlepšení energetické efektivnosti ve všech oblastech přeměny a využití energie.
1.13 Energetická a hospodářská politika musí tedy nabídnout spolehlivý rámec pro investice, které povedou k lepší technice v průmyslu, podnikání a soukromé spotřebě.
1.14 V Evropě se v nadcházejících desetiletích výkon elektráren zvýší přibližně o 400 Gwel [5].
Za účelem omezení/snížení emisí CO2 a spotřeby paliv musejí být tyto nové stavby vybaveny nejlepší dostupnou technikou.
1.15 V dopravě se musí vyvinout veškerá snaha za účelem snížení specifické spotřeby pohonných látek (spotřeba na kilometr u osobního auta) a dalšího nezvyšování celkové spotřeby.
K tomu je zapotřebí jak technického pokroku v mnoha oblastech automobilového rozvoje a rozvoje pohonných látek, tak opatření k zabránění dopravním zácpám (výstavba silnic a tunelů, návodných systémů) a omezení dopravy [6].
Také zvýšené používání vozidel s elektrickým pohonem, např. elektrické železnice, snižuje závislost na ropě, protože umožňuje použití širšího spektra primárních zdrojů energie (uhlí, plyn, obnovitelné zdroje energie, jaderná energie)
1.16 Předpokladem pro pokrok v efektivnosti v energetické oblasti je zesílený výzkum a vývoj, především také u elektráren, které využívají fosilní paliva – a to jak v průmyslu, tak u veřejně podporovaných opatření.
1.17 Výbor proto vítá tématickou oblast "energie" v návrhu 7. rámcového programu pro výzkum a vývoj.
Program by měl být vybaven dostatečnými prostředky a zahrnovat všechny možnosti energetických technik.
Měla by v něm být zahrnuta především ta opatření, která zvyšují efektivnost při použití fosilních paliv, neboť tak se může dosáhnout velkého společného prospěchu.
1.18 Také při výrobě elektřiny prostřednictvím fosilních zdrojů energie existuje možnost emise CO2 u přeměny energie dlouhodobě značně snížit, zejména kdyby se použilo postupů zachycování a trvalého uchovávání CO2 (Clean Coal Technology).
Proto získává vývoj a testování takových postupů v 7. rámcovém programu pro výzkum a vývoj na zvláštní důležitosti.
2. Energetická problematika
2.1 Využitelná energie [7] je základem našeho dnešního způsobu života a kultury.
Teprve její dostatečná dostupnost umožnila současnou životní úroveň.
Nutnost zajištěného, cenově výhodného, ekologického a trvale udržitelného zásobování užitnou energií stojí v centru závěrů Rady z Lisabonu, Göteborgu a Barcelony.
2.2 Výbor několikrát konstatoval, že poskytování a využití energie je spojeno se zatěžováním životního prostředí, riziky a také mimopolitickou závislostí a nepředvídatelností.
Žádná z variant nebo metod, které mohou přispět k budoucímu zásobování energií, není technicky dokonalá, zcela oproštěná od rušivých vlivů na životní prostředí, vyhovující všem požadavkům a v rámci cenového vývoje a dostupnosti dostatečně dlouhodobě přehledná.
K tomu se přidávají aspekty úbytku rezerv a zdrojů se všemi jeho důsledky.
Stav problémů se bude podle očekávání s rostoucím počtem obyvatel na světě, s rostoucím hladem po energii v rozvojových zemích a zejména s rychle stoupající poptávkou po energii ve velkých nových průmyslových zemích jako Čína, Indie a Brazílie výrazně zostřovat.
2.3 Dlouhodobě dostupné, ekologické a konkurenceschopné zásobování energií musí tedy zůstat důležitým cílem budoucí evropské energetické politiky.
Vzhledem ke zmíněným důvodům se tato politika nemůže omezovat na využívání menšího množství zdrojů energie.
Nedostatek energie a jiná rizika se spíše vyřeší energetickým systémem, který bude odlišný v metodách i původu a který využije všechny dostupné zdroje energie a techniky a bude je (dále) rozvíjet tak, aby si nakonec mohly v rámci přijatých ekologických podmínek a za měnících se okolností vzájemně konkurovat.
3. Zdroje, rezervy, zásoby
3.1 V současnosti závisejí přibližně čtyři pětiny světového zásobování energií – a také zásobování energií v EU-25 – na využití fosilních zdrojů energie – ropy, zemního plynu a uhlí.
3.2 Všeobecně souvisejí všechny prognózy o budoucím vývoji – a proto jsou mezi nimi také rozdíly podle úhlu pohledu a někdy podle zájmů – na hypotézách o budoucím demografickém a hospodářském vývoji, o rozvoji dalších výzkumných metod a metod na odkrývání ložisek a také současných, v jednotlivých státech převládajících, politických rámcových podmínkách.
To platí především pro jadernou energii a také pro rozsah podpůrných opatření pro obnovitelné zdroje energie.
3.2.1 Podle referenčních prognóz [8], které roku 2004 předložila Mezinárodní energetická agentura (IEA), Paříž, a Úřad pro energetické informace (EIA) amerického ministerstva energetiky, pokryjí uvedené fosilní energie i za 25 let 80 % světové spotřeby energie.
3.2.2 Přínos obnovitelných energií bude sice růst, ale podle odhadů IEA a EIA ne více než celková spotřeba energie; podíl obnovitelných energií zůstane tedy konstantní.
U jaderné energie se podle současného trendu sice také očekává v absolutních hodnotách mírně rostoucí podíl v zásobování, ten však zaostane za celkovým vývojem spotřeby, pokud se politické rámcové podmínky v Evropě významně nezmění.
Jako důsledek nyní IEA a EIA předpokládají dokonce klesající podíl jaderné energie v pokrytí světové spotřeby energie.
3.2.3 Základní scénář, který pro EU-25 zveřejnila [9] v září 2004 Evropská komise, vychází – odlišně od celosvětového trendu, jak ho vidí IEA a EIA – z nárůstu podílu obnovitelných energií na celkové spotřebě energie v EU-25 z dnešních 6 % na 9 % v roce 2030.
Protože se však na druhou stranu podíl jaderné energie v EU-25 podle tohoto odhadu sníží, dochází základní scénář Evropské komise také k závěru, že fosilní energie budou v roce 2030 krýt přes 80 % celkové spotřeby energie v EU-25.
3.3 Fosilní zdroje energie jsou vyčerpatelné suroviny.
Aby bylo možné odhadnout, jak dlouho si ropa, zemní plyn a uhlí mohou udržet vedoucí roli, je nutné posoudit potenciál fosilních zdrojů energie.
3.4 K tomu je zapotřebí vymezit pojmy a měrné veličiny.
Jako pojmy se používají rezervy, zdroje a potenciály.
Jako měrné veličiny se pro zdroje energie používají odlišné jednotky [10], např. tuny nebo barely pro ropu, metrické tuny nebo tuny uhelného ekvivalentu pro uhlí, kubické metry nebo kubické stopy pro zemní plyn.
Pro srovnatelnost se používá jejich energetický obsah, např. jouly nebo wattsekundy (Ws).
3.5 Celkový potenciál (Estimated Ultimate Recovery, zkr.
EUR) zahrnuje celkové těžitelné množství energetické suroviny v zemské kůře tak, jak byla k dispozici před začátkem těžby.
Jde zde o odhad, při kterém mohou různí experti dojít k odlišným výsledkům.
Čím je však zemská kůra prozkoumanější a čím jemnější jsou posuzovací metody, tím více se prognózy shodují.
3.6 Do celkového potenciálu patří jen těžitelný podíl nalezišť.
Ten však závisí na dostupných metodách a jejich ekonomické efektivnosti, může se proto s dalším vývojem zvětšit.
Pokud od celkového potenciálu odečteme už vytěžené množství, dospějeme ke zbývajícímu potenciálu.
3.7 Zbývající potenciál se skládá z rezerv a zdrojů.
Rezervy zahrnují to množství energetické suroviny, které se dá s jistotou doložit a které se dá s nynějšími technickými možnostmi hospodárně těžit.
Zdroji chápeme to množství energetické suroviny, které se dá doložit, ale v současné době jej není možné hospodárně a/nebo technicky vytěžit, a také to množství, které se sice nedá s jistotou doložit, ale jeho existence se na základě geologických ukazatelů dá očekávat.
3.8 Ve veřejné diskusi stojí rezervy v popředí, protože od nich se odvozuje zásoba zdrojů energie.
Pokud se rezervy dají do vztahu s aktuální roční těžbou, dostaneme takzvaný statický dosah (životnost).
Při použití tohoto postupu dojdeme ke statickému dosahu světových rezerv, který činí u ropy asi 40 let, u plynu asi 60 let a u uhlí asi 200 let.
3.9 Tyto rezervy a jejich statický dosah nejsou však v žádném případě pevnými hodnotami.
Pokles statického dosahu rezerv vede spíše k zesílenému výzkumu, následkem čehož jsou zdroje – také z důvodu technického pokroku – převáděny na rezervy.
(V 70. letech minulého století byl například statický dosah u ropy vypočítán na 30 let.)
3.10 Statisticky vykazované zdroje jsou u ropy dvakrát větší než rezervy, u zemního plynu a u černého uhlí až desetkrát větší než rezervy.
3.11 Dalším ukazatelem budoucí dostupnosti fosilních energetických surovin je už vytěžený podíl celkového potenciálu.
Pokud tento podíl překročí 50 % a dosáhne tak "Depletion Mid Point" (střední bod vyčerpání), bude těžké těžbu dále zvyšovat nebo ji vůbec udržet na stejné úrovni.
3.12 Ropa: Už je vytěžena více než třetina celkového potenciálu "standardní" ropy (380 miliard tun ropného ekvivalentu).
Při stejném objemu těžby by za deset let byla spotřebována polovina standardního potenciálu.
Aby bylo možné těžbu dále zvyšovat, musela by se stále víc přidávat nestandardní ložiska (mazut, ropné písky, živičná břidlice).
Tím by se "Depletion Mid Point" dočasně odsunul.
V opačném případě by mohlo už před polovinou tohoto století dojít k úbytku rezerv a k drastickému snížení nabídky [11].
3.13 Zemní plyn a uhlí: u zemního plynu panuje srovnatelný stav, zbývající potenciál se s ohledem na nestandardní ložiska, např. hydráty plynu, taktéž zvětšuje.
U uhlí jsou z celkového potenciálu odhadovaného na 3400 miliard tun ropných jednotek vytěžena dosud asi jen 3 %.
3.14 Výzkum hydrátů plynu (metanu) a technologie jejich těžby se však nacházejí ještě ve stádiu zkoumání, proto teď nejsou možné žádné spolehlivé výroky o tom, jak velký by jejich přínos k zásobování energií mohl být.
Na jedné straně existují odhady, že obsah energie jejich potenciálních zásob překročí všechny dosud známé zásoby fosilních zdrojů energie, na druhé straně panuje s ohledem na jejich těžitelnost (v zásadě, technika, náklady) ještě naprostá nejasnost.
Jejich uvolnění představuje kromě toho značnou nejistotu, popř. značné riziko – z důvodu klimatických nebo lidských vlivů – protože by jím mohlo v atmosféře vzniknout obzvláště klimaticky nebezpečné nahromadění silného skleníkového plynu metanu.
3.15 Náklady na těžbu fosilních energií se velmi liší.
U ropy v současné době činí – podle ložiska – 2 až 20 USD na barel.
Za nepříznivějších geologických a geografických podmínek musejí být otvírána i menší ložiska.
Toto zvyšování nákladů může být však vyrovnáno, nebo dokonce víc než vyrovnáno, prostřednictvím zisků v produktivitě, které se většinou zakládají na technických inovacích.
Také u zemního plynu se vyskytují odpovídající odlišné náklady na těžbu.
U uhlí tyto náklady silně závisejí na hloubce ložiska, mocnosti sloje a také na tom, zda je těžba možná v povrchovém nebo hlubinném dole.
Rozpětí nákladů je značné.
Pohybuje se od několika USD/t (např. v Powder River Basin v USA) do 200 USD/t při těžbě černého uhlí v jednotlivých evropských revírech.
3.16 Také regionální rozmístění fosilních rezerv je velice nerovnoměrné.
To platí především pro ropu.
65 procent rezerv ropy připadá na Blízký východ.
Rozmístění zemního plynu s oběma hlavními regiony na Blízkém východě (34 procent) a v nástupnických státech SSSR (39 procent) není o nic rovnoměrnější.
Rezervy uhlí jsou naopak rozmístěny rovnoměrněji.
Největší rezervy uhlí se nacházejí v Severní Americe.
Kromě toho existují velká naleziště uhlí v Číně, Indii, Austrálii, Jižní Africe a Evropě.
3.17 Z koncentrace strategicky důležitých fosilních zdrojů energie – zejména ropy, ale také zemního plynu – v geopoliticky rizikových regionech Blízkého a Středního východu vyplývají obzvláštní problémy spojené se zajištěním zásobování energií.
4. Energetické rezervy v rámci EU [12] – závislost na dovozu
4.1 Primární spotřeba energie v EU-25 činila v roce 2004 asi 2,5 miliard tun uhelného ekvivalentu, resp. 75 exajoulů (75×1018 joulů).
To odpovídá 16 procentům světové spotřeby energie, která činila 15,3 miliard tun uhelného ekvivalentu.
Spotřeba energie na jednoho člověka je v EU-25 s 5,5 tunami uhelného ekvivalentu víc než dvakrát vyšší než světová průměrná hodnota, na druhé straně je však jen z poloviny tak vysoká jako v Severní Americe.
S ohledem na podaný hospodářský výkon je spotřeba energie v Evropě jen asi z poloviny tak vysoká jako je průměr všech mimoevropských regionů, neboť energie je zde využívána mnohem efektivněji než v mnoha jiných částech světa.
4.2 V EU-25 byly v roce 2004 nejdůležitější zdroje energie – měřeno podle celkové primární spotřeby – minerální olej s 39 %, zemní plyn s 24 % a uhlí se 17 %.
Další významné opory zásobování energií pro EU jsou jaderná energie s 14 % a také obnovitelné a jiné energie se 6 %.
Rozpětí v podílech jednotlivých fosilních zdrojů energie se v 25 členských státech značně liší.
U zemního plynu je to od 1 % ve Švédsku do téměř 50 % v Nizozemsku, u minerálního oleje od méně než 30 % v Maďarsku do dvou třetin v Portugalsku a u uhlí od 5 % ve Francii do 60 % v Polsku.
Hlavním důvodem pro tyto rozdíly je odlišné vybavení jednotlivých členských států rezervami fosilních zdrojů energie.
4.3 Celkové energetické rezervy v EU-25 jsou srovnatelně malé.
Činí zhruba 38 miliard tun uhelného ekvivalentu.
Jsou to asi 3 % světových rezerv, včetně nestandardních uhlovodíků.
Naleziště uhlí (hnědé a černé uhlí) přitom s 31 miliardami tun uhelného ekvivalentu představují největší podíl; tato naleziště jsou na oba typy uhlí rozmístěna přibližně rovnoměrně.
Rezervy zemního plynu činí 4 miliardy tun uhelného ekvivalentu a rezervy ropy 2 miliardy tun uhelného ekvivalentu.
EU-25 zůstane v dohledné době největším netto dovozcem energie na světě.
Podle odhadů Evropské komise vzroste tato závislost do roku 2030 na více než dvě třetiny.
4.4 Rozmístění energetických rezerv je v jednotlivých státech EU-25 velmi odlišné.
Naleziště ropy jsou koncentrována především v britském a také dánském Severním moři.
Jsou značně vyčerpaná, takže těžba se bude snižovat.
Těžištěm rezerv plynu je Nizozemsko a Velká Británie.
Rezervy uhlí se nacházejí především v Německu, Polsku, České republice, Maďarsku, Řecku a Velké Británii.
Důležitou roli hrají také norské rezervy ropy a plynu, neboť Norsko není sice členem EU, je však členem Evropského hospodářského prostoru (EHP).
4.5 Vzhledem k celkově malým rezervám fosilních energií musí EU-25 už dnes pokrývat polovinu celkové poptávky po energii dovozem.
Tato procentní sazba stoupne podle zelené knihy Evropské komise do roku 2030 na 70 %.
Obzvlášť vysoká je závislost na dovozu minerálního oleje.
U tohoto zdroje energie musejí tedy být více než tři čtvrtiny poptávky pokryty dovozem z třetích zemí.
U zemního plynu činí dovozní kvóta asi 55 procent.
U uhlí činí jednu třetinu.
4.6 To vedlo ke značné závislosti Evropy na dovozu této životně důležité suroviny "energie"; tato závislost v budoucnosti možná ještě stoupne, zejména co se týče ropy a později také zemního plynu.
EU je dokonce největším netto dovozcem zdrojů energií na světě.
4.7 Energetická politika EU musí tedy na jedné straně vynaložit veškeré úsilí na to, aby zajistila zásobování a zásobovací cesty u fosilních paliv. Zvláštní problém přitom představuje otázka politické stability některých hlavních dodavatelů.
V této souvislosti získává na zvláštním významu spolupráce s ruskou federací a státy SNS a se zeměmi Blízkého a Středního východu a také s regiony sousedícími s EU (např. Alžírsko a Libye).
4.8 Na druhé straně musí energetická politika EU učinit veškerá opatření, aby tuto závislost dlouhodobě zmírnila, a to zejména pomocí efektivnějšího využití všech zdrojů energie a také pomocí většího využití alternativních energetických systémů, jako je obnovitelná energie – včetně jejího vývoje a uvedení na trh – a jaderná energie.
Tím získává na zvláštním významu další rozvoj alternativních energetických systémů.
4.9 S ohledem na tuto skutečnost může tuto závislost zmírnit také větší využití značných evropských zdrojů uhlí, zvláště když v evropské těžbě uhlí už dnes platí mnohem přísnější standardy pro ochranu životního prostředí než v jiných regionech světa.
5. Vývoj spotřeby energie v EU
5.1 Vývoj spotřeby energie v EU-25 by měl sledovat základní scénář uvedený v dokumentu Komise "European Energy and Transport Scenarios on Key Drivers [13]", který předpokládá pokračování aktuálních trendů a politik.
Uvádí následující prognózu:
5.2 Primární spotřeba energie se do roku 2040 zvýší na 2,9 miliard tun uhelného ekvivalentu, tj. o 0,6 % ročně.
Naproti tomu se očekává, že hrubý domácí produkt se do roku 2030 v ročním průměru zvýší o 2,4 %.
Potřebného snížení energetické intenzity (spotřeba energie v poměru k HDP) o více než 1,7 % za rok (!) by se mělo dosáhnout strukturálními změnami, lepší energetickou efektivitou a využitím pokrokových technologií.
5.3 Podíl fosilních energií na pokrytí primární energetické spotřeby stoupne do roku 2030 dokonce o 2 procentní body, a to na 82 %.
5.4 Uhlí: Po počátečním poklesu se očekává, že asi od roku 2015 dojde k opětovnému růstu spotřeby uhlí – jako důsledek lepší konkurenční situace tohoto zdroje energie při výrobě elektřiny.
Stoupající ceny za zemní plyn a očekávaná možnost využití pokročilé technologie pro přeměnu uhlí na elektřinu jsou pro tento vývoj hlavními důvody.
Podle tohoto odhadu dosáhne spotřeba uhlí v roce 2030 opět úrovně zaznamenané v roce 2000.
Podíl uhlí na primární spotřebě energie v EU-25 bude tedy činit – stejně jako v roce 2005 – asi 15 %.
Protože se v časovém období 2005 až 2030 v rámci EU počítá s ústupem těžby uhlí asi o 40 % při současném zvýšení dovozu uhlí o 125 %, zvýší se dovozový podíl na pokrytí spotřeby uhlí v EU-25 z jedné třetiny v roce 2005 na téměř dvě třetiny v roce 2030.
5.5 Ropa: Jelikož se nárůst o 0,2 % za rok bude v budoucnu pravděpodobně vyvíjet podprůměrně, sníží se podíl ropy na primární energetické spotřebě v roce 2030 na 34 %, tedy o 5 procentních bodů méně než dnes.
5.6 Zemní plyn: Spotřeba zemního plynu bude nejprve s 2,7 % za rok do roku 2015 nadprůměrně silně stoupat.
Poté bude tento vývoj oslaben.
Důvody jsou mimo jiné snížená konkurenceschopnost ve srovnání s uhlím při výrobě elektřiny.
Přesto se u plynu očekává v rámci celého časového období do roku 2030 nejsilnější nárůst spotřeby mezi všemi fosilními zdroji energie.
Podíl zemního plynu na primární spotřebě energie v EU-25 bude stoupat z 26 % v roce 2005 na 32 % v roce 2030.
Kapalný zemní plyn (liquified natural gas – LNG) umožňuje širší spektrum zásobování zemním plynem, neboť je možné provádět dodávky přes moře.
V současnosti připadá okolo 25 % obchodu se zemním plynem na LNG.
Největší exportní zemí LNG je Indonésie, následována Alžírem, Malajsií a Katarem.
5.7 Těžba fosilních zdrojů energie se do roku 2030 v rámci EU-25 sníží asi o 2 % ročně.
Tím se zvyšuje závislost na dovozu všech fosilních zdrojů energie do roku 2030 na více než dvě třetiny.
Dovozní kvóta 2030 u uhlí činí – jak již bylo zmíněno – téměř dvě třetiny, u zemního plynu více jak 80 % a u ropy téměř 90 %.
Obzvláště kritická je stoupající závislost na dovozu zemního plynu od omezeného počtu prodejců.
5.8 Spotřeba energie poroste do roku 2030 průměrně o 1,4 % ročně.
Tím stoupá nutnost výkonu elektrárny z dnešních 700 GW (maximální elektrický výkon) o 400 GW na 1100 GW v roce 2030. Dále je nutné nahrazovat staré elektrárny novými.
Podle odhadu Evropské komise v základním scénáři bude očekávaný nárůst kapacity dosažen zvýšením výkonu o cca.
300 GW v oblasti fosilních energií a o cca. 130 GW u větrných, vodních a slunečných zdrojů, zatímco u jaderných elektráren je v období 2005 až 2030 očekáváno snížení kapacity řádově o 30 GW, pokud nedojde k žádné trvalé změně politických rámcových podmínek.
5.9 Zásobování EU energií stojí tedy v budoucích 25 letech před velkými výzvami a úkoly, se kterými mohou být ovšem spojeny i hospodářské příležitosti.
K tomu patří zajištění zásobování včetně snížení závislosti na dovozu, splnění dále narůstajících ekologických nároků, zaručení konkurenceschopných cen energie a provedení nutných investicí.
6. Uhlí, ropa a zemní plyn v trvale udržitelném energetickém systému
6.1 Uhlí, ropa a zemní plyn jsou přirozené uhlovodíky, které vznikly během miliónů let přeměnou biomasy z biologických substancí; jedná se tedy o nahromaděnou sluneční energii.
Podle různých geologických podmínek vzniku (např. tlak, teplota, stáří) vznikly různé produkty.
Výrazným rozdílem je obsah vodíku v palivu.
Obsah vodíku a uhlíku je v poměru 4:1 u zemního plynu nejvyšší, u ropy činí asi 1,8:1 a u uhlí 0,7:1; což významně určuje užití fosilních surovin v různých oblastech použití.
6.2 Do dneška je užití uhlí, ropy a zemního plynu jako zdrojů energie, jako surovin pro výrobu mnoha produktů (od léků po umělé látky) a jako redukčního prostředku obsahujícího uhlík při výrobě železa a oceli nenahraditelné.
Jejich specifické fyzikálně-chemické vlastnosti (např. skupenství, obsah vodíku, obsah uhlíku, obsah popelovin) ovlivňují ovšem to, že se pro některé účely použití hodí lépe a pro některé hůře.
Volba použitelného uhlovodíku probíhá podle hospodářských, technických a ekologických kritérií.
6.3 Asi 7 % fosilních zdrojů energie, které se používají v EU, slouží takzvané neenergetické spotřebě, tzn. především výrobě chemických produktů.
Na začátku minulého století byly cenné suroviny, které se ze začátku získávaly z uhlí, základem pro nově se rozvíjející výrobní odvětví.
Nyní jsou již cenné suroviny bohaté na uhlík téměř zcela nahrazeny zemním plynem a ropnými výrobky.
V tomto tržním sektoru budou i v budoucnosti dominovat zemní plyn a ropa, pokud to bude možné z hlediska zásobování.
Zásoba rezerv ropy a zemního plynu by vydržela podstatně déle, pokud by tyto zdroje energie byly používány méně pro účely výroby energie a tepla.
6.4 Pro výrobu kyslíkové oceli byla zavedena na uhlíku založená metoda vysokopecního konvertoru.
Proces vysoké pece vyžaduje použití koksu z černého uhlí jako redukčního prostředku pro výrobu surového železa, který se zároveň používá jako podpůrná struktura a plynovací systém.
U moderních evropských zařízení se průměrná spotřeba redukčního prostředku pohybuje okolo 475 kg na tunu surového železa, což je blízko provozně technického minima.
6.5 Dopravní sektor vykazuje vysoké přírůstky.
Na tento sektor připadá asi 25 % spotřeby energie, silniční doprava je téměř stoprocentně závislá na produkci ropy.
Tekutá paliva mají vysoký obsah energie na objemovou či hmotnostní jednotku.
Toto je předpoklad pro hospodárné a efektivní využití v oblasti dopravy.
Tekuté pohonné látky a jejich infrastruktura se tedy prosadily v oblasti silniční dopravy.
Větší využití elektricky poháněných dopravních prostředků, např. elektrického vlaku, umožňuje větší rozmanitost využití primárních zdrojů energie (uhlí, plyn, obnovitelné zdroje energie, atomová energie) a může tedy přispět ke snížení závislosti na ropě.
6.6 Tekutým pohonným látkám na základě ropy konkuruje přímé využití zemního plynu a kapalného zemního plynu (LNG) jako paliva.
Je nutné vyčkat, jestli tyto produkty získají větší podíl na trhu [14].
6.7 Domácnosti a malospotřebitelé potřebují asi 30 % energie.
Volba zdroje energie probíhá podle hospodářských kritérií a je určována čím dál více hledisky komfortu a životního prostředí.
V tomto sektoru si konkurují topný olej, zemní plyn, elektřina a v hustě obydlených oblastech také dálková energie z elektráren.
6.8 40 % spotřeby energie v EU je v elektrárnách přeměňováno na proud a teplo.
Uhlí, ropa, zemní plyn i atomová energie jsou technicky stejně dobře vhodné pro přeměnu na energii.
V technicky vysoce efektivních elektrárnách se při použití zemního plynu dosahují stupně účinnosti (u přeměny z primární energie na elektrickou energii) až téměř 60 %.
Při použití černého uhlí se stupeň účinnosti pohybuje mezi 45 % a 50 %, u hnědého uhlí se dosahuje 43 %.
6.9 Celosvětově se vyrábí 40 % elektřiny z uhlí, v EU je to okolo 30 %.
Z celosvětové produkce uhlí se asi 63 % používá pro výrobu elektřiny: uhlí je při výrobě elektřiny cenově výhodnější než ropa či zemní plyn a je celosvětově z různých oblastí produkce bezpečně dostupné.
6.10 Při cíleném použití uhlí při výrobě oceli a elektřiny může být dosaženo fosilního energetického systému, který bude spojovat hospodářské výhody, ochranu životního prostředí, zásobovací jistotu a ochranu zdrojů.
Celosvětové zásoby uhlí jsou podstatně větší než zásoby ropy či zemního plynu.
6.11 Politické rámcové podmínky by měly stimulovat přednostní využívání omezenějších a flexibilněji použitelných surovin (ropy a zemního plynu) – především v dopravě a chemickém průmyslu – v oblastech, ve kterých je uhlí (a také atomová energie a částečně také obnovitelná energie) využitelné jen za využití dalších nákladů, techniky a energie – tedy i další produkce CO2!
Tímto způsobem by mohlo být oddáleno vyčerpání rezerv ve prospěch dalších generací.
6.12 To znamená také zároveň stimulovat výrobu elektřiny v elektrárnách tak, aby používaly uhlí (stejně jako obnovitelnou a atomovou energii) místo ropy a zemního plynu (viz bod 8.12).
Evropa má ve své střední a východní části značné zásoby černého a hnědého uhlí.
Použití těchto rezerv může zabránit tomu, aby se závislost EU na dovozu energie dále zvyšovala.
7. Ochrana životního prostředí a prevence změn klimatu
7.1 Ekologické analýzy a srovnání fosilních zdrojů energie musí zahrnovat celkový výrobní a uživatelský řetězec: získávání/těžba surovin, transport, přeměna energie a využití konečné podoby energie.
Všechny kroky jsou spojeny s více méně většími vlivy na životní prostředí a ztrátami energie.
U dovážených zdrojů energie je třeba vzít v úvahu také ty vlivy na životní prostředí, které se projevují mimo hranice EU.
7.2 Při těžbě/produkci uhlí, ropy a zemního plynu je třeba vzít v úvahu různé vlivy na životní prostředí.
Při těžbě uhlí je třeba omezit plochu využívané krajiny a emise prachu.
Při zemních vrtech a těžbě ropy musí být zabráněno úniku ropy a zemního plynu i vedlejších produktů; toto platí analogicky pro těžbu zemního plynu i pro následný transport ropy a zemního plynu ropovodem nebo lodí.
Zvláštní opatření jsou nutná při těžbě na otevřeném moři (off-shore).
Metan vznikající při těžbě ropy by neměl být spalován, ale musí být odváděn k průmyslovému využití.
Podobná opatření platí pro důlní plyn vznikající při těžbě uhlí, který může obsahovat velký podíl metanu.
7.3 Evropská směrnice pro velká spalovací zařízení stanovuje přísná ekologická měřítka pro zřizování a provoz elektráren s výkonem ≥ 50 MWth.
Koncentrace škodlivých látek v odpadním plynech plynových, ropných a uhelných elektráren musí být omezeny podle stavu techniky stanoveného v této směrnici.
Starší zařízení je třeba dodatečně vybavit.
Tím má být zajištěno, aby emise prachu (i jemného prachu, viz 7.6), kysličník siřičitý, kysličníky dusnaté a zvláště škodlivé těžké kovy i toxické příp. rakovinotvorné organické látky, byly zredukovány na tolerovatelnou míru.
Emise hluku musejí být pečlivě zredukovány do té míry, aby bylo co nejvíce zabráněno obtěžování hlukem.
7.4 Uhlí obsahuje nehořlavé látky, které po spálení v elektrárně zůstávají jako popel (v elektrofiltrech nebo tkaninových filtrech).
Obsah popela v černém uhlí činí obvykle až 10 % (v některých případech až 15 %).
Podle svého složení je popel používán jako přísada v cementárnách a při stavbě silnic nebo k zasypávání dolů a prohlubní.
7.5 Také ropa obsahuje malý podíl popela.
Při zpracování ropy v rafineriích zůstává popel, který obsahuje mimo jiné částečky vanadia a niklu jako pevná usazenina, tzv. ropný koks.
Ten se spaluje za účelem využití zbytkové energie v elektrárnách a spalovacích zařízeních, která mají k dispozici nezbytná čistící zařízení k zachycení všech škodlivých látek.
7.6 Již několik let se vede zesílená diskuse o tzv. emisích jemného prachu [15].
Jedná se přitom o částečky polétavého prachu usazující se v plicích, které jsou menší než 10 μm a mohou být příčinou onemocnění dýchacích cest.
Takové částice jsou emitované i při spalování ropy a uhlí, protože úplné zachycení nejjemnějších částic prachu ve filtrech není možné.
Nejdůležitějším zdrojem emisí jemného prachu jsou však vozidla s dieselovým motorem, pokud nejsou vybavena filtrem na zachytávání těchto částic.
U uhelných a ropných elektráren jsou emise prachu limitovány mezní hodnotou evropské směrnice pro velká spalovací zařízení na 20 mg/m.
U velkých elektráren jsou emise jemného prachu dodatečně snižovány mokrou metodou odsíření spalin.
Aby byly emise jemného prachu dále sníženy a dodrženy plošné mezní hodnoty imisí v Evropě, vydala EU zpřísněná ustanovení pro vozidla s dieselovým motorem, která od roku 2008 předepisují u osobních automobilů filtr na zachytávání těchto částic.
7.7 Odsíření odpadních plynů velkých uhelných elektráren a průmyslových spalovacích zařízení bylo v některých členských státech EU závazně předepsáno již v 80. letech 20. století.
Tehdy zaznamenané okyselení půdy a jezer tak mohlo být zastaveno.
Nejnovější verze evropského nařízení pro velká spalovací zařízení předepisuje pro zařízení < 300 MW maximální limit SO2 v plynných spalinách ve výši 200 mg/m3.
Zachycování částic síry z více než 90 % odpovídá dnešnímu stavu techniky.
Pro produkty získané zachycováním síry, především sádru, byly otevřeny nové trhy a omezeno využívání přírodních zdrojů.
7.8 Při spalování fosilních paliv se při vysokých teplotách spalování vytvářejí z dusíku obsaženého v samotných palivech příp. ve spalovaném vzduchu a ze spalovaného kyslíku tzv. kysličníky dusnaté.
Tyto kysličníky dusnaté mohou při zvýšené koncentraci vyvolat onemocnění dýchacích cest a jsou také výchozím produktem pro ekologicky škodlivý ozón.
Evropské nařízení pro velká spalovací zařízení požaduje, aby emise kysličníků dusnatých v elektrárnách < 300 MW nepřekračovaly limit 200 mg/ na m3 spalin.
7.9 Věda vychází z příčinné souvislosti mezi emisemi CO2 způsobenými činností člověka a ostatními tak zvanými "skleníkovými plyny" a zvýšenou teplotou povrchu Země (skleníkový efekt).
O rozsahu tohoto efektu panuje zatím nejistota.
Ročně vznikají díky procesům spalování uhlí, ropy a zemního plynu emise CO2 ve výši okolo 20 mld. tun; toto je hlavní zdroj emisí CO2 způsobených činností člověka.
Vedle zvýšení efektivity a opatření k šetření energií jsou to technické postupy k zachycování CO2, které musí být vyvíjeny a které mohou dlouhodobě přinést znatelné odlehčení.
7.10 Zvýšení efektivity při přeměně energie a jejím využití je předpokladem pro úspěšnou a rozsáhlou ochranu ovzduší.
Opatření k tomu nezbytná by se měla začít důrazně realizovat.
Strategie nahrazování paliv naopak nevedou v takové míře k cíli, protože směřují jednostranně k použití určitých zdrojů energie, např. plynu, a tím by zpochybnily hospodárnost a bezpečnost zásobování EU energií.
Navíc je plyn příliš důležitá surovina pro chemii a sektor dopravy na to, aby byla používána pro výrobu elektřiny.
7.11 Při porovnání na jednotku energie se při spalování zemního plynu oproti spalování uhlí vyprodukuje pouze 50 – 60 % CO2 poškozujícího ovzduší, protože vedle uhlíku obsaženého v zemním plynu je energeticky využit (spalován) také v něm obsažený vodík.
Ovšem samotný metan – jako hlavní součást zemního plynu – je z klimatického hlediska mnohem účinnější skleníkový plyn než CO2 (asi faktor 30).
Při výrobě a používání fosilních zdrojů energie se musí udělat všechno pro to, aby se zabránilo emisím metanu.
Metan, který se uvolňuje při těžbě ropy a černého uhlí, musí být zachytáván a využit.
I při transportu zemního plynu se musí bezpodmínečně zabránit úniku metanu.
Už při sebemenších ztrátách při transportu ropovodem ztrácí zemní plyn tuto svou přednost oproti uhlí.
7.12 Rychlých úspěchů při ochraně ovzduší a životního prostředí při využívání uhlí, ropy a plynu – jak ukazují zkušenosti z minulosti – je možno dosáhnout tehdy, jestliže jsou zastaralá zařízení a elektrárny nahrazeny nejmodernější technikou s nejvyšší efektivností.
Politické rámcové podmínky, které podporují investice do nových technologií, jsou zvláště vhodné pro dosažení ambiciózních cílů na ochranu životního prostředí.
7.13 Evropské právní předpisy v oblasti životního prostředí dosáhly během posledních 20 let harmonizace ekologických standardů ve státech Evropského společenství.
Evropská směrnice pro velká spalovací zařízení a evropská směrnice o čistotě ovzduší stejně jako politiky a opatření k významně přispěly ke zvýšení energetické efektivity a snížení emisí skleníkových plynů.
8. Technologický vývoj [16]
8.1 V evropské pětadvacítce představují uhelné, ropné a plynové elektrárny podíl více než 60 % celkového výkonu instalovaných elektráren a tvoří tak páteř výroby elektřiny v Evropě.
Z důvodu nezbytného nahrazení starých elektráren a mimoto uspokojení zvýšené potřeby výkonnosti elektráren (viz odstavec 5.8) bude muset být během příštích 25 letech postaveno značné množství nových elektráren.
Dokonce i se zřetelem na zesílené použití regenerativních energií a další výstavby jaderných elektráren budou muset uhelné a plynové elektrárny vyplnit podstatnou část této potřeby.
Čím lepší bude stupeň účinnosti a zachycování škodlivin těchto elektráren, tím snáze budou splnitelné požadavky na ochranu životního prostředí a ovzduší.
8.2 Proto je nutné zesílené úsilí v oblasti výzkumu a vývoje i v oblasti vývoje elektráren na fosilní paliva.
V 90. letech bylo toto úsilí opomíjeno a veřejné prostředky na výzkum drasticky sníženy téměř ve všech členských státech.
8.3 Výbor vítá skutečnost, že bylo vyhověno jeho opakovanému doporučení a v 7. rámcovém programu výzkumu a vývoje byl vytvořen samostatný tématický okruh "energie".
Musely by být ovšem také odpovídajícím způsobem upraveny příslušné výzkumné programy členských států.
Tím by mohl být započat důležitý obrat v trendu.
To se týká také dalšího vývoje technologie elektráren k využití fosilních zdrojů energie, které by prospělo konkurenceschopnosti evropské výstavby na celosvětově expandujícím elektrárenském trhu.
8.4 Moderní uhelné elektrárny dosahují dnes při použití černého uhlí stupeň účinnosti vyšší než 45 %, při použití hnědého uhlí více než 43 %.
Jsou známé nezbytné vývojové kroky k tomu, aby bylo do roku 2020 v uhelných elektrárnách dosaženo stupně účinnosti 50 %.
Dlouhodobým cílem je zvýšit tlak a teplotu při cirkulaci páry v elektrárnách na 700 °C/350 bar, k čemuž musí být vyvinuty potřebné materiály.
Pro novou generaci elektráren na hnědé uhlí je třeba vyzkoušet předřazená zařízení na sušení hnědého uhlí.
Takové náročné vývojové cíle vyžadují mezinárodní spolupráci, jaká existuje např. u projektů EU pod názvem AD 700 a Comtes 700 na vývoj elektrárny s 700 °C. Demonstrace nových konceptů elektráren vyžaduje investice až ve výši 1 mld. EUR.
Protože jednotlivé podniky nejsou samy schopny nést náklady a rizika, je třeba se snažit o spolupráci evropských podniků.
8.5 Vývoj vysokovýkonných plynových turbín umožnil v posledních desetiletích značné zlepšení účinnosti u plynových elektráren.
Stupeň účinnosti nových elektráren na zemní plyn dosáhl téměř 60 %.
Díky drastickému nárůstu cen na trhu s plynem panuje však nejistota ohledně dlouhodobé konkurenceschopnosti plynových elektráren, a tím i ohledně výstavby nových elektráren na zemní plyn.
8.6 Aby se využil pokrok v technologii plynových turbín na výrobu elektřiny z uhlí, je nutno nejprve přeměnit uhlí na plyn.
V 80. a 90. letech svými prostředky na vývoj EU značně přispěla k vývoji technologie zplyňování a podpořila stavbu demonstračních elektráren s integrovaným zplyňováním uhlí (IGCC).
Tento vývoj by neměl dále pokračovat pouze s ohledem na zvýšení efektivnosti uhelných elektráren, ale měly by být technickou základnou pro další vývoj tzv. uhelné elektrárny bez CO2.
8.7 Zvýšení efektivnosti a snížení CO2 se však nesmí omezit pouze na oblast průmyslu a výrobu elektřiny.
Potenciál pro úspory je dnes zvláště velký u konečných spotřebitelů v domácnostech a u podnikatelů, protože tam dosud často neexistovala nákladová motivace (úspory při spotřebě/náklady na pořízení nových zařízení nebo přestavby).
8.8 Stále stoupající spotřebu energie v EU má sektor dopravy, což lze přičíst vzrůstající mobilitě po rozšíření.
Nárůst emisí škodlivých látek ovlivňujících zdraví a skleníkových plynů musí být nejprve omezen vývojem účinnějších motorů a vozidel, která budou vypouštět méně škodlivých látek, a později by měly tyto emise být zcela zredukovány.
Technologie čištění spalin se musí neustále dále vyvíjet.
Tento cíl může být dosažen pouze za předpokladu úspěšného vývoje a plošného zavedení celého souboru pokrokových technologií.
K tomu patří zlepšení spalovacích motorů, dieselové technologie, hybridního pohonu, pohonných látek, účinnosti pohonu vozidel, vývoj palivových článků a příp. i vodíkové technologie.
8.9 Palivové články jsou v zásadě vhodné ke zvýšení účinnosti kombinované výroby elektřiny a tepla v motorových vozidlech a stejně tak i při stacionárním využívaní v domácnostech, malých podnicích a v průmyslu, a to možná až o 20 %.
Pro tento účel je potřeba palivo v plynném skupenství – zemní plyn, syntetický plyn nebo čistý vodík, který může být získán např. z metanolu pomocí speciálního přístroje zařazeného před článkem.
Palivová buňka ovšem – ačkoliv je známa již 150 let – nedosáhla dosud hospodářko-ekonomické uplatnění jako (konkurenceschopný) automobilový pohon nebo decentralizovaný agregát na výrobu elektřiny a tepla Výzkum a vývoj by však měl pokračovat i s podporou veřejných prostředků, aby se tento potenciál přezkoumal, a pokud to bude možné, využil.
8.10 Žádná energetická alternativa nevyvolala v posledních letech tolik pozornosti jako alternativa "vodík", mluví se často dokonce o budoucí vodíkové společnosti.
Veřejnost však často podléhá nedorozumění, že vodík je podobně jako ropa nebo uhlí zdrojem primární energie.
Je to však jinak: vodík se musí získávat buď z fosilních uhlovodíků nebo z vody – v tom případě s použitím elektrické energie; jako je CO2 shořelý uhlík, tak voda (H2O) je shořelý vodík.
8.11 Kromě toho má přeprava vodíku z technického, energetického a nákladového hlediska víc nevýhod než přeprava elektřiny nebo kapalných uhlovodíků.
To znamená, že vodík by měl být využit pouze tam, kde není smysluplné nebo možné použití elektřiny.
Je nutná nepředpojatá analýza této koncepce, aby se výzkum soustředil na realistické cíle.
8.12 Z důvodu rozhodujícího významu dobře přepravovatelných uhlovodíků (pohonných hmot) pro sektor dopravy by měly být rezervy/zdroje maximálně šetřeny, t.j. ropa by neměla být využívaná tam, kde je možno úspěšně využít také uhlí, jaderná paliva anebo obnovitelné zdroje energie.
9. Zachycování a konečné skladování CO2
9.1 Významné snížení celosvětových emisí skleníkových plynů do poloviny tohoto století, které by dokonce přesahovalo požadavky z Kjóta a které si EU stanovila jako cíl, je možno dosáhnout pouze tehdy, jestliže v následujících desetiletích budou elektrárny a jiné velké průmyslové podniky koncipovány, vybudovány a provozovány jako výrobní provozy bez emisí CO2 nebo s nízkými emisemi CO2.
Nukleární energie a regenerativní zdroje energie nebudou ani v případě intenzivního rozvoje schopny převzít tento úkol výlučně na sebe a nahradit po dobu několika desetiletí fosilní paliva.
9.2 Bylo navrženo více postupů, jak provozovat uhelné elektrárny bez vzniku CO2.
Tyto postupy – s modifikacemi – jsou použitelné i u spalování ropy a plynu.
V zásadě je možné postupovat třemi cestami: (i) zachytáváním CO2 ze spalin běžných elektráren, (ii) vývojem kyslíkového spalování a (iii) kombinovaná zplynovací elektrárna se zachytáváním CO2 z palivového plynu; vývoj poslední koncepce pokročil nejdále.
9.3 Odstraněním CO2 z palivového plynu při zplyňování uhlí vzniká čistý vodík, který může být využit ve vodíkových turbínách na výrobu elektřiny.
Jako odpadní plyn zůstává neškodná vodní pára.
Pokud by se tato technologie osvědčila, bylo by již velice blízko k součinnosti s vodíkovou technologií v jiných oblastech použití.
9.4 Už více než 20 let jsou intenzivně zkoumány a vyvíjeny koncepce elektráren s integrovaným zplyňováním uhlí (Integrated Gasification Combined Cycle – IGCC).
Postup při přípravě plynu je v zásadě znám, musí být však přizpůsoben uhelné technologii.
Náklady na výrobu elektřiny v elektrárně této koncepce se ale proti tradičním elektrárnám bez zachytávání CO2 téměř zdvojnásobí a spotřeba zdrojů vzroste zhruba o třetinu.
Přesto bude tato technologie na většině míst výhodnější, co se týče nákladů, než jiné technologie na výrobu elektřiny bez emisí CO2, jako např. větrná energie, solární energie nebo výroba elektřiny z biomasy.
9.5 V 80. letech byly v Evropě vyvinuty různé koncepce IGCC – samozřejmě ještě bez zachycování CO2 – které byly částečně podporovány EU.
Ve Španělsku a Nizozemsku byla vybudována a provozována 300 megawattová demonstrační zařízení na černé uhlí.
Pro použití hnědého uhlí bylo vyvinuto, vybudováno a provozováno demonstrační zařízení – též s podporou EU – na výrobu syntetického plynu za účelem následné syntézy metanolu.
Tím má Evropa vynikající technologické výchozí podmínky pro vývoj uhelných elektráren bez emisí CO2 a pro jejich přezkoušení v demonstračních zařízeních.
9.6 Nejen elektrárny, ale i jiné průmyslové procesy, při kterých vzniká velký objem emisí CO2, např. při výrobě H2, při různých procesech v chemickém průmyslu a při zpracování minerálních olejů či výrobě cementu a oceli, by měly být přezkoumány s cílem, zda by bylo možno CO2 zachytávat.
U mnohých z těchto procesů může být zachycování pravděpodobně realizováno levněji a jednodušším technickým postupem než u elektráren.
9.7 Výzkum je více potřeba v oblasti bezpečného, ekologického a cenově výhodného konečného skladování CO2.
Uvažuje se o ukládání ve vytěžených ložiscích ropy a plynu, v akviférních geologických vrstvách, v uhelných ložiscích a také v oceánu.
Zatímco skladování ve vytěžených ložiscích ropy a plynu, pokud existují, je zřejmě cenově nejvýhodnější alternativou, v případe velkých objemů je dávána přednost ukládání v akviférních geologických vrstvách i z toho důvodu, že takové geologické podmínky se nacházejí po celém světě.
Přitom je důležité prokázat, že v těchto ložiscích je možno CO2 skladovat bezpečně, dlouhodobě a bez negativních vlivů na životní prostředí.
EU podporuje řadu výzkumných projektů, které slouží tomuto cíli.
Dosud dosažené výsledky jsou povzbuzující, přesto zůstává např. při ukládání v oceánu nejistota, zda by eventuálním vzestupem teploty mořské vody nemohlo dojít k opětovnému uvolnění (viz rovněž odstavec 3.14).
9.8 Pro rozsáhlé použití bude technologie zachytávání CO2 a jeho skladování k dispozici až po roce 2020, a to jen za předpokladu, že požadované práce v oblasti výzkumu a vývoje proběhnou včas a úspěšně.
Studie odhadují náklady na každou tunu CO2, které se zabrání, na 30 – 60 EUR při zachycování, transportu a konečném skladování CO2, což je výhodnější než většina postupů výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Mobilita osob v rozšířené Evropě a její dopad na dopravní prostředky"
(2006/C 28/09)
Dne 10. února 2005 rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor ve smyslu čl. 29 odst. 2 svého Jednacího řádu o vypracování stanoviska k tématu "Mobilita osob v rozšířené Evropě a její dopad na dopravní prostředky".
Specializovaná sekce "Doprava, energetika, infrastruktura, informační společnost", kterou Výbor pověřil přípravou prací na toto téma, přijala své stanovisko dne 4. října 2005.
Zpravodajem byl pan LEVAUX.
Na 421. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 26. a 27. října 2005 (jednání ze dne 26. října 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 74 hlasy pro a 4 členové se zdrželi hlasování.
1. Předmět stanoviska z vlastní iniciativy
1.1 V horizontu let 2020/2030 bude Evropská unie, která dnes zahrnuje 25 členských států, jistě rozšířena přistoupením nových členských států počínaje Rumunskem, Tureckem, Bulharskem, Chorvatskem atd..
Aniž bychom předjímali další možná přistoupení, je pravděpodobné, že pokud jde o spolupráci a obchod, budou do bezprostřední sféry vlivu EU patřit okolní země, jako jsou Ukrajina, Gruzie a Rusko.
1.2 Na tomto rozsáhlém území o velikosti celého kontinentu, které tvoří obdélník o délce 6000 km od východu na západ a 4000 km od severu k jihu, vzniknou nové požadavky na dopravu osob tak, aby byl zaručen volný pohyb při dodržení zásady svobody, aby byla rozvinuta určitá forma evropské demokracie založená na kulturní výměně a aby byl podpořen hospodářský rozvoj.
1.3 Rozvoj dopravních prostředků, které by vyhovovaly pravděpodobným požadavkům na mobilitu v průběhu příštích dvou nebo tří desetiletí, musí probíhat tak, aby splnil cíle stanovené na lisabonském summitu v roce 2000:
"Evropa se musí stát nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě schopnou udržitelného hospodářského růstu s větším počtem pracovních míst, s lepšími pracovními místy a větší sociální soudržností."
1.4 Všechny návrhy zaměřené na rozvoj hromadných i individuálních dopravních prostředků musí tedy brát v úvahu:
- nejnovější výhledové studie zabývající se kvantitativními a kvalitativními potřebami přepravy osob v horizontu let 2020/2030,
- vnímavější chování evropské veřejnosti, které je výsledkem cílů konkurenceschopnosti vyhlášených Evropskou unií na počátku 21. století,
- změnu chování evropské veřejnosti, která více respektuje životní prostředí,
- potřebu interakce v oblasti kultury, kulturního dědictví (uměleckého, architektonického atd.), vzdělávání, vědeckých poznatků,
- kosmopolitnější evropskou veřejnost na území, jehož velikost se více než zdvojnásobí,
- vznik a rozšíření nových technologií umožňujících vývoj nových dopravních prostředků (za předpokladu, že o předpisech, financování výzkumu a způsobech financování investic nezbytných k jejich vývoji a zavedení bude co nejdříve rozhodnuto),
- nárůst obchodu a turistiky z oblastí mimo Evropu, zejména z jihovýchodní Asie, z Číny a z Indie.
1.5 Každé hodnocení a opatření týkající se vývoje prostředků osobní dopravy musí v zájmu začleňování a rovných příležitostí brát v úvahu cestující se sníženou pohyblivostí (CSP), jako jsou osoby postižené, starší a malé děti.
Pro zajištění nezávislé mobility CSP bez bariér, je třeba zavést opatření, která zaručí, že budoucí dopravní prostředky a na ně napojená infrastruktura pro ně budou přístupné tak jako v letecké dopravě, pro niž Komise navrhuje nařízení, kterým se stanoví práva CSP [1].
1.6 Výbor konstatuje, že Evropská unie se již několik desetiletí aktivně zabývá nákladní dopravou a že znásobila iniciativy vedoucí ke zvýšení kapacity nákladní dopravy, aby tak podpořila evropský obchod, a tedy i hospodářský rozvoj.
Realizovalo se mnoho projektů dopravní infrastruktury zejména v silniční dopravě, méně již v železniční dopravě a výjimečně v dopravě říční.
1.7 Na konci roku 2005 předloží Komise sdělení o střednědobých výsledcích návrhů uvedených v Bílé knize "Evropská dopravní politika do roku 2010: Čas rozhodnout".
Bude tedy možno ověřit vývoj postavení uživatelů v rámci dopravní politiky a otázku, zda se pozornost věnovaná udržitelnému rozvoji promítla přímo do reálného odklonu růstu nákladní dopravy k jiným než silničním, alternativním dopravním prostředkům (železnice, říční a námořní plavba, …).
Výbor na základě této zprávy předloží v pravý okamžik obvyklou formou stanovisko, které zde není možno předjímat.
1.8 Do předložení této zprávy Výbor konstatuje, že i když existují výhledy Mezinárodní unie železnic (UIC) uvádějící celkový objem osobokilometrů v západní Evropě pro období 2010/2020 [2], chybí celkové hodnocení osobní dopravy.
Již několik desetiletí se podle všeho má za to, že uspokojí-li se požadavky a potřeby nákladní dopravy, vyřeší se tím dostatečně i osobní doprava.
Toto konstatování vysvětluje rozvoj silniční infrastruktury, které se využívá bez rozdílu pro nákladní dopravu i pro individuální nebo hromadnou dopravu osob (automobily, autobusy).
Silnice měly vždy tuto dvojí funkci.
Dnešní rozvoj dopravy znesnadňuje nebo činí koexistenci nákladní a osobní dopravy na mnoha silnicích přímo nebezpečnou.
Tato prioritní potřeba výhradně ve prospěch nákladní dopravy vedla k upřednostňování silniční infrastruktury před ostatními způsoby dopravy, neboť silnice lze používat jak pro nákladní, tak pro osobní dopravu.
1.9 Výbor se domnívá, že tento stav věcí je:
- vzdálen prioritě stanovené v Bílé knize, jež činí středem pozornosti dopravní politiky uživatele,
- těžko slučitelný s opětovně potvrzovaným závazkem brát v úvahu zásady udržitelného rozvoje,
- nepodporuje odpovídajícím způsobem nutný cíl evropské soudržnosti, které lze dosáhnout prostřednictvím usnadnění interakce všeho druhu, tedy prostřednictvím mobility osob,
- nezohledňuje výhody, které může Evropská unie získat díky rozvoji mezinárodního cestovního ruchu původem z Číny a Indie, které v horizontu roku 2030 dosáhnou dostatečné životní úrovně umožňující několika stovkám milionů jejich obyvatel každoročně cestovat po světě.
1.10 S ohledem na výše uvedené skutečnosti Výbor, jehož posláním není provádět studie, vyzývá Komisi, aby co nejdříve provedla celkové hodnocení s cílem:
- zhodnotit v horizontu let 2020/2030 význam pohybu osob v rámci EU a její bezprostřední sféry vlivu,
- zhodnotit v horizontu let 2020/2030 význam pohybu Evropanů z evropského prostoru do mezinárodních destinací a význam pohybu cizinců, kteří vstoupí do evropského prostoru a budou se v něm pohybovat za účelem obchodu, turistiky nebo za jiným účelem;
- na základě tohoto hodnocení ověřit, zda jsou stávající nebo v současné době plánované kapacity v rámci různých programů v souladu s takto vyjádřenými potřebami osobní dopravy v horizontu let 2020/2030,
- navrhnout v nové Bílé knize 2010 věnované dopravní politice, větší důraz na "pohyb osob v rozšířené Evropě a jeho dopad na dopravní prostředky v horizontu let 2020/2030", spolu s akčním programem, který bude odpovídat ambicím a zájmům EU a jejích občanů.
2. Hlavní směry a rozsah celkového hodnocení dopravy nebo mobility osob
2.1 Nové dimenze evropského prostoru: vzdálenost a čas
2.1.1 Výbor vyzývá Komisi, aby podnikla kroky k tomu, aby si evropští tvůrci politiky a občané uvědomili zeměpisné dimenze evropského prostoru v dnešní podobě a v podobě, v jaké bude v blízké budoucnosti.
Dnešní EU zahrnující 25 členských států totiž za jednu generaci, tedy v horizontu let 2020/2030, bezpochyby přijme nové státy, rozšíří svou sféru vlivu díky zeměpisné blízkosti (nebo vzhledem ke spolupráci se sousedícími státy), a pokryje tak celý evropský kontinent, na němž bude třeba pojímat problematiku osobní dopravy, ale i nákladní dopravy, v odlišném měřítku.
2.1.2 V současné době si jen velmi málo obyvatel Evropy uvědomuje, že EU a její sféra vlivu pokryje území od východu k západu, od Atlantského oceánu do středu Ruska přes Černé moře a Volhu či Baltské moře a od severu k jihu až na pobřeží Středozemního moře, a tedy až k Africe.
2.1.3 V tomto novém prostoru nebude vzhledem k technologickým omezením a rychlostem předvídatelným ve střednědobém horizontu možno nahlížet na vzdálenosti a na čas potřebný k dopravě jako na pouhé prodloužení nebo pokračování stavu, který jsme znali dříve.
2.1.4 Kromě toho globalizace a požadované a pravděpodobné zvýšení životní úrovně v některých lidnatých zemích povede ke zvýšené potřebě přepravovat stovky milionů osob žijících mimo EU, které budou každý rok chtít nebo potřebovat vstoupit do evropského prostoru a pohybovat se v něm formou relativně krátkých po sobě následujících cest.
Výbor je proto přesvědčen, že je třeba vzít v úvahu nové dimenze Evropy jak z hlediska vzdáleností (v rámci evropského prostoru samého, v oblasti sféry přímého vlivu a v oblasti mezinárodních vztahů), tak z hlediska časového (doba dopravy, rychlost dopravních prostředků, optimalizace času věnovaného dopravě podle přání a omezení uživatelů).
2.2 Možný rozsah celkového hodnocení mobility osob
2.2.1 Hlavní důvody potřeby cestovat:
Volný pohyb osob a zboží je základní zásadou budování Evropy.
Výbor je přesvědčen, že je třeba neustále ověřovat, zda je tato zásada odpovídajícím způsobem aplikována, zejména dnes v souvislosti s dvojím účinkem rozšiřování a globalizace.
Dodržování této zásady představuje velkou výzvu evropské demokracii a soudržnosti.
Volný pohyb osob vyžaduje stanovení pravidel (právních, soudních, ochrany proti terorismu, přepravy osob se sníženou pohyblivostí atd.…).
To není předmětem tohoto stanoviska věnovaného dopravním prostředkům a zařízením nezbytným pro dodržení zásady volného pohybu osob, tedy jejich mobility.
Stanovení důvodů, z nichž si lidé přejí nebo pro něž musejí cestovat, je nezbytným předpokladem, neboť v závislosti na těchto důvodech a na jejich kvalitativním a kvantitativním významu se budou lišit realizační prostředky.
2.2.2 Výbor navrhuje prozkoumat následující důvody, i když jejich výčet není vyčerpávající:
- cestování spojené s obchodem (obchodní cesty, odborné cesty, …),
- cestování spojené se vzděláváním a výměnou vědomostí (studenti, semináře, spolupráce ve výzkumu, …),
- cesty spojené s prací (dočasná práce jinde, výkon profese…),
- objevování a interakce (turistika, kultura, kulturní dědictví…)
- atd.
2.2.3 Výbor navrhuje, aby se celkové hodnocení, jehož zahájení požaduje, omezilo na cestování, které způsobuje opakované nebo stálé toky určitého značného počtu osob.
2.2.4 Dva způsoby cestování
Je třeba brát v úvahu způsoby, jimiž lidé chtějí cestovat, neboť ty částečně určují použité dopravní prostředky.
Lze rozlišit dvě hlavní kategorie:
- Individuální cestování nebo cestování ve velmi malých skupinách (několik osob, manželský pár,…).
Pozn.: Jako definice malé skupiny by mohl posloužit například počet osob, které mohou podle pravidel silničního provozu cestovat ve vozidle řízeném soukromou osobou.
- Cestování ve skupinách různé velikosti (pracující, turisté, důchodci, lidé na dovolené, atd.).
2.2.5 Procestované vzdálenosti
Výbor chce omezit rozsah celkového hodnocení a upřesnit, že toto omezení samo vyžaduje zvláštní hodnocení.
Na první pohled je totiž zřejmé, že v závislosti na procestovaných vzdálenostech budou moci být použity mnohé, různé, vzájemně se doplňující a koordinované dopravní prostředky.
Stejně tak čas, který chtějí uživatelé věnovat cestování, závisí na vzdálenosti, na použitých dopravních prostředcích nebo na důvodech, proč uživatelé cestují.
Při definování používaných dopravních prostředků je třeba brát v úvahu orgány, které za ně budou zodpovídat (stát, místní samosprávy, obce,…).
2.2.6 Z tohoto důvodu tedy výbor navrhuje rozdělit vzdálenosti na následující kategorie:
- 0 až 100 km: vyloučeno z celkového hodnocení, neboť jde o cestování po městě nebo po předměstské oblasti, které závisí na uspořádání měst nebo skupin měst, a jedná se tedy o zvláštní případ, který musí být pojednán samostatně.
Obtíže, s nimiž se setkáváme po celé Evropě při rozvoji odpovídajících a konzistentních služeb v městské dopravě (bezpečnost, pohodlí, respekt k životnímu prostředí, znečištění, kvalita a plynulost provozu…), vyžadují sdílení zkušeností s cílem vytěžit z nich pro uživatele co největší prospěch;
- 100 až 250 km: včetně stále častějších každodenních cest tam a včetně přeshraničních.
Ti, kteří bydlí daleko od velkých městských center, mohou například cestovat denně z domova na pracoviště díky rychlým a levným dopravním prostředkům;
- 250 až 750 km: vzdálenosti, u nichž je třeba zkoumat podmínky, za nichž může nastat konkurence mezi silniční dopravou (osobní automobily nebo autobusy) a železniční dopravou (běžné vlaky nebo rychlovlaky);
- 750 až 1500 km: vzdálenosti, u nichž je třeba zkoumat podmínky, za nichž může nastat konkurence mezi železniční dopravou (rychlovlaky) a leteckou dopravou;
- Více než 1500 km: vzdálenosti v měřítku evropského kontinentu, u nichž je otázka času prioritnější než u kratších vzdáleností a u nichž je nevyhnutelné použití letecké dopravy.
2.2.7 Do této kapitoly věnované vzdálenostem bude konečně nutno zařadit mezinárodní a mezikontinentální cesty, aby byl zohledněn i příliv osob do evropského prostoru a odliv osob směrem ven.
2.2.8 Výbor pochopitelně vyjadřuje přání, aby se celkové hodnocení, které požaduje, týkalo dopravních prostředků a infrastruktury, jichž lze využívat pro osobní dopravu.
V této oblasti je nutno nejen identifikovat, vyhodnotit a optimalizovat stávající dopravní prostředky, které jsou již obecně známé, ale také je zapotřebí bez předpojatosti zkoumat nové možnosti, jež budou moci rychle integrovat nové metody a technologie, které se v této oblasti objeví v průběhu nadcházejících desetiletí.
To předpokládá, aby Komise podala návrhy, které budou podporovat, organizovat a koordinovat výzkumné programy rozvoje dopravních prostředků, a dále budou předvídat budoucí potřeby a umožňovat zavádění nových řešení.
2.2.9 Stávající prostředky osobní dopravy by mohly být rozděleny v rámci této celkové úvahy takto:
- Silniční doprava: cestování osobními automobily nebo autobusy.
Dnes nic nenaznačuje pokles používání tohoto způsobu dopravy (spíše naopak), který bude muset využívat technologický pokrok v oblasti méně znečišťujících motorů a pohonných hmot.
Jsou možné dva přístupy:
- nezasahovat, čekat, sledovat vývoj a doufat, že bude možno napravit nejškodlivější účinky,
- stanovit hlavní směry voluntaristické politiky například přípravou sítí pro údržbu vozidel budoucnosti užívajících nové typy paliva a jejich zásobování palivem, vytvořením a udržováním infrastruktury určené výhradně určitým vozidlům a uživatelům silnice, obnovením výzkumu inteligentních dálnic, podpůrných silničních služeb a nezbytných opatření při řízení na velké vzdálenosti.
- Železniční doprava: dnes se zdá, že se preferuje vysokorychlostní doprava, čímž se bohužel někdy zakrývá nedostatečnost tradiční železniční sítě.
- Letecká doprava: vezmeme-li v úvahu nové podmínky, v nichž se EU vyvíjí, je tato forma dopravy nevyhnutelná jak pro cestování na velké vzdálenosti, tak pro mezinárodní cesty.
Tento vývoj a zároveň program rychlého uvedení na trh Airbusu A 380 znamená, že evropská letištní infrastruktura (včetně napojení na městská centra) musí velmi rychle podstoupit úpravy, aby byla schopna přijímat tato velkokapacitní letadla a vstřebat související zvýšený provoz.
- Námořní doprava: v Severním moři, v Baltském moři a ve Středozemním moři zajišťuje lokální osobní dopravu na větší či menší vzdálenosti.
Tento druh dopravy se může rozvíjet především na "mořských dálnicích" a může doplňovat jiné druhy dopravy.
- Říční doprava je dnes považována v osobní dopravě za okrajovou, mimo některé metropole ležící na velkých řekách, kde takto lidé cestují do práce nebo jako turisté (okružní plavba po řece nebo "lodní autobus").
Je na ni třeba pohlížet jako na jednu z možností, nikoli ji systematicky odmítat (obsluha letiště v Benátkách, atd.).
2.3 Hodnocení potřeb osobní dopravy v horizontu let 2020/2030
2.3.1 Výbor při hledání dostupných číselných údajů o prognózách v oblasti osobní dopravy v příštích desetiletích zjistil v této oblasti vážné nedostatky.
Zjištění týkajících se minulosti je poměrně mnoho, neumožňují však vytvořit dostatečně spolehlivé předpovědi pro budoucnost.
Neberou v úvahu poslední vývoj, jako je rozšíření EU na 25 členských států, ani střednědobé výhledy předpokládaných nových přistoupení či vývoj v zemích, které patří do bezprostřední sféry vlivu EU.
2.3.2 EHSV neví o žádných dostupných průzkumech na téma možných důsledků a dopadu rozvoje životní úrovně v rozvojových zemích na EU, jenž umožní podle souběžných předpovědí z různých zdrojů cestovat několika stovkám milionů občanů z těchto zemí každoročně za hranice, a to od roku 2020 z Číny a od roku 2030 z Indie.
Vysoké a často citované číslo 100 milionů Číňanů, kteří budou moci každoročně cestovat jako turisté za hranice od roku 2020, se dnes zdá nereálné.
Představuje však pouze 8 % čínské populace.
Je to nižší procento než podíl Japonců, kteří dnes cestují za hranice (přibližně 12 milionů osob).
Nedávná studie potvrzuje, že 4 % čínské populace dosáhla již dnes životní úrovně rovnající se evropskému průměru.
4 % nejsou mnoho, avšak při velikosti Číny to představuje více než 50 milionů osob!
2.3.3 Pro srovnání, předpokládáme-li, že pouze 50 milionů Číňanů se rozhodne přijet do Evropy jako turisté, a tudíž pro návštěvu několika zemí EU na poměrně krátké pobyty (průměrně deset dnů) použijí letadlo, doporučuje Výbor, aby si EU po ověření teoretických prognóz položila otázku týkající se nezbytného rozvoje kapacit. Výbor vybízí členské státy, aby zavedly odpovídající opatření umožňující EU využívat hospodářský přínos takového rozmachu turistického ruchu.
Pokud tak EU neučiní a neposkytne návštěvníkům z Číny a z Indie očekávané možnosti pohybu, půjdou tito návštěvníci v danou chvíli tam, kde je budou schopni přijmout.
2.3.4 Výbor se se zájmem seznámil s dokumentem zveřejněným Komisí v září 2004 a nazvaným "Evropská energie a doprava: Scénář o klíčových hráčích".
Tento referenční dokument přináší výsledky výhledové studie v mnoha oblastech v trojím horizontu let 2010/2020/2030.
Hlavním cílem dokumentu je studovat energetické potřeby a možnosti využití méně znečišťujících a/nebo obnovitelných energií.
Kapitola VI je z tohoto hlediska věnována dopravě a umožňuje určité projekce do budoucnosti, které bude vhodné opětovně posoudit a izolovat z nich údaje o osobní dopravě, prezentované v současné době společně s údaji o nákladní dopravě, která má v těchto statistikách dominantní postavení.
2.3.5 Příloha k této zprávě [3] přináší několik údajů o předpokládaném vývoji.
Všimněme si, že tyto projekce se týkají 30 zemí (25 členských států, k nimž Komise přidala Rumunsko, Bulharsko, Švýcarsko, Norsko a Turecko).
Obecně lze říci, že za období čtyřiceti let v těchto zemích osobní doprava vzroste. (Gpkm = miliarda osobokilometrů).
- z 4196 Gpkm v roce 1990 až na 5021 v roce 2000 (+ 20 % za 10 let)
- na 5817 Gpkm v roce 2010 (+ 16 % za 10 let)
- na 6700 Gpkm v roce 2020 (+ 15 % za 10 let)
- na 7540 Gpkm v roce 2030 (jen 12,5 % za 10 let)
2.3.6 Výbor se zájmem zaznamenal, že předpovědi pro příští desetiletí předvídají nižší růst než pro období 1990/2000.
Lze tedy předpokládat, že mobilita osob již není kritériem hospodářské životaschopnosti.
2.3.7 Udává se, že silniční osobní doprava osobními automobily vzroste v období 2000/2030 o 45 %, zatímco železniční doprava pouze o 30 %.
V témže období vzroste letecká doprava o 300 %.
Výbor není schopen vyhodnotit konzistentnost těchto předpovědí, avšak uvádí, že se musí stát předmětem hloubkové analýzy s cílem získat celkový pohled na situaci ve střednědobém a dlouhodobém horizontu.
2.3.8 Výbor tedy žádá Komisi, aby zahájila práci na obsáhlé a cílené studii s cílem vyhodnotit co nejúplněji kvantitativní a kvalitativní potřeby vyplývající z potřeb osobní dopravy, které bude třeba splnit v horizontu let 2020 a 2030.
2.3.9 Tento průzkum by se měl zaměřit nejen na 30 zemí stanovených Komisí ve výše uvedeném dokumentu, ale také na země ležící ve sféře bezprostředního vlivu EU (Chorvatsko, Albánie, Ukrajina, Rusko, severní Afrika, …), které budou mít v příštích 25 letech nějaký typ užších vztahů s EU.
2.3.10 Průzkum by měl rovněž umožnit vyhodnotit dopad mezinárodního cestování, zejména turistiky z rozvojových zemí (Čína, Indie, …), na pohyb osob do evropského prostoru a směrem ven a na pohyb uvnitř tohoto prostoru.
3. Návrhy a závěry
EHSV
3.1 se domnívá, že mobilita osob v rozšířené Evropě musí být rozhodně zajištěna, aby byla posílena demokracie a podpořena soudržnost EU;
3.2 konstatuje, že existuje nemnoho výhledových studií mobility osob v horizontu roku 2030, které by umožňovaly vyhodnotit dopad na množství potřebných dopravních prostředků a příslušné infrastruktury;
3.3 zdůrazňuje, že každá realizace infrastruktur v měřítku evropského kontinentu vyžaduje dlouhé období (v řádu dvou desetiletí) před jejich uvedením do provozu;
3.4 se domnívá na základě dostupných informací, které předvídají silný rozvoj potřeb osobní dopravy, že Komise by měla zahájit studie a poté celkové a cílené hodnocení na toto téma, a to současně se studiemi a hodnoceními vývoje nákladní dopravy.
3.5 navrhuje, aby se tato hodnocení stala v roce 2010 předmětem nové bílé knihy "Dopravní politika", jež by více než v roce 2001 uspokojovala potřeby osobní dopravy v horizontu let 2020/2030.
Hodnocení by se mělo soustředit na tato kritéria:
- hlavní důvody dopravy,
- způsoby cestování (skupinové nebo individuální),
- rozdělení podle procestované vzdálenosti,
- použité způsoby dopravy s hodnocením kritérií dostupnosti, jistoty, bezpečnosti, atd.;
3.6 navrhuje Komisi zavést společně s příslušnými státy nezbytná opatření zajišťující mobilitu osob za optimálních podmínek a v souladu se zásadami udržitelného rozvoje, zejména s přihlédnutím k:
- obtížím a omezením postižených nebo starších osob a malých dětí ve spolupráci s organizacemi zastupujícími osoby s omezenou pohyblivostí;
- finančním zdrojům nezbytným pro výzkum a vývoj nových metod a technologií přizpůsobených osobní dopravě;
- legislativním, regulačním a finančním prostředkům umožňujícím členským státům realizovat investiční projekty odpovídající potřebám;
3.7 závěrem zdůrazňuje, že sjednocená Evropa musí zajistit, aby členské státy nabízely vyvážené dopravní služby jak v nákladní, tak v osobní dopravě, a vyjadřuje svůj zájem být informován o zahájení prací na tomto celkovém hodnocení, účastnit se jeho průběhu a konzultovat jeho závěry.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Příprava 6. ministerské konference WTO: stanovisko EHSV"
(2006/C 28/21)
Dne 10. února 2005 rozhodl Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s ustanoveními čl. 29, odst. 2 Jednacího řádu o vydání stanoviska k tématu: "Příprava 6. ministerské konference WTO: stanovisko EHSV".
Specializovaná sekce "Vnější vztahy", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 10 října 2005.
Zpravodajem byl pan NILSSON.
Na 421. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 26. a 27. října 2005 (jednání ze dne 27. října 2005) přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 95 hlasy pro, 4 hlasy proti a 3 členové se zdrželi hlasování.
Shrnutí
1. EHSV je přesvědčen, že úspěch ministerské konference v Hongkongu by znamenal jasný signál důvěry, že členské státy jsou spojeny v silném mnohostranném obchodním systému.
Tak by byla posílena důvěra ve světové hospodářství tváří v tvář nejistotě, která vzniká díky ropnému šoku, globálnímu ohrožení bezpečnosti a vzrůstajícímu protekcionistickému tlaku.
2. EHSV je znepokojen tím, že se průběh předběžných jednání před ministerskou konferencí v Hongkongu protahuje.
V následujících týdnech je nutno ve všech oblastech dosáhnout značného pokroku, aby mohlo být u některých sporných otázek dosaženo shody a mohl být dodržen stanovený časový rámec jednání.
3. EHSV požaduje přesnější rozlišování mezi rozvojovými zeměmi.
Poukazuje na to, že ustanovení o zvláštním a rozdílném zacházení jsou nedílnou součástí dohod WTO a měly by být zachovány při jednáních.
Měl by být brán ohled zvláště na zájmy nejméně rozvinutých zemí (NRZ).
Země s nízkým příjmem by měly být podporovány prostřednictvím obchodní technické pomoci a vytvářením kapacit, aby se mohly více podílet na světovém obchodě.
4. Podle názoru EHSV by se měla stanoviska členských států před ministerskou konferencí v Hongkongu sjednotit, co se týká stanovení smluvních podmínek pro všechny podpory vývozu, úpravy a rozsahu odstranění podpor zemědělcům narušujících obchod, vzorce snižujícího celní poplatky, což zároveň umožní zlepšit přístup na trhy, a co se týká ponechání nezbytné flexibility členským státům k ochraně strategických zemědělských odvětví.
5. Úspěšná jednání v oblasti zemědělství jsou předpokladem skutečného pokroku v jiných oblastech vyjednávání.
EHSV zdůrazňuje, že Evropská unie v průběhu tohoto jednání udělala již mnoho ústupků ohledně zemědělství: iniciativa "Vše kromě zbraní" v roce 2001, oddělení dotací v SZP v roce 2003, závazek zrušit subvence pro vývoz v roce 2004.
Nyní je na ostatních zemích, aby vyvinuly nezbytné úsilí k dosažení globální dohody.
6. EHSV poukazuje na to, že členské státy se shodují ohledně přístupu na trh pro nezemědělské produkty (NAMA) na vzorci snižujícím cla i na dalších důležitých součástech balíčku NAMA a měly by na ministerské konferenci v Hongkongu doplnit příslušná čísla.
7. EHSV lituje, že dosud nebylo dosaženo očekávaných výsledků jednání o službách a podporuje snahy o doplňující vyjednávací postupy a modality pro oblast služeb během příštích měsíců až do ministerské konference v Hongkongu.
8. EHSV je toho názoru, že by se členské státy měly v zásadě domluvit na antidumpingových a subvenčních otázkách alespoň u těch témat, u kterých se ministři mají dohodnout na zahájení jednání na základě právních textů.
9. EHSV vyzývá k tomu, aby byly co nejrychleji odstraněny překážky obchodu s ekologickými produkty a službami a do ministerské konference v Hongkongu byl sestaven seznam ekologických produktů a služeb.
10. EHSV považuje za důležité přijmout mezinárodně uznávané základní pracovní normy Mezinárodní organizace práce (ILO) do mezinárodního obchodního systému a vyzývá k tomu, aby ILO dostala status stálého pozorovatele ve WTO.
EHSV považuje za nutné dát nový podnět celosvětové diskusi o sociálních právech.
11. EHSV vybízí organizace občanské společnosti, aby se angažovaly v informačních kampaních na témata agendy z Dohá a přispěly svými hodnoceními a návrhy k úspěchu trvale udržitelného rozvoje.
Obhajuje institucionalizovaný dialog mezi WTO a občanskou společností a účast organizované občanské společnosti na průběhu urovnávání sporů.
12. V zásadě by se měla zvýšit transparentnost a demokratický ráz WTO.
EHSV se přimlouvá za parlamentní rozměr WTO.
1. Úvod
1.1 Evropský hospodářský a sociální výbor vyjádřil již v dřívějších stanoviscích svůj postoj k ministerským konferencím WTO – ke čtvrté v Dohá/Katar v roce 2001 [1] a k páté v Cancúnu [2] v roce 2003.
Tato stanoviska mají ještě stále velkou důležitost.
Současné stanovisko k šesté ministerské konferenci WTO v Hongkongu se koncentruje na jednání, která jsou vedena v současné době v rámci cyklu jednání z Dohá označovaných oficiálně jako "rozvojová agenda z Dohá (DDA)" před ministerskou konferencí WTO v Hongkongu v prosinci 2005.
1.2 Názor Výboru na proces vyjednávání WTO je vyjádřen i v jiných stanoviscích a je jimi ovlivněn, což platí např. pro stanovisko Výboru [3] ke sdělení Komise "Sociální dimenze globalizace" [4].
V současných dokumentech ke spolupráci se státy AKT jsou diskutovány otázky, které bezprostředně souvisí s jednáními WTO, protože dohody o hospodářském partnerství (Economic Partnership Agreements – EPA), které budou vypracovány v rámci dohody Cotonou do roku 2007, musí být konformní s WTO.
Dále schválil EHSV stanovisko na téma "Všeobecná dohoda o obchodu a službách (GATS) – vyjednávání o způsobu 4 (pohyb fyzických osob)" [5].
1.3 Cyklus jednání z Dohá začal v roce 2001 čtvrtou ministerskou konferencí v Dohá.
V oficiálních dokumentech se nazývá "Pracovní program z Dohá", avšak od té doby se mluví o "rozvojové agendě z Dohá (DDA)".
Tento cyklus jednání měl být ukončen v lednu 2005.
Na 5. ministerské konferenci v Cancúnu bylo provedeno přezkoumání v polovině období, avšak jednání této konference ztroskotala a neuskutečnilo se žádné závěrečné ministerské prohlášení.
Bylo však dosaženo určitého pokroku ve věcných otázkách.
V červenci 2004 byl spuštěn nový začátek, když Generální rada WTO přijala 1. srpna tak zvaný červencový balíček.
Tak mohla opět být zahájena jednání s cílem dosáhnout shody nejpozději do prosince 2005.
Proběhly některé mini ministerské konference, které daly jednáním, která se soustředila spíše na technické aspekty, politický ráz.
Nyní se upínají naděje na dosažení dostatečného pokroku k šesté konferenci v Hongkongu tak, aby jednání mohla být uzavřena v roce 2006.
1.4 Do šesté ministerské konference v Hongkongu v prosinci 2005 zbývá už jen několik týdnů, přesto je třeba ve všech oblastech jednání dosáhnout značného pokroku.
V současné době jsou předpoklady pro uzavření cyklu jednání z Dohá do konce prosince 2005 nedostatečné.
Pokud by ministerská konference v Hongkongu ztroskotala, bylo by to spojeno s některými negativními důsledky:
- WTO jako organizace by byla oslabena.
- Mnohostranný systém vyjednávání uvnitř WTO by mohl být nahrazen dvoustrannými a regionálními dohodami, což by rozvojovým zemím nepomohlo.
- Světové hospodářství a důvěra v hospodářský rozvoj by mohla být poškozena a nejistota vůči budoucímu rozvoji by se mohla zvýšit.
- Mandát k jednání USA propůjčený kongresem USA vyprší 30. června 2007, což představuje určitý faktor nejistoty, protože není jisté, zda kongres mandát obnoví.
2. Obnovený cyklus jednání z Dohá – stanoviska EHSV před 6. ministerskou konferencí WTO
2.1 DDA se soustředí především na potřeby rozvojových zemí.
Mimo jiné jsou nyní projednávány tyto oblasti, ve kterých by mělo být dosaženo shody o liberalizaci obchodu:
- Zemědělství, přičemž se jedná o zlepšení přístupu na trh, o odstranění interních podpor poškozujících obchod a o odstranění vývozních dotací.
- Přístup na trh pro nezemědělské produkty (NAMA) – zde se jedná o zlepšení přístupu na trh pro nezemědělské produkty, tedy průmyslové zboží.
- Služby, u kterých se v centru jednání nachází liberalizace a zlepšení přístupu na trh v rámci dohody GATS (General Agreement on Trade in Services).
- Obchodní postupy
- Rozvojová agenda pro zvláštní a rozdílné zacházení s rozvojovými zeměmi, v kterých byly projednávány otázky velkého dosahu pro rozvojové země.
- Antidumpingové předpisy
- Sociální otázky
- Zájmy životního prostředí
3. Jednání o zemědělství
3.1 EHSV konstatuje, že EU zaujala vedoucí úlohu při jednáních o zemědělství.
EU již provedla dalekosáhlé reformy společné zemědělské politiky a prohlásila, že je připravena postupně odbourávat existující vývozní dotace, pokud budou splněny dvě podmínky.
Za prvé, ostatní země musí provést odpovídající přísliby u všech přímých a nepřímých vývozních dotací, včetně potravinové pomoci, která jim slouží k řízení trhu.
Za druhé, jak připomenuli komisaři EU pro mezinárodní obchod a zemědělství, Pascal LAMY a Franz FISCHLER, ve svém společném dopise z května 2004, zrušení vývozních dotací bude možné pouze v rámci vyrovnané zemědělské dohody mezi třemi oblastmi – otevřením trhu, vývozními dotacemi a zemědělskými podporami narušujícími obchod.
3.2 Podle názoru EHSV je vyvážený pokrok v jednáních potřebný u všech třech tématických okruhů jednání o zemědělství: přístup na trh, národní podpory a konkurence vývozu.
Dokud nepadne rozhodnutí ve všech třech oblastech, není nic rozhodnuto.
3.3 Výbor považuje za podstatné, aby jiné země následovaly příkladu EU a provedli podobné nabídky.
Zvláště země, které provozují státní obchodní podniky (State Trading Enterprises), poskytují vývozní úvěry, i země, které využívají potravinovou pomoc s obchodním záměrem, musí podniknout kroky, aby vnesly pokrok do jednání.
3.4 Ve společné zemědělské politice byly provedeny reformy mimo jiné se záměrem upravit cestu pro budoucí dohodu WTO.
Pro EHSV platí, že musí být dodržovány ve všech částech.
Občas se ozve z některých členských států volání po tvrdším postupu ve společné zemědělské politice, bylo požadováno znovuznárodnění nebo dokonce úplné odstranění SZP.
To se stává poměrně často s odvoláním na jednání WTO a potřeby rozvojových zemí.
Z pohledu Výboru však toto neodpovídá myšlence společného jednotného trhu EU.
Je nutno také uvážit, že provedené reformy nejsou ještě zcela realizované a jejich účinky nemohou být ještě pozorovány.
Výsledek cyklu jednání z Dohá nemůže v tomto ohledu jít dál než provedené reformy SZP.
3.5 Obzvlášť důležitá otázka je, jak se při jednáních přistupuje k určitým tématům, které se netýkají přímo obchodu: multifunkčnost, ochrana zvířat, kvalita a bezpečnost potravin.
Podle dohody o zemědělství musí být tyto neobchodní zájmy zohledněny.
Jak k tomu má dojít, je nevyřešená otázka.
Potíž je v tom, jak zapojit nejen tyto důležité otázky, ale i např. fytosanitární a jiné otázky, a přitom nebránit protekčním způsobem konkurenci.
Pokud by však WTO a dohody uzavřené v jeho rámci byly občany akceptovány a obdržely společenskou legitimitu, musí být tyto otázky nyní i při budoucích jednáních o volném obchodu zohledněny.
3.6 V této souvislosti je třeba zdůraznit, že různé zúčastněné strany na trhu vnášejí vlastní programy a normy.
Tak například EUREP, skupina velkých evropských obchodních společností, se nedávno na konferenci s účastníky z většiny kontinentů usnesla, že bude svou normu pro dobrou zemědělskou praxi ("EUREP-GAP") chápat v širším smyslu.
I když se tato norma částečně pohybuje na nízké úrovni a někdy pokulhává za zákonnými požadavky některých zemí, podle názoru EHSV se zde ukazuje, že účastníci trhu na jedné straně potřebují a na druhé straně chtějí následovat celosvětový trend lepšího uspokojování rostoucích spotřebitelských nároků na výrobky nabízené na trhu.
3.7 Teprve od května 2005 existuje mezinárodní norma Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE), což by mohl být první krok směrem k mezinárodním pravidlům v rámci WTO.
4. Přístup na trh pro nezemědělské produkty (NAMA)
4.1 V celosvětovém srovnání je EU jednou ze zúčastněných stran na trhu s nejnižšími cly na průmyslovém zboží.
Nadto se na trh EU dostávají dovozy z mnoha zemí přes dvoustranné nebo jiné dohody příp. přes jednostranné závazky, přičemž určité země mají přednostní právo nebo zvýhodněné postavení podle dohody o všeobecném systému preferencí (APS) a programu "všechno kromě zbraní" (EBA).
EHSV se zasadil již při dřívějších příležitostech o další multilaterálně dohodnuté snížení především u ekologických produktů a produktů zvláštního významu pro rozvojové země.
4.2 Nižší cla umožňují chudým rozvojovým zemím a NRZ snadnější přístup na řadu trhů v rozvinutých zemích.
Možná ještě významnější je fakt, že by mohly stimulovat obchod "jih-jih".
Především ty rozvojové země, které jsou nejvíce rozvinuté, by se měly zavázat k intenzivnějšímu otevření trhu.
EHSV konstatuje značný hospodářský pokrok v zemích jako je Argentina, Brazílie a Indie.
Při jednáních by měly předkládat nabídky, které odpovídají stavu jejich hospodářského rozvoje; těmto zemím může být těžko přiznána stejná flexibilita, která se obvykle přiznává rozvojovým zemím.
Podle tak zvaného "červencového balíčku" nemusí nejméně rozvinuté země provádět žádné snižování cel.
4.3 Výbor je toho názoru, že – podle jednání o zemědělství – je třeba dojít k plně vázaným clům, aby se zvýšila transparentnost a bezpečnost obchodování nebo obchodního styku.
Nezávazná cla by znevýhodňovala ty rozvojové země a mezi nimi NRZ, které mají celní závazky.
4.4 Netarifní obchodní překážky (NTB) jako například technické a správně technické předpisy i nekoordinované postupy je třeba podle názoru EHSV jasně pojmenovat a podle možností odstranit.
V těchto oblastech musí být vyjednány dohody o technických obchodních překážkách, v rámci snah o společná pravidla pro certifikaci a etikety.
V rámci jednání WTO by měly být více zohledněny existující mezinárodní normy.
4.5 V rámci všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) a předpisů WTO jsou povolena omezení obchodu, pokud slouží ochraně zdraví lidí, zvířat, rostlin nebo k zachování neobnovitelných přírodních zdrojů, avšak s výhradou, že taková opatření musí probíhat v souvislosti s omezením domácí produkce nebo spotřeby.
Tak například dohoda o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření (SPS) má přednost, pokud by si GATT a SPS odporovaly.
Tato ochrana musí být podle odhadu EHSV plně respektována i u příštích dohod.
4.6 Výbor podporuje návrh Komise na tak zvaný jednoduchý švýcarský vzorec s koeficientem pro všechny rozvinuté země a odlišnými koeficienty pro rozvojové země podle toho, jak využívají pravidla o flexibilitě podle bodu 8 (tzn. že využití flexibility by vedlo k vyššímu koeficientu a následně k menšímu snížení cla podle vzorce).
Důležité je, aby členské státy WTO v průběhu několika zbývajících týdnů do ministerské konference v Hongkongu dosáhly dohody o struktuře a formě snížení cel a o dalších klíčových složkách balíčku NAMA.
4.7 Výbor podporuje souhlas vyjednávací skupiny s rozšířením vyjednávání NAMA na všechny produkty, které nejsou zapsány v příloze 1 dohody o zemědělství.
Kromě toho se EHSV vyslovuje pro aktivní spolupráci EU při jednáních o celních složkách sektorů pro NAMA, která jsou vedena podle zásady kritického množství.
EHSV konstatuje, že jiná důležitá témata, např. přepočet na ekvivalentní hodnotu a zacházení s nezávaznými celními hranicemi, musí být do prosince rychle vyjasněna.
4.8 Dosud probíhala jednání tak neuspokojivě, že realisticky lze stěží očekávat, že bude na ministerské konferenci v Hongkongu v prosinci 2005 dosaženo výsledků.
5. Služby
5.1 Všeobecná dohoda o obchodu a službách (GATS) zde představuje největší potenciál, jelikož v této oblasti jednání bylo dosaženo minimálního pokroku.
Členské státy navrhly příliš málo opatření, která nebyla dostačující.
Tato oblast je pro EU obzvláště důležitá.
Poskytování služeb v bohatých zemích představuje přibližně 65 % celkové produkce, avšak dokonce v nejchudších zemích je poskytování služeb relativně vysoké a představuje přibližně 40 % celkové produkce.
Naopak mezinárodní obchod ve službách představuje pouze přibližně 20 % světového obchodu.
5.2 Efektivní odvětví služeb je důležité pro růst každé ekonomiky.
Je těžké představit si zemi, která by dosáhla vysokého, udržitelného hospodářského růstu a zvýšeného objemu mezinárodního obchodu bez moderní infrastruktury služeb v odvětvích jako jsou finanční služby, právní a ostatní profesní služby, telekomunikace a doprava.
Nesmíme zapomínat, že služby (komunikace, distribuce, bankovnictví atd.) jsou rovněž základním vkladem při výrobě zboží.
5.3 EHSV lituje nízké kvality počáteční a upravené nabídky, která nevytváří další liberalizaci v odvětví služeb. Vyspělejší rozvojové ekonomiky (např.
Jižní Afrika, Brazílie, Venezuela) a některé rozvinuté země (např. USA) musí jít za existující úrovně přístupu na trh, aby zabezpečily nový obchod, investice a zaměstnanecké příležitosti pro celosvětové dodavatele služeb.
Jako povzbuzující příklad je možné uvést konstruktivní úlohu Indie v jednání o službách.
5.4 EHSV podporuje, aby byla brána v úvahu stádia rozvoje chudých rozvojových zemí a zároveň bylo vzneseno několik požadavků na nejméně rozvinuté země.
Je však důležité, aby nejméně rozvinuté země byly i nadále zapojeny do účasti na jednáních o službách, a to především kvůli vlastnímu hospodářskému zisku.
5.5 Ve svém stanovisku ke GATS, způsob 4, podporuje EHSV usnadnění dočasného poskytování služeb, jak navrhuje EU.
EHSV zdůrazňuje význam přijímání opatření na posílení ochrany dočasných zaměstnanců a na zajištění nediskriminace a zavedení řádných kontrolních mechanismů.
EHSV se v zásadě staví příznivě k návrhu Evropského fóra služeb na vytvoření "povolení GATS".
Toto povolení by usnadnilo pohyb poskytovatelů služeb z EU i do ní a také by zprůhlednilo využití způsobu 4.
EHSV rovněž naléhá na EU, aby prozatím nepřijímala rozšíření způsobu 4 na nízko kvalifikované či nekvalifikované pracovníky.
5.6 EHSV připomíná potřebu zachovat schopnost zemí regulovat veřejné služby při sledování sociálních a rozvojových cílů a podporuje osvobození od jednání o službách pro veřejné služby jako např. vzdělání, voda, zdraví či energie.
5.7 EHSV bere na vědomí, že při jednání o službách, která byla více než 5 let založena na přístupu žádost-nabídka, bylo dosaženo velmi málo pozitivních výsledků při liberalizaci trhu služeb.
Některé jednací strany vznesly otázku efektivnosti tohoto přístupu.
EHSV podporuje, aby byly v průběhu měsíců před zahájením ministerské konference v Hong Kongu zjišťovány metody a způsoby jednání o doplňkových službách, které by uložily členům WTO přísnější závazky (např. vzorec přístupů na mnohostranné a vícestranné úrovni, sektorový přístup atd.)
5.8 EHSV je ochoten přezkoumat návrh EU na vytvoření "společné základny závazků" týkajících se obchodu se službami a přístupu založeném na rovnici.
Návrh by mohl odporovat základnímu stavebnímu principu dohody GATS, která stanovuje určitou flexibilitu s ohledem na výběr a rozsah liberalizačních povinností.
V některých rozvojových zemích vyvolal návrh protireakce.
5.9 EHSV dále podporuje propojení expandujícího přístupu prostřednictvím způsobu 4 s odstraněním omezení týkajících se zahraničního vlastnictví společností služeb se způsobem 3 (např. přítomnost reklamy).
Tento "dohodnutý" přístup pravděpodobně přesvědčí některé rozvojové země, aby se zapojily do jednání o službách.
6. Usnadnění obchodu
6.1 Usnadnění obchodu, jediný "pozůstalý" singapurských otázek, je velmi důležité pro hospodářský růst každé země, zejména však pro chudé a méně rozvinuté země, které by mohly snížit úroveň chudoby prostřednictvím většího zapojení do mezinárodního obchodu.
Modernizovaný a zjednodušený dovoz/vývoz, mezinárodní platby, doprava, logistika a celní postupy, zvýšené použití informačních technologií a lepší přístup k distribučním kanálům mohou výrazně snížit náklady na přepravu zboží od výrobců ke spotřebitelům, zvýšit příliv mezinárodního obchodu a přinést nové investice do rozvojových zemí.
EHSV při několika příležitostech vyjádřil svou podporu multilaterálně dohodnutým pravidlům jak čelit těmto otázkám.
6.2 Modernizace celních a dopravních postupů a infrastruktur může být pro chudé země velmi drahá, a proto je zapotřebí technická pomoc a podpora na budování kapacity ze strany rozvojových zemí.
Přijímající země by však musely přijmout nezbytná preventivní opatření, aby schválené zdroje byly použity transparentně a účinně.
Vzhledem k tomu, že nejméně rozvinuté země jsou obvykle vyjmuty z požadavků na usnadnění obchodu, bere EHSV na vědomí, že rychlejší modernizace obchodních postupů by sloužila jejich zájmům více než pomalé a postupné plnění závazků.
6.3 Během následujících týdnů před ministerskou schůzkou zhodnotí Jednací skupina na zjednodušení obchodu více než 30 návrhů různých členů WTO týkajících se opatření na zjednodušení obchodu a požadovanou technickou pomoc.
EHSV doufá, že rozvojové země budou mít případně prospěch z ustanovení na usnadnění obchodu a rozsah závazků bude souviset s jejich schopností tyto závazky plnit.
7. Rozvojová agenda – Zvláštní a rozdílné zacházení
7.1 Je zřejmé, že hlavní přínos pro rozvoj by měl vycházet z lepšího přístupu k průmyslovému zboží, službám a zemědělským trhům, z jednodušších celních postupů, jasnějších norem SPS, pevnějších pravidel WTO atd.
Pro ilustraci, Světová banka odhaduje, že reálný výstup z jednání z Dohá by mohl zvýšit celosvětový příjem o 100 miliard USD ročně, z čehož by značná část putovala do chudých a rozvojových zemí.
7.2 EHSV vyzývá EK, aby zajistila, že následujícím aspektům bude věnován při jednáních na ministerské konferenci v Hong Kongu a po ní větší význam:
- skutečný pokrok při provádění návrhů na posílení zvláštního a rozdílného zacházení pro nejchudší rozvojové země a nejméně rozvinuté země,výjimka pro nejméně rozvinuté země z jakékoli povinnosti otevřít trh, aby tyto země mohly prostřednictvím odpovídajících cel nadále chránit výrobky důležité pro zajištění své obživy a pro rozvoj venkova,
- větší objasnění situací a kategorií rozvojových zemí tím, že bude patrnější rozdíl mezi zeměmi, které zaostávají trvale a zeměmi, které již mají prospěch z rozvíjející se ekonomiky,
- efektivní podpora ve formě financování a projektů pro technickou pomoc a budování kapacit v nejméně rozvinutých zemích,
- vážné zamyšlení se nad problémem narušení celních preferencí pro chudé země včetně případných finančních kompenzací,
- provedení rozhodnutí na odstranění dotací narušujících obchod u klíčových komoditních produktů, jako je bavlna a cukr;
- provedení rozhodnutí ze dne 30. srpna 2003 o odstavci 6 deklarace z Dohá o dohodě TRIPS (Trade Related Aspects of Intelectual Property Rights) a veřejném zdraví, aby se nalezlo řešení potíží členů WTO s nulovými výrobními kapacitami ve farmaceutickém sektoru k účinnému využití ustanovení dohody TRIPS o povinném licencování v případě mimořádných situací v jednotlivých státech při boji s velkými epidemiemi.
7.3 Ostatní průmyslové země by rovněž měly nabídnout bezkvótní a bezcelní přístup na trh pro zboží z nejméně rozvinutých zemí, jak EU provedla v programu "Vše kromě zbraní".
USA, Japonsko a Kanada doposud nezareagovaly na tuto iniciativu, navzdory slibům řečeným na konferenci tisíciletí v roce 2001.
7.4 Otevření trhů pro výrobky z nejchudších zemí musí být doplněno velkými finančními zdroji na pomoc při budování kapacit a rozvoj infrastruktury, aby bylo možné pomoci těmto zemím s výrobou a přepravou zboží na světové trhy.
EHSV velmi vítá závazek EU na summitu G8 v Gleneagles zvýšit svou pomoc rozvoji týkajícího se obchodu na 1 mld. EUR ročně.
Spojené státy a rovněž mezinárodní finanční instituce jako Světová banka a MMF by měly sledovat evropskou iniciativu a přidělit více prostředků na potřeby rozvoje obchodních kapacit.
8. Antidumpingové předpisy
8.1 Od doby uruguayského kola se v mnoha rozvojových a rozvíjejících se zemích dramaticky zvýšil počet případů antidumpingu.
Jelikož se výrazně snižují cla, využívají se dumpingové předpisy stále častěji na protekcionistické účely, jak je možné vidět u některých antidumpingových případů v USA i jinde.
Metodologické dispozice a antidumpingové výzkumné praktiky (např. odhad škod) jsou často zneužívány, aby se zabránilo vstupu zahraničních společností na trh.
To obvykle slouží zájmům několika vybraných firem na úkor zájmu širší veřejnosti.
8.2 EHSV podporuje revizi ustanovení antidumpingové dohody WTO na omezení použití antidumpingových opatření na protekcionistické a politické účely.
Některá navrhovaná opatření, jako je zákaz řetězových stížností, "pravidlo o nižším clu", testování veřejného zájmu, omezení období šetření a trvání amtidumpingových opatření, by ztížilo používání antidumpingových předpisů na protekcionistické účely.
8.3 EHSV sdílí kritické hodnocení Komise týkající se pokroku v jednáních o antidumpingových předpisech.
Jelikož do zahájení ministerské konference v Hong Kongu zbývá málo času, mělo by minimálně dojít k všeobecné dohodě u těch otázek, kde by se měli ministři dohodnout, že zahájí jednání založená na právních textech.
9. Sociální otázky
9.1 Je třeba připomenout odstavec 8 Deklarace ministrů z Dohá, který zní: "Opětovně potvrzujeme naše prohlášení z Konference ministrů v Singapuru ve věci mezinárodně uznávaných základních pracovních standardů.
Bereme na vědomí činnost vyvíjenou Mezinárodní organizací práce (ILO) v oblasti sociálního rozměru globalizace".
9.2 EHSV považuje za důležité začlenit základní normy práce ILO do mezinárodního obchodního systému.
Ačkoli tato problematika zůstává mimo rozsah jednání agendy z Dohá, Výbor podporuje iniciativy ILO v této oblasti a také podporuje aby byl ILO udělen status stálého pozorovatele při WTO.
Bude obtížné dosáhnout, aby občané uznávaly světový obchodní systém, kde zaměstnanci ztrácejí svá pracovní místa kvůli společnostem, kde lidé pracují v nelidských podmínkách a kde neexistují žádná práva odborů.
Dále by mělo být zakotveno 8 základních konvencí ILO (Mezinárodní organizace práce) do mezinárodního obchodního systému WTO.
Potřeba vedlejších opatření na ochranu sociálních práv je zvlášť významná pro dohodu GATS, která upravuje dočasnou přeshraniční svobodu fyzických osob v oblasti služeb (modus 4).
9.3 EHSV vítá doporučení EK k provedení zprávy Světové komise ILO pro sociální dimenzi globalizace.
EHSV schvaluje strategii EK zavést do mezinárodního obchodního a investičního systému základní normy práce jejich začleněním do dvoustranných a regionálních obchodních dohod.
EHSV se rovněž přimlouvá za to, aby do probíhajících jednání EU-Mercosur byla zahrnuta sociální otázka.
9.4 EHSV zdůrazňuje, že EK by měla trvat na svém politickém cíli vytvořit institucionalizované stálé fórum, které spojí WTO, ILO, UNCTAD, Světovou banku, MMF a jiné mezinárodní zainteresované subjekty s cílem posílit soudržnost mezinárodní politiky.
10. Otázky životního prostředí
10.1 Slovo "životní prostředí" dokonce nebylo ve staré dohodě GATT vůbec zmíněno.
Ačkoli oblastí zájmů WTO je obchod, otázky životního prostředí jsou nyní jedním z cílů dohody WTO.
Deklarace z Dohá dala mandát jednáním v oblasti životního prostředí a obchodu s cílem objasnit všechny nesrovnalosti mezi obchodními závazky v mezinárodních environmentálních úmluvách a předpisy WTO.
10.2 EHSV věří, že Výbor pro obchod a životní prostředí by měl pokračovat v jednáních o problematice vztahů mezi předpisy WTO a mnohostrannými environmentálními dohodami, navzdory odrazujícímu pokroku, kterého bylo doposud dosaženo.
EHSV rovněž vyzývá, aby byl sekretariátům MEA a UNEP udělen status pozorovatele při WTO.
10.3 EHSV věří, že překážky obchodu s ekologickým zbožím (např. týkající se hygieny, správy odpadních vod a obnovitelné energie) a službami budou co nejdříve odstraněny.
EHSV doufá, že seznam ekologického zboží a služeb bude dokončen včas před ministerskou konferencí v Hong Kongu.
11. WTO a občanská společnost
11.1 EHSV vyzývá jednotlivé zainteresované strany občanské společnosti (podnikatele, socioprofesní organizace, sociální partnery, nevládní organizace), aby přijaly kroky k:
- účasti na informačních kampaních ke klíčovým otázkám agendy z Dohá,
- organizování mezinárodních schůzek na víceodvětvové úrovni nebo v rámci činnosti odvětví,
- přispívání prostřednictvím jejich hodnocení, návrhů a účasti k úspěchu celosvětového trvale udržitelného rozvoje.
11.2 Kromě institucionalizovaného dialogu mezi WTO a občanskou společností by se mělo nutně začít uvažovat o tom, jakým způsobem by organizovaná občanská společnost a další sociální partneři podle kategorií 1 a 2 OSN, které upravují zapojení nevládních organizací a sociálních partnerů, mohli být zapojení do procesu urovnávání sporů.
11.3 Výbor se bude těchto iniciativ účastnit.
Před ministerskou konferencí v Hong Kongu zorganizuje EHSV konferenci, podobně jako v roce 2004, za účelem projednání návrhů na zlepšení účastnické demokracie zapojením organizované občanské společnosti do činností WTO.
11.4 EHSV zamýšlí posílit dialog o mezinárodním obchodu se zástupci hospodářských a sociálních rad jak z členských států EU, tak i z třetích zemí, např. zemí AKT, nejméně rozvinutých zemí a regionálních obchodních bloků v obou Amerikách (např. Mercosur, Andské společenství,), v Asii (ASEAN, SAARC) a Africe (ECOWAS a SADC) i s ostatními rozvojovými zeměmi.
11.5 Stanovisko z roku 2003 "Za WTO s lidskou tváří" rovněž obsahuje zvláštní návrhy na podporu většího zapojení rozvojových zemí a občanské společnosti do činností WTO.
Stanovisko EHSV navrhuje zřídit parlamentní rozměr při WTO, vytvořit formální dialog mezi WTO a zainteresovanými subjekty organizované občanské společnosti, poskytovat trvalou podporu nejméně rozvinutým zemím převodem zdrojů a technickou expertizou, a vytvořit formální dialog mezi WTO a ostatními mezinárodními organizacemi (OSN, Světová banka, MMF, OECD, ILO atd.).
11.6 EHSV je toho názoru, že před vstupem nové obchodní dohody v platnost musí být proveden přesný odhad dopadu ve vztahu k bezpečnosti potravin, zaměstnanosti, sociálním standardům, rovnému postavení žen a mužů, a to zejména pro rozvojové země.
Proto vítá přezkoumání udržitelnosti (Sustainability Impact Assessment, SIA), které je prováděno Komisí a které již nyní poskytuje příklady toho, co je třeba udělat, aby výsledek jednání byl uspokojivý pro všechny strany.
Dále vyzývá EHSV k tomu, aby při provádění těchto zkoumání byli konzultováni činitelé civilní společnosti.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Společné podniky v odvětví rybolovu – současná situace a výhled do budoucnosti
(2006/C 65/09)
Dne 14. července 2005 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko ve věci: Společné podniky v odvětví rybolovu – současná situace a výhled do budoucnosti.
Specializovaná sekce "Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 9. listopadu 2005.
Zpravodajem byl pan Sarró Iparraguirre.
Na 422. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 14. a 15. prosince 2005 (jednání ze dne 14. prosince 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 122 hlasy pro, žádným proti a 10 členů se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Společná rybářská politika (SRP) poprvé charakterizovala společné podniky jako nástroj strukturální politiky v nařízení 3944/90, když je definovala jako "soukromou společnost sestávající z jednoho nebo více rejdařů Společenství a jednoho či více společníků z třetí země, s níž Společenství udržuje vztahy, kteří jsou propojeni smlouvou pro společné podniky a mají za cíl vytěžovat a využívat rybolovné zdroje, které se nacházejí ve vodách patřících pod svrchovanost a/nebo správu těchto třetích zemí, za účelem přednostního zásobování trhu Společenství" [1].
V devadesátých letech se SRP v porovnání s minulostí výrazně vyvinula a zažil se pojem "modrá Evropa", který je dnes opět aktuální, dokonce v širších debatách, které mají za cíl vytvoření společné námořní politiky.
1.2 Koncepce společných podniků nebyla během vývoje SRP přezkoumána, a proto zůstaly výlučně alternativním nástrojem rybářské strukturální politiky k vyřazení nebo konečnému vývozu lodí, jak je definováno v odpovídajících článcích nařízení, které jsou citovány dále ve stanovisku v odstavci 2.1.2.
Proto se platné nařízení uplatňovalo pouze jako finanční kontrola.
1.3 Společné podniky v odvětví rybolovu jsou ovšem daleko více než pouhé nástroje strukturální politiky rybolovu; představují prostředky k dosažení řady cílů, které jsou jasně stanoveny v různých textech a platných nařízeních Evropské unie týkajících se zásobování trhu, politiky spolupráce, politiky zaměstnanosti, politiky regionálního rozvoje, podpory zodpovědného rybářství, působení Evropské unie v různých regionálních rybářských organizacích a obecně podílu kapitálu a kvalifikovaných pracovníků členských států na udržitelných investičních projektech v různých zemích a na různých trzích.
1.4 Po reformě SRP nemají sice společné podniky již žádnou funkci jako nástroj strukturální politiky, ale je zároveň zřejmé (jak bude dále uvedeno), že v současnosti téměř neexistují nařízení, která by společným podnikům propůjčovala specifický rámec na základě vlastních pravomocí a politik EU.
1.5 Ve stanoviscích vyžádaných Komisí Výbor vždy upozorňoval na to, že je třeba přizpůsobit společné podniky v odvětví rybolovu nové společné politice rybolovu.
Tak se vyjádřil během projednávání této politiky ve stanovisku, které EHSV vydal k návrhu nařízení Rady k zavedení reformy SRP [2].
Opakoval to ve stanovisku o Evropském rybářském fondu [3] k návrhu nařízení Rady týkajícímu se zmíněného fondu [4] a toto bylo veřejně sděleno také komisaři pro rybolov během jeho návštěvy specializované sekce NAT EHSV dne 16. června 2005; komisař souhlasil se zvážením tohoto sdělení.
1.6 Cílem tohoto stanoviska je prohloubit postoj EHSV a poskytnout další argumenty ve prospěch změny v koncepci společných podniků a s tím souvisejících právních předpisů, vycházeje přitom z oficiálních dokumentů a faktů v nich obsažených.
1.7 Pokud bude změna koncepce přijata, bude zapotřebí vytvořit obsáhlý a specifický popis tohoto typu podniků, jelikož jsou výjimečným jevem v mezinárodním obchodu a otevírají Evropské unii specifické možnosti pro působení na poli mezinárodních vztahů.
2. Obecné poznámky
2.1 Zavedení společných podniků do práva Evropské unie
2.1.1 Společné podniky v odvětví rybolovu byly zavedeny do zákonodárství Společenství na základě nařízení Rady č. 3944/90, které změnilo nařízení Rady č.
4028/86, jako nástroj pro snížení kapacity rybářské flotily Společenství a pro zásobování trhu Společenství s ohledem na omezenost zdrojů ve vodách Společenství a zákaz přístupu do výlučných ekonomických zón třetích zemí.
Tento přístup má čtyři důvody: zamezení nadměrné kapacity, zaručení dodávek, udržení části pracovních míst a realizace politických a obchodních dohod s třetími zeměmi [5].
S cílem zavést tato opatření bylo přijato nařízení Komise č. 1956/1991 [6].
2080/93 [7] a č. 3699/93 [8] bylo financování společných podniků v odvětví rybolovu integrováno do Finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR).
V souladu s principem subsidiarity byly členské země zodpovědné za výběr, provedení a kontrolu projektů, jako i za platbu odměn.
Tyto podpory byly původně shodné s odměnami, které se vyplácely za vyřazení nebo vývoz lodí, a nyní představují 80 % odměny, která je vyplácena za vyřazení lodi.
Rejdař Společenství se tedy mohl oprávněně domnívat, že rozdíl mezi odměnou za vyřazení lodi a odměnou za vývoz lodi do společného podniku je zapříčiněn tím, že mezi EU a novým společným podnikem, který dostává loď či více lodí od rejdaře, dále existuje vztah podpory. Tyto principy byly dále platné v nařízení Rady č.
3699/93, jako i v nařízení Rady č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 [10], i když je třeba zdůraznit, že poslední jmenované nařízení definovalo společný podnik zjednodušeně jako "jakoukoliv obchodní společnost s jedním či více společníky z třetí země, ve které je loď registrována [11]".
2.2 Bezprostřední příčiny
2.2.1 "Zelená kniha o budoucnosti společné politiky rybolovu" [12] uznala, že kapacita flotily Evropské unie je nadměrná, zároveň ovšem konstatovala globalizaci v rybářském odvětví a oprávněnou snahu řady rozvojových zemí o rozšíření jejich vlastního rybolovného průmyslu.
S ohledem na vysoké kapitálové nároky na investice do rybolovu (flotila, přístavy, mrazáky, továrny etc.), které zelená kniha uznává, měly tyto tři body vést ke konkrétní debatě o důležitosti společných podniků, jež by měla být větší, než vyplývá z oficiálních dokumentů té doby [13].
2.2.1.1 Společné podniky v odvětví rybolovu jsou prostředkem, jak se může EU podílet a jak může investovat do rozvoje rybolovného odvětví v rozvojových zemích, čímž umožní vytvoření a růst plně rozvinutého odvětví.
Dodávání rybářských plavidel těmto podnikům je prospěšné nejen pro rybářské aktivity, ale i pro různé jiné sektory, jako přístavy, služby (opravy, inženýrství, zásobování potravinami, úschova, překládání, nakládání a vykládání, služby pro posádku, cesty atd.), zachování mrazící sítě (které je vyžadováno směrnicemi EU pro bezpečnost v potravinářství prostřednictvím investic do nákladných mrazících zařízení), dodržování hygienických norem pro potraviny a konečně i vytvoření zpracovatelského průmyslu.
2.2.1.1.1 Společné podniky umožní nejen zachovat kvalitní pracovní místa v Evropě, vysoké a střední funkce v rámci hierarchie posádky, ale zároveň vytvořit mnoho pracovních míst na lodích a ve firmách v oblasti služeb, které vznikají v jejich okolí.
Toto zaměstnání může být vhodnou alternativou pro místní rybáře (pokud jde o pracovní podmínky a příjem), kterým jinak zbývá jen tradiční rybolov, často nevýkonný a škodlivý pro vlastní zdroje, jelikož chybějí nebo jsou nedostačující mechanismy pro kontrolu, uskladnění či prodej atd.
2.2.1.2 Tvorba místního bohatství a vývoz úlovků (dále zpracovaných či nezpracovaných) umožňuje vytváření hodnotných mezinárodních řetězců, ve kterých jsou výnosy spravedlivěji rozděleny, a exponenciálně navýšit HDP a příjem na hlavu vytvářené v tomto odvětví v příslušné zemi, čímž se postupně vytváří industrializované odvětví tam, kde dříve existoval výlučně pobřežní rybolov s nedostatečnými hygienickými a obchodními standardy.
2.2.1.3 Společné podniky v odvětví rybolovu byly nuceny zavázat se k prioritnímu zásobování evropských trhů, což zaručuje a udržuje investice ze strany rejdařů, průmyslových partnerů, členských států a EU (pomocí podpor) a umožňuje zásobovat deficitní trh Společenství, ve kterém se zvyšuje spotřeba ryb na základě doporučení vědeckých a veřejných institucí evropským občanům ohledně zdravé a pestré výživy.
Kromě toho musí zásobování přísně dodržovat potravinářské směrnice Evropské unie.
2.2.1.4 Aktivity společných podniků v oblastech závislých na rybolovu uvnitř Evropské unie umožňují udržení zaměstnanosti v odvětví tím, že zůstávají zachovány kanceláře, technická zařízení a dodavatelské pobočky podniků v Evropě a pracovní místa v pomocném průmyslu, ať již přímo, v případech, kdy se velké lodi vracejí do svých domovských přístavů v Evropě za účelem provedení pravidelné čtyřleté opravy, nebo nepřímo, vytvářením sítě služeb "know-how" s místním sektorem služeb, který byl zmíněn výše.
2.2.1.5 Společné podniky v odvětví rybolovu dodávají Evropské unii potřebná data pro pozorování a kontrolu úlovků ve vodách třetích zemí a vodách mezinárodních, protože existují právní vazby s rybářskými společnostmi v zemích původu.
To umožňuje EU zastávat vedoucí postavení v odpovídajících regionálních rybářských organizacích, které existují nebo jsou organizovány pod záštitou FAO (organizací OSN kompetentní v této oblasti) [14].
Je tomu tak proto, že z důvodu finanční kontroly ze strany Komise, členských států a Účetního dvora musí společné podniky dodávat členským státům půlroční zprávy o úlovcích.
2.2.1.6 Společné podniky také umožňují udržovat zastoupení zájmů EU v odvětví rybolovu v mezinárodních vodách a rybolovných zónách, se standardy vyžadovanými evropskými, právně zakotvenými požadavky na udržitelný rybolov, zachování a obhospodařování zdrojů, bezpečnost na palubě lodí, kontrolu, potravinovou bezpečnost atd.
Tím by bylo zabráněno, nebo by se tak minimalizoval negativní vliv zahraničních rybářských flotil, které nepřispívají k rybářskému a průmyslovému rozvoji třetí země a nezaručují kvalitu výrobků, jejichž cílovým odbytištěm je Evropská unie, a neumožňují vhodnou kontrolu zodpovědného obhospodařování zdrojů.
2.2.1.7 Pomocí společných podniků může Evropská unie účinně přispět k rozvoji místního rybářského průmyslu v zemích, se kterými uzavřela rybolovné dohody a ve kterých působí společné podniky nebo společnosti třetích zemí kontrolované evropskými podnikateli.
Zmíněný rybolovný průmysl prospívá trvalým zásobováním trhů mořskými výrobky jak třetím zemím, tak Evropské unii.
2.2.2 Tato odůvodnění se ovšem neodrazila ani nepřímo ve jmenované zelené knize, ani v odstavci 3.9 o "mezinárodním rozměru SRP" [15], ani v odstavci 5.8 o "mezinárodních vztazích" [16].
Společné podniky nejsou ani jednou zmíněny jako účinný nástroj k uplatňování zásad rybářské politiky definovaných v zelené knize, i když byly do roku 2002 předmětem četných právních předpisů Společenství, jak se uvádí v tomto stanovisku.
2.2.3 Prakticky úplné vypuštění společných podniků z nové SRP je doloženo tím, že poslední zpráva s obsáhlými údaji vyžádaná Komisí pochází z roku 2001 a lodi připadající společným podnikům v ní nejsou uváděny odděleně [17].
Předtím byl proveden specifický průzkum k posouzení společných podniků v kontextu strukturálních opatření v odvětví rybolovu (Etude de bilan des sociétés mixtes dans le contexte des interventions structurelles dans le domaine de la pêche), který byl předložen 16. června 2000.
Z tohoto dokladu vyplývá, že v současnosti existuje asi 300 společných podniků, které disponují více než 600 loďmi.
Tyto podniky však nyní vypadly z právních předpisů Společenství v odvětví rybolovu a nacházejí se v právním vakuu.
Nyní existují pouze jako zahraniční podniky, na kterých se podílejí partneři ze Společenství a které mají povinnost prioritně zásobovat a pravidelně informovat Evropskou unii, mají ovšem jen ochranu, kterou zaručují bilaterální dohody mezi zemí původu a zemí určení o vzájemné ochraně investic.
2.3 Současná situace
2.3.1 V průběhu prací na konečném znění citované zelené knihy byla schválena nařízení Rady (ES) č. 1263/1999 ze dne 21. června 1999 o finančním nástroji pro orientaci rybolovu [18] a nařízení Rady (ES) č.
2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 ke stanovení modalit a podmínek pro strukturální opatření Společenství v odvětví rybolovu [19]. Těmito nařízeními byla prodloužena právní existence společných podniků v odvětví rybolovu v rámci FNOR do vypršení jejich platnosti, tedy do 31. prosince 2006.
2369/2002 ze dne 20. prosince 2002, které mění nařízení č. 2792/1999 ke stanovení modalit a podmínek pro strukturální opatření Společenství v odvětví rybolovu, byly společné podniky k 31. prosinci 2004 prakticky vyloučeny ze strukturální politiky Společenství v odvětví rybolovu [20].
Společné podniky jsou však nadále součástí acquis, neboť jsou pro ně závazné předpisy, které platily v době jejich vzniku, ale chybí jim střednědobě a dlouhodobě platný specifický právní předpis.
2.3.3 Zásada, na jejímž základě byly zrušeny podpory pro společné podniky v odvětví rybolovu a odpadly veškeré odkazy na ně v právních předpisech, se nachází v bodě odůvodnění 5 posledně jmenovaného nařízení, podle kterého má být finanční odměna FNOR přidělována v první řadě za vyřazování rybářských lodí.
Snížení rybolovné kapacity je pouze jedním z mnoha cílů politiky Společenství, k jejichž dosažení mohou společné podniky sloužit, jak bude vysvětleno dále v textu.
3. Zvláštní připomínky
3.1 Smysl pokračování specifických opatření pro společné podniky v odvětví rybolovu v rámci FNOR
3.1.1 Proti vyloučení z platných právních předpisů hovoří to, že společné podniky v odvětví rybolovu se zakládají na hospodářském konceptu, který je velmi vhodný pro globalizovanou ekonomiku, neboť na jedné straně nabízí úsporu nákladů (které jsou v cílové zemi zpravidla nižší než v zemi původu, členském státě EU), na druhé straně se podporuje přenos technologií, tvorba a dělení přidané hodnoty, přístup ke zdrojům a zásobování trhů.
3.1.2 Společné podniky v odvětví rybolovu pomáhají na jedné straně k dílčímu zachování pracovních míst na pevnině i na moři v oblastech EU, které jsou odkázány na rybolov, na druhé straně vytváří nová pracovní místa pro kvalifikovanější pracovní sílu ve třetích zemích, kde podniky sídlí, k čemuž patří i vzdělávání zaměstnanců a navazující vzdělávací programy v cílové zemi.
3.1.3 Společné podniky v odvětví rybolovu byly začleněny do práva Společenství v rámci strukturální politiky v roce 1990, tedy před patnácti lety, a ukázalo se po celé toto období, že jsou účinným nástrojem.
Nevhodným vyloučením společných podniků z nové SRP Komise a z právních předpisů platných od 1. ledna 2005 ztrácí Evropská unie účinný nástroj hospodářské spolupráce s třetími zeměmi – převážně rozvojovými –, a navíc to může narušit nezbytnou důvěru, která by měla být základem vztahů mezi evropskými podniky a institucemi Společenství.
3.1.4 Společné podniky v odvětví rybolovu mohou a musejí figurovat v multilaterálních a bilaterálních dohodách s třetími zeměmi o spolupráci jako zvláštní kapitola a v konkrétních ustanoveních by měla být zohledněna jejich specifická situace jak ve vztahu k vlastnímu rybolovu, tak co se týče podpory a ochrany evropských investic v zahraničí, cla, zaměstnanosti, daňového práva atd.
3.1.5 Společné podniky v odvětví rybolovu mohou sice podle platné právní normy spadat pod tzv. partnerské dohody, v praxi ovšem nebyly zaznamenány žádné výrazné výsledky, proto by byl třeba právní předpis, který by koordinoval kompetence různých pracovišť Komise (Generální ředitelství pro rozvoj, Generální ředitelství pro spolupráci a Generální ředitelství pro rybolov) a který by podnikatelům a jiným aktérům v odvětví vyjasnil, jak mají jednat v rámci těchto dohod nebo jiných stávajících nástrojů, aby se dosáhlo zmíněných výrazných výsledků.
4. Závěry
4.1 Výbor považuje za vhodné, aby společné podniky v odvětví rybolovu, které již nepředstavují strukturální alternativu k vyřazování rybářských lodí v rámci řízení kapacity flotily, byly při probíhajícím přezkoumání společné politiky rybolovu a v souladu se závěry Rady z 19. července 2004 [21] uznány jako nástroj sloužící k zásobování trhů a k obsáhlému působení v tomto odvětví.
Evropská unie může uplatňovat tento nástroj v rámci svých vlastních kompetencí a mezinárodních a regionálních závazků jako i bilaterálních dohod s cílem účinně provádět společnou rybářskou politiku v souladu se zásadami FAO a WTO; musí se však postarat o to, aby nedošlo ke zvýšení rybolovných kapacit, které by mohlo vést k nadměrnému využívání zdrojů.
4.2 Výbor považuje za nutné aby:
4.2.1 Komise provedla podrobnou studii a bilanci současné situace a potenciálu společných podniků v odvětví rybolovu a předala její závěry ostatním institucím Společenství a příslušným odvětvím;
4.2.2 do platného zákonodárství Společenství byla zavedena nutná opatření a mechanismy nezbytné k tomu, aby společné podniky v odvětví rybolovu dlouhodobě získaly právní jistotu a stabilitu pro činnost v rámci bilaterálních nebo multilaterálních dohod s třetími zeměmi a aby byla zohledněna specifičnost jejich činnosti a jejich význam pro obhospodařování rybolovných zdrojů, zásobování trhů, tvorbu pracovních míst v oblastech závislých na rybolovu, vytváření přidané hodnoty, pro spolupráci a mezinárodní obchod.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma "Úloha technologických parků v průmyslové transformaci nových členských států EU"
(2006/C 65/11)
Evropský hospodářský a sociální výbor se dne 10. února 2005 rozhodl vypracovat v souladu s článkem 29, odst. 2 Jednacího řádu stanovisko k tématu: "Úloha technologických parků v průmyslové transformaci nových členských států EU"
Poradní komise pro průmyslové změny, která byla pověřena přípravou prací Výboru na toto téma, přijala stanovisko dne 23. listopadu 2005 (zpravodaj: pan TÓTH, spoluzpravodaj: pan KUBÍČEK).
Na 422. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 14. a 15. prosince 2005 (jednání dne 14. prosince) přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 127 hlasy pro a 6 se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Na zasedání v březnu 2005 se Rada Evropské unie rozhodla znovu zahájit Lisabonskou strategii a soustředit se na růst a zaměstnanost.
1.2 V doporučení č. 10667/05 z července 2005 Evropská rada vyslovila návrhy v rámci integrovaných hlavních směrů ohledně hlavních směrů hospodářských politik (HSHP) na období 2005-2008).
1.3 Osmý směr HSHP se týká nezbytnosti usnadnit všechny druhy inovace v členských státech.
Mezi prostředky navrženými za tímto účelem EHSV v tomto stanovisku poukazuje na to, že parky, o kterých pojednává, odpovídají všem podmínkám stanoveným Radou a mohou být považovány za "inovační střediska", která jsou uvedena jako druhý způsob podpory inovace. Zdá se, že ve všech členských státech tyto parky na jedné straně spojují univerzity a výzkumné ústavy a na straně druhé podniky a zapojují orgány na místní a regionální úrovni, čímž přispívají k překonání technologických rozdílů mezi regiony.
1.4 EHSV dále zdůrazňuje, že parky, o kterých pojednává toto stanovisko, nyní v široké míře přispívají k plnění cíle desátého směru HSHP. Poskytují totiž základní prvky průmyslové síti, která je podle Rady v Evropě nezbytná, a díky své výjimečné konkurenceschopnosti posilují průmyslovou základnu Unie.
1.5 Parky v nových členských státech EU jsou strukturovány podle zásad parků obdobného druhu již existujících v evropské patnáctce či na mnoha místech světa.
I když se názvy liší – názvy, které se nejčastěji objevují v právnických formulacích, jsou "průmyslový park", "vědecký park", "technologický park", "vědecko-technologické centrum", "výzkumný park", "obchodní park", "inovační centrum" a "technologický inkubátor" – účel je vždy stejný. Park je na jedné straně místem, kde spolupůsobí věda a technologie a na straně druhé ekonomický rozvoj.
Soustřeďuje součinnost plynoucí ze spolupráce mezi institucemi a podniky s cílem zjednodušit přístup na trh a sdružuje vysoce odborné specializované služby, které usnadňují jeho využívání tím, že věnuje zvláštní pozornost vzniku podniků, podpoře zaměstnanců při vytváření vlastních podniků a vytváření sítí kontaktů.
1.6 Bulharsko a Rumunsko, oba budoucí členské státy, které s EU zahájily jednání o přístupu, vydaly v oblasti průmyslových a technologických parků zákony.
1.7 Parky poskytují globální rámec a nezbytné prostředky pro usnadnění inovace a podporu územního rozvoje.
Jejich činnost obvykle zahrnuje zakládání podniků, podporu přenosu technologie a programy na podporu neformálních investorů ("business angels").
Navíc poskytují jedinečnou příležitost k podporování a usnadňování transakcí rizikového kapitálu. Parky pozitivně přispívají k vytváření, zahajování a provádění shodných či podobných programů Společenství.
Představují efektivní partnery, kteří jsou schopní vyvíjet činnost ve spolupráci s ostatními subjekty.
1.8 Zřízení a rozvoj parků v deseti nových členských státech obvykle proběhlo souběžně s převedením zásad ochrany životního prostředí do praxe.
V rámci nových institucí bylo toto převedení do praxe od počátku zaručeno přísnými environmentálními normami, které vstoupily v platnost po harmonizaci, jež byla předběžnou podmínkou přistoupení.
V rámci budování parků na základě reorganizace či průmyslových změn představuje otevření parku nejčastěji první krok pro zavedení řešení, jež respektují životní prostředí.
1.9 Průmyslové parky jsou výsledkem společného vlivu několika rozvojových trendů. Jsou regionální (místní) reakcí na globalizaci, odpovídají nezbytnosti překonat různé kulturní, národní a národnostní problémy, jakož i nutnosti vyrovnat hluboké rozdíly v oblasti hospodářského rozvoje.
1.10 Řešení, jež parky poskytly, měla jasně pozitivní dopad na zaměstnanost, protože vytvořila řadu nových pracovních míst (např. v Maďarsku bylo od r. 1997 vytvořeno více než 140000 nových pracovních míst).
Rozvoj parků měl též pozitivní vliv na usídlování podniků v daných regionech a umožnil předvídat desindustrializaci (od r. 1997 se více než 2500 podniků usídlilo v maďarských průmyslových parcích).
Takto vytvořená pracovní místa jsou obecně spojena se špičkovými technologiemi, vyžadují velmi hluboké specializované znalosti, aby bylo možné reagovat na výzvy průmyslové restrukturalizace.
1.11 V rozvinutějších evropských zemích a zvláště v případě evropské patnáctky se institucionální, právní a finanční systém regionalizace rozvíjel po desetiletí.
Totéž platí i pro struktury průmyslového rozvoje a terminologie, které nejlépe reagují na měnící se podmínky hospodářského růstu a systému státních dotací a dotací Společenství.
V nových členských státech se jedná zvláště o pokrok, který je třeba učinit, aby se v těchto oblastech dohnalo zpoždění a dosáhlo se úrovně ostatních států Unie, které zaujímají přední místo.
V souvislosti s těmito snahami byla vždy průmyslovým parkům věnována zvláštní pozornost a bude tomu tak i v budoucnu. Tyto parky totiž napomáhají zlepšit konkurenceschopnost, vyrovnat rozdíly v územním rozvoji a nalézt řešení pro problém zaměstnanosti.
Specifické je na této situaci to, že hospodářské a sociální vztahy, které převládaly při vstupu do Unie, mají vždy dva aspekty. Stále se vyskytují tradiční institucionální, řídící a finanční prvky, ačkoliv jsou z velké části na ústupu, a existují souběžně se stále více rozhodujícími prvky řízení a správy, které se začaly nedávno rozvíjet.
Ve vstupujících zemích svědčí vznik průmyslových parků o nových ambicích v hospodářské a průmyslové politice a v politice územního rozvoje.
1.12 Cílem tohoto stanoviska z vlastní iniciativy je poukázat na potenciál průmyslových parků a prvky, které je spojují, se zřetelem na úlohu, kterou má plnit Unie.
Tyto infrastruktury, jež podporují hospodářskou a sociální soudržnost, si zaslouží zvláštní pozornost vzhledem k průmyslových změnám.
Je třeba zdůraznit, že právě vytvoření interního právního řádu EU posílilo úlohu průmyslových parků v zemích Unie.
Některé nové členské státy a země, jež vyjednávají o přistoupení, již před několika lety zareagovaly na tento vývoj.
Navíc tyto strategie hospodářské politiky, které ve své komplexnosti berou v úvahu potenciál průmyslových parků a určují směr, kterým by se měly ubírat v souladu s požadavky mezinárodní integrace, nebyly všude stanoveny.
1.13 V dokumentu IP/05/1252 Komise evropský komisař pro podnikání a průmyslovou politiku uvádí spolu s evropským komisařem pro vědu a výzkum, že se inovace a výzkum nachází ve středu podnikání.
V této souvislosti jsou důležitá inovační střediska a průmyslové klastry orientované na výzkum.
Bod 3.2 doprovodného akčního plánu vyzývá k podpoře takových organizací a vyzývá členské státy, aby plně využívaly zdrojů strukturálních fondů (MEMO/05/366).
1.14 Průmyslové, technologické, vědecké parky a jiné struktury s obdobným názvem hrají úlohu inovačního střediska, čímž přispívají k realizaci priorit současné fáze provádění HSHP na období 2005-2008 a Lisabonské strategie.
Prostřednictvím tohoto stanoviska z vlastní iniciativy si Evropský hospodářský a sociální výbor přeje na jedné straně podpořit spolupráci a rozvoj mezi strukturami stejného typu v evropské patnáctce a na straně druhé v deseti nových členských státech.
Dále Výbor usiluje o zlepšení dostupnosti dotací přidělovaných Evropskou komisí a způsobů financování poskytovaných ostatními institucemi Unie průmyslovým, technologickým, vědeckým a jiným parkům ve všech členských zemí EU.
2. Průmyslový park jako inovační středisko – druhy parků a jejich rozvoj ve světě
2.1 Druhy parků
Z mezinárodních zkušeností, jakož i z výše citovaných zdrojů vyplývá závěr, že vlastně neexistují dva totožné průmyslové parky.
Na druhé straně je běžné, že v témž parku dochází k neustálým změnám.
Rozvíjející se struktury svědčí o této rozmanitosti, jakož i o schopnosti průmyslových parků přizpůsobit se měnícím se potřebám.
Z toho důvodu jsme se rozhodli pro globální výklad pojmu "inovační středisko", který přesahuje činnost v parcích, jež by souvisela pouze s inovací v průmyslovém, technologickém a vědeckém sektoru a v dalších sektorech, a zvolili jsme význam široké řady činností vytvářejících určitou hodnotu.
Tento přístup je v souladu s termíny, jež používá Evropská komise pro označení středisek konkurenceschopnosti a inovace.
Podle definice Komise se střediska vyznačují úzkou spoluprácí mezi státními či soukromými podniky, vzdělávacími institucemi a výzkumnými ústavy na určitém ohraničeném území.
Středisko realizuje společné projekty inovačního charakteru a vytváří součinnost mezi různými místními subjekty.
Tato spolupráce se soustředí na určité technologické či vědecké oblasti a musí poskytovat nezbytné prostředky, aby byla zaručena mezinárodní konkurenceschopnost a transparentnost.
2.2 Mezi parky, které lze řadit podle funkce (účelu), patří:
- vědecké parky,
- technologické parky,
- inovační střediska,
- obchodní parky.
Celkovou organizační strukturou se vyznačují:
- vědecko-technologické centrum,
- technologické středisko,
- technologický distrikt,
- podnikatelská oblast a metadistrikt.
Co se týče způsobu vybudování, lze jmenovat dva základní druhy parků, které se značně odlišují:
- průmyslové parky typu "greenfield"
- parky vybudované v rekonstruovaných střediscích.
2.3 Parky se v jednotlivých fázích vývoje neustále mění.
Místo obrovských průmyslových infrastruktur se objevují spíše zařízení, která jsou schopná poskytovat důmyslnější a vyšší přidanou hodnotu, v nichž hrají informační a komunikační technologie a široká řada inovačních služeb poskytovaných správou parku podnikům, které se zde usídlují, stále větší úlohu.
3. Situace v nových členských státech Unie
3.1 V deseti členských státech, které vstoupily do Unie 1. května 2004, se převážně vyskytují průmyslové parky odpovídající některým druhům infrastruktur podrobně popsaným v odstavci 2.1.
Na Kypru je několik struktur zvaných "inkubátory podniků".
Tyto soukromé struktury jsou částečně financované státem a spravují různé konkrétní projekty.
3.2 V České republice bylo vytvořeno 82 průmyslových zón prostřednictvím CzechInvestu, vládní agentury pro investice a podporu podnikání, v rámci vládního programu na podporu rozvoje průmyslových zón. V r.
2001 byl tento program doplněn o nové podprogramy s názvy jako "Regenerace průmyslových zón", "Budování a regenerace leasingového majetku" a "Akreditace průmyslových zón".
3.3 V Estonsku existuje několik druhů průmyslových parků s různými charakteristikami a názvy.
Část vznikla díky podpoře místních orgánů a dalších organizací. Zabývají se především výzkumem a vývojem a spolupracují s velkými universitami.
V této zemi nyní existují dva parky tohoto typu: v Tartu a Tallinnu.
Průmyslové parky vzniklé na základě soukromých iniciativ sestávají z výdělečných podniků, které působí zejména v sektoru logistiky, obchodu, průmyslu a služeb.
3.4 V Polsku vznikla většina průmyslových parků v posledních letech.
Ačkoli nyní nemají téměř žádný ekonomický význam, je to dáno především tím, že v současnosti přitahuje investory, zvláště ty zahraniční, hlavně 14 speciálních ekonomických zón (SEZ).
Tyto zóny byly vytvořeny vládními výnosy přijatými na základě právních ustanovení mezi lety 1995-1997 na období 20 let. S cílem podpořit regionální rozvoj byly založeny v regionech s málo rozvinutým průmyslem či v těch, kde byla nezbytná průmyslová restrukturalizace.
Původně bylo investorům zaručeno 100 % osvobození od podnikové daně během prvních deseti let a 50 % osvobození během dalších deseti let, jakož i úplně osvobození od majetkové daně.
1. ledna 2001 byl preferenční systém harmonizován s normami Společenství.
Zvláštní status SEZ by měl vypršet nejpozději v prosinci 2017, a proto lze usuzovat, že v budoucnu význam, počet a rozloha průmyslových parků vzrostou.
3.5 V Lotyšsku nesou parky název "obchodní parky".
Podniky se zde usazují kvůli infrastrukturám a dalším administrativním výhodám, kterých se jim dostává.
V Lotyšsku je národní program pro výzkum a vývoj řízen zákonem o inovaci.
3.6 V Litvě přispělo odhodlané úsilí vlády, jejímž cílem bylo podpořit rozvoj průmyslu s vysokým počtem pracovní síly a s dosti vysokou přidanou hodnotou, jako je elektronický průmysl a automobilová elektronika, či rozvoj průmyslových odvětví a sektorů služeb vyžadujících vysoký znalostní kapitál, jako jsou biotechnologie, informační technologie a laserová technologie, k vytvoření průmyslové struktury země.
Program rozvoje průmyslového parku, který byl zahájen v druhé polovině devadesátých let, je zaměřený na okolí velkých měst a disponuje organizovanou infrastrukturou, představuje jeden z nástrojů hospodářského rozvoje v Litvě.
Vzhledem k blízkosti kvalifikované pracovní síly se úsilí o průmyslový rozvoj soustřeďuje v bezprostředním sousedství velkých měst.
3.7 V Maďarsku zahájila vláda v r. 1997 systém rozvoje průmyslových parků.
Návrhy na dlouhodobý rozvoj všech projektů průmyslového parku musí z hlediska způsobilosti posoudit ministerstvo hospodářství.
Pokud je jejich úroveň vyhovující, získají tyto struktury právo nazývat se průmyslový park.
Cílem průmyslových parků je zvýšení konkurenceschopnosti a tvorby pracovních míst, jakož i vytváření podmínek umožňujících činnost v sektoru průmyslu, logistiky a služeb, která odpovídá normám Společenství a respektuje životní prostředí.
Maďarské průmyslové parky sdružují přibližně 2500 zahraničních mezinárodních firem a maďarských malých a středních podniků a zaměstnávají přes140000 pracujících.
3.8 Na Maltě svědčí statistiky z minulého roky o poměrně vysokém významu průmyslové výroby v hospodářství.
Malta Enterprise, agentura pro podporu investic, vytvořila "Inkubační centrum podniků" se záměrem podpořit rozvoj inovačních projektů zvláště v sektoru informačních technologií, telekomunikací a vývoje v oblasti strojního inženýrství, elektroinženýrství, průmyslového designu, obnovitelných energií a biotechnologií.
Inkubační centrum poskytuje podnikům působícím v těchto oblastech možnosti investic a financování, jakož i různé infrastruktury nezbytné pro jejich provoz.
3.9 Na Slovensku jsou podpory pro průmyslové parky řízeny zákonem o průmyslových parcích (193/2001) novelizovaným v letech 2003 a 2004.
V souladu s tímto zákonem se za průmyslové parky pokládají ty oblasti vyznačené v územním plánu, v jejichž obvodu vyvíjí jeden nebo více podniků průmyslovou činnost.
Místní a regionální orgány mohou založit průmyslový park na pozemku, jejž mají ve vlastnictví.
Zákon také zaručuje, že dvě či více obcí mohou na základě smlouvy společně vytvořit průmyslový park.
3.10 Ve Slovinsku se průmyslové parky nazývají "technologické parky".
Jejich cílem je podporovat vznik a rozvoj firemních projektů vyžadujících použití vyspělých technologií a širokou vědeckou přípravu.
Tyto technologické parky také vytvářejí fyzické a znalostní infrastruktury nezbytné k provádění těchto iniciativ a zvláštní pozornost věnují potřebám malých a středních podniků.
Působí též jako prostředník mezi podniky a vysokoškolskými ústavy.
V dokumentech ministerstva hospodářství se uvádí, že technologický park je právnická osoba, která se též podílí na konkretizování projektů, na rozdíl od inkubátoru, který také představuje právnickou osobu, ale pouze vytváří podmínky pro jejich zahájení.
4. Strategické cíle, modely
4.1 Ať jsou mezi průmyslovými parky jakékoli rozdíly, postupně vytvářejí síť, která se v kontextu hospodářské, průmyslové a inovační politiky dané země orientuje na dané veřejné cíle.
Když se zabýváme prioritami správních orgánů, povšimneme si snahy "soustředěné na úkoly"– s důrazem na vládní zdroje – a snahy "soustředěné na šíření"– zaměřené na výsledek a synergie, jakož i jejich kombinace.
4.2 Oba typy definované na základě společných cílů se od sebe úplně neliší, protože např. finanční podpora špičkových technologií prostřednictvím průmyslových parků zlepšuje nejen situaci regionu, ale napomáhá též celkově pokroku inovace.
Jde pouze o to, jak se stanoví priority.
5. Lisabonský proces a průmyslové parky
5.1 Lisabonský proces považuje za zvláště důležité úkoly rozvoj inovace jako prostředek podpory růstu, zaměstnanosti a udržitelnosti, podporu šíření technologie, jakož i využívání a uvedení výsledků výzkumu a vývoje na trh.
Mezi jeho organizačními, finančními a právními podmínkami mají průmyslové parky a struktury, které s nimi souvisejí, zvláště důležitou roli.
5.2 Průmyslové parky mají velice specifickou úlohu v podpoře inovace.
Z toho důvodu se nestačí při vytváření seskupení průmyslových parků zabývat aspekty, které se týkají v úzkém slova smyslu průmyslu a zemědělství. Přínos vědecké akademické a univerzitní základny je čím dál tím nezbytnější k nalezení řešení pro výzvy, kterým čelí hospodářství.
Zlepšit konkurenceschopnost, dosáhnout větší ekonomické pružnosti, využít předností lidských zdrojů – tyto cíle mohou být dosaženy pouze s pomocí vědecké základny a zvýšením hospodářské inovace.
6. Přenos znalostí, inovace
6.1 Inovační střediska a poradenské agentury
6.1.1 Činnost těchto institucí není omezena pouze na jednu vytýčenou oblast, jelikož propojují vědu s hospodářstvím prostřednictvím služeb, které poskytují (buď bez zisku či na obchodní bázi) podnikům v kraji či v zemi.
Hlavní rozdíl mezi různými kategoriemi spočívá v tom, jestli se tyto instituce považují za organizaci poskytující služby ("dárce") či podnik "příjemce".
Střediska a agentury podporují podniky a pomáhají jim využít výsledky výzkumu, přičemž v tomto procesu prakticky zastávají úlohu prostředníka.
Naopak organizace, které poskytují služby týkající se výzkumu a vývoje, mají své výzkumné ústavy a v jistých případech jsou tyto ústavy dokonce součástí stejného útvaru jako cílové podniky.
6.1.2 Hlavní služby poskytované středisky a agenturami jsou poradenství, zprostředkování technologií, správa databáze obchodních informací, pořádání obchodních schůzek a veletrhů, zprostředkování kontaktů se specialisty, dodávání infrastruktury nezbytné k provádění pokusů, podpora zaměstnanců při vytváření vlastních podniků, zprostředkování kontaktů s business angels a zapojení do sítě.
6.1.3 Tyto organizace se věnují hlavně poradenství podnikům.
Například inovační střediska v Nizozemí a ústavy pro výzkum a vývoj v Norsku hrají úlohu prostředníka.
Služby, které poskytují podnikům, prakticky spočívají v seznamování s výsledky výzkumu a v pomoci při jejich osvojování.
V Německu provádějí transferová centra a agentury technologický transfer přímějším způsobem, prostřednictvím poskytování tohoto druhu služeb, stejně jako servisní centra zpracovatelského průmyslu, která existují ve Spojených státech.
Mezi jejich služby patří půjčky pro financování výzkumu, které jsou udělovány v rámci státních programů. Podnikům poskytují finanční podporu, aby mohly zaměstnávat universitní odborníky a částečně financovat jejich platy.
6.1.4 Agentury tohoto typu obvykle vznikají na základě veřejných iniciativ (či jsou případně prostředníkem obchodní komory, jako je tomu v Německu) a zjištění, že technologický rozvoj může být pro ty, jimž jsou tyto programy určeny, efektivní pouze tehdy, je-li jim poskytnuta vnější pomoc (obvykle státní) a že zefektivnění těchto programů je v dlouhodobém zájmu hospodářství.
V rámci financování jsou zřejmé velké rozdíly. Např. v nizozemských centrech je rozpočet financován nizozemským ministerstvem hospodářství a část služeb se v nich poskytuje zdarma (prvních 16 hodin poradenství).
V Norsku je činnost poradců pro výzkum a vývoj také financována státem.
Např. v Německu a ve Spojených státech však centra dostávají finanční podporu ze specifického fondu, která postupně klesá (v Německu během tří let a ve Spojených státech od 50 % během šesti let), část služeb se poskytuje bezplatně a část se platí.
6.2 Instituce poskytující služby v oblasti výzkumu a vývoje
6.2.1 Instituce s lepší organizací, které budují užší vztahy mezi vědou a průmyslem, se vyznačují tím, že propojují výzkum, zejména v oblasti průmyslu, s vývojovými ústavy a podniky a také poskytují služby v oblasti výzkumu a vývoje především malým a středním podnikům na základě smluv, jež odpovídají přesným úkolům, a to s pomocí státního financování.
Jejich činnost úzce souvisí s činností univerzit, je však třeba se jimi zabývat odděleně a odlišit je od univerzitních agentur a univerzitních parků.
6.2.2 Tyto organizace také vznikají na základě veřejných iniciativ a ostatně částečně vykonávají své aktivity ve státním rámci.
V rámci své činnosti šíří výsledky vědeckého výzkumu částečně prováděného na zakázku soukromého (průmyslového) sektoru a částečně veřejného sektoru (ministerského).
Mezi nimi nicméně existují značné rozdíly ohledně financování. Rozdíly mohou v některých případech představovat 10 % až 100 %.
6.3 Terminologie průmyslově-univerzitních parků
6.3.1 Tyto parky vznikají hlavně v blízkosti center znalostí, jako jsou univerzity a výzkumné ústavy, se kterými mají uzavřenou smlouvu, nebo jsou jejich součástí (jako v Maďarsku InfoPark či INNOTECH, inovační park Technické univerzity v Budapešti).
Materiální podmínky jejich provozu jsou však zajišťovány veřejnými finančními prostředky (na národní nebo místní úrovni).
Tyto parky vytvářejí prostřednictvím špičkové technické infrastruktury stále lepší podmínky, které jsou nezbytné pro inovaci.
S pomocí technologického transferu se provádí stále více etap inovačního procesu, může dojít k rozšíření činnosti v různých parcích, k uvedení prodejného výrobku na trh a dokonce k jeho výrobě ve velkém měřítku či k vytvoření nového průmyslového odvětví.
6.3.2 Mnoho výzkumných parků a vědeckých parků vzniklo v oblastech, kde se staly základem prosperity a vytvořily mnoho vědeckých příležitostí.
Takové oblasti existují ve Francii (například Lyon).
Co se týče ostatních francouzských parků, velký význam má též typ vědecko-technologického centra, které je považováno za nové pojetí města.
Stejným způsobem, i když v rámci programu, vznikly první japonské parky, vytvořené podle modelu vědecko-technologického centra, blízkého francouzskému typu.
Nejznámější z těchto japonských parků je park v Tsukale, městě, které bylo založeno jako nové město zcela zaměřené na vědu jako investice typu "greenfield".
V současnosti vznikají vědecko-technologického centra z místních iniciativ.
Ve Spojených státech, kde byly založeny první inovační parky, došlo k jejich vzniku též na obdobných místech (jako např. Silicon Valley či okolí Route 128 v Bostonu).
6.3.3 V současné době existují inovační parky ve všech zemích Evropské unie, od Lisabonu až po Athény.
Parky, kterými jsme se doposud zabývali, jsou z organizací zaměřených na inovaci nejsložitější a představují největší organizační snahy, protože v rámci podpory inovace poskytují veškeré (výše uvedené) výhody parků.
7. Doporučení
7.1 EHSV považuje za nezbytné, aby Evropská unie hrála v členských zemích a jejich různých regionech aktivní roli ve zřizování a rozvoji průmyslových a technologických parků jako středisek inovace. Jedná se o to, aby byla zajištěna úplná integrace starých a nových členských států do rozšířeného vnitřního trhu, který představuje jeden ze základních prvků nového partnerství pro růst a rozvoj, plánovaného v rámci obnovené Lisabonské strategie.
Tento přístup má za cíl:
- posílit konkurenceschopnost nových členských států a zajistit lepší výsledky evropského hospodářství jako celku tím, že se sníží rozdíly mezi jednotlivými územími,
- úspěšně čelit výzvě, kterou představuje rozvoj konkurenceschopnosti na místní a regionální úrovni tím, že se zajistí efektivnější řízení průmyslových restrukturací, znovuvyužití přírodních, finančních a lidských zdrojů a technologické a ekonomické strategie schopné řídit zároveň možnosti a závazky plynoucí z evropské integrace a globalizovaného trhu,
- zaručit úplné využití možností, které poskytuje zřízení vnitřního trhu v rozšířené Evropě, v případě potřeby prostřednictvím zapojení průmyslových parků do transregionální úrovně na základě jejich globálních cílů,
- zvýšit celkovou úroveň výzkumu a inovace a dbát na to, aby jejich výsledky byly lépe a úplněji přizpůsobeny trhu a uvedeny do prodeje, zejména tím, že budou navázány ještě užší styky mezi sektorem malých a středních podniků a vědou a výzkumem, přičemž bude zajištěna odborná příprava vysoce kvalifikovaných lidských zdrojů jak na operační, tak na organizační úrovni, bude modernizována veřejná správa a právní rámec, který s ní souvisí, a bude rozvíjen potenciál všech zúčastněných subjektů, kteří se podílejí na rozhodovacím procesu ohledně parků, což pomůže Evropské unii stát se nejdynamičtější ekonomikou na světě při vydání 3 % HDP na inovaci,
- prostřednictvím evropské sítě průmyslových a technologických parků zlepšit spolupůsobení mezi průmyslem, sektorem služeb a finančním sektorem, jakož i kontakty v rámci technologie a schopnost šíření a osvojování nových poznatků s cílem zvýšit schopnost inovace a konkurenceschopnosti a zajistit soulad mezi různými cíli – růstem, konkurenceschopností, zaměstnaností, trvale udržitelným rozvojem a rovností příležitostí – zejména využíváním interakce a konsensu,
- pravidelně kontrolovat a vyhodnocovat výsledky průmyslových a technologických parků, jejich skutečnou technickou kapacitu, reálné výsledky a další pozitivní účinky, jež vytvářejí, přičemž se bude vycházet především ze standardních kritérií, které byly předem stanoveny,
- zajistit soulad s legislativním rámcem EU, včetně hospodářské soutěže a pravidel pro veřejnou podporu, a současně zohlednit trvalý vývoj těchto pravidel.
7.2.1 EHSV se domnívá, že je třeba provádět evropskou politiku na třech úrovních, evropské, národní a místní/regionální, jejímž cílem je efektivní rozvoj sítě průmyslových a technologických parků, aniž by byla zanedbána zásada subsidiarity, stanovená ve smlouvách, a právní předpisy EU, včetně práva hospodářské soutěže.
7.2.2 Výbor doporučuje zaujmout globální a integrovaný přístup, který zahrnuje sedmý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace, Evropský investiční fond (EIF), Evropskou investiční banku (EIB), evropskou iniciativu pro růst, strukturální fondy, víceletý program pro podniky a podnikání, prostředky naplánované v rámci nové politiky partnerství, rámcový program pro inovaci a konkurenceschopnost (RPIK), jakož i vzdělávací programy a programy odborné přípravy Společenství, přičemž je třeba brát zřetel na hlavní směry HSHP 2005-2008.
To umožní zajistit větší flexibilitu při výběru prostředků, jež mají být použity, a zaručí koordinaci, provázanost i větší zjednodušení alespoň v přístupu k programům a provádění téhož návrhu s různým názorem na věc.
Cílem je na meziregionální a transregionální úrovni podpořit integrované programy spolupráce mezi průmyslovými a technologickými parky a průmyslovými distrikty s cílem rozvíjet transevropské sítě.
7.2.3 Co se týče mechanismů nového rámcového programu pro inovaci a konkurenceschopnost (viz INT/207, studijní skupina), EHSV doporučuje, aby program pro inovaci a podnikání a program strategické podpory informačních a komunikačních technologií (IKT) výslovně zmiňoval rozvoj sítí průmyslových technologických parků a průmyslových distriktů, zvláště co se týče financování v počáteční fázi, rozšíření prostřednictvím snazšího přístupu k rizikovému kapitálu a opatření pro účinnější zavádění a využívání IKT prostřednictvím iniciativ e-Evropa a i2010.
Je důležité, aby nové mechanismy RPIK zahrnovaly podporu sítě průmyslových a technologických parků a distriktů, též s cílem podpořit účast malých a středních podniků v evropském sedmém rámcovém programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace.
7.2.4 Co se týče individuálních programů uvedených v sedmém rámcovém programu a zvláště v programu "Schopnosti", "Personál" a "Společné výzkumné centrum", EHSV doporučuje:
- posílit podpůrná opatření pro malé a střední podniky, především ohledně výzkumu, organizací a seskupení podniků. Je třeba uznat plnou oprávněnost transevropských sítí průmyslových a technologických parků, klastrů či průmyslových distriktů při předkládání výzkumných návrhů,
- posílit ustanovení, která mají zajistit plné využití znalostního a výzkumného potenciálu evropských regionů, podporovat rozvoj průmyslových a technologických parků a průmyslových klastrů, jakož i rozšíření jejich evropských a transevropských sítí a financovat prognózy ohledně technologické účasti s cílem umožnit rozvoj střednědobých a dlouhodobých projektů a strategií souběžně s prognostickou činností v tematické oblasti "Věda a společnost" v rámci specifického programu "Schopnosti",
- zaručit dostupnost dostatečných finančních a lidských zdrojů pro partnerství a výměnu mezi podniky a univerzitami v rámci specifického programu "Personál" s cílem reagovat na potřeby průmyslových a technologických parků a průmyslových klastrů.
Je důležité, aby zainteresovaní výzkumní pracovníci znali specifické potřeby pro rozvoj malých a středních podniků,
- dbát na to, aby odborné poznatky shromážděné Společným výzkumným centrem byly zcela přístupné průmyslovým a technologickým parkům a průmyslovým klastrům, zejména tím, že bude financován jejich nepřímý podíl na vytváření sítě kontaktů, na podpoře odborné přípravy a mobility a na vytváření technologických základen, přičemž bude využívána vysoká evropská přidaná hodnota soustředěná Společným výzkumným centrem a jeho institucemi, zvláště IPTS (Institute for Perspective Technological Studies) v Seville.
7.2.5 Co se týče EIF a EIB, iniciativy pro růst a strukturálních a kohezních fondů, je třeba v souladu s rozhodnutími Evropské rady na summitu v březnu 2005 zvýšit a zlepšit součinnost v oblasti výzkumu a inovace mezi fondy Společenství, EIF a EIB.
Evropská rada též zdůraznila, že je důležité, aby si místní a regionální subjekty daleko lépe osvojily Lisabonskou strategii se všemi třemi rozměry (hospodářským, sociálním a environmentálním).
EHSV doporučuje, aby se zvýšily snahy při revizi politiky soudržnosti, která usiluje o zajištění konvergence, konkurenceschopnosti a územní spolupráce, dále doporučuje, aby se zvýšily finanční prostředky na inovaci a rozvoj společnosti založené na znalostech za účelem anticipování a podpory ekonomických změn přispívajících k růstu konkurenceschopnosti a výhod plynoucích z konkurence a zvýšila se odborná kvalifikovanost pracovní síly, zvláště v nových členských státech.
Z toho důvodu je třeba rozvíjet činnost průmyslových a technologických parků a průmyslových klastrů, jakož i jejich sítí, zvláště prostřednictvím zvýšené evropské územní spolupráce a spolupráce mezi veřejnými a soukromými subjekty (partnerství veřejného a soukromého sektoru), jakož i v rámci programů financování, jako je iniciativa "Inovace 2010" EIF.
7.2.6 Pátý víceletý program pro podniky a podnikání, jakož i Evropská charta malých a středních podniků uvádějí, že je důležitá taková činnost, jako je rozvoj vzdělávání a odborného školení podnikatelů, vytváření opatření umožňujících levnější a rychlejší založení podniků, modernizace právního a zákonného rámce, vytváření větší kvalifikované pracovní síly, usnadnění přístupu ke službám na internetu, zlepšení finančních a daňových podmínek, posílení technologických kapacit malých a středních podniků, zlepšení přístupu k modelům a k praxi vyzkoušenými počítačovými službami (e-business).
Výbor vždy rozhodně podporoval činnost Společenství, která je považována za obzvláště důležitou z hlediska průmyslových a technologických parků a průmyslových klastrů.
7.2.7 EHSV má za vhodné, aby nová evropská politika sousedství, zejména co se týče části, na níž se dříve vztahovaly oblasti činnosti 2 a 3 programu INTERREG, zahrnula do financované činnosti na podporu meziregionálních, transregionálních, evropských a transevropských sítí též činnost týkající se průmyslových a technologických parků a průmyslových klastrů.
7.2.8 EHSV klade důraz na spolupráci členských států s úřady práce a všemi insitucionálními subjekty na evropské úrovni, jenž mají zájem na vytváření pracovních míst, aby bylo zajištěno, že parky budou i nadále v pozici, kdy vytvářejí nova pracovní místa za současného využívání příležitostí, které nabízí vytváření sítí kontaktů.
Zástupci podniku, odborů, místních úřadů a nevládních organizací musí být zapojeni, aby bylo zajištěno, že budou vytvářena pracovní místa, která vyžadují významné doplňkové znalosti vysoké kvality (mlčky).
Zaměstnanci pracující v parcích musí mít možnost účastnit se průběžného školení a zaškolování, které bude přizpůsobené průmyslové restrukturalizaci.
V souladu se stanoviskem EHSV …/2005 přijatém dne 28. – 29. září (CCMI/019) bychom měli zdůranit, že sociální dialog a účast zaměstnanců jsou rozhodující při přípravě průmyslové změny a směrování procesu správným směrem.
7.2.9 Výbor klade důraz na opatření ke zlepšení evropských systémů vzdělávání a odborné přípravy, které mohou podpořit rozvoj nových modelů výroby a spotřeby, jež respektují životní prostředí, zejména prostřednictvím vzdělávací a školicí činnosti pro transformaci průmyslových a technologických parků a průmyslových klastrů.
Uskutečňování nových programů pro odbornou přípravu a vzdělávání v těchto průmyslových parcích a klastrech může přispět k tomu, že se pracovní místa v průmyslu a technologii, vyžadující vysokou kvalifikovanost, stanou atraktivnější pro evropskou mládež.
7.2.10 V souladu se svými předešlými postoji k této věci, především v souladu se svým stanoviskem 374/2005 z 12. dubna 2005 o evropských průmyslových distriktech EHSV zdůrazňuje, že je důležité zřídit evropskou základu parků a průmyslových distriktů coby inovačních středisek (evropská základna inovačních středisek) k vytvoření společných strategických postojů a společných akcí pro rozvoj kapacity a umožnit kulturní rozvoj odborů pracujících a profesních organizací v průmyslu ve spolupráci s příslušnými subjekty organizované občanské společnosti.
V tomto rámci je třeba usilovat o využití všech nástrojů vhodných pro přenos znalostí a inovace: výměny vyzkoušených metod, stanovení základních harmonizovaných požadavků pro identifikaci, rozhodnutí o společných opatřeních pro odbornou přípravu, přímého přístupu k odborným poznatkům Společného výzkumného centra, rozvoje společné terminologie a klasifikace, využití potencionální součinnosti mezi průmyslovými parky a klastry z různých zemí a podpory využívání této součinnosti tím, že těmto strukturám bude poskytnuta možnost přímo se zúčastnit programů a iniciati
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu "Obnovitelné zdroje energie"
(2006/C 65/20)
Dne 10. února 2005 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s článkem 29 odst. 2 Jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu: "Obnovitelné zdroje energie".
Specializovaná sekce "Doprava, energetika, infrastruktura informační společnost", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 24. listopadu 2005.
Zpravodajkou byla paní SIRKEINEN a spoluzpravodajem byl pan WOLF.
Na 422. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 14. a 15. prosince 2005 (jednání ze dne 15. prosince 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 142 hlasy pro, 1 hlasem proti a 2 členové se zdrželi hlasování.
EHSV v poslední době přijímá významná stanoviska [1] týkající se klíčových energetických problémů.
Doposud se zaměřoval na jednotlivé formy energie a jejich zdroje.
Strategickým cílem této série stanovisek, kterou uzavírá toto stanovisko a stanovisko (TEN/212) o tradičních fosilních palivech – uhlí, ropě a zemnímu plynu, je poskytnout pevný základ pro fungující a realistické možnosti pro kombinaci energií v budoucnu.
Následné stanovisko "Dodávka energie v EU: strategie pro optimální kombinaci energií" pak bude souhrnem těchto stanovisek.
1. Úvod
1.1 Využitelná energie [2] je základem současného způsobu života i kultury.
Její snadná dostupnost otevřela dveře naší současné životní úrovni.
Potřeba bezpečné, nenákladné, ekologické a udržitelné dodávky využitelné energie je hlavním tématem rozhodnutí Evropské rady z Lisabonu, Göteborgu i Barcelony.
1.2 Jsme svědky rychlého globálního nárůstu poptávky po omezených fosilních zdrojích energie, především v nově industrializovaných a v některých rozvojových zemích.
Značná část dodávky pochází z oblastí, v nichž neplatí obvyklé tržní zásady nebo politická pravidla a energetika se stále více dostává do pozornosti politiků.
Ceny jsou nestabilní a tento trend roste.
Pokud jde o ekologické aspekty energie, někteří účastníci trhu se o ně zajímají méně něž jiní, bráno především z hlediska potenciálního vlivu na globální klima.
Energie z fosilních paliv je předmětem zvláštního stanoviska EHSV, které Výbor vypracovává zároveň s tímto.
1.3 Energetická politika EU musí řešit tři hlavní úkoly: zajištění zabezpečení dodávky energie, uspokojení ekonomických potřeb a snížení vlivu na životní prostředí.
Při zabezpečování dodávky se EU potýká s vysokou a stále rostoucí závislostí na vnějších energetických zdrojích.
Aby byly zajištěny základní potřeby občanů za přijatelné ceny a konkurenceschopnost jednotlivých odvětví, nesmí být ceny energie uměle šroubovány politickými rozhodnutími, měly by však poskytovat podněty k dostatečným investicím do energetiky.
Ekologické otázky je nutno řešit efektivně pokud jde o náklady, a to zahrnutím vnějších nákladů do cen energie a s ohledem na nutnost globální konkurenceschopnosti.
1.4 V několika stanoviscích již Výbor uvedl, že dodávka a využívání energie zatěžuje životní prostředí, představuje rizika, spotřebovává zdroje a přináší problém vnější závislosti a nepředvídatelné důsledky. Z technického hlediska není žádná z budoucích možností a technologií pro dodávku energie perfektní.
Žádná není naprosto neškodná pro životní prostředí. Žádná není dostatečná k tomu, aby pokryla veškerou potřebu a je obtížné adekvátně odhadnout její dlouhodobý potenciál.
1.5 Aby Evropa zajistila udržitelné dodávky energie pro budoucnost, musí ze všeho nejdříve využít stávající potenciál pro lepší energetickou účinnost.
EHVS připravuje k této otázce průzkumné stanovisko (vyžádané Komisí EU).
Za druhé, obnovitelné zdroje energie musejí být upřednostňovány, neboť jsou ve své podstatě trvale udržitelné.
Lze je vyrábět lokálně a samy o sobě nejsou zdrojem skleníkových plynů, takže přispívají nejen k zabezpečení dodávky, ale rovněž k boji proti klimatické změně.
V dohledné budoucnosti však nemohou samy pokrýt veškerou spotřebu.
EHVS zahájí práce na stanovisku k budoucnosti kombinace různých zdrojů energie v Evropě, které bude vycházet ze závěrů stanovisek k různým zdrojům energie.
1.6 Předmětem tohoto stanoviska je stávající situace a potenciál pro rozvoj následujících obnovitelných zdrojů energie: malé vodní elektrárny, větrná energie, biomasa, solární energie a geotermální energie.
Toto je v souladu s definicí obnovitelných zdrojů energie ve směrnici o elektrické energii z obnovitelných zdrojů, vynechány jsou však velké vodní elektrárny, které jsou z technického hlediska zjevně obnovitelné a které se obvykle zahrnují do energetických statistik do kategorie obnovitelné energie.
1.7 Stanovisko se bude zabývat hlavními znaky těchto technologií z hlediska energetické politiky (zabezpečení dodávky energie, diversifikace, rovnováha mezi dodávkou a poptávkou), hospodářské politiky (efektivita nákladů, konkurence mezi jednotlivými zdroji energie, způsoby podpory) a politiky životního prostředí (emise, Kjótský protokol) a bude hodnotit, jak mohou realisticky přispět do budoucí kombinace zdrojů energie.
1.8 Využití vodíku představuje novou energetickou technologii, která se těší velké pozornosti a velkým očekáváním.
Jako nositel energie by vodík mohl být řešením problému ukládání energie (z nestálých zdrojů energie).
Vodík lze vyrábět ze zemního plynu, primárního fosilního nosiče energie, po němž je velká poptávka z jiných důvodů, nebo z vody, avšak s vysokou spotřebou elektrické energie.
Bude ještě potřeba mnoho výzkumu a vývoje, aby bylo vymyšleno bezpečné a nákladově efektivní hospodaření s vodíkem.
Technologie palivových buněk se často spojuje s efektivním využitím vodíku, ale v zásadě může fungovat i u jiných paliv, včetně zpracovaných obnovitelných paliv.
Těmito možnostmi se toto stanovisko konkrétně nezabývá, ale vyžadují další pozornost.
2. Rozvoj obnovitelných zdrojů energie (OZE)
2.1 Podle statistiky Komise EU z roku 2002 se v EU-25 spotřebuje cca 1100 TWh obnovitelné energie, z celkové primární spotřeby energie cca 20000 TWh. To představuje 5,7 % podíl obnovitelných zdrojů.
Z celkové výroby elektrické energie ve výši 3018 TWh, představují obnovitelné zdroje 387 TWh, což znamená téměř 13 % podíl obnovitelných zdrojů.
2.2 EU se aktivně ujala role vůdce v rozvoji obnovitelných zdrojů energie, s doporučenými cíli zvednout v EU-25 podíl OZE na celkové spotřebě energie z 6 % na 12 % a elektrické energie z 13 % na 21 %.
Podle průběžných odhadů Komise nebudou tyto cíle pravděpodobně úplně splněny, ale i přesto je dosažený pokrok obdivuhodný.
Panuje obecná shoda o potřebě neustále zvyšovat podíl OZE na spotřebě energie a o trvající potřebě poskytovat jim ekonomickou podporu.
2.3 Využívání větrné energie zaznamenalo v posledních několika letech enormní nárůst, i přes rostoucí kritiku, která se v poslední době objevuje, a to jak z ekologických tak z ekonomických důvodů.
Růst v používání biomasy prozatím nedosáhl očekávání, i když míra jejího využívání je již dnes značná.
2.4 Existuje dlouhá kulturní tradice využívání energie z pevninských vod – vodních toků nebo přehradních nádrží, využití mořských proudů, vln a přílivu je stále ještě ve stádiu rozvoje.
Těmto aspektům by se později mohlo věnovat některé ze stanovisek.
2.5 Míra využití obnovitelných zdrojů energie se značně liší mezi jednotlivými členskými státy, a to v závislosti na přírodních podmínkách a národní energetické politice.
Také vývoj jejich využití reagující na politiku EU je různorodý, stejně jako opatření, která členské státy používají na podporu jejich vyšší výroby a spotřeby.
Směrnice 2001/77/ES o výrobě elektrické energie z obnovitelných zdrojů (OZE-E) ponechává organizaci podpory obnovitelných zdrojů na členských zemích, aniž by se snažila mechanismy podpory jakkoliv harmonizovat.
To však nepřispívá k efektivitě vnitřního trhu (viz 5.6).
2.6 Podpora pro obnovitelné zdroje energie je podložena strategickými důvody zabezpečení dodávky a klimatické politiky.
Můžeme na ní rovněž nahlížet ve světle internalizace vnějších nákladů, jako kompenzaci za chybějící internalizaci nebo jako podporu která nyní směřuje nebo dříve směrovala k některému tradičnímu zdroji energie [3].
Podpora nemá narušovat trh, neboť směřuje k činnostem, které mají daleko ke stádiu konkurenceschopnosti.
2.7 Zvláštní zájmy mohou brzdit změny a bránit skutečné soutěži na trhu s energií. Patří k nim potřeby vlád, týkající se stabilních daňových nebo jiných příjmů.
Některé zdroje energie, především ropné produkty, jsou v EU zatíženy vysokou daní.
3. Základní charakteristika a potenciál různých obnovitelných zdrojů energie
3.1 Malé vodní elektrárny
3.1.1 Růst a rozvoj v posledních letech.
Výrobu energie z vody je možno dělit na výrobu v malých a ve velkých elektrárnách.
Malé vodní elektrárny (MVE; výkon do 10 MW) jsou v Evropské unii početné a jejich potenciál je stále ještě veliký (téměř 6000 MW jen v EU-15).
Celkový výkon malých vodních elektráren v provozu na konci roku 2003 se v EU-15 odhadoval na 10700 MW.
3.1.2 Úloha v elektrizační soustavě a dopady na sítě.
MVE jsou vhodné pro elektrifikaci izolovaných lokalit, ale přispívají i do národní produkce elektrické energie, pokud jsou napojeny na rozvodnou síť.
Přístup do sítě je prvním a nejdůležitějším krokem, který umožňuje nezávislým producentům efektivně fungovat na trhu.
3.1.3 Ekonomické aspekty, včetně systémů podpory.
MVE jsou technicky proveditelné již po několik století a pokud se najde vhodné místo, mohou být i ekonomicky atraktivní.
Investiční náklady v EU (2001) se pohybují od 1000 EUR/kW v Řecku a Španělsku do 6000 EUR/kW v Německu a průměrné výrobní náklady se pohybují od 1,8 eurocentů/kWh v Belgii do 14 eurocentů/kWh v Rakousku.
3.1.4 Dostupnost a úloha v zabezpečení dodávky.
MVE jsou bezpečným zdrojem a mohou přispívat k zabezpečení dodávky elektrické energie.
MVE jsou schopny vyrábět energii okamžitě a poskytovat základní dodávku energie i dodávku ve špičce, mají dlouhou životnost, jsou relativně nenáročné na údržbu a mají velmi spolehlivou a vyspělou technologii.
3.1.5 Vztah k životnímu prostředí.
Malé vodní elektrárny jsou čistým zdrojem energie, nedochází v nich ke spalování a neprodukují tedy znečišťující emise.
Mají však dopad na životní prostředí své lokality, především jejich stavební část a také z důvodu změny vodní ekologie (např. jezy, které brání pohybu ryb).Existují však dostupná a vhodná řešení na eliminaci nebo snížení tohoto vlivu.
3.1.6 Výhledy pro budoucí růst a úlohu.
Prvního cíle, který byl stanoven na rok 2003, nebylo dosaženo (12500 MW).
Co se týče cílů pro rok 2010, výkon evropských MVE by se měl pohybovat kolem 12000 MW, pokud použijeme průměrnou výši růstu v posledních čtyřech letech.
Také toto číslo však bude nižší než cíle stanovené v bílé knize Evropské komise.
3.2 Větrná energie
3.2.1 Růst a rozvoj v posledních letech.
Větrná energie je dnes nejrychleji rostoucí technologií na výrobu elektrické energie.
V některých lokalitách s příznivými podmínkami může dokonce dosáhnout nákladové efektivity bez nucené podpory.
Roční míra nárůstu převyšující 35 % v letech 1996 až 2004 zajistila Evropě vůdčí postavení v oblasti větrné energie.
Ke konci roku 2004 byla instalovaný výkon větrné energie v EU-25 téměř 35 GW a celosvětově více než 47 GW.
3.2.2 Úloha v elektrizační soustavě a dopady na sítě.
Intenzivní využívání energie větru je spojeno se zásadními provozními problémy.
Větrnou energii nelze ve většině regionů vždy zajistit.
Tuto nevýhodu však lze do značné míry kompenzovat řízením poptávky energie ve spojení s jinými zdroji obnovitelné energie, například s biomasou, bioplynem, elektřinou získanou v hydroelektrárnách a sluneční energií, jakož i vytvářením nových systémů pro ukládání energie.
Garantovaná kapacita větrné energie (kapacitní kredit) se zjevně mění podle ročního období.
Například v Německu se z celkového instalovaného větrného výkonu ve výši 36000 MW, který je předpokládán na rok 2015, dá přibližně 1820 MW až 2300 MW považovat za zaručených na pokrytí maximální sezónní zátěže (s mírou spolehlivosti dodávky energie ve výši 99 %).
To odpovídá podílu cca 6 % z celkového instalovaného větrného výkonu.
Potřebná míra regulace větrné energie a rezervní energie závisí na kvalitě krátkodobé předpovědi větru a na výsledné odchylce mezi předpovězenou a skutečnou hodnotou přísunu větrné energie.
3.2.3 Ekonomické aspekty, včetně systémů podpory.
Jelikož jde o zdroj elektrické energie, který do značné míry závisí na povětrnostních podmínkách, pro přiblížení se rentabilitě je kritické správně zvolit místo (avšak viz 3.2.2).
Náklady na výrobu energie z větru klesají spolu s rozvojem technologií.
V posledních 15 letech došlo k 50 % poklesu nákladů u elektřiny z větrné energie.
V současné době začíná energie z větru cenově konkurovat palivům.
Například ve Velké Británii stojí výroba na pevnině 3,2 pence/kWh (velkoobchodní cena elektrické energie je 3 pence/kWh).
Další náklady spojené s periodicitou (např. záložní energie) jsou 0,17 pence/kWh, pokud se do sítě dodává pouze 20 % nebo méně energie z větru.
3.2.4 Dostupnost a úloha v zabezpečení dodávky.
Vyšší míra používání větrné energie v Evropě vedla k výkyvům, které se nyní objevují i na straně výroby, vzhledem k proměnlivé povaze příkonu z větrné energie, což vede k vyšším požadavkům na kontrolu a k vyšším nákladům na rozvodné sítě.
Aby bylo zaručeno stabilní fungování rozvodné sítě navzdory vysoké nestálosti příkonu větrné energie, spoléhají se provozovatelé přenosových soustav na co nejpřesnější předpovědi očekávané výroby energie z větru.
Předvídatelné další rozšiřování větrné energie v Evropě znamená, že v budoucnu bude nutné věnovat větší pozornost spolehlivosti dodávky již při konstruování nových větrných elektráren.
Vzhledem k masivnímu a trvanému rozšiřování větrné energie je stále obtížnější zaručit stabilitu dodávky energie – především v případě výpadku.
Mořské větrné elektrárny v budoucnu možná poskytnou vyšší počet ekvivalentních hodin než pevninské zdroje.
3.2.5 Vztah k životnímu prostředí.
Větrné turbíny nezpůsobují takřka žádné znečištění ani emise během provozu a velmi malé během výroby, instalace, údržby a odstranění.
Ačkoli energie z větru je čistou technologií, není bez vlivu na životní prostředí.
Hlavním problémem je vizuální vliv.
3.2.6 Výhledy pro budoucí růst a úlohu.
Podle nejnovějších odhadů Evropské komise se očekává, že by do roku 2010 mohla větrná energie v Evropě dosahovat celkem cca 70 GW.
Evropská asociace pro větrnou energii (EWEA – European Wind Energy Association) si dala za cíl dosáhnout 180 GW do roku 2020, z toho 70 GW na moři.
Počítá se, že do roku 2010 toto bude představovat 50 % čistého nárůstu a do roku 2020 něco málo přes 70 %.
3.3 Biomasa
3.3.1 Růst a rozvoj v posledních letech.
V roce 2001 představovala celková spotřeba biomasy pro energetické potřeby 650 TWh.
Aby bylo dosaženo cíle 12 %-ního podílu OZE, je nutno do roku 2010 dosáhnout dalších 860 TWh.
Musí k tomu přispět všechny sektory: elektrická energie 370 TWh, teplo 280 TWh a biopaliva 210 TWh.
To by vedlo k celkové výrobě akumulované energie z biomasy ve výši cca 1500 TWh v roce 2010.
Této vyšší produkce biomasy lze v krátkém období dosáhnout pouze pomocí silných a cílených opatření a kroků ve všech třech sektorech.
Podíl kapalných biopaliv pro dopravu se dnes odhaduje na 1 % celkové spotřeby v Evropě.
Zdá se však, že toto číslo rychle poroste, neboť EU si ve zvláštní směrnici stanovila cíl 2 % na rok 2005 a 6 % na rok 2010.
Biopaliva by měla být přednostně používána v zemědělství a lesnictví a z hlediska jejich biologické rozložitelnosti také ve vodní dopravě, jakož i v jiných oblastech, ve kterých může být dosaženo ekologické prospěšnosti, např. v oblastech s vysokou hustotou obyvatelstva, kde většina autobusů veřejné hromadné dopravy již jezdí na bioenergii.
3.3.2 Úloha v elektrizační soustavě a dopady na sítě.
Elektřinu z biomasy lze vyrábět pomocí energetických plodin, zemědělského a průmyslového odpadu ve formě biomasy nebo pomocí fermentace biomasy na bioplyn, v kombinovaných teplárnách a elektrárnách.
Elektrárny na biomasu jsou schopny zajišťovat základní objem výkonu.
3.3.3 Ekonomické aspekty, včetně systémů podpory.
Cena energie z biomasy závisí na typu použité technologie, na velikosti elektrárny a na ceně dodávané biomasy.
V evropských zemích existují různé systémy a různé stupně podpory (v roce 2003).
Systémy pevných cen jsou od 3 až po více než 10 eurocentů/kWh a kompenzace z poplatků nebo cen certifikátů jsou od 0,6 eurocentů/kWh po více než 8 eurocentů/kWh.
3.3.4 Dostupnost a úloha v zabezpečení dodávky.
Má se za to, že potenciál biomasy v Evropě je obrovský a nedostatečně využitý.
To je evidentně případ některých členských států.
Biomasa může pocházet z různých míst a zdrojů – lesy, zemědělství nebo odpady.
Dřevo z lesnictví a dřevozpracujícího průmyslu představuje největší zdroj a způsoby dodávky dřeva z lesů do bio-energetických elektrárenských závodů zaznamenávají velké zlepšení.
Decentrální využívání probírkového dřeva a dřevního odpadu v dřevařských podnicích k výrobě tepla a energie, jakož i k výrobě pilin představuje výbornou příležitost k posílení regionální hospodářské činnosti, k tvorbě pracovních míst ve venkovských oblastech a ke snížení dovozu ropy do EU.
Existují však obavy, že by mohlo dojít k nadměrné stimulaci energetického využívání biomasy na úkor ostatních, nepodporovaných využití.
3.3.5 Vztah k životnímu prostředí.
Dřevo je obnovitelným zdrojem energie, který je nejlepší náhradou za fosilní paliva a navíc je hlavním obnovitelným zdrojem primární výroby energie v Evropě.
Jeho využívání ve formě energie přispívá k boji proti globálnímu oteplování, neboť na rozdíl od fosilních paliv se oxid uhličitý vyprodukovaný jeho spalováním znovu spotřebovává rostoucími lesy.
Při spalování dřevěné biomasy však vznikají některé další znečišťující látky, pokud nejsou řádně odlučovány.
Může se objevit riziko, že intenzivní pěstování velmi rychle rostoucích a/nebo vysoce výnosných druhů biomasy bude mít značný vliv na citlivou regionální nebo – pomyslíme-li na kácení primárních lesů za účelem pěstování biomasy – dokonce globální ekologickou rovnováhu a rovnováhu související s ochranou přírody.
3.3.6 Výhledy pro budoucí růst a úlohu.
Má-li energie z biomasy efektivně přispívat k dosažení cílů politiky EU, musí se na všech činnostech s výjimkou základního výzkumu značně podílet průmysl.
3.3.7 Biopaliva.
Je sporné [4], zda ve všech případech používání kapalných biopaliv dochází k čistému energetickému zisku nebo dokonce k čistému přínosu pro životní prostředí, pokud porovnáme investovanou energii např. z hnojiv, zemědělských strojů, zpracování, apod. s potenciálním přínosem vyrobeného biopaliva.
Na druhou stranu studie zadané Komisí ukazují na celkově pozitivní bilanci, avšak čisté výsledky se zjevně liší podle druhu plodiny.
Výbor proto doporučuje ujasnit si tento bod, např. provedením dalších studií na toto téma, neboť problematika řešení globální závislosti na ropě je velmi vysoko na politickém programu.
Další důležitou otázkou, kterou je nezbytné prozkoumat, je zabezpečení dodávky v EU a související hospodářské a obchodní aspekty zvýšeného využívání biopaliv.
3.4 Fotovoltaické články
3.4.1 Růst a rozvoj v posledních letech.
V roce 2003 bylo v EU zprovozněno dalších 180 MWp fotovoltaických zařízení, což zvýšilo evropský výkon na cca 570 MWp.
Do rozvodné soustavy je nyní připojen ještě větší podíl instalovaného výkonu: zařízení napojená do rozvodné sítě nyní představují 86 % celkového kumulovaného výkonu v Evropě.
3.4.2 Úloha v elektrizační soustavě a dopady na sítě.
Nejpopulárnější typ solárních fotovoltaických systémů pro domácnosti a podniky v rozvinutém světě je napojený do rozvodné sítě.
Napojení na místní elektrickou síť umožňuje prodej takto vyrobené energie uživateli.
Bez napojení do rozvodné sítě potřebuje systém baterii, na kterou je napojen a která umožňuje používat obvyklé spotřebiče bez energie ze sítě.
Typickými aplikacemibez připojení do sítě, jsou průmyslové aplikace, například opakovací stanice pro mobilní telefony nebo elektrifikace pro venkovské oblasti.
3.4.3 Ekonomické aspekty, včetně systémů podpory.
Dosud poměrně vysoké investiční náklady jsou v současné době jednou z největších bariér pro rozvoj trhu s fotovoltaickými články v krátkodobém až střednědobém horizontu, i když je v čase s narůstajícím objemem výroby a na základě soustavných inovačních skoků při využití technologie možno pozorovat klesající trend cen systému.
Průměrně však ceny modulů klesaly v posledních dvaceti letech o asi 5 % ročně a odhaduje se, že budou klesat i nadále, avšak budou stále dosahovat cca 0,5 EUR/kWh.
Stávající kapitálové náklady na typicky instalovaný fotovoltaický systém se pohybují od 5 EUR/W do 8 EUR/W a činí tak fotovoltaickou elektrickou energii v současné době nejnákladnější ze všech obnovitelných zdrojů.
3.4.4 Dostupnost a úloha v zabezpečení dodávky.
V podobě slunečního záření přichází na Zemi obrovské množství energie.
Celková energie ze Slunce dopadající na zemský povrch v jednom roce se rovná zhruba 10000 násobku globální roční spotřeby energie.
Fotovoltaické články mohou přispět ke zvýšení zabezpečení dodávky elektřiny ve všech případech: u systémů napojených do rozvodné sítě, u samostatných systémů i u hybridních systémů.
3.4.5 Vztah k životnímu prostředí.
Přestože výroba solární energie nevede ke vzniku žádných znečišťujících emisí ani škod na životním prostředí spojených s konvenčními způsoby výroby energie, výroba samotných fotovoltaických článků souvisí s technologiemi, které využívají jedovaté látky.
Určité problémy spojené s estetikou krajiny a ochranou životního prostředí, které zařízení umístěná v otevřené krajině mohou mít, se u zařízení instalovaných na stávajících budovách nevyskytují.
3.4.6 Výhledy pro budoucí růst a úlohu.
Ke konci roku 2003 se celkový výkon v Evropské unii očekával okolo 520 MWp.
V Německu bylo koncem roku 2004 800 MWp, po růstu 94 % v průběhu roku 2004 byl cíl "Rozjezdové kampaně", 650 MWp, vysoce překročen.
Budoucí instalovaný výkon Evropské unie se odhaduje na cca 1400 MWp v roce 2010.
Předpovědi EPIA (Evropské asociace fotovoltaického průmyslu – European Photovoltaic Industry Association) jsou však mnohem optimističtější.
Scénář Evropské komise, která do konce roku 2010 očekává 3000 MWp, je celkově dosažitelný, ale jeho úspěch závisí především na politické vůli jednotlivých členských států.
3.5 Tepelná energie Slunce
3.5.1 Růst a rozvoj v posledních letech.
Enormní potenciál tepelné energie ze Slunce je klíčový, máme-li posunout sektor vytápění a chlazení směrem k udržitelnosti a omezit dopady na životní prostředí a dovoz energie.
Celkový technický potenciál se odhaduje na 1,4 miliardy m2 plochy kolektorů, což by představovalo roční solární výkon rovnající se téměř 700 TWh.
Trh v EU se v porovnání s polovinou 90. let 20. století více než zdvojnásobil a je třikrát větší než na konci 80. let.
V letech 1990 až 2001 trh rostl v průměru o 13,6 % ročně.
Po roce 2000 trh překročil 1 mil. m2 nově nainstalovaných kolektorů ročně.
Po značném snížení v roce 2002, které mělo svůj původ hlavně v Německu, bylo v roce 2003 dosaženo nového rekordu – přes 1,4 milionu m2.
Využívání solární tepelné energie je doposud v rámci EU velmi nerovnoměrně rozmístěné, Rakousko má velmi vysoké pokrytí, zatímco některé středomořské státy nezaznamenaly téměř žádný rozvoj, i přesto, že v tomto ohledu mají klimatickou výhodu, v jiných státech je naopak velmi rozšířené (např. v Řecku), což nemůže být způsobeno nedostatečnou hospodárností.
3.5.2 Úloha v elektrizační soustavě a dopady na sítě.
Tepelnou energii je možné rozvádět jen tam, kde existuje systém dálkového vytápění.
Na systém elektrické energie však systém solárního ohřev nemá žádný vliv.
Konverze slunečního tepla na elektrickou energii pomocí systému koncentrované solární tepelné energie ("solární koryta" nebo "solární věže", obrovská zrcadla a zaměřovací technika, která vyrábí vysokoteplotní teplo, které se mění na elektrickou energii) právě prošla stádiem výzkumu a vývoje [5] a v některých elektrárnách ve Španělsku vstupuje do fáze předvádění a komercializace.
3.5.3 Ekonomické aspekty, včetně systémů podpory.
Sluneční tepelná energie konkuruje zejména konvenčním systémům vytápění založených na fosilních palivech nebo elektřině.
V porovnání s mini má vysoký poměr investičních nákladů (90–99 % celkových nákladů), avšak velmi nízké provozní náklady.
Celkové náklady na typický domácí systém na ohřev vody pro rodinný domek jsou v rozmezí 700 –5000 EUR.
Dobře konstruované solární systémy v současné době produkují/nahrazují teplo v ceně od 3–9 eurocentů/kWh.
S ohledem na aktuální ceny elektřiny, ropy a plynu a na jejich očekávané zvýšení by se tyto systémy ve spojení s moderními systémy pro ukládání energie s účinnou izolací mohly stát široce dostupnými pro ohřev vody a výrobu tepla.
3.5.4 Dostupnost a úloha v zabezpečení dodávky.
Teoretický potenciál solární energie je nesmírně rozsáhlý.
Praktický potenciál solární tepelné energie je však omezen vzhledem k technickým i socioekonomickým faktorům.
V oblačných zimních dnech, kdy jsou nároky na spotřebu tepla nejvyšší, je přitom tato energie nejméně dostupná.
3.5.5 Vztah k životnímu prostředí.
Sluneční tepelná energie nezpůsobuje téměř žádné znečištění ani emise během svého provozu.
Vyšší dopad má během výroby, instalace, údržby a odstranění.
Zatímco tepelná energie ze Slunce je čistou technologií, její dopady na životní prostředí nejsou nulové.
3.5.6 Výhledy pro budoucí růst a úlohu.
Pokud intenzita politik na podporu tepelné sluneční energie zůstane beze změn, očekává se, že provozní plocha v EU poroste téměř o 12 % ročně.
Pokud budeme předpokládat neměnné tempo růstu, pak k polovině růstu v absolutních hodnotách dojde v letech 2010 až 2015.
Tepelná energie ze Slunce poroste rychle ve slunečních pásech Asie a Afriky, pokud ceny ropy zůstanou na dnešní vysoké úrovni (kolem 60 US$/barel).
3.6 Geotermální energie
3.6.1 Růst a rozvoj v posledních letech
3.6.1.1 Elektrická energie
Pouze pět evropských zemí má přírodní zdroje nezbytné k výrobě elektrické energie z geotermální energie tak, aby dosahovaly rozumné efektivity.
Na konci roku 2003 byl instalovaný geotermální výkon Evropské unie pro výrobu elektrické energie 820 MWe.
Více než 96 % (790 MWe) tohoto instalovaného výkonu je přitom v Itálii.
3.6.1.2 Teplo
Výroba tepla z geotermální energie probíhá dvěma odlišnými způsoby. První spočívá v přímém využívání termálních vod, jejichž teplota dosahuje 30 °C až 150 °C (takzvané nízko a středně energetické aplikace).
Druhým způsobem výroby tepla jsou geotermální tepelná čerpadla geotermální energie. Celkový instalovaný výkon nízkoenergetického geotermálního sektoru v Evropské unii se odhaduje na 1130 MWth, což je 7,5 % nárůst oproti roku 2002.
3.6.2 Úloha v elektrizační soustavě a dopady na sítě.
Geotermální elektrická energie může v současné době přispívat k výrobě elektrické energie pouze v oblastech, kde existuje geotermální potenciál.
3.6.3 Ekonomické aspekty, včetně systémů podpory.
Využívání geotermální energie se považuje za vysoce rizikovou investici.
V případě investice do závodu na výrobu elektrické energie mohou mít na podíl investice v každé fázi velký vliv specifické místní podmínky.
Investiční a provozní náklady na výrobu tepla se značně liší podle země a podle způsobu využívání a rovněž podle charakteristiky zdroje (místní geologické podmínky), místní poptávky po teple a vzorci spotřeby tepla (například dálkové vytápění nebo jednotlivé systémy s tepelnými čerpadly či tepelné čerpadlo pro jednu budovu).
Průměrné náklady v Evropských zemích jsou následující:
- investiční náklady v rozmezí 0,2 – 1,2 mil. EUR/MW,
- výrobní náklady v rozmezí 5 – 45 EUR/MW.
3.6.4 Dostupnost a úloha v zabezpečení dodávky.
Tepelná energie Země je obrovská, ale bez hlubinných vrtů (technologie, náklady), můžeme využít pouze její zlomek.
Doposud se její využívání omezuje hlavně na oblasti, v nichž se vyskytují geotermální anomálie, v nichž tedy geologické podmínky umožňují nosiči přenášet teplo z hlubinných teplých zón na povrch.
Očekává se, že technologie, jako jsou horká suchá skála (hot dry rock – HDR) a další technologie využívající hlubinné vrty (3 až 5 km) (viz 3.6.6), jimiž se v současné době zabývá výzkum, otevřou nové oblasti pro výrobu elektrické energie již během nadcházejících deseti let.
3.6.5 Vztah k životnímu prostředí.
Zvýšené využívání geotermální energie by mohlo mít velký pozitivní vliv na životní prostředí v porovnání s používáním fosilních paliv.
Problémy pro životní prostředí se objevují během provozu geotermální elektrárny.
Geotermální kapaliny (pára nebo horká voda) obvykle obsahují plyny, například oxid uhličitý (CO2), sirovodík (H2S), amoniak (NH3), metan (CH4) a stopové množství jiných plynů a dalších rozpuštěných látek, jejichž koncentrace obvykle s teplotou stoupají.
Chlorid sodný (NaCl), bór (B), arsen (As) a rtuť (Hg) například představují zdroje znečištění, pokud jsou vypouštěny do prostředí.
Přenosu těchto látek na povrch se brání pomocí uzavřených koaxiálních tepelných trubek.
3.6.6 Výhledy pro budoucí růst a úlohu.
Nejdříve elektrická energie: snahy, především v Rakousku, by měly přispět k růstu celoevropského součtu na cca 1 GWe.
Aby mohly geotermální nádrže dodávat energii technicky využitelnou především pro výrobu elektrické energie, musí být umístěny dostatečně hluboko.
To znamená v hloubce nejméně 2,5 km, avšak nejlépe 4–5 km nebo dokonce hlouběji, takže se vyžaduje provést nákladné hlubinné vrty.
Druhý evropský cíl se týká výroby tepla.
Odhady vycházejí z předpokladu průměrného růstu o 50 MWth ročně.
Všechny tyto snahy by měly dovést sektor na úroveň 8200 MWth, což je podstatně více než cílových 5000 MWth.
Povrchová tepelná čerpadla, která se také často považují za součást skupiny "geotermální" energie, však mají velký potenciál u nízkoteplotních aplikací, například vytápění budov apod.
Strategie by měla patřičnou měrou zdůrazňovat opatření pro výzkum a vývoj, která jsou nezbytná k rozvoji geotermální energie, dokud nebude možné v kontextu změn na energetickém trhu, poskytnout přesnější odhady a hodnocení dlouhodobých nákladů a dosažitelného potenciálu této technologie.
4. Výhled do budoucnosti –úloha obnovitelných zdrojů energie do roku 2030 – 2040
4.1 Evropská komise sestavila energetické scénáře do roku 2030.
Podle publikace Komise "Evropská energetika a doprava – trendy do roku 2030" ("European Energy and Transport – Trends to 2030") [6], dosáhne do roku 2030 podíl obnovitelných zdrojů v základních podmínkách, včetně větru, vodních elektráren, biomasy a dalších obnovitelných zdrojů přibližně 8,6 % primární výroby energie a 17 % výroby elektrické energie.
Tento scénář nebere v úvahu vliv politik EU na podporu obnovitelných zdrojů přijatých v prvních letech tohoto století.
4.2 Mezinárodní energetická agentura IEA předpovídá, že do roku 2030 se zdvojnásobí světová poptávka po elektrické energii, přičemž k největšímu zvýšení dojde v rozvojových zemích.
Obnovitelné zdroje energie zvýší do roku 2030 svůj podíl v globálním měřítku ze 2 na 6 %.
V zemích OECD vzroste do roku 2030 podíl obnovitelných zdrojů z 6,4 % v roce 2000 na 8 %.
4.3 IEA rovněž vypracovala scénáře výroby elektrické energie z obnovitelných zdrojů, v nichž odhaduje, že Evropa povede industriální svět v oblasti rozvoje obnovitelných zdrojů.
Podle jejího "referenčního scénáře" by do roku 2030 představoval podíl elektrické energie z obnovitelných zdrojů přibližně 20 % v evropských zemích, které jsou členy OECD.
Pokud by byly v Evropě využity všechny politické nástroje, o kterých se nyní uvažuje, mohl by se podíl elektrické energie z obnovitelných zdrojů blížit v roce 2030 ke 33 % ("alternativní scénář").
To by nepochybně vyžadovalo plné využití celé škály podpůrných politických nástrojů.
4.4 Elektroenergetická unie EURELECTRIC vytváří scénáře, podle nichž by podíl obnovitelných zdrojů, včetně vodních elektráren, vzrostl z cca 16 % v roce 2000 (v EU-15) na 22,5 % v roce 2020 (v EU-25), včetně Norska a Švýcarska.
4.5 Evropská rada pro obnovitelnou energii (European Renewable Energy Council – EREC) nedávno publikovala svou vlastní vizi, s cílem 50 %-ního podílu obnovitelných zdrojů na primární globální spotřebě energie do roku 2040.
EREC také předpovídá, že do roku 2040 bude 80 % globální výroby elektrické energie pocházet z obnovitelných zdrojů.
4.6 Světová energetická rada (World Energy Council – WEC) odhaduje, že obnovitelné zdroje budou v krátkodobém horizontu hrát v globálním měřítku okrajovou roli, ale že jejich význam dlouhodobě poroste.
WEC není zastáncem povinných cílů pro obnovitelné zdroje energie.
4.7 Ze souhrnu uvedených scénářů dojdeme k závěru, že různé orgány obvykle předpovídají značně pozvolné změny ve spotřebě paliv, kdy jedinou výjimkou je EREC, která má značně revoluční vizi budoucnosti.
4.8 Evropský parlament (na zářijovém plenárním zasedání) odhlasoval zprávu o energii z obnovitelných zdrojů, která obsahuje návrh cíle EU ve výši 20 % obnovitelných zdrojů do roku 2020.
4.9 Komise zveřejní do konce roku 2005 své sdělení o stavu uplatňování směrnice OZE-E.
Sdělení bude obsahovat odhad plnění cílů do roku 2010 a možné návrhy dalších kroků, včetně harmonizace programů na podporu v jednotlivých členských státech.
5. Závěry
5.1 Předchozí kapitoly ukázaly, že obnovitelná energie hraje v energetickém mixu v Evropě významnou roli a že má značný potenciál zvýšit svůj podíl jak na celkové spotřebě energie, tak na její celkové výrobě v Evropě.
Mnohé formy obnovitelné energie jsou zvlášť vhodné pro místní řešení malého rozsahu.
5.2 Žádná jednotlivá forma energie nebo sektor nemůže pokrýt celkovou poptávku v rozšířené Evropské unii ani rostoucí světovou poptávku.
EU potřebuje vyrovnanou kombinaci zdrojů energie, která by odpovídala cílům strategie udržitelného rozvoje.
Obnovitelné zdroje mají potenciál stát se významným prvkem tohoto budoucího mixu, avšak k mobilizaci tohoto potenciálu, který uznává i Komise a Parlament, je třeba ještě vyřešit mnohé problémy.
EHSV v současné době vypracovává k energetickému mixu samostatné stanovisko.
5.3 Většina rozvoje OZE v Evropě připadá na nestálé zdroje, jako je využívání větrné energie nebo fotovoltaických panelů, a je tak spíše doplňkovým než náhradním zdrojem výkonu a potřeb sítě.
To vede k otázkám ohledně posílení přenosu a operačních aspektů zajištění dodávky elektrické energie.
I když ještě nepanuje obecná shoda o potenciální míře, do jaké mohou být elektrickou soustavou absorbovány nestálé zdroje, často se uvádí hranice 15 % až 20 % celkové výroby elektřiny.
Nad tuto hranici mohou pomoci pouze další skladovací technologie (například vodík).
5.4 Otázka řešení globální závislosti na ropě je na předních místech mezi politickými prioritami.
Výbor proto doporučuje další studium otázek čistých energetických zisků a čistého přínosu pro životní prostředí při využívání biopaliv z různých plodin.
Zvýšenou pozornost vyžadují také otázky zabezpečení dodávky v EU a související ekonomické a obchodní aspekty zvýšeného používání kapalných biopaliv.
5.5 Technologický vývoj musí plně využívat potenciálu obnovitelných zdrojů.
Získávání tepla nebo chlazení z prostředí pomocí tepelných čerpadel – což je technologie s obrovským potenciálem – se v rámci politiky EU v oblasti obnovitelných zdrojů energie nedostává téměř žádná pozornost.
Ve vývoji OZE se překvapivě málo pozornosti věnuje také panelům na solární ohřev vody – i zde jde o technologii, která se ve velké části Evropy přibližuje podmínkám trhu.
Právě v oblasti tepla spatřuje EHSV velké množství již dnes ekonomicky využitelných možností, jak fosilní energie nahradit energiemi obnovitelnými.
5.6 Obnovitelné zdroje vyžadují ekonomickou podporu, protože v současné době není mnoho OZE technologií ještě schopno konkurovat na trhu.
Změny na globálním trhu s energií, především vyšší ceny ropy a jejich nestálost, a obavy o zabezpečení dodávky energie však situaci v oblasti obnovitelných zdrojů mění.
Vzhledem k potenciálu, který nabízejí pro inovaci, nabývají nové podniky a pracoviště na významu, pokud úspěšně vstoupí na trh.
EU může jako průkopník obnovitelných technologií stimulovat globální úspěch podnikání v tomto sektoru.
5.7 Přestože vyšší využívání obnovitelných zdrojů energie vytváří nové možnosti podnikání a nová pracovní místa, může se – v případě nezvládnutého řízení – stát břemenem pro velkou část ekonomiky, především pro spotřebitele a energeticky náročná odvětví.
Politika, která přispívá k neustálému zvyšování cen energie, může mít nebezpečné dopady v situaci, kdy se veškeré úsilí musí soustředit na Lisabonskou strategii, tj. udržitelnou konkurenceschopnost, hospodářský růst a celkovou zaměstnanost v Evropě.
Vysoké ceny ropy postihují všechny ekonomiky světa, avšak vyšší ceny elektřiny mohou postihnout především EU-25.
5.8 Některé ze stávajících národních systémů podpory jsou velmi nákladné a ohrožují zájmy spotřebitelů i konkurenceschopnost evropského průmyslu.
Pokud bude v roce 2010 skutečně dosaženo cílů EU v oblasti obnovitelných zdrojů, systémy podpory a síťové náklady budou představovat 13 % nárůst velkoobchodní ceny elektřiny, nebo dokonce 25 %, pokud by k dosažení těchto cílů bylo zapotřebí úrovně podpory jaká je již dnes poskytována v Německu.
Zahrnutím odhadovaných síťových a regulačních nákladů toto číslo vzroste na 34 %.
Výsledná ekvivalentní cena za tunu nevyprodukovaného CO2 se odhaduje na 88 EUR, 109 EUR, respektive 150 EUR.
5.9 Podpůrné mechanismy je tedy nezbytné pečlivě zvážit a nastavit.
Musejí být efektivní a nákladově účinné a dosahovat požadovaného výsledku při nízkých nákladech.
Některé formy obnovitelných zdrojů, které se již blíží tržním cenám, nevyžadují téměř žádnou podporu, zatímco jiné potřebují podporu zatím jen pro výzkum a rozvoj.
V případě biomasy je nutné vzít v úvahu nepodporované využívání produktů z omezených území.
Obecný růst cen energie (především z fosilních paliv) je důvodem k přehodnocení potřeby a míry podpory.
Zvlášť významný je vliv programu EU na obchodování s emisemi, který již vedl k nárůstu cen elektrické energie.
Abychom dosáhli jednoho cíle, musíme zabránit zdvojování a překrývání opatření.
5.10 Aby nové technologie "vyzrály" a mohly vstoupit na trh, je zapotřebí zavést programy podpory, které však nelze udržovat donekonečna.
Je třeba pečlivě zvážit dopady na zaměstnanost, abychom nevytvářeli pracovní místa, která zaniknou s ukončením podpory.
5.11 Směrnice EU týkající se OZE-E ponechává organizaci podpory na členských státech.
To vedlo ke vzniku nekoherentní směsice podpůrných mechanismů, které v některých případech dokonce narušují trh.
Výsledkem je ztráta synergie a v některých částech EU i nedostatek pobídek a iniciativy, v jiných částech pak vznikají vysoké náklady.
Většině těchto problémů bychom se mohli vyhnout přijetím společného evropského přístupu.
EHSV se tímto problémem již zabýval ve stanovisku ke směrnici OZE-E (viz poznámka pod čarou č. 1).
Zdá se, že ještě neexistuje ideální společné evropské řešení, i když národní podpůrné programy se často vydávají cestou zelených certifikátů.
Tuto oblast bude s nově nabytými zkušenostmi nutné dále zkoumat a rozvíjet.
5.12 Po počátečním "pionýrském" stádiu je rozhodně nutné přehodnotit politiku EU v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
Je nutno pečlivě posoudit měnící se situaci na globálním trhu s energií a jeho vysoké a proměnlivé ceny, dopad souvisejících politik a opatření EU, především obchodování s emisemi a cíle Lisabonské strategie.
Musíme se zaměřit na zajištění trvalého dlouhodobého rozvoje tím, že se zaměříme na výzkum a vývoj a na rozvoj technologií.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o Evropském roce rovných příležitostí pro všechny (2007) – směrem ke spravedlivé společnosti
KOM(2005) 225 v konečném znění – 2005/0107 (COD)
(2006/C 65/14)
Evropský hospodářský a sociální výbor se dne 27. října 2005 rozhodl vypracovat v souladu s článkem 29, odst. 2 Jednacího řádu, stanovisko k tématu výše uvedenému.
Specializovaná sekce "Zaměstnanost, sociální věci, občanství", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 8. prosince 2005.
Zpravodajkou byla paní Mária Herczog.
Na 422. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 14. a 15. prosince 2005 (jednání ze dne 14. prosince 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 123 hlasy pro; žádný člen nehlasoval proti a 7 členů se zdrželo hlasování.
1. Shrnutí postoje EHSV
1.1 Evropský hospodářský a sociální výbor opakuje, že podporuje program Evropského roku rovných příležitostí pro všechny (2007).
Aktivně se zapojil do problematiky rovných příležitostí a ve prospěch sociální soudržnosti v Evropě a základních práv pro všechny.
1.2 Ve všech předchozích stanoviscích k těmto otázkám EHSV zdůrazňoval, že k tomu, aby byly odstraněny všechny formy diskriminace v souladu s článkem 13 [1], je nutné uskutečnit pokrok mnohem konkrétnější než ten, jehož bylo až dosud dosaženo.
Výbor uznává, že byla přijata četná nápravná opatření ve prospěch rovných příležitostí, je však ještě nutné podniknout některé neodkladné kroky.
Z tohoto hlediska může být Evropský rok rovných příležitostí pro všechny (2007) vhodnou příležitostí k tomu, aby se vymezily skupiny dotčených osob a soustředila se na ně pozornost.
1.3 EHSV je přesvědčen, že by všem osobám sídlícím v EU mělo být zaručeno, že nebudou diskriminovány a budou mít rovné příležitosti při užívání lidských práv v plném rozsahu: občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních.
Proto by tento rok měl být využit k tomu, aby se pokročilo v odstranění všech typů diskriminace.
Přestože je zvláštní pozornost věnována základům obsaženým v článku 13, měl by být tento rok považován za příležitost zvýšit povědomí o tom, s jakou diskriminací se setkávají specifické skupiny, které se běžně neberou v úvahu jako např. děti, a o otázkách diskriminace, které dosud nebyly řešeny.
1.4 EHSV souhlasí se Sociální agendou 2005-2010, která předkládá akční strategii pro oblasti rovnosti příležitostí a sociální soudržnosti a tím tuto problematiku staví do středu pozornosti.
S výhradou doplňujících a pozměňujících úprav, navržených dále, EHSV přijímá a podporuje cíle Evropského roku rovných příležitostí pro všechny (2007), které se soustředí na práva, zastoupení, uznání, respekt a toleranci a rovněž integraci zmíněných oblastí do hlavních myšlenkových proudů.
2. Odůvodnění stanoviska a poznámky
2.1 Shrnutí dokumentu Komise
2.1.1 Sdělení Komise k tématu Sociální agenda pro období 2005-2010 zdůraznilo, jak je důležité pracovat na rovnosti příležitostí pro všechny, pokud chceme dosáhnout solidárnější společnosti.
Komise oznámila záměr (ve sdělení, které doprovází zkoumaný návrh [2]) vypracovat novou rámcovou strategii pro nediskriminaci a rovné příležitosti pro všechny.
Jednou z hlavních iniciativ obsažených ve sdělení je návrh jmenovat rok 2007 Evropským rokem rovných příležitostí pro všechny.
Evropský rok bude mít za celkový cíl seznámit veřejnost s výhodami spravedlivé a solidární společnosti, v níž jsou rovné příležitosti realitou pro všechny.
V této souvislosti bude nutné překonat překážky, které brání účasti ve společnosti a usnadnit vytvoření prostředí, v němž bude rozmanitost Evropy považována za zdroj sociální a kulturní vitality.
Evropský rok má tyto konkrétní cíle:
- Práva – zvýšení informovanosti o právu na rovnost a nediskriminaci;
- Zastoupení – povzbudit diskusi o prostředcích, jimiž lze posílit občanskou, politickou, hospodářskou, sociální a kulturní účast na dění ve společnosti;
- Uznání – projev úcty a respektu k rozmanitosti;
- Respektování a tolerance – zasadit se o solidárnější společnost.
Zkoumaný návrh obsahuje ustanovení týkající se Evropského roku rovných příležitostí pro všechny a určuje pro tuto činnost rozpočet.
Návrh se opírá o článek 13 Smlouvy zakládající Evropské společenství [3].
2.2 Obecné a specifické poznámky
2.2.1 Nastolení rovných příležitostí je jednou z priorit evropské politiky a mělo by jí zůstat i nadále.
Přestože v oblasti boje proti diskriminaci došlo na evropské i národní úrovni k významným legislativním změnám, zejména v oblasti diskriminací uvedených ve článku 13, jsou nezbytné doplňující akce, které zajistí důslednější uskutečňování rovných příležitostí a nediskriminace.
Často je možné narazit na nepřímé formy diskriminace, které se však obtížně prokazují.
Tím by se měl zabývat program Evropského roku 2007.
2.2.2 Další oblastí, kterou je nutné se zabývat, jsou rozdíly v úrovni a rozsahu ochrany proti diskriminaci z různých příčin.
Výbor silně doporučuje, že by diskriminace z různých příčin – pohlaví, rasa nebo etnický původ, náboženství nebo víra, tělesné postižení, věk a sexuální orientace – měla být zakázána v oblastech zaměstnání, odborné přípravy, vzdělávání, sociální ochrany, sociálních výhod a přístupu ke zboží a službám.
V opačném případě vzniká riziko vytvoření hierarchie mezi skupinami.
2.2.3 Od přijetí Evropské listiny základních práv není možné považovat EU pouze za mezistátní sdružení založené na hospodářské racionalitě.
Odpovídající pozornost je proto třeba věnovat sociálním skupinám, které jsou postiženy různými formami exkluze jež jim brání vstupu na trh pracovních sil a účasti na hospodářském životě, nebo žijí v chudobě, přestože jsou na trhu pracovních sil aktivní.
2.2.4 Sociální a hospodářská hlediska hovoří ve prospěch rovnosti příležitostí zaručené každému jedinci, zejména všem, kteří jsou diskriminováni nebo znevýhodněni sociálními, ekonomickými, kulturními, zeměpisnými či jinými okolnostmi.
Pokud by se jim dostalo odpovídající podpory, mohli by se plně účastnit života společnosti a přispět svým dílem společensky i hospodářsky.
2.2.5 EHSV se domnívá, že program Evropského roku rovných příležitostí pro všechny (2007) je příležitostí na zviditelnění těch, kteří mohou být přehlíženi, např. mladí lidé, včetně dětí, kteří jsou diskriminováni na základě věku, jedinci, kteří jsou diskriminováni vícenásobně z několika příčin a obyvatelé diskriminovaní životem v odlehlých nebo řídce osídlených oblastech a městech, kteří nemusí mít přístup k požadovaným službám.
2.2.6 Výbor je přesvědčen, že tento rok by měl také poskytnout příležitost prozkoumat klíčové otázky, jako je problém několikanásobné diskriminace, která se často vyskytuje u některých skupin (např. postižených dětí, starších migrantů, romských žen).
A nakonec při všech iniciativách proti diskriminaci je třeba vzít v úvahu různou a heterogenní podstatu skupin, které se nejčastěji s diskriminací setkávají.
2.2.7 Evropský rok by měl být příležitostí zlepšit situaci více skupin.
Při stanovování budoucích cílů, je třeba věnovat zvláštní pozornost mezinárodní úmluvě OSN o právech dítěte, dokumentu ratifikovanému všemi členskými státy EU, a která tedy může být považována za součást uznávaných principů společenství členských států; to rovněž umožní, aby uplatňování práv dítěte bylo v budoucnosti povýšeno na úroveň mezinárodního požadavku.
2.2.8 Bylo by předčasné vyjadřovat se k hlavním zkušenostem získaným z Evropského roku osob se zdravotním postižením (2003), jehož cílem bylo zlepšit rovnost příležitostí postižených osob a v rámci akčního plánu (2004-2010) [4] přijatého v roce 2003, naopak je možné jasně konstatovat [5], že se této skupině osob dostává díky vlivu Evropského roku v členských státech zvýšené pozornosti a že občané Unie jsou lépe informováni o svých postižených spoluobčanech.
Avšak aby bylo dosaženo skutečných změn, je nutné řádné vyhodnocení dosaženého pokroku a opatření následujících po Evropských letech.
EHSV v současné době připravuje stanovisko k vyhodnocení a k opatřením následujícím po Evropském roku osob se zdravotním postižením.
2.2.9 Vzhledem k nepřímým důsledkům, které rok 2007 může mít, je vhodné, aby už při přípravě legislativy nebylo v kapitole o dalším monitorování jako kritérium pouze zmíněno procento evropského obyvatelstva, které získalo více informací o skupinách jednotlivců, jež jsou systematicky diskriminovány.
Je třeba rovněž přezkoumat, jaké konkrétní změny proběhly v každodenním životě a v administrativní praxi.
2.2.10 Mainstreaming různých důvodů diskriminace ve všech politikách a iniciativách EU i zohlednění zvláštních požadavků specifických důvodů při vyvíjení akcí vztahujících se k jiným důvodům (např. zohlednění otázek zdravotního postižení při současném zohlednění jiných důvodů) je klíčem k dalšímu pokroku při odstranění diskriminace a podpoře rovných příležitostí.
Zkušenosti získané v této oblasti, které se vztahují na problematiku např. pohlaví, by bylo možné použít u jiných důvodů diskriminace.
2.2.11 Kromě nepřijatelného charakteru diskriminace, xenofobie a rasismu je nezbytné zdůraznit hodnotu multikulturální Evropy a důležitost zavádění nařízení, která v této oblasti byla dříve přijata v rámci evropské politiky boje proti diskriminaci.
2.2.12 EHSV již v několika stanoviscích [6] opakoval, jaký význam přisuzuje účasti nevládních organizací, uvedených menšinových skupin, zaměstnavatelů soukromého i veřejného sektoru, subjektů sociálního hospodářství, zaměstnanců a zástupců regionů.
Na všech úrovních a ve všech fázích zavádění by se měly také podílet osoby, které jsou obětí diskriminace a skupiny a organizace, které je reprezentují.
Během plánování, přidělování a kontroly příspěvků je nutné účinněji dohlížet (a pokud to bude třeba, i pomocí zpráv pocházejících také z jiných zdrojů) na to, zda opravdu existuje například přiměřená komunikace s nevládními organizacemi.
2.2.13 Zvláštní pozornost a uznání by mělo být věnováno roli nevládních organizací a organizací reprezentujících skupiny vystavené diskriminaci.
Jejich zapojení do Evropského roku by mělo být zajištěno na všech úrovních (místní, regionální, národní a evropské) a ve všech oblastech (celkové plánování, implementace, prosazování, vyhodnocení a opatření následující po tomto roku).
Zvláště úloha sociálně ekonomických společností a organizací (družstev, sdružení, nadací a vzájemných fondů) v boji proti diskriminaci by měla být zdůrazněna a zohledněna.
2.2.14 Výbor je potěšen, že Komise uznává význam práce se zaměstnavateli a zaměstnanci za účelem podpory rozvoje politiky rovného zacházení na pracovišti a politiky rozmanitosti.
EHSV doporučuje, aby byl Evropský rok využit pro:
- identifikaci a podporu výměny informací a příkladů osvědčených postupů;
- zvýšení povědomí mezi firmami o přidané hodnotě, kterou přináší respektování rovných příležitostí a jejich začlenění do politiky přijímání zaměstnanců a profesního postupu;
- vytvoření partnerství a udržitelných sítí mezi zaměstnavateli a dalšími zainteresovanými stranami včetně nevládních organizací a organizací, které pracují se skupinami setkávajícími se s diskriminací;
- napojení na chystaný plán Komise o společenské odpovědnosti firem (má být vydán v lednu 2006) a jeho podporu.
2.2.15 Evropský rok rovných příležitostí pro všechny je třeba dobře připravit a využít přitom předchozích zkušeností.
Bude nutné poskytnout informace v jazyce a prostřednictvím formulací, jež jsou srozumitelné pro všechny, zaručit příležitosti pro vzdělání a odbornou přípravu, zajistit patřičnou pozornost sdělovacích prostředků, podporu ostatních politik a nutnou technickou pomoc.
V širším měřítku by se měly používat, šířit a přizpůsobovat stávající výsledky výzkumu, osvědčené postupy a účinné programy.
2.2.16 EHSV soudí, že plánovaný rozpočet je velmi omezený vzhledem k záměrům a potřebám.
Bylo by vhodné věnovat pozornost rozdělení disponibilních zdrojů a zajistit, aby k nim měli přístup osoby zúčastněné od počátku.
2.2.17 Při příležitosti Evropského roku rovných příležitostí pro všechny by také bylo vhodné zdůraznit, že ve státech Unie je nutné zabezpečit každému, tedy nejen skupinám zmíněným ve článku 13 a v tomto stanovisku, možnosti, aby mohl rozvíjet své schopnosti a možnosti, především cestou sociální integrace a vzdělávání,čímž budou zajištěny rovné příležitosti.
Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k "Právním předpisům o hygieně a k řemeslným zpracovatelským podnikům"
(2006/C 65/25)
Ve dnech 9. a 10. února 2005 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko k "Právním předpisům o hygieně a k řemeslným zpracovatelským podnikům".
Specializovaná sekce "Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí", kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 9. listopadu 2005.
Zpravodajem byl pan RIBBE.
Na 422. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 14. a 15. prosince 2005 (jednání ze dne 15. prosince 2005), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 98 hlasy pro, 1 hlasem proti a 5 členů se zdrželo hlasování.
1. Úvod
1.1 Nové hygienické předpisy EU [1], které vstoupily v platnost dne 20. května 2004, mají za cíl poskytnout na základě přístupu zahrnujícímu celý potravinový řetězec ("ze statku až na plotnu") vysokou úroveň ochrany spotřebitele v oblasti bezpečnosti potravin.
Kromě toho by jednotné zásady měly zajistit bezproblémové fungování vnitřního trhu.
1.2 Základní zásadou je, že provozovatelé potravinářských podniků nesou plnou odpovědnost za zdravotní nezávadnost svých výrobků.
Ta má být zaručena dodržováním základních a zvláštních hygienických norem a uplatňováním zásad systému posuzování rizik (HACCP [2]).
1.3 Nová legislativa o hygieně se skládá z několika nařízení:
- nařízení (ES) 178/2002 o obecných zásadách a požadavcích potravinového práva (tzv. základní nařízení),
- nařízení (ES) 852/2004 o hygieně potravin,
- nařízení (ES) 853/2004 se zvláštními hygienickými požadavky na potraviny živočišného původu,
- nařízení (ES) 854/2004 se zvláštními procedurálními předpisy pro úřední dozor nad lidskou spotřebou určitých výrobků živočišného původu,
- nařízení (ES) 882/2004 o úředních kontrolách k přezkoumání dodržování předpisů týkajících se potravin a krmiv a
- nařízení o mikrobiologických kritériích (existuje text návrhu).
1.4 V zájmu pokud možno jednotného provádění nařízení (ES) 852/2004 a 853/2004 vypracovalo generální ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitelů (SANCO) následující směrnice (guidances).
Mají povahu doporučení a obrací se přímo na potravinářské podniky i na úřady na místě:
- směrnice k provádění některých předpisů nařízení č.
852/2004, SANCO/1513/2005 REV.1 z 8. září 2005,
- směrnice k provádění některých předpisů nařízení č. 853/2004, SANCO/1514/2005 REV.
1 z 8. září 2005,
- směrnice k usnadnění uplatnění principu HACCP v potravinářských podnicích (food business) SANCO/1955/2005 z 30. srpna 2005.
1.5 Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) zaujal v rámci zákonodárného postupu mj. ve dnech 28. a 29. března 2001 stanovisko [3] k nařízením 852/2004 až 854/2004 a přislíbil svoji výslovnou podporu novým nařízením i principům, na nichž jsou založeny.
1.6 Tímto stanoviskem z vlastní iniciativy chce Výbor podnítit přezkoumání, zda nové hygienické požadavky ve smyslu jednotnosti cílů a opatření přispívají tím nejlepším možným způsobem k politicky žádoucímu trvale udržitelnému rozvoji venkova.
Pro ekonomický rozvoj venkova mají malé řemeslné a/nebo tradiční zpracovatelské podniky obzvláštní význam.
Bohaté zkušenosti však ukazují, že v minulých letech došlo k radikálnímu úbytku odpovídajících struktur, zejména v oblasti zpracování masa a mléka a jejich uvádění na trh.
Dotčené subjekty i příslušné úřady často poukazovaly na to, že příčinou této strukturální změny je "vysoká úroveň hygienických předpisů EU".
1.7 Na tomto pozadí by se mělo přezkoumat, zda je EU skutečně přímo či nepřímo odpovědná za strukturální změnu způsobenou hygienickými nařízeními.
Při tom se přirozeně nijak nezpochybňuje vlastní cíl zamezit ohrožení zdraví člověka.
Ovšem zjišťuje se, jestli je k dosažení všech cílů EU (hygiena, vytváření a zachování pracovních míst) zapotřebí diferencovaných norem a jestli existuje nezbytná flexibilita.
1.8 V rámci tohoto stanoviska se má přezkoumat, zda
a) má předpisový rámec pro hygienu brzdicí nebo stimulující vliv na malé potravinářské podniky s převažujícím řemeslným a/nebo tradičním způsobem zpracování,
b) provádění zpružňujících opatření v rámci jednotlivých států náhodou nezpůsobuje nevýhody v hospodářské soutěži pro ručně vyráběné výrobky resp. malé potravinářské podniky.
1.9 Jelikož se zvláštní hygienické požadavky v nařízeních 853/2004 a 854/2004 vztahují výlučně na živočišné výrobky, bude zkoumání účinků zaměřeno na potravinářské podniky zabývající se živočišnou výrobou.
Zpracovatelé rostlinných produktů (např. pekárny, cukrárny atd.) a jiných živočišných výrobků (např. ryb), kteří rovněž podléhají novým hygienickým předpisům (nařízení 852/2004), se proto nesledují.
1.10 EHSV tímto stanoviskem zamýšlí otevřít diskusi o normách pro bezpečnost potravin a o trvale udržitelném rozvoji venkova, který s tím souvisí.
Výbor přitom zastává názor, že cíle ochrany spotřebitele, zachování kulturní rozmanitosti, zajištění řádné hospodářské soutěže a udržení a rozvoj pracovních míst na venkově jsou všechny stejně důležité a musí být uvedeny v soulad.
2. Obsah nařízení
2.1 Nařízení (ES) 178/2002 stanoví kromě obecných zásad a požadavků na potravinové právo mj. postupy týkající se bezpečnosti potravin, aby se zlepšilo fungování vnitřního trhu a volný pohyb potravin a krmiv.
Kromě toho se má sbližováním doposud silně národně podmíněných koncepcí, zásad a postupů potravinového práva na úrovni Společenství zaručit vysoká úroveň ochrany spotřebitele.
2.2 Nařízení (ES) 852/2004 o hygieně potravin konkretizuje cíle nařízení 178/2002 a stanoví obecná pravidla pro hygienickou výrobu všech potravin.
Vztahuje se na všechny fáze výroby, zpracování a distribuce potravin.
Do oblasti působnosti nařízení spadá rovněž "zemědělská prvovýroba".
Na rozdíl od "potravinářských podniků" nemusejí (ještě) výrobci v zemědělské prvovýrobě uplatňovat žádné postupy stavějící na zásadách HACCP, musí však respektovat zásady uvedené v příloze I. Naproti tomu se všechny potravinářské podniky musí nechat zaregistrovat a splnit obecné hygienické předpisy z přílohy II nařízení.
Postupy, které musí provozovatel při registraci dodržet, určí národní úřady na základě článku 31 nařízení 882/2004.
2.3 Všichni provozovatelé potravinářského podniku musí v případě potřeby učinit následující hygienická opatření:
- splnit mikrobiologická kritéria pro potraviny,
- dodržet určité postupy nezbytné pro dosažení cílů,
- splnit požadavky na kontrolu teploty u potravin,
- zachovat systém dopravy a skladování zmrazených potravin,
- odebírat vzorky a provádět analýzy.
2.4 Z oblasti působnosti nařízení jsou vyňaty:
- prvovýroba určená pro domácnosti a domácí zpracování za účelem osobní spotřeby,
- přímé dodávky malých objemů primárních produktů resp. malých objemů masa z drůbeže a zajícovitých porážených v zemědělských podnicích od výrobce konečnému spotřebiteli nebo místním maloobchodníkům.
2.5 Podrobné předpisy ke kritériím jmenovaným v odstavci 2.3 (např. o druhu mikrobiologických kritérií, rozsahu odběru vzorků a druhu analýz) nové hygienické předpisy nestanoví.
S ohledem na článek 14 nařízení (ES) 852/2004 již existuje návrh samostatného nařízení o mikrobiologických kritériích pro potraviny.
2.6 Jelikož z potravin živočišného původu mohou vyplývat určitá specifická zdravotní rizika, existují v tomto ohledu dvě zvláštní nařízení:
- nařízení 853/2004 se zvláštními hygienickými požadavky na potraviny živočišného původu a
- nařízení 854/2004 pro úřední kontrolu výrobků živočišného původu určených pro lidskou spotřebu.
2.7 Potravinářské podniky, které pracují s potravinami živočišného původu, musí
- získat povolení.
Postupy, které musí provozovatel pro získání povolení dodržovat, určí národní úřady na základě článku 31 nařízení 882/2004;
- splnit zvláštní hygienické požadavky uvedené v přílohách k nařízení 853/2004 vztahující se mj. na přepravu, porážení zvířat, bourání a zpracování masa (červené maso, drůbež, divoká zvěř) a produkci syrového mléka, zpracování mléka atd., ale také na vejce, výrobky z vajec, ryby a rybí výrobky, jakož i na mušle a jiné mořské plody;
- získat povolení, což se týká i malých potravinářských podniků, které zpracovávají výrobky živočišného původu.
Komise přitom ve své směrnici SANCO 1514/2005/rev. 1 v odstavci 4.2 výslovně stanoví, že "požadavky na povolení by pro podniky neměly znamenat žádnou novou dodatečnou zátěž".
2.8 Z oblasti působnosti nařízení 853/2004 jsou dále vyňaty:
- přímé dodávky malých objemů masa a drůbeže a zajícovitých porážených v zemědělských podnicích od výrobce konečnému spotřebiteli nebo místním maloobchodníkům,
- maloobchod za určitých podmínek (čl. 1 odst.
5a).
2.9 Směrnice SANCO 1514/2005/REV.
1 v odstavci 3.5 upřesňuje: Maloobchod bude vyňat z oblasti působnosti nařízení 852/2004 a spadat pod nařízení 852/2004 pouze tehdy, bude-li se jednat (a) o přímé uvedení na trh resp. (b) o zanedbatelné, regionální a omezené dodávky výrobků živočišného původu jiným zařízením.
Nicméně obecná pravidla pro maloobchod se ponechávají v působnosti jednotlivých států.
2.10 Nové hygienické předpisy kladou zvláštní důraz na flexibilitu:
a) Stanovené cíle namísto konkrétních podrobných předpisů.
Ve srovnání s dosavadními platnými právními předpisy zabíhají nová nařízení, zejména nařízení 853/2004 se zvláštními hygienickými požadavky, mnohem méně do podrobností (například u stavebních požadavků na jatka a bourárny).
b) Oprávnění k vydání vnitrostátních právních předpisů (článek 13 nařízení 852/2004, článek 10 nařízení 853/2004 a článek 17 nařízení 854/2004) o přizpůsobení požadavků stanovených v nařízeních v zájmu uplatnění tradičních postupů ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce potravin či zohlednění potřeb potravinářských podniků v regionech s obtížnou zeměpisnou polohou.
c) Oprávnění k vydání vnitrostátních právních předpisů k řízení přímého uvedení na trh (viz odstavce 2.4 a 2.8) a maloobchodu (viz odstavce 2.8 a 2.9).
3. Malé potravinářské podniky a rozvoj venkova
Pojmy a jejich vymezení
3.1 Spektrum potravinářských podniků je v mnoha členských státech stále ještě bohaté.
Zpracování zemědělských surovin a produkce potravin může probíhat jak ve velkých průmyslových podnicích orientovaných na mezinárodní trh, tak i v malých potravinářských podnicích zaměřených více (ale ne výlučně) na dodávky na regionální trhy anebo v mikropodnicích.
Tyto mikropodniky mohou být organizačně i prostorově úplně propojeny se zemědělskými podniky.
3.2 Se strukturou a zpracovávanými objemy potravinářských podniků jsou obvykle spojeny specifické výrobní postupy.
Také jejich spektrum je široké a sahá od průmyslové/sériové výroby až po výrobu řemeslnou a tradiční.
Přechody mezi nimi jsou vždy plynulé.
3.3 Hlavní důraz se bude dále bude klást na malé potravinářské podniky a mikropodniky, které častěji pracují řemeslným a/nebo tradičním způsobem.
3.4 Další důležité téma představují potravinářské podniky zpracovávající maso (včetně drůbeže a jiných malých zvířat) a mléko, neboť pro obě tyto oblasti důležité z hlediska zemědělské tvorby hodnot mnoha členských států byly vydány zvláštní hygienické předpisy (viz též odstavec 1.9).
Konkrétně se jedná zejména o regionální jatka, řezníky, kteří porážku a zpracování provádějí sami, regionální mlékárny, malé průmyslové sýrárny, soukromé sýrárny a salaše.
Malé potravinářské podniky, venkov, práce a kvalita
3.5 Malé potravinářské podniky ve většině členských států EU převažují, a jsou proto velmi důležité z hlediska vytváření pracovních míst.
K malým potravinářským podnikům patří rovněž řemeslné provozy.
Ty se často nacházejí ve středu města, vytvářejí vysokou míru produktové a kulturní rozmanitosti a nabízejí – a to by se nemělo opomíjet – mnohdy pracovní místa i etnickým menšinám.
Naše zvláštní pozornost však patří těm potravinářským podnikům zabývajícím se výrobou a zpracováním, které mají více či méně úzký vztah k zemědělské prvovýrobě resp. produkci surovin.
Hodně takových podniků se nachází na venkově.
Jejich význam pro zachování a další rozvoj práce právě na venkově, který je často strukturálně slabý, je do určité míry značný.
3.5.1 Příklady: V Evropě samostatně podniká více než 150000 řezníků a zaměstnává zhruba 1 milion pracovníků.
Jen v Německu momentálně existuje zhruba 18000 podnikajících řezníků (resp.
29000 řeznictví včetně poboček) a zaměstnává přibližně 168000 osob.
Patnáct procent těchto podniků pořád ještě poráží samo, deset procent nechává svá zvířata porážet na jatkách.
Dalším střediskem řeznického řemesla je Španělsko s přibližně 35400 nezávislými řeznictvími (včetně poboček) a zhruba 70000 pracovníky, jakož i Francie s téměř 35000 řeznictvími a více než 55000 pracovníky.
3.5.2 V posledních letech se sice objevuje trend nákupu masných výrobků ve velkých supermarketech a u provozovatelů diskontů.
EHSV však výslovně zdůrazňuje význam a důležitost těchto spíše malých podniků, která se dá vyčíst nejenom z prodejních statistik [4].
3.5.3 Rovněž v oblasti mléka se vyskytují četné malé podniky.
V Německu tak v posledních letech v důsledku expanze ekologické produkce mléka vzniklo přes 500 nových soukromých sýráren s přibližně 1500 pracovními místy.
K tomu vznikla nová pracovní místa v biomlékárnách a průmyslových biosýrárnách.
K nim však bohužel nejsou k dispozici žádné údaje na evropské úrovni.
3.6 V rámci Agendy 2000 Komise a členské státy zdůraznily nejen nezbytnost rozvoje konkurenceschopnosti evropského zemědělství na světovém trhu, ale také sledování politiky jakosti.
Proto je třeba zachovat a podporovat multifunkční povahu zemědělství (čili "evropský agrární model").
Tím se míní zemědělství, které poskytuje mj. vysokojakostní výrobky a zachovává tak pracovní místa a vytváří nová.
Tato strategie zvýšení tvorby hodnot na venkově je neoddělitelně spjata se zachováním a dalším rozvojem sektoru zpracování potravin, jež se tam přesunul.
Této politice jakosti jsou ku prospěchu rovněž chráněná označení původu.
3.7 Politika jakosti se má v budoucnu provádět prostřednictvím nařízení o Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova (EAFRD) s osou "Diverzifikace a …", jakož i akčního programu Ekologické zemědělství.
3.8 Malým potravinářským podnikům a zejména malým řemeslným zpracovatelům potravin se v rámci této politiky jakosti připisuje strategický význam.
Neboť jsou to tyto malé potravinářské podniky, kdo mohou přispět k diverzifikaci čili k zajištění vysokého stupně rozmanitosti výrobků pro spotřebitele.
Rostoucí poptávka svědčí o tom, že spotřebitelé si této diverzity stále více cení a že právě tradiční a řemeslné výrobní postupy jsou neoddělitelně spojeny s vysokou jakostí výrobků.
Zároveň jsou součástí našeho kulturního dědictví.
Tyto potravinářské podniky již po celá desetiletí dokazují, že umí vyrábět bezpečné výrobky.
Diferencovaná rizika vyžadují diferencované koncepce bezpečnosti
3.9 EHSV proto bere se zadostiučiněním na vědomí, že nová nařízení obsahují ve srovnání s dosavadní úpravou vyšší míru flexibility.
Toto větší flexibilita poskytuje nové příležitosti pro malé potravinářské podniky s tradičním řemeslným zpracováním, jelikož jednotná povolení jim příště umožní účastnit se přeshraničního obchodu.
Tyto příležitosti ale musí členské státy také využít.
3.10 Větší flexibilita však zároveň skrývá i rizika pro malé potravinářské podniky.
Kdysi jen "zaregistrované podniky" teď musí splňovat vyšší standardy schvalovacího řízení.
Některá zvláštní hygienická opatření nařízení 853/2004 navíc kladou podstatně vyšší požadavky než doposud.
To se týká především podmínek mikrobiologických kontrol, které s tím souvisejí.
3.11 Stanovení hygienických cílů místo pevně daných norem a s tím spojené klauzule o větší flexibilitě umožňují přizpůsobit jak podobu koncepce HACCP (podle nařízení 852/2004), tak i schvalovací řízení specifickým rizikům výrobních postupů různých typů podniků.
3.12 Pro zachování rozmanité struktury potravinářských podniků v Evropě má tato větší flexibilita klíčový význam, neboť hygienická rizika a příslušné hygienické požadavky jsou částečně úzce spjaty s konkrétními systémy výroby, zpracování a distribuce.
Malé a řemeslné potravinářské podniky s odbytem převážně v místě či regionu mají vzhledem k bezpečnosti potravin částečně jinak rozložená rizika než průmyslové velkopodniky s nadregionální a mezinárodní distribuční sítí.
Je tedy pochopitelné, že ve velkopodnicích s mnoha pracovníky, vysokými počty kusů a vymezeným rozsahem odpovědnosti má smysl zavádět systémy monitorování a řízení kvality, označení dávek a vypilované koncepce prostorového uspořádání, jakož i mikrobiologické testy ve vztahu k šarži.
V malých potravinářských podnicích, kde odpovědnost nese jen několik málo pracovníků a které se často neúčastní obchodu uvnitř Společenství, většinou postačí jednoduché koncepce typu namátkových kontrol teplot chlazení nebo teploty varu popř. posouzení zrakem (ohřívané uzeniny, vařené klobásy).
Zde se uplatňují tradiční a osvědčené kontrolní postupy.
Vyšší technické nebo organizační výdaje zde nijak neovlivňují zvýšenou hygienu, ale odrazí se ve vyšší finanční a časové náročnosti.
3.13 Příkladem přenosu opatření, která jsou užitečná a nezbytná pro oblast průmyslu, do řemeslné oblasti je předpis o zavedení sterilizátorů, který je obsažen již ve směrnici 64/433/ES.
Při pásovém porážení, pro které je v dnešních podnicích typická vysoká rychlost běžícího pásu, není čas na čištění nože, kterým se řízlo například do abscesu.
Přítomnost sterilizátoru na každém pracovišti, kde se bourá, dává pracovníkovi možnost vzít si kdykoliv nový a sterilní nůž, aniž by musel zastavit pás.
Jinak je tomu u soukromých řezníků, kde tělo zvířete bourá jedna osoba a v případě potřeby je vždy dostatek času vzít si nový a sterilní nůž.
K dosažení sterility nože postačí, je-li na pracovišti dostatek předem sterilizovaných nožů.
Sterilizátor nemusí být na všech pracovištích.
Revidovaná směrnice SANCO č. 1514 z 8. září 2005 již zohlednila tuto námitku, kterou EHSV vznesl, a v odstavci 5.3 stanoví, že malá jatka si vystačí s dostatečným počtem nožů dezinfikovaných před započetím porážky.
3.14 Jinými slovy: budou-li se hygienické normy a bezpečnostní požadavky jednostranně řídit riziky hlavních proudů dnešní výroby, t.j. průmyslového zpracování a globalizovaného obchodu, a přenášet se na řemeslné struktury, bude s tím vždy spojeno nebezpečí, že tradičně řemeslně vyráběné výrobky budou v konkurenci znevýhodňovány.
Je jim pak částečně přímo, částečně nepřímo (zvyšováním nákladů) znemožněn přístup na trh.
3.15 Pokud se v následujícím textu požadují hygienické koncepce přizpůsobené konkrétním postupům a strukturám, nejde pouze o zajištění rovných příležitostí k přístupu na trh.
Naopak jde rovněž a obzvláště o zachování a podporu inovací na venkově.
Jednou z nejvýznamnějších inovací posledních desetiletí byl rozvoj a šíření ekologického zemědělství.
Bez stávajících a nově získaných svobod by se s tím související nové oživení tradičních postupů zpracování potravin nikdy nemohlo uskutečnit.
Proto je třeba poskytnout i v budoucnosti volný prostor pro regionální zvláštnosti, tradiční řemeslné postupy, zvláštní formy zpracování, zvláštní kvality a zvláštní cesty uvádění na trh a současně zaručit spotřebiteli jednotnou a vysokou úroveň bezpečnosti potravin.
4. Potenciální příležitosti a překážky pro malé řemeslné potravinářské podniky v sektoru masa a mléka podmíněné novým předpisovým rámcem pro hygienu
Nařízení 852/2004
4.1 Některé členské státy využily možnost, kterou poskytovala "stará" legislativa, rozlišovat podniky zpracovávající maso a mléko na "registrované" a "povolené".
Registrované podniky se nesměly účastnit obchodu uvnitř Společenství bez toho, že by existovalo odůvodnění podložené různými hygienickými normami.
Směrnice SANCO 1513/2005/REV.
1 z 8. září 2005 v odstavci 3.4 výslovně vyzývá členské státy, aby přímým prodejcům na trhu, kteří jsou vyňati z oblasti působnosti nařízení 852/2004 a 853/2004, povolily přeshraniční obchod v příhraničních oblastech.
Tím se podnikům v příhraničních oblastech poskytují nové tržní příležitosti.
4.2 Nařízení 852/2004 požaduje uplatnění koncepce HACCP na postupy sloužící bezpečnosti potravin.
Závazné zavedení koncepce HACCP se vítá, jelikož je vlastně v souladu s řemeslnou tradicí, která spočívá v dosažení maximální bezpečnosti výrobků prostřednictvím malého množství co možná nejúčinnějších kontrol na správných místech.
Směrnice SANCO 1955/2005 z 30. srpna 2005 také stanoví způsoby, kterými by koncepce HACCP mohly být přizpůsobeny různým druhům podniků.
V jednotlivých členských státech byly rovněž vypracovány příslušné směrnice dobré hygienické praxe.
Ty by mohly usnadnit uplatnění HACCP v malých potravinářských podnicích, protože pak by se případně mohlo upustit od provádění vlastní analýzy nebezpečí a rizik.
4.3 Zda koncepce HACCP v tomto smyslu pomohou také řemeslným potravinářským podnikům, bude záviset na tom, jak budou vypadat vnitrostátní směrnice HACCP.
Bude-li kladen příliš vysoký důraz na dokumentaci a obsáhlé kontrolní seznamy, může tento nástroj snadno vést ke zvýšení nákladů, aniž by zvýšil bezpečnostní standard.
4.4 S koncepcí HACCP jsou spojeny mikrobiologické kontroly, jejichž kritéria a rozsah musí být ještě určeny (článek 4).
Podoba nového nařízení o mikrobiologických kritériích bude mít rozhodující vliv na náklady samokontrol.
Bude jedním z rozhodujících faktorů budoucí konkurenceschopnosti malých potravinářských podniků, protože ty musí rozložit náklady na kupříkladu daleko menší zpracovávaná a prodávaná množství než velké potravinářské podniky.
Vítaná je proto plánovaná úprava, že četnost kontrol mletého masa na menších jatkách a bourárnách resp. řeznictvích lze přizpůsobit vyráběnému množství.
Všechny ostatní podniky musí odebírat vzorky jednou týdně.
Nařízení 853/2004: Rizika větší flexibility na příkladu zpracování mléka:
4.5 Větší flexibilitou nezískají velký prostor pro posuzování pouze samy členské státy, nýbrž zejména regionální veterinární úřady oprávněné udělit povolení potravinářským podnikům.
Již dnes existují velké rozdíly v provádění hygienických předpisů, zejména v oblastech, které veterináři zařazují do kategorie riskantních, jako je např. řemeslné porážení drůbeže, soukromé sýrárny a produkce výrobků ze syrového mléka.
4.6 V mnoha členských státech EU začalo hrát mezitím další zpracování mléka na sýr v zemědělských provozech důležitou roli v zajištění existence.
Zkušenosti v polských regionech před a po vstupu do EU ukazují, že veterinární úřady zpočátku zakazovaly budování soukromých sýráren kvůli údajným "normám EU".
Ukázalo se, že neměly naprosto žádné zkušenosti se zacházením s těmito "novými" myšlenkami a chtěly jít prozatím "na jistotu", aneb co neexistuje, nemůže způsobit (hygienické) problémy.
Je však jasné, že odpovědnost nesou samy národní a regionální úřady a ne EU.
4.7 Mnoho předpisů pro zpracování mléka, které byly ještě ve starých právních předpisech EU podrobně stanoveny, nyní odpadá.
Nové nařízení poskytuje právě malým a řemeslným potravinářským podnikům nové příležitosti.
Mohou si nechat uznat tzv. "alternativní postupy".
Ty však nařízení nijak konkrétně nevymezuje.
4.8 Existuje proto zcela oprávněná obava, že některé členské státy se při provádění na národní úrovni pokusí prosadit podstatně "užší" a pro malé potravinářské podniky méně výhodný výklad nařízení, než Společenství zamýšlelo.
4.9 Příklad 1: V Německu existují první návrhy obecného správního předpisu (schvalovací řízení podle článku 31 nařízení 882/2004).
Ten požaduje – jako i v minulosti – typovou zkoušku pro povolení pasterizačních zařízení a čisticích odstředivek.
Provozovatelé, kteří používají jiné přístroje nebo postupy, nesou důkazní břemeno a náklady na vypracování vlastního odborného posudku.
4.10 Příklad 2: V členských státech z východní Evropy, jako je Česko, Polsko, Slovinsko, a z Pobaltí probíhaly v rámci přizpůsobení vnitrostátního práva acquis communautaire podobné procesy jako po sjednocení Německa v nových spolkových zemích.
Mohutnou strukturální změnu v mlékárnách a na jatkách a odpovídající úbytek pracovních míst nezpůsobily jenom ekonomické problémy, nýbrž i zájem velkých zpracovatelů na lepším vytížení svých provozů často spolurozhodoval o udělování povolení.
4.11 Společenství je proto vyzýváno k dodržování řádné hospodářské soutěže v jednotlivých členských státech v tom smyslu, že volný prostor pro výklad v případě kvalitních tradičních a regionálních výrobků úřady poskytnout rovněž místním malým potravinářským podnikům.
Nařízení 853/2004: Překážky pro malé potravinářské podniky v oblasti masa
4.12 Nařízení 853/2004 obsahuje několik jasně definovaných norem, které dalece přesahují dosud platné normy pro malé potravinářské podniky v oblasti masa a budou mít negativní dopad na vývoj nákladů a tím i na malé potravinářské podniky.
Mezi nejdůležitější patří:
4.13 Podle nového nařízení musí mít všechna jatka prostory na ustájení zvířat [5].
To by se mělo týkat také soukromých řezníků, i když na malých jatkách se zvířata dlouho nezdržují a celkově se poráží jen několik zvířat týdně.
Tento předpis v podstatě nutí malé podniky do značných investic, aniž by byl zřejmý jakýkoli hygienický přínos.
Proto je potěšitelné, že se revidované znění směrnice SANCO/1514/2005 začalo tímto problémem znovu zabývat.
Odstavec 5.2 zdůrazňuje, že malá jatka by neměla mít povinnost mít vytříbenou infrastrukturu resp. napájecí a krmicí zařízení.
4.14 Na porážku a bourání musí být k dispozici oddělené prostory.
Při časovém odstupu mezi těmito procesy by bylo možné k těmto činnostem využít týchž prostor, aniž by se tím narušila bezpečnost.
Při časovém odstupu mají navíc prostory dostatek času na vyschnutí.
To zlepšuje hygienu.
Zároveň to malým potravinářským podnikům ušetří investice.
Upuštění od další místnosti při dodržení dostatečného časového odstupu mezi porážkou a bouráním a přijetí odpovídajících opatření na čištění by proto do přepracovaného znění směrnic mělo být zahrnuto.
4.15 Novinkou je, že i malé řemeslné provozy, které měly doposud status "registrovaného podniku", budou muset v budoucnosti v místnostech pro bourání udržovat teplotu 12 stupňů Celsia nebo uplatnit "alternativní postupy".
Nehledě na to, že práce při teplotě 12 stupňů Celsia není bezproblémová, vznikají malým podnikům dodatečné investiční náklady a náklady na chlazení [6].
Přitom by úplně stačilo vybírat maso určené na bourání z chladírny po částech.
4.16 Obzvláště problematické jsou nové předpisy o teplotě a kontrole mletého masa v nařízení (ES) 853/2004, neboť mleté maso má velký ekonomický význam i pro mikropodniky a malé zpracovatele masa.
Přinejmenším v Německu měly tyto provozy doposud status "pouze" "registrovaných podniků", a musely tedy dodržovat vnitrostátní předpisy o mletém masu stanovující požadovanou teplotu 4 stupně Celsia.
Jelikož budou nadále existovat jen provozy povolené EU, musí i řemeslné podniky zpracovávající maso dodržovat vysoké požadavky na teplotu (2 stupně Celsia) stanovené novým nařízením [7].
Pokud podniky vyrábějí čerstvé mleté maso a prodávají ho pouze v den výroby (to vyžadovaly staré předpisy), nevyplývá z nižších teplot žádný hygienický přínos.
Stará zařízení však jednoduše nelze nastavit na nižší teploty, je zapotřebí dodatečného odmrazovacího zařízení, a proto musí podniky investovat do nových chladíren.
Z hlediska postavení řemeslných provozů v konkurenčním prostředí je problematické, že nové nařízení povoluje výrobu mletého masa ze zmrzlého masa.
To umožňuje další cenový dumping.
4.17 Novinkou je rovněž to, že řemeslné podniky vyrábějící maso mají povinnost provádět mikrobiologické kontroly mletého masa, i když mleté maso prodají nebo hluboce zmrazí bezprostředně v den výroby [8].
To vede ke značnému zatížení náklady bez viditelného přínosu pro hygienu.
Otevřené zůstává, jak často se zde budou požadovat kontroly.
Návrh nařízení pouze stanoví, že u malých podniků není třeba odebírat vzorky každý týden (viz dále odstavce 4.18 až 4.20).
Nařízení o mikrobiologických kritériích
4.18 Pro budoucí postavení malých potravinářských podniků v konkurenčním prostředí bude podoba nařízení o mikrobiologických kritériích, na němž se v současné době pracuje, velmi důležitá.
Rozsah odběru vzorků a jejich množství musí mít smysluplný vztah k objemu výroby v podniku a současně musí být zajištěna také statistická vypovídací schopnost.
4.19 Jatka musela doposud provádět jednou ročně mikrobiologické testy na celkové množství zárodků a na původce nákaz (enterobacteriaceae) a desetkrát za rok příslušné testy pracovních nástrojů a zdí atd.
Zamýšlené zvýšení četnosti odběru vzorků u malých podniků povede ke značně vyššímu dodatečnému zatížení náklady. (k mletému masu viz odstavec 4.16).
4.20 Vzhledem k nižším objemům produkce navíc vznikají nejen statistické problémy, nýbrž i problémy spojené s množstvím stanoveným pro odebírání vzorků.
Na tuto skutečnost poukázala francouzská zaměstnanecká organizace CGAD (Conféderation Générale de l'Alimentation en Détail) sdružující soukromé výrobce potravin a maloobchodníky.
Při zachování stanoveného rozsahu vzorků by podle CGAD v určitých případech nezbylo žádné zboží pro prodej, pokud zcela pomlčíme o nákladech s tím souvisejících.
5. Závěry
5.1 EHSV vítá flexibilitu nových nařízení.
Poskytují nové příležitosti pro tradiční a/nebo řemeslné a regionální potravinářské podniky.
5.2 EHSV však dává k úvaze, že tento volný prostor je zároveň spojen s riziky pro řemeslné potravinářské podniky, neboť je možné, že jak státy, tak i místní úřady budou předpisy vykládat ve prospěch těchto podniků. Zkušenosti s prováděním směrnic EU tomu nasvědčují.
Pro podniky by v zásadě mělo zůstat otevřené, jakým způsobem dosáhnou stanovených hygienických cílů.
To v bodě 4 zdůrazňuje i směrnice SANCO 1513/2005/REV.
1 z 8. září 2005. Komise se proto musí postarat o to, že směrnice budou v členských státech zveřejněny odpovídajícím způsobem.
5.3 U některých bodů nařízení vidí EHSV konkrétní potřebu změny:
5.3.1 Řemeslnému porážení jednotlivých kusů zvířat by se mělo dostat zásadního uznání jako "tradičního postupu". To se vztahuje na všechny žádosti států o změnu na základě čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) 852/2004, čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) 853/2004 a čl. 17 odst. 4 nařízení (ES) 854/2004.
5.3.2 Prostory v maloobchodech, které jsou využívány k přípravě a/nebo bourání velkých množství potravin živočišného původu, které mají být dále poskytnuté jiným maloobchodníkům, by měly být bez výjimky zahrnuty do oblasti působnosti nařízení 853/2004 [9].
5.3.3 Pokud jde o stavební vybavení (příloha III nařízení (ES) 853/2004), měla by být zohledněna doporučení směrnice SANCO 1514 odstavec 5.2, podle nichž řemeslné provozy, které porážku provádějí samy, nemusí bezpodmínečně nutně vlastnit prostory na ustájení zvířat a jejich krmicí a napájecí zařízení mohou být také jednoduchá.
5.3.4 Při prokazatelném časovém odstupu mezi porážkou a bouráním by mělo být možné upustit od další pracovní místnosti (oddíl II odst. 2 písm. c)).
5.3.5 Mělo by se upustit od stanovení teplot pro chlazení místností pro bourání, pokud se maso, jak je tomu běžně v řemeslných provozech, vybírá z chladírny i bourá po částech.
5.3.6 Pokud jde o předpisy o teplotě, mělo by se u řemeslných zpracovatelů masa upustit od požadavku chlazení mletého masa při teplotě 2 stupně Celsia (část V, oddíl III, odst. 2 písm. c)) a převzít "staré německé pravidlo pro registrované podniky" (4 stupně Celsia v případě každodenní čerstvé přípravy a prodeje pouze v den přípravy). Dále by se měla sladit četnost mikrobiologických testů mletého masa v provozech, které ho vyrábějí v zanedbatelném rozsahu a také ho v den výroby buď hluboce zmrazí nebo prodají, s množstvím skutečně vyrobeného mletého masa (nařízení (ES) 852/2004, oddíl II, čl. 4 odst. 3 písm. a).
5.3.7 EHSV mimoto vybízí k vypracování srovnávací studie analyzující uplatnění nařízení v různých členských státech, které se pokud jde o řemeslné potravinářské podniky strukturálně liší, za účelem rozvoje souvisejících návrhů na zlepšení postavení řemeslných potravinářských podniků v konkurenčním prostředí.
Přezkoumat by se měla zejména dostupnost školení a vzdělávání pro malé potravinářské podniky.
Rovněž by měly být přezkoumány systémy pro šíření návodů Komise, aby se zajistilo, že malé podniky budou dostatečným způsobem informovány o větší flexibilitě, jež jim byla poskytnuta.
Podnět Nizozemského království k přijetí rozhodnutí Rady o posílení přeshraniční policejní spolupráce při událostech, jichž se účastní velký počet lidí z více členských států a během nichž je policejní dohled zaměřen zejména na udržování veřejného pořádku a bezpečnosti a na prevenci trestné činnosti a boj proti ní
(2005/C 101/15)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 29 a 30 této smlouvy,
s ohledem na podnět Nizozemského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jedním z cílů Unie je poskytovat občanům vysokou úroveň ochrany v prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
(2) Jedním z prostředků k dosažení tohoto cíle je užší spolupráce policejních orgánů.
(3) Při udržování veřejného pořádku a bezpečnosti a při prevenci trestné činnosti a boji proti ní během událost, jichž se účastní velký počet lidí, přicházejí policejní síly členských států Unie stále častěji do styku s účastníky z jiných členských států.
(4) S ohledem na tento vývoj a v návaznosti na předchozí podněty [2] je nezbytné rozšířit mezinárodní policejní spolupráci v této oblasti.
(5) Možnosti poskytované schengenským acquis nejsou dostačující pro zajištění účinné přeshraniční pomoci,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "mezinárodními událostmi" události, jichž se účastní velký počet lidí z více členských států a během nichž je policejní dohled zaměřen zejména na udržování veřejného pořádku a bezpečnosti a na prevenci trestné činnosti a boj proti ní;
2. "přeshraniční pomocí" pomoc poskytnutá při mezinárodních událostech na žádost jednoho členského státu policisty jiného členského státu nebo poskytnutí vybavení jedním členským státem k použití na území jiného členského státu.
Článek 2
Cíl
Cílem tohoto rozhodnutí je plánovat přeshraniční pomoc a zvýšit její účinnost, kdekoliv to je možné.
Článek 3
Plánování
1. V posledním čtvrtletí každého kalendářního roku předloží předsednictví Rady přehled očekávaných požadavků na mezinárodní pomoc v následujícím kalendářním roce.
2. Tento přehled obsahuje
a) kalendář mezinárodních událostí plánovaných na následující kalendářní rok,
b) přehled mezinárodní pomoci požadované členskými státy, na jejichž území se tyto události budou konat. Je třeba rovněž uvést členské státy, od nichž se tato pomoc bude požadovat.
3. Tento přehled připraví ústřední orgány odpovědné za veřejný pořádek a bezpečnost podle společné akce 97/339/SVV ze dne 26. května 1997 přijaté Radou na základě čl. K.3 Smlouvy o Evropské unii o spolupráci v oblasti veřejného pořádku a bezpečnosti [3].
4. Členské státy předloží informaci uvedenou v odstavci 2 předsednictvu Rady do dne 30. října každého roku.
5. Předsednictví dá přehled uvedený v odstavci 1 Radě důvěrně na vědomí.
Článek 4
Hodnocení
1. Do 31. ledna každého roku vyhodnotí předsednictví Rady mezinárodní pomoc poskytnutou v uplynulém kalendářním roce.
2. Hodnocení uvedené v odstavci 1 obsahuje
a) přehled mezinárodních událostí, které proběhly,
b) přehled mezinárodní pomoci poskytnuté a obdržené v uplynulém nebo běžném roce,
c) přehled hlavních obtíží týkajících se mezinárodních událostí, se kterými se členské státy setkaly,
d) doporučení k řešení obtíží uvedených v písmenu c).
3. Tento přezkum připraví ústřední orgány odpovědné za veřejný pořádek a bezpečnost podle společné akce 97/339/SVV.
4. Členské státy předloží informaci uvedenou v odst. 2 písm. a) a b) spolu s případnými doporučeními nejpozději do dne 1. prosince každého roku.
5. Předsednictví předá hodnocení uvedené v odstavci 1 Radě k důvěrnému zjištění.
Článek 5
Podklady a zjišťování informací
1. Generální sekretariát Rady je členským státům nápomocen při zjišťování informací o existujících dohodách týkajících se přeshraniční pomoci.
2. Členské státy předají znění takových dohod generálnímu sekretariátu Rady do šesti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
3. Nejpozději do jednoho roku projedná Rada na základě výsledků zjištění uvedených v odstavci 1, mohou-li být hlavní obtíže řešeny úpravou odpovídajících evropských právních předpisů, a zejména Schengenské prováděcí úmluvy.
Článek 6
Zveřejnění
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Podnět Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království s ohledem na přijetí rámcového rozhodnutí Rady o evropském příkazu k výkonu rozhodnutí a předávání odsouzených osob mezi členskými státy Evropské unie
(2005/C 150/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 odst. 1 písm. a) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 podpořila zásadu vzájemného uznávání, která by se měla stát základním kamenem soudní spolupráce v občanskoprávních i trestních věcech v Unii.
(2) Dne 29. listopadu 2000 přijala Rada v souladu se závěry z Tampere program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí ve věcech trestních [1], podle kterého je nutné vyhodnotit potřeby moderních mechanismů pro vzájemné uznávání pravomocných rozsudků zahrnujících odnětí svobody (opatření 14) a rozšíření uplatňování zásady předávání odsouzených osob o osoby, které mají bydliště v některém členském státu (opatření 16).
(3) Haagský program na posílení svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii [2] vyžaduje od členských států, aby tento program opatření splnily, zvláště v oblasti výkonu pravomocných trestů odnětí svobody.
(4) Všechny členské státy Evropské unie ratifikovaly Úmluvu Rady Evropy ze dne 21. března 1983 o předávání odsouzených osob.
Podle uvedené úmluvy mohou být odsouzené osoby předány k výkonu zbývající části svého trestu pouze do státu, jehož jsou státními příslušníky, a to pouze se svým souhlasem a se souhlasem příslušných států.
Dodatkový protokol k této úmluvě ze dne 18. prosince 1997, který za určitých okolností umožňuje předání osoby bez jejího souhlasu, nebyl ratifikován všemi členskými státy.
Ani jeden z těchto nástrojů neukládá základní povinnost převzít odsouzenou osobu k výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody.
(5) Vztahy mezi členskými státy, charakterizované zvláštní vzájemnou důvěrou v právní systémy ostatních členských států, by svým rozsahem měly jít dále než stávající nástroje Rady Evropy upravující předávání k výkonu rozhodnutí.
Měla by být stanovena základní povinnost vykonávajícího státu převzít své státní příslušníky a osoby se zákonným trvalým bydlištěm na jeho území, které byly pravomocně odsouzené v jiném členském státě k trestu odnětí svobody nebo ochrannému opatření spojenému s odnětím osobní svobody bez ohledu na jejich souhlas, neexistují-li k odmítnutí zvláštní důvody.
(6) Předání odsouzených osob k výkonu trestu do státu jejich státní příslušnosti, státu jejich zákonného bydliště nebo státu, s nímž mají tyto osoby jiné těsné vazby, napomáhá jejich společenské rehabilitaci.
(7) Toto rámcové rozhodnutí má ctít základní práva a zachovávat zásady zakotvené v článku 6 Smlouvy, které jsou vyjádřeny i v Listině základních práv Evropské unie, zejména v kapitole VI této listiny.
Nic v tomto rámcovém rozhodnutí by nemělo být vykládáno tak, že by zakazovalo odmítnout vykonat rozhodnutí, jestliže na základě objektivních skutečností existují důvody se domnívat, že trest byl uložen za účelem potrestat určitou osobu z důvodu jejího pohlaví, rasy, náboženství, etnického původu, státní příslušnosti, jazyka, politického přesvědčení nebo sexuální orientace nebo že by této osobě mohla být z kterékoli z těchto příčin způsobena újma.
(8) Toto rámcové rozhodnutí by nemělo [3] bránit členskému státu v tom, aby uplatňoval své ústavní zásady týkající se práva na spravedlivý proces, svobody sdružování, svobody tisku a svobody projevu v jiných sdělovacích prostředcích,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
a) "evropským příkazem k výkonu rozhodnutí" rozhodnutí vynesené příslušnými orgány vydávajícího státu pro účely výkonu pravomocného trestu uloženého fyzické osobě soudem tohoto státu;
b) "trestem" každý trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody na dobu určitou nebo neurčitou uložené soudem na základě trestního řízení v důsledku spáchání trestného činu;
c) "vydávajícím státem" členský stát, ve kterém byl vydán evropský příkaz k výkonu rozhodnutí;
d) "vykonávajícím státem" členský stát, kterému byl postoupen evropský příkaz k výkonu rozhodnutí pro účely jeho výkonu.
Článek 2
Určení příslušných orgánů
1. Každý členský stát uvědomí generální sekretariát Rady, který orgán nebo orgány jsou podle jeho práva příslušné v souladu s tímto rámcovým rozhodnutím, je-li tento členský stát vydávajícím nebo vykonávajícím státem.
2. Bez ohledu na článek 4 může každý členský stát, je-li to nezbytné s ohledem na jeho vnitřní organizační uspořádání, určit jeden nebo více ústředních orgánů, které jsou příslušné pro správní doručování a převzetí evropského příkazu k výkonu rozhodnutí a pro poskytování pomoci příslušným orgánům.
3. Generální sekretariát Rady zpřístupní obdržené informace všem členským státům a Komisi.
Článek 3
Účel
1. Účelem tohoto rámcového rozhodnutí je stanovení pravidel, podle nichž členský stát na svém území uzná a vykoná trest uložený soudem jiného členského státu v souladu s čl. 1 písm. b) bez ohledu na to, zda výkon trestu již započal.
2. Toto rámcové rozhodnutí je použitelné, nachází-li se odsouzená osoba ve vydávajícím nebo vykonávajícím státě.
- článek 1: Definice,
- článek 2: Určení příslušných orgánů,
- čl. 4 odst. 3 až 6: Postoupení evropského příkazu k výkonu rozhodnutí,
- článek 6: Forma a obsah evropského příkazu k výkonu rozhodnutí,
- článek 8: Uznání a výkon evropského příkazu k výkonu rozhodnutí,
- článek 10: Rozhodnutí o evropském příkazu k výkonu rozhodnutí a lhůty,
- článek 11: Předání osob,
- článek 12: Průvoz,
- článek 13: Právo rozhodné pro výkon,
- článek 15: Amnestie, milost, přezkum trestu,
- článek 16: Informace od vydávajícího státu,
- čl. 17 písm. a), c), d), e) a f): Informace od vykonávajícího státu,
- článek 18: Důsledky předání odsouzené osoby,
- článek 19: Náklady,
- článek 20: Vztah k jiným dohodám a ujednáním,
- článek 21: Provádění,
- článek 22: Vstup v platnost.
- článek 1: Definice,
- článek 8: Uznání a výkon evropského příkazu k výkonu rozhodnutí,
- článek 12: Průvoz,
- článek 13: Právo rozhodné pro výkon,
- článek 15: Amnestie, milost, přezkum trestu,
- čl. 17 písm. c), d), e) a f): Informace od vykonávajícího státu,
- článek 18: Důsledky předání odsouzené osoby,
- článek 19: Náklady,
- článek 20: Vztah k jiným dohodám a ujednáním,
- článek 21: Provádění,
- článek 22: Vstup v platnost.
Stát, který vydal evropský zatýkací rozkaz, poskytne vykonávajícímu státu informace obsažené v evropském příkazu k výkonu rozhodnutí.
Veškerý styk ve věcech týkajících se tohoto odstavce probíhá přímo mezi příslušnými orgány.
4. Toto rámcové rozhodnutí nemění povinnost ctít základní práva a zachovávat základní právní zásady zakotvené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii.
Článek 4
Postoupení evropského příkazu k výkonu rozhodnutí
Evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, jímž se ukládá trest ve smyslu čl. 2 písm. b), může být postoupen orgánům členského státu uvedeným v čl.
2 odst. 1, jehož je fyzická osoba, které byl trest uložen, státním příslušníkem, v němž má tato osoba zákonné trvalé bydliště nebo ke kterému má tato osoba jiné těsné vazby.
V posledním výše zmíněném případě může být evropský příkaz k výkonu rozhodnutí postoupen pouze se souhlasem odsouzené osoby.
Vykonávající stát může rovněž z vlastního podnětu požádat vydávající stát, aby mu postoupil evropský příkaz k výkonu rozhodnutí. Odsouzená osoba může rovněž požádat příslušné orgány vydávajícího nebo vykonávajícího státu, aby zahájily řízení podle tohoto rámcového rozhodnutí.
2. Evropský příkaz k výkonu rozhodnutí nelze postoupit, pokud osoba, které byl trest uložen, má zákonné trvalé bydliště ve vydávajícím státě kromě případů, kdy odsouzená osoba s předáním souhlasí anebo rozhodnutí nebo správní rozhodnutí, vyplývající z tohoto rozhodnutí, obsahuje příkaz k vyhoštění nebo vypovězení nebo jakékoliv jiné opatření, v jehož důsledku již daná osoba nebude smět po výkonu trestu dále pobývat na území vydávajícího státu.
Skutečnost, že kromě trestu ve smyslu čl. 1 písm. b) byla za čin, na němž se zakládá evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, uložena i pokuta, kterou odsouzená osoba dosud nezaplatila, není překážkou postoupení evropského příkazu k výkonu rozhodnutí.
Vymáhání pokuty v jiném členském státě se zakládá na příslušných ustanoveních v této oblasti, která jsou platná mezi členskými státy.
4. Evropský příkaz k výkonu rozhodnutí postoupí příslušný orgán vydávajícího státu přímo příslušným orgánům vykonávajícího státu, a to způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu a za podmínek, jež vykonávajícímu státu umožňují přesvědčit se o jeho pravosti.
Veškerá úřední sdělení rovněž probíhají přímo mezi uvedenými příslušnými orgány.
5. Vydávající stát postoupí evropský příkaz k výkonu rozhodnutí týkající se jedné osoby vždy jen jednomu vykonávajícímu státu.
6. Nejsou-li orgány vykonávajícího státu příslušné k výkonu rozhodnutí známy příslušným orgánům vydávajícího státu, provedou příslušné orgány vydávajícího státu veškerá nezbytná šetření, včetně šetření prostřednictvím kontaktních míst Evropské soudní sítě vytvořené společnou akcí Rady 98/428/SVV [5], aby získaly informace od vykonávajícího státu.
7. Nemají-li orgány vykonávajícího státu, které obdrží evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, pravomoc jej uznat a přijmout nezbytná opatření pro jeho výkon, postoupí daný evropský příkaz k výkonu rozhodnutí z moci úřední příslušným orgánům a uvědomí o tom příslušné orgány vydávajícího státu.
Článek 5
Stanovisko a vyrozumění odsouzené osoby
Jestliže se odsouzená osoba nachází ve vydávajícím státě, má mít dle možnosti příležitost vyjádřit ústně nebo písemně své stanovisko předtím, než je evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vydán. S výjimkou čl.
4 odst. 1 druhé věty se k postoupení evropského příkazu k výkonu rozhodnutí souhlas odsouzené osoby nevyžaduje.
Její stanovisko se však vezme v úvahu při rozhodování, zda by měl být evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vydán a pokud ano, kterému vykonávajícímu státu by měl být postoupen.
2. Jestliže se odsouzená osoba nachází ve vydávajícím státě, vyrozumí ji příslušné orgány tohoto státu o důsledcích předání vykonávajícímu státu.
Jestliže se odsouzená osoba nachází ve vykonávajícím státě, vyrozumění jí poskytnou příslušné orgány tohoto státu, pokud je toho v zájmu spravedlnosti zapotřebí.
Článek 6
Forma a obsah evropského příkazu k výkonu rozhodnutí
1. Evropský příkaz k výkonu rozhodnutí obsahuje údaje uvedené ve formuláři v příloze.
Příslušné orgány vydávajícího státu ověří správnost těchto údajů a připojí svůj podpis.
2. Evropský příkaz k výkonu rozhodnutí musí být přeložen do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího státu.
Každý členský stát může v okamžiku přijetí tohoto rámcového rozhodnutí nebo později uvést v prohlášení, které bude uloženo v generálním sekretariátu Rady, že bude přijímat překlad do jednoho nebo více dalších úředních jazyků Unie.
Článek 7
Oblast působnosti
1. Jestliže za následující trestné činy lze ve vydávajícím státě uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně tří let, jak jsou tyto činy vymezeny právem vydávajícího státu, evropský příkaz k výkonu rozhodnutí se uzná a vykoná podle podmínek tohoto rámcového rozhodnutí a bez ověření oboustranné trestnosti:
- účast na zločinném spolčení,
- terorismus,
- obchod s lidmi,
- pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie,
- nedovolený obchod s omamnými a psychotropními látkami,
- nedovolený obchod se zbraněmi, střelivem a výbušninami,
- korupce,
- podvody včetně podvodů postihujících finanční zájmy Evropských společenství ve smyslu Úmluvy ze dne 26. července 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [6],
- praní výnosů z trestné činnosti,
- padělání měny včetně eura,
- počítačová trestná činnost,
- trestné činy proti životnímu prostředí, včetně nedovoleného obchodu s ohroženými druhy živočichů a ohroženými druhy a odrůdami rostlin,
- napomáhání při nedovoleném překročení státní hranice a při nedovoleném pobytu,
- vražda, těžké ublížení na zdraví,
- nedovolený obchod s lidskými orgány a tkáněmi,
- únos, omezování osobní svobody a braní rukojmí,
- rasismus a xenofobie,
- organizovaná nebo ozbrojená loupež,
- nedovolený obchod s kulturními statky, včetně starožitností a uměleckých děl,
- podvod,
- vydírání a vymáhání peněz za ochranu,
- výroba padělků a nedovolených napodobenin,
- padělání veřejných listin a obchodování s nimi,
- padělání platebních prostředků,
- nedovolený obchod s hormonálními látkami a jinými prostředky na podporu růstu,
- nedovolený obchod s jadernými nebo radioaktivními materiály,
- obchod s odcizenými vozidly,
- znásilnění,
- žhářství,
- trestné činy, jejichž stíhání je v pravomoci Mezinárodního trestního soudu,
- únos letadla nebo plavidla,
- sabotáž.
2. Rada může kdykoli po konzultaci s Evropským parlamentem na základě podmínek stanovených v čl. 39 odst. 1 Smlouvy jednomyslně rozhodnout o přidání dalších kategorií trestných činů na seznam uvedený v odstavci 1. Rada přezkoumá s přihlédnutím ke zprávě, která jí bude předložena podle čl. 21 odst. 4 tohoto rámcového rozhodnutí, zda by měl být tento seznam rozšířen nebo pozměněn.
3. U jiných trestných činů, než na které se vztahuje odstavec 1, může vykonávající stát podmínit uznání a výkon evropského příkazu k výkonu rozhodnutí tím, že se příkaz vztahuje na činy, které jsou rovněž trestnými činy podle práva vykonávajícího státu, nezávisle na znacích skutkové podstaty nebo popisu trestného činu.
Článek 8
Uznání a výkon evropského příkazu k výkonu rozhodnutí
1. Příslušné orgány vykonávajícího státu uznají bez dalších formalit evropský příkaz k výkonu rozhodnutí postoupený v souladu s článkem 4 a neprodleně přijmou veškerá opatření nezbytná pro jeho výkon, neodvolají-li se na některý z důvodů k odmítnutí uznání nebo výkonu podle článku 9.
2. Je-li daný trest neslučitelný se základními zásadami práva vykonávajícího státu z hlediska jeho délky, mohou příslušné orgány vykonávajícího státu rozhodnout o úpravě trestu podle horní hranice sazby stanovené pro daný trestný čin podle práva tohoto státu.
3. Je-li daný trest neslučitelný s právem vykonávajícího státu z hlediska své povahy, mohou jej příslušné orgány tohoto státu prostřednictvím soudního nebo správního rozhodnutí upravit podle trestu nebo opatření stanoveného pro trestný čin stejného typu v jeho vlastním právu.
Takový trest nebo opatření musí co nejvíce odpovídat trestu uloženému ve vydávajícím státě; to znamená, že trest nelze převést na peněžitý trest.
Nesmí se jím zvýšit trest, uložený ve vydávajícím státě.
4. Jestliže byl evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vydán i pro činy, na něž se nevztahuje čl. 7 odst. 1, a na základě čl. 9 odst. 1 písm. b) vykonávající stát odmítne evropský příkaz k výkonu rozhodnutí z důvodu těchto činů uznat a vykonat, musí uvedený stát požádat vydávající stát, aby mu oznámil, která část trestu se týká předmětných činů. Po obdržení této informace může vykonávající stát snížit trest o část trestu, kterou mu oznámil vydávající stát.
Článek 9
Důvody k odmítnutí uznání a výkonu rozhodnutí
1. Příslušné orgány vykonávajícího státu mohou odmítnout uznat a vykonat evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, pokud:
a) ve vykonávajícím státě nebo v kterémkoliv jiném státě než ve vydávajícím nebo vykonávajícím státě bylo proti dotyčné osobě vyneseno rozhodnutí týkající se stejných činů a, jedná-li se o druhý jmenovaný případ, dané rozhodnutí bylo vykonáno, v současné době se vykonává nebo podle práva státu, ve kterém byl vynesen rozsudek, je již nelze vykonat;
b) v některém z případů podle čl. 7 odst. 3 se příkaz k výkonu rozhodnutí týká činů, které by podle práva vykonávajícího státu nebyly trestným činem; pokud se však evropský příkaz k výkonu rozhodnutí týká daňových, celních a devizových věcí, nesmí být jeho výkon odmítnut z toho důvodu, že právní předpisy vykonávajícího státu neukládají stejný druh daně nebo poplatku nebo neobsahují stejná daňová, celní a devizová ustanovení jako právní předpisy vydávajícího státu;
c) výkon rozhodnutí je podle práva vykonávajícího státu promlčen, pokud se evropský příkaz k výkonu rozhodnutí týká činů, které spadají do soudní pravomoci vykonávajícího státu na základě jeho vlastního práva;
d) evropský příkaz k výkonu rozhodnutí byl vydán vůči fyzické osobě, která podle práva vykonávajícího státu nemohla být vzhledem ke svému věku dosud trestně odpovědná za jednání, pro něž byl evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vydán;
e) v okamžiku, kdy orgán příslušný podle čl. 4 odst. 1 obdržel evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, zbývaly do úplného výkonu trestu méně než čtyři měsíce;
f) dotyčná osoba nesouhlasí s postoupením evropského příkazu k výkonu rozhodnutí a tento příkaz byl vydán pro účely výkonu trestu uloženého rozhodnutím vyneseným v nepřítomnosti, pokud tato osoba nebyla osobně předvolána k soudu, ani nebyla jinak informována o době a místu konání řízení, které vedlo k rozhodnutí vynesenému v nepřítomnosti, nebo pokud tato osoba nedala příslušnému orgánu najevo, že rozhodnutí nenapadne;
g) fyzická osoba, vůči které byl evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vydán, není státním příslušníkem vykonávajícího státu, nemá v tomto státě zákonné a trvalé bydliště, ani již nemá k tomuto státu žádné těsné vazby.
2. Dříve, než se příslušný orgán vykonávajícího státu rozhodne odmítnout uznání a výkon evropského příkazu k výkonu rozhodnutí, konzultuje v případech uvedených v odst. 1 písm. a), f) a g) vhodným způsobem příslušný orgán vydávajícího státu a v případě potřeby ho požádá o neprodlené poskytnutí všech dalších nezbytných informací.
Článek 10
Rozhodnutí o evropském příkazu k výkonu rozhodnutí a lhůty
1. Příslušné orgány vykonávajícího státu musí rozhodnout o tom, zda evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vykonají co možná nejrychleji, a v každém případě nejpozději do tří týdnů od jeho obdržení.
2. Není-li ve výjimečných případech možné přijmout rozhodnutí o výkonu evropského příkazu k výkonu rozhodnutí ve lhůtě stanovené v odstavci 1, oznámí to neprodleně příslušné orgány vykonávajícího státu příslušným orgánům vydávajícího státu spolu s uvedením důvodů.
V tom případě musí být rozhodnutí přijato co nejdříve.
Článek 11
Předání osob
1. Jestliže se osoba, vůči níž byl vydán evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, nachází ve vydávajícím státě, musí být předána do vykonávajícího státu co nejrychleji ve lhůtě, na které se příslušné orgány vydávajícího a vykonávajícího státu dohodnou.
2. Osoba musí být předána nejpozději do dvou týdnů od vydání pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského příkazu k výkonu rozhodnutí.
3. Jestliže předání osoby ve lhůtě stanovené v odstavci 2 brání nepředvídatelné okolnosti, vstoupí příslušné orgány vydávajícího a vykonávajícího státu ihned ve styk a dohodnou se na nové lhůtě pro předání.
4. Na přechodnou dobu lze předání výjimečně odložit z vážných humanitárních důvodů, zejména jsou-li závažné důvody se domnívat, že by to zjevně ohrozilo život nebo zdraví dotyčné osoby.
Předání se musí uskutečnit co nejdříve poté, co tyto důvody pominuly.
Příslušné orgány vydávajícího státu o tom neprodleně uvědomí příslušné orgány vykonávajícího státu a dohodnou se na nové lhůtě pro předání.
Článek 12
Průvoz
1. Každý členský stát povolí průvoz odsouzené osoby přes své území k předání do vykonávajícího státu za podmínky, že bude informován o:
a) totožnosti a státní příslušnosti osoby, na kterou se vztahuje evropský příkaz k výkonu rozhodnutí;
b) existenci evropského příkazu k výkonu rozhodnutí;
c) povaze a právní kvalifikaci trestného činu vedoucího k vydání evropského příkazu k výkonu rozhodnutí;
d) popisu okolností trestného činu, včetně data a místa.
2. Žádost o průvoz a informace uvedené v odstavci 1 lze zasílat jakýmkoli způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu.
Členský stát průvozu sdělí stejným postupem své rozhodnutí, které přijme přednostně nejpozději do jednoho týdne ode dne, kdy obdržel žádost.
3. Žádost o průvoz není nutná, jedná-li se o leteckou přepravu bez plánovaného mezipřistání.
Dojde-li však k neplánovanému přistání, poskytne vydávající stát informace uvedené v odstavci 1.
Článek 13
Právo rozhodné pro výkon
1. Výkon evropského příkazu k výkonu rozhodnutí se řídí právem vykonávajícího státu stejně jako tresty uložené tímto státem.
Pouze orgány vykonávajícího státu jsou příslušné rozhodovat s výhradou odstavců 2 a 3 o postupech pro výkon a stanovit veškerá s tím související opatření, včetně důvodů pro podmínečné propuštění.
2. Příslušné orgány vykonávajícího státu započítají každou dobu odnětí svobody vykonané ve vydávajícím státě nebo v některém jiném státě v souvislosti s trestem, pro který byl evropský příkaz k výkonu rozhodnutí vydán, do celkové doby odnětí svobody, která má být vykonána ve vykonávajícím státě.
3. Pokud není mezi vydávajícím a vykonávajícím státem dohodnuto jinak, lze podmínečné propuštění udělit pouze tehdy, vykonala-li odsouzená osoba ve vydávajícím a ve vykonávajícím státě celkem nejméně polovinu trestu.
4. V rozhodnutí o podmínečném propuštění se rovněž vezmou v úvahu ustanovení vnitrostátních právních předpisů uvedená vydávajícím státem, na jejichž základě má osoba po určité době právo na podmínečné propuštění.
Článek 14
Zásada speciality
1. S výhradou odstavce 2 nelze osobu, která byla předána do vykonávajícího státu na základě tohoto rámcového rozhodnutí, stíhat, odsoudit nebo jinak zbavit svobody za jiný trestný čin, než kvůli kterému byla předána a kterého se dopustila před svým předáním.
2. Odstavec 1 se nepoužije v těchto případech:
a) neopustila-li osoba území vykonávajícího státu ve lhůtě 45 dnů od svého konečného propuštění, i když k tomu měla příležitost, nebo vrátila-li se na toto území poté, co je opustila;
b) trestný čin nelze potrestat trestem odnětí svobody nebo ochranným opatřením spojeným s odnětím osobní svobody;
c) trestní řízení nevede k uplatnění opatření omezujícího osobní svobodu;
d) mohl-li by osobě být uložen trest nebo donucovací opatření, které nezahrnují odnětí osobní svobody, zejména peněžitý trest nebo opatření postihující majetek, i když tento trest nebo opatření mohou omezit její osobní svobodu;
e) pokud osoba souhlasí s předáním;
f) pokud se osoba po svém předání výslovně zřekla nároku na zásadu speciality, pokud jde o určité trestné činy spáchané před jejím předáním.
Prohlášení o zřeknutí musí být učiněno před příslušnými soudními orgány vykonávajícího státu a zaznamenáno do protokolu v souladu s vnitrostátním právem tohoto státu.
Prohlášení o zřeknutí musí být vyjádřeno takovým způsobem, aby bylo zřejmé, že ho tato osoba učinila dobrovolně a s plným vědomím jeho důsledků.
Za tím účelem má osoba právo na právního zástupce;
g) dá-li vydávající stát svůj souhlas v souladu s odstavcem 3.
3. Žádost o souhlas se předá příslušným orgánům vydávajícího státu společně s údaji uvedenými v čl. 8 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV a s překladem podle čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí. Souhlas se udělí, podléhá-li trestný čin, kvůli němuž se žádá o souhlas, předání v souladu s uvedeným rámcovým rozhodnutím. Rozhodnutí musí být přijato nejpozději do 30 dnů od obdržení žádosti. V případech uvedených v článku 5 uvedeného rámcového rozhodnutí musí vykonávající stát poskytnout stanovené záruky.
Článek 15
Amnestie, milost, přezkum trestu
1. Amnestii nebo milost může udělit vydávající i vykonávající stát.
2. Pouze vydávající stát může rozhodnout o žádosti o přezkum rozhodnutí, jímž se ukládá trest, který se má vykonat podle tohoto rámcového rozhodnutí.
Článek 16
Informace od vydávajícího státu
1. Příslušné orgány vydávajícího státu neprodleně uvědomí příslušné orgány vykonávajícího státu o každém rozhodnutí nebo opatření, v jehož důsledku přestává být trest vykonatelný ihned anebo po určitou dobu.
2. Vykonávající stát příkaz ukončí výkon trestu, jakmile jej o tomto rozhodnutí nebo opatření příslušné orgány vydávajícího státu uvědomí.
Článek 17
Informace od vykonávajícího státu
Příslušné orgány vykonávajícího státu uvědomí bez odkladu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu příslušné orgány vydávajícího státu:
a) o postoupení evropského příkazu k výkonu rozhodnutí příslušným orgánům podle čl. 4 odst. 6;
b) o každém rozhodnutí neuznat a nevykonat evropský příkaz k výkonu rozhodnutí podle článku 9 společně s důvody tohoto rozhodnutí;
c) o úpravě trestu podle čl. 8 odst. 2 nebo 3 společně s důvody tohoto rozhodnutí;
d) o úplném nebo částečném odmítnutí vykonat příkaz z důvodů uvedených v čl. 8 odst. 4, čl. 13 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 společně s důvody tohoto rozhodnutí a v případě částečného odmítnutí výkonu rozhodnutí z důvodů uvedených v čl. 8 odst. 4 se žádostí o oznámení, která část trestu se týká předmětných činů;
e) o skutečnosti, že dotyčná osoba nenastoupila k výkonu trestu bez uvedení důvodu;
f) o útěku odsouzené osoby z vězení před ukončením výkonu trestu;
g) o výkonu trestu neprodleně po jeho ukončení.
Článek 18
Důsledky předání odsouzené osoby
1. S výhradou odstavce 2 nesmí vydávající stát po předání dotyčné osoby přistoupit k dalšímu výkonu trestu, na němž se zakládá evropský příkaz k výkonu rozhodnutí, postoupený podle článku 4.
2. Právo na výkon trestu přechází zpět na vydávající stát poté, co jej vykonávající stát uvědomil o úplném nebo částečném odmítnutí výkonu rozhodnutí podle čl. 8 odst. 4, čl. 15 odst. 1 a čl. 17 písm. d) a e).
Článek 19
Náklady
Náklady vyplývající z uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí, s výjimkou nákladů vzniklých výlučně na výsostném území vydávajícího státu, hradí vykonávající stát.
Článek 20
Vztah k jiným dohodám a ujednáním
Členské státy mohou nadále uplatňovat dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání platné v době přijetí tohoto rámcového rozhodnutí, pokud tyto dohody nebo ujednání umožňují prohloubit nebo rozšířit cíle tohoto rámcového rozhodnutí a pokud pomáhají dále zjednodušit nebo usnadnit postupy výkonu trestů.
Článek 21
Provádění
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do … [7].
2. Členské státy sdělí generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované Komisí s pomocí těchto informací ověří Rada nejpozději do … [8] do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
3. Generální sekretariát Rady sdělí členským státům a Komisi prohlášení učiněná podle čl. 6 odst. 2.
4. Do … [9] vypracuje Komise na základě obdržených informací zprávu společně s podněty, které pokládá za vhodné.
Článek 22
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Rady 2005/…/SVV
ze dne …,
kterým se mění rozhodnutí 2003/170/SVV o společném využívání styčných důstojníků vyslaných do zahraničí donucovacími orgány členských států
(2005/C 188/12)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 30 odst. 2 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spojeného království Velké Británie a Severního Irska [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomuto důvodu:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Změna rozhodnutí Rady 2003/170/SVV
Rozhodnutí Rady 2003/170/SVV se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pro účely tohoto rozhodnutí se" styčným důstojníkem Europolu "rozumí zaměstnanec Europolu vyslaný do zahraničí do jedné nebo více třetích zemí nebo do mezinárodních organizací za účelem podpory a koordinace spolupráce mezi orgány v těchto zemích nebo organizacích a Europolem usnadněním výměny informací mezi nimi."
2. V čl. 1 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny úkoly styčných důstojníků Europolu v rámci úmluvy o Europolu, jejích prováděcích pravidel a dohod o spolupráci uzavřených mezi Europolem a dotyčnou třetí zemí nebo mezinárodní organizací."
3. V čl. 4 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
"Taková setkání se mohou konat z podnětu každého členského státu, a zejména těch členských států, které jednají jako" vedoucí stát "pro spolupráci EU v konkrétní zemi nebo regionu."
4. V článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. V souladu s vnitrostátním právem a úmluvou o Europolu mohou členské státy požádat Europol o využití styčných důstojníků Europolu vyslaných do třetích zemí nebo mezinárodních organizací k výměně důležitých informací.
Žádosti se podávají Europolu prostřednictvím národních jednotek členských států v souladu s úmluvou o Europolu.
4. Europol zajistí, aby mu jeho styční důstojníci vyslaní do třetích zemí a mezinárodních organizací podávali informace týkající se závažného ohrožení členských států trestnými činy, pro které je Europol příslušný podle úmluvy o Europolu.
Tyto informace jsou sdělovány příslušným orgánům dotčených členských států prostřednictvím národních jednotek v souladu s úmluvou o Europolu."
Článek 2
Použitelnost na Gibraltar
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost čtrnáctým dnem po zveřejnění
P6_TA(2005)0006
Pomoc Evropské unie obětem mořské ničivé vlny v Indickém oceánu
Usnesení Evropského parlamentu o nedávné katastrofě způsobené tsunami v Indickém oceánu
Evropský parlament,
- s ohledem na konferenci věnované pomoci zemím postiženým tsunami konané dne 6. ledna 2005 v Jakartě a mezinárodní dárcovskou konferenci v Ženevě dne 11. ledna 2005,
- s ohledem na závěry mimořádné Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy ze dne 7. ledna 2005,
- s ohledem na sdělení Komise nazvané "Evropa a Asie: strategický rámec pro posílené partnerství" (KOM(2001)0469) a na zásadní důraz, který klade toto sdělení na vztahy mezi EU a asijským kontinentem, jehož obyvatelstvo tvoří více než polovinu světové populace,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. s ohledem na zemětřesení o síle 9 stupňů Richterovy stupnice, které dne 26. prosince 2004 zasáhlo jihovýchodní Asii a které vyvolalo ohromné vlny tsunami v Indonésii, Srí Lance, Indii, Thajsku, Malajsii, na Maledivách, v Bangladéši, Barmě (Myanmaru), na Mauriciu, v Somálsku, Keni, na Seychelách, na ostrově Réunion a v Tanzánii,
B. vzhledem k tomu, že v důsledku této pohromy zahynulo v mnoha zemích zasažených tsunami více než 160000 osob, včetně občanů EU, ještě více jich bylo zraněno a 5 milionů osob zůstalo bez přístřeší a bez přístupu k životně důležitým dodávkám jídla, pitné vody a léků,
C. vzhledem k tomu, že neštěstí zasáhlo v postižených zemích nejchudší části společnosti, zejména rybářské komunity, a zanechalo za sebou tisíce sirotků,
D. vzhledem k tomu, že velká část komunikačních systémů, zdrojů energie a vzdělávací infrastruktury byla v postižených pobřežních oblastech zničena,
E. vzhledem k tomu, že voda znečištěná v důsledku tsunami a vydatné deště zvýšily riziko výskytu nemocí jako je cholera, malárie a tyfus,
F. vzhledem k tomu, že odborníci varují, že poškození mořské fauny a flory, včetně kořenovníků a korálových porostů, může být velice rozsáhlé a dlouhodobé, což by mohlo mít vážné důsledky pro místní obyvatelstvo, jemuž rybolov zajišťuje obživu a živobytí,
G. vzhledem k tomu, že celosvětová reakce na toto neštěstí měla mimořádný rozsah; vzhledem k tomu, že EU a její členské státy doposud přislíbily téměř 1,5 miliardy eur a tato částka stále roste; vzhledem k tomu, že Komise již vyhradila 23 milionů eur a přislíbila finanční prostředky ve výši 350 milionů eur; avšak vzhledem k tomu, že 150 milionů z této částky nepochází z nových zdrojů, nýbrž budou čerpány z prostředků stávajících dlouhodobých rozvojových projektů, vzhledem k tomu, že v programu Evropského rozvojového fondu by neměly být provedeny změny za účelem poskytnutí pomoci africký zemím v souvislosti s tsunami, ale je nutno vyhradit nové finanční prostředky na tuto pomoc;
H. vzhledem k tomu, že v případě předešlých neštěstí přislíbená pomoc často neodpovídala částkám skutečně poskytnutým na pomoc,
I. vzhledem k tomu, že OSN provádí v postižené oblasti hodnocení potřeb, ale velká část oblastí postižených tsunami zůstává nadále těžko přístupná, zejména na Sumatře,
J. vzhledem k tomu, že většina zemí postižených tsunami byla již dříve zatížena splácením obrovských dluhů, a vzhledem k tomu, že finanční prostředky poskytnuté na snížení dopadů škod by se minuly účinkem, kdyby tyto země nadále splácely úroky z těchto dluhů,
Okamžitá reakce
1. vyjadřuje soustrast obyvatelům a vládám postižených zemí a všem rodinám obětí v jihovýchodní Asii, východní Africe, Evropě i jinde, a hluboký soucit s nimi;
2. vyjadřuje své poděkování lidem z postižených zemí za to, jak reagovali při neštěstí, a to i přes jejich vlastní utrpení a ztráty, a za jejich pomoc evropským občanům zasažených neštěstím;
3. vítá štědrost všech dárců z veřejného i soukromého sektoru, která byla odpovědí na tuto krizi a která odráží globalizaci solidarity projevené především v řadách veřejnosti;
4. vyjadřuje znepokojení nad dosud nezjištěným počtem obětí v Barmě (Myanmaru), kritizuje Barmskou vojenskou juntu, která uzavřela některé části pobřeží ve své zemi a kategoricky odmítá spolupracovat s mezinárodním společenstvím, což bude mít rozsáhlé důsledky pro jejich vlastní oběti tsunami;
5. vyzývá poslance, aby dobrovolně věnovali na oběti tsunami v Indickém oceánu částku jednoho nebo více denních příspěvků;
Řešení naléhavých otázek
6. zdůrazňuje, že děti, které osiřely v důsledku neštěstí, musí být klíčovou prioritou humanitárních organizací, neboť jsou vystaveny narůstajícímu riziku únosu či fyzického nebo sexuálního zneužívání;
7. pevně věří, že pokud mají být děti, které byly postiženy tsunami účinně ochráněny, je nezbytné jim poskytnout ochranu před jakoukoli formou zneužívání a nelegální adopcí do zahraničí a zajistit zdravé a bezpečné sociální zázemí, které jim zaručí slibnou budoucnost; vyzývá k poskytnutí psychosociální pomoci - zaměřené především na pomoc dětem - aby se zabránilo výskytu posttraumatického syndromu;
8. vyzývá mezinárodní společenství, aby věnovalo zvláštní pozornost situaci 1,5 milionu dětí, které byly, podle odhadů UNICEF, postiženy neštěstím; naléhavě vyzývá, aby záchranné akce směřovaly k nalezení, identifikaci a opětnému zapojení do splečnosti dětí, které ztratily rodinu, aby se co možná nejdříve zajistil návrat dětí do škol, a pokud jde o zprávu, která naznačuje, že obchodníci s dětmi začínají neštěstí využívat a prodávají mládež na nucené práce a jako sexuální otroky, aby záchranné akce zajišťovaly ochranu dětí před jejich zneužíváním;
9. vyzývá členské státy, aby usnadnily vstup do EU těm sirotkům z oblastí postižených tsunami, kteří mají příbuzné v některém z členských států;
10. vyzývá vlády zemí postižených pohromou, aby usnadnily práci humanitárních organizací při rozdělování pomoci tím, že se budou všemožně snažit zajistit přístup k pomoci všem, kdo ji potřebují, bez ohledu na politické přesvědčení, etnickou příslušnost nebo náboženství postižených a minimalizovat byrokracii vůči humanitárním organizacím;
11. trvá na tom, že koordinaci celé humanitární operace musí vést Úřad OSN pro koordinaci humanitárních záležitostí (OCHA), že musí být plně zapojena a zviditelněna ECHO, za podpory všech dárců a vítá plnou podporu OSN ze strany EU a její závazek spolufinancovat činnost OCHA v tomto regionu;
12. vyzývá generálního tajemníka OSN, aby ustanovil pro každou zemi postiženou tsunami humanitárního koordinátora OSN, který bude mít jasné pravomoci při řízení všech ostatních agentur OSN reagujících na krizi;
13. vyzývá členské státy a Komisi, aby v souladu s rezolucí Valného shromáždění OSN č. 3519 a s usnesením EP ze dne 30. listopadu 2000 [1] zajistily plné zapojení žen do koordinace celé humanitární akce, a to jak v oblastech postižených tsunami, tak na mezinárodní úrovni;
14. zdůrazňuje, že je důležité, aby bylo OSN umožněno naplnit svou hlavní roli koordinátora mezinárodní pomoci v oblasti a zdůrazňuje, že nesmí vzniknout žádná prodleva mezi počáteční fází naléhavé pomoci a následnou fází obnovy a rekonstrukce; vyzývá členské státy, aby ve spolupráci s místními orgány a ostatními aktéry zajistily, že pomoc EU v případě naléhavé pomoci i středně a dlouhodobé pomoci potřebné pro obnovu postižených oblastí bude úzce vnitřně koordinována;
Finanční odezva
15. vítá rychlé uvolnění počátečních 23 milionů eur ze strany EU a také zapojení odborníků ECHO do pomocné akce; dále vítá mobilizaci Mechanismu civilní ochrany Evropského společenství, který byl aktivován ihned po pohromě tsunami, a také podpůrnou činnost Monitorovacího a informačního střediska Komise (MIC), které pomoc koordinovalo;
16. plně podporuje záměr Komise předložit návrh na poskytnutí další částky 100 milionů eur z rezervy na mimořádnou pomoc; kromě toho bere na vědomí záměr Komise poskytnout na další finanční pomoc až 350 milionů eur určených na obnovu a rekonstrukci, a tak pomoci při nápravě škod pohromy tsunami v Asii; žádá však Komisi, aby přezkoumala všechny možnosti v rámci rozpočtu na rok 2005 a předložila potřebné návrhy, až bude hodnocení uzavřené; vítá prohlášení obsažené v závěrech Rady ze dne 7. ledna 2005, podle kterého je důležité zajistit, aby prostředky uvolněné v souvislosti s nedávnými událostmi byly poskytnuty nad rámec závazků již daných v oblasti rozvoje; trvá na tom, že by proces rekonstrukce měl být po všech stránkách průhledný, především z hlediska politického, hospodářského a finančního;
17. je toho názoru, že jakýkoli významnější příspěvek EU na obnovu a rozvoj zemí postižených tsunami by neměl být nabízen na úkor pomoci jiným zemím a oblastem; pomoc EU bude financována s přihlédnutím k rozpočtovému procesu a, pokud to bude nutné, na základě veškerých možností, které stanoví Interinstitucionální dohoda mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zlepšení rozpočtového procesu [2];
18. vyzývá Evropskou unii, členské státy a mezinárodní společenství, aby urychleně a během dohodnuté časové lhůty uskutečnily závazky, vzhledem ke zkušenostem z minulých katastrof, kdy velká část původních štědrých slibů byla splněna jen částečně;
19. vítá návrh vytvořit "úvěrový systém pro Indický oceán" ve výši 1 miliardy eur spravovaný Evropskou investiční bankou, ale požaduje, aby všechny prostředky respektovaly udržitelné sociální standardy a standardy životního prostředí;
20. podporuje výzvy ke zvážení přerušení splácení dluhů, prominutí dluhů, zmírnění dluhů nebo výměnu dluhů v případě zemí nejhůře postižených tsunami, přičemž tyto úlevy musí být přísně vázané na snížení chudoby a obnovu postižených komunit; vyzývá Radu k podpoře vytvoření pracovní skupiny, zahrnující také Světovou banku, MMF, Asijskou rozvojovou banku a Pařížský klub věřitelů, která by do února vytvořila plán zmírnění dluhů;
21. vítá sdělení Komise o novém partnerství s jihovýchodní Asií (KOM(2003)0399), schválené Radou a Parlamentem; vyzývá Komisi, aby v tomto duchu předložila návrh a zohlednila následky pohromy tsunami;
Střednědobá akce
22. vyzývá k urychlenému vývoji technologie pro spolehlivý a účinný systém včasného varování a k tomu, aby byl dán k dispozici zemím v Indickém oceánu, a také těm oblastem, které mohou být tsunami nebo jinými přírodními pohromami postiženy;
23. v této souvislosti vyzývá také Radu a Komisi, aby zhodnotily, zda-li může být systém Galileo využit při okamžitém zavedení systému včasné výstrahy v zemích jihovýchodní Asie a východní Afriky v Indickém oceánu, které byly postiženy tsunami, ale aby podporovala také patřičný systém varování pro země AKT a země Středomoří, a také pro pobřeží EU; poznamenává, že země AKT již dlouho žádají o vybavení pro případ katastrofy a naléhavě žádá Komisi, aby poskytla nové finanční prostředky s cílem zajistit toto vybavení a zavést mechanismus včasné výstrahy pro tyto oblasti;
24. je si vědom toho, že dlouhodobé následky poškození mořského prostředí a zdrojů budou mít dramatický dopad na místní rybářské komunity; vyzývá Radu a Komisi, aby přezkoumaly možnosti, jak lze hmotnou pomoc ve formě lodí, rybolovného zařízení, technické expertízy a nezpracovaného materiálu doručit postiženým komunitám;
25. zdůrazňuje důležitost požadavku postižených vlád, který může usnadnit uplatňování pomoci, především pomoci Evropské unie, tak aby byla přímo k dispozici lidem, kteří jí potřebují, a vyzývá Komisi, aby Parlament zpětně informovala o plnění těchto požadavků;
Dlouhodobé potřeby
26. zdůrazňuje, že při obnově postižených oblastí je třeba se zaměřit na zlepšení situace obyvatel, kteří katastrofu přežili, a to prostřednictvím snižování chudoby a lepší ochrany v případě výskytu další tsunami v budoucnu; trvá na tom, že všechny finanční prostředky určené na obnovu musí být uvolněny pouze na základě splnění požadavku plné průhlednosti a odpovědnosti; vyzývá dotčené vlády, aby rozvíjely národní plány pro obnovu zahrnující mechanismy, při nichž by se široký okruh občanské společnosti podílel na podobě a uplatňování těchto plánů;
27. doufá, že ve fázi obnovy se bude možné vyvarovat chyb, ke kterým došlo při rekonstrukcích v minulosti, a to díky lepšímu přístupu ke správě pobřežních oblastí, které lépe zachovají přirozený stav pobřežních oblastí z hlediska životního prostředí a napříště sníží náchylnost těchto oblastí ke katastrofám;
28. vyzývá mezinárodní společenství v čele s OSN k vypracování účinného a koordinovaného akčního plánu pro případ dalších katastrof v budoucnu tak, aby tato reakce neměla pouze dočasný charakter a napříště bylo možné dosáhnout koordinované pomoci;
29. vítá skutečnost, že členské státy na katastrofu rychle reagovaly, některé z nich dokonce poskytly vojenskou logistiku. Důrazně vybízí EU, aby dala k dispozici společné vojenské prostředky pro leteckou dopravu a obnovu infrastruktury a komunikační prostředky, zejména tam, kde jsou tato zařízení dosud potřeba na pomoc nejhůře přístupným komunitám v zemích zasažených tsunami; vyzývá proto Radu, aby vytvořila vojenské prostředky EU, jejichž úkolem by bylo rovněž zajistit řádnou a účinnou reakci v případě dalších budoucích humanitárních nebo přírodních katastrof;
30. trvá na tom, aby Rada podpořila vytvoření skupiny zvláštních civilních jednotek pro ochranu občanů, vybavenou příslušným materiálem, která podstoupí společný výcvik a bude k dispozici v případě přírodní, člověkem způsobené katastrofy nebo ekologické katastrofy, či katastrofy spojené s riziky v oblasti průmyslu, a to v Unii nebo na celém světě;
31. zdůrazňuje, že celkem 1,2 miliardy lidí na celém světě žije v chudobě, přičemž téměř 1 milarda lidí, včetně více než 150 milionů dětí ve věku méně než pět let, trpí nedostatkem potravin; zdůrazňuje proto, že členské státy EU a všechny národy na celém světě musí v rámci zámořské pomoci rozvoje splnit dohodnutý cíl ve výši 0,7 % HDP, který byl stanoven v Monterrey;
Srí Lanka a Indonésie
32. vyzývá Evropskou unii a mezinárodní společenství, aby podporovaly mírové procesy v Indonésii a na Srí Lance a zároveň poskytovaly těmto zemím dlouhodobou pomoc při rekonstrukci a obnově;
33. vyzývá účastnické strany konfliktu na Srí Lance, aby v co nejbližší době obnovily mírový proces, a naléhavě je žádá, aby zohlednily zjevný projev dobré vůle a podpory, kterou si vzájemně dokazují všechna společenství na Srí Lance a také podporu mezinárodního společenství při rekonstrukci a obnově Srí Lanky po katastrofě tsunami, která zasáhla všechny občany země; vyzývá obě strany, aby zvážily vytvoření společného krizového štábu s cílem zajistit spravedlivé rozdělení pomoci do celé země;
34. trvá na tom, že EU musí za podpory Norska stavět na prokázané dobré vůli a urychlit mírový proces, který byl stanovený na jednáních v Oslu v prosinci 2002 s přiměřenou pomocí při rozvoji a rehabilitaci;
35. vítá skutečnost, že indonéská vláda rychle umožnila poprvé za posledních 18 měsíců přístup agenturám pro mezinárodní pomoc a novinářům do provincie Aceh, a že povstalecké hnutí vyhlásilo jednostranné příměří; je však velmi znepokojen zprávami o obnovení vojenských útoků na povstalce v provincii Aceh; vybízí všechny strany, aby se zdržely jakýchkoli akcí, které by bránily přístupu ke komunitám a občanům, kteří potřebují pomoc, nebo které by tento přístup zpomalovaly;
36. vyzývá banky a finanční instituce Evropské unie, aby vytvořily kodex chování použitelný na zpoplatnění finančních příspěvků věnovaných zejména nevládním a záchranným organizacím především v období, které následuje bezprotředně poté, kdy došlo k přírodní nebo humanitární katastrofě;
Závěry
37. žádá Radu, aby do 6 měsíců podala zprávu Parlamentu o úspěchu pomocných akcí EU v této oblasti;
***
38. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám členských států, hlavám státu a parlamentů Indonésie, Srí Lanky, Thajska, Indie, Malediv, Malajsie, Bangladéše, Tanzánie, Barmy (Myanmaru), Mauricia, Keni, Somálska a Seychell, generálnímu tajemníkovi OSN a předsedovi OCHA.
[1] Úř. věst.
C 228, 13.8.2001, s. 22.
[2] Úř. věst.
C 172, 18.6.1999, s. 1.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0007
Transatlantické vztahy
Usnesení Evropského parlamentu o transatlantických vztazích
Evropský parlament,
- s ohledem na transatlantické prohlášení o vztazích EU a USA z roku 1990 a nový transatlantický program z roku 1995,
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o stavu transatlantického partnerství v předvečer schůzky na nejvyšší úrovni EU-USA ve dnech 25.- 26. června 2004 v Dublinu [1],
- s ohledem na výsledky schůzky na nejvyšší úrovni EU-USA, která se konala ve dnech 25.- 26. června 2004 v Dublinu,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že vztahy mezi občanskými společnostmi v Evropě a v USA jsou založeny na hlubokých základech a společných hodnotách, jako jsou demokracie, lidská práva a právní stát, udržitelné hospodářství a udržitelný rozvoj,
B. vzhledem k tomu, že boj s terorismem může být úspěšný pouze tehdy, je-li prováděn prostřednictvím posíleného transatlantického partnerství, které soustavně prosazuje původní hodnoty, na nichž bylo založeno,
C. vzhledem k tomu, že nová situace na Středním východě nabízí příležitost pro společnou iniciativu v této oblasti v zájmu dosažení konečného a úplného vypořádání,
D. vzhledem k tomu, že dlouhotrvající situace v zátoce Guantánamo je zdrojem napětí v transatlantických vztazích, neboť EU nemůže přijmout tyto právní a soudní nesrovnalosti, které podrývají nejzákladnější hodnoty právního státu,
E. vzhledem k tomu, že schůzka na nejvyšší úrovni EU-USA v Dublinu vedla k určitému mírnému pokroku, jenž dá podnět k posílení hospodářského partnerství, například prostřednictvím kroků k posílení pokroku v oblasti finančních trhů a jednání o Dohodě o transatlantickém letovém provozu, a vzhledem k tomu, že se schůzka ve společných prohlášeních věnovala situaci na širším Středním východě a aspektům boje s terorismem a šíření zbraní hromadného ničení,
F. vzhledem k tomu, že nový transatlantický program z prosince 1995 je naléhavě třeba přepracovat, aby byla zohledněna současná situace,
1. doufá, že druhé funkční období prezidenta Bushe a nová vláda bude znamenat nový začátek transatlantických vztahů mezi EU a USA; prohlašuje, že Evropská unie a konkrétně Evropský parlament má vůli spolupracovat a společně usilovat o řešení globálních problémů, které vyžadují globální nasazení a jednotný přístup; v tomto ohledu vítá návštěvu prezidenta Bushe v evropských institucích v únoru 2005;
2. vítá pokrok, kterého bylo dosaženo na poslední schůzce na nejvyšší úrovni EU-USA dne 26. června 2004 v Irsku v oblasti posílení transatlantického partnerství; má za to, že připravenost podniknout společné kroky v celé řadě oblastí je dobrým indikátorem budoucnosti partnerství, jenž odráží pochopení skutečnosti, že spolupracovat je lepší, než se vydat jinými směry;
3. je si vědom toho, že v několika oblastech, jako je Mezinárodní trestní soud a protokol o změně klimatu z Kjóta, stále existují mezi EU a USA rozdíly v analýze, diagnóze a politickém postoji; je znepokojen možným nebezpečným dopadem rostoucího deficitu federálního rozpočtu USA na světové hospodářství a rovnováhu mezinárodních měnových trhů; vyzývá k další diskusi o těchto oblastech, v nichž se postoje EU a USA nadále velmi liší, a doufá, že nová vláda bude skutečně usilovat o vybudování partnerství mezi EU a USA;
4. vyzývá USA, aby převzaly svůj díl odpovědnosti za hospodářskou stabilitu stále více provázaného světa;
5. navrhuje vytvořit transatlantické "akční společenství" pro regionální a globální spolupráci a úkoly, které bude zaměřeno zejména na tyto tři společné činnosti:
a) rozvoj mírové iniciativy na Středním východě ve shodě s vládami a národy v oblasti s cílem přispět k řešení současných střetů včetně podpory demokracie v Íránu a Iráku,
b) úsilí o globální bezpečnost, které by mělo mít tyto tři priority:
- boj proti mezinárodnímu terorismu a proti šíření zbraní hromadného ničení, a také znovuoživení dohod o kontrole zbrojení a o odzbrojování na multilaterální úrovni, v rámci systému OSN a na bilaterální úrovni,
- potřebu zaměřit se na příčiny terorismu, např. koordinací v oblasti rozvojové pomoci a podpory nově vznikajících demokratických procesů na základě úplného respektování lidských práv a mezinárodního práva; vyzývá obě partnerské strany, aby se aktivně zapojily do reformy OSN, a zejména Rady bezpečnosti včetně jejího složení s cílem zvýšit její účinnost a odpovědnost a zvýšit její schopnost realizovat svá rozhodnutí;
- potřebu účinně reagovat - na společném základě Rozvojových cílů tisíciletí - na nové globální výzvy, které překračují hranice států, zejména na omezování chudoby, nakažlivé choroby a zhoršování životního prostředí, a to především podporou dialogu o ochraně klimatu a emisích z dopravních prostředků; věří, že katastrofa způsobená vlnou tsunami je příležitostí pro společnou koordinovanou pomoc a podporu postiženým zemím, která podpoří OSN a po které musí následovat dlouhodobý program obnovy zaměřený na udržitelný rozvoj regionu;
c) nový podnět k posílení hospodářského partnerství prostřednictvím zaměření na konkrétní myšlenky, jak co nejvíce prohloubit transatlantickou hospodářskou integraci, prací na komplexní Dohodě o transatlantickém letovém provozu a zrychlením dialogu o regulaci finančních trhů za účelem podpory energického a otevřeného transatlantického kapitálového trhu;
6. domnívá se, že výše uvedené iniciativy by do prosince 2005 měly vést k dohodě mezi transatlantickými partnery, kterou bude aktualizován nový transatlantický program z roku 1995 a nahrazen, "Dohodou o transatlantickém partnerství", která bude realizována od roku 2007;
7. domnívá se, že by měl být plně aktivován transatlantický dialog zákonodárců, mezi oběma stranami by měl být ihned instalován systém včasného varování a současná meziparlamentní výměna by měla být postupně transformována v "transatlantické shromáždění";
8. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, parlamentům členských států a prezidentovi a Kongresu Spojených států amerických.
[1] Přijaté texty, P5_TA(2004)0375.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0008
Dluh rozvojových zemí
Usnesení Evropského parlamentu o odlehčení dluhu rozvojových zemí
Evropský parlament,
- s ohledem na setkání Pařížského klubu, skupiny 19 věřitelských států, kam patří také 12 členských států EU, které se konalo ve dnech 17.- 21. listopadu 2004,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o snížení dluhu vysoce zadluženým chudým zemím [1] ze dne 25. dubna 2002 a o vnějším dluhu chudých zemí [2] ze dne 18. května 2000,
- s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí podepsané všemi členskými státy Organizace spojených národů v roce 2000,
- s ohledem na iniciativu Nové partnerství pro rozvoj Afriky (NEPAD) přijatou v říjnu 2001 v Abuja (Nigérie) a následně uznanou Africkou unií za součást jejího sociálního a hospodářského rozvojového programu,
- s ohledem na akční plán přijatý skupinou vyspělých průmyslových zemí G8 v Kananaskis dne 27. června 2002 a s ohledem na závěry předsednictví skupiny G8 přijaté v Evian dne 3. června 2003,
- s ohledem na usnesení 2001/27 Komise OSN pro lidská práva o dopadech politik strukturálních změn a vnějších dluhů na plné využívání lidských práv, zejména práv hospodářských, sociálních a kulturních,
- s ohledem na výroční petici roku 2000 podepsanou 24 miliony lidí, kteá požáduje zrušení dluhů rozvojových zemí,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že velká část vysoce zadlužených chudých zemí (HIPC) se nachází v subsaharské Africe,
B. vzhledem k tomu, že Afrika je zatížena dluhy, které se odhadují na 230 miliard USD a vzhledem k tomu, že africké země s nízkými příjmy platí podle odhadů přibližně 39 miliard USD ročně na obsluhu svých dluhů,
C. vzhledem k tomu, že zrušení dluhů by uvolnilo prostředky pro jiné účely a uvolněné prostředky by tvořily část vládního rozpočtu, tudíž by mohly být použity přímo ke snížení chudoby,
D. vzhledem k tomu, že snížení dluhů je jedním z rozvojových cílů tisíciletí (cíl č. 8), které usilují konkrétně o souhrnné řešení dluhů rozvojových zemí prostřednictvím národních a mezinárodních opatření zajišťujících udržitelnost dluhů v dlouhodobém měřítku,
E. vzhledem k tomu, že snížení dluhů samo o sobě není všemocný lék a nevytváří samo o sobě žádné zdroje, nesnižuje chudobu ani nepodporuje rozvoj; vzhledem k tomu, že budoucnost rozvojových zemí závisí zejména na řádné správě a investicích do vlastních obyvatel,
F. vzhledem k tomu, že v roce 1996 Světová banka, MMF, G7 a Pařížský klub zahájily iniciativu na snížení dluhů HIPC,
G. vzhledem k tomu, že podle zprávy UNCTAD z roku 2002, a po dvou desetiletích programů strukturálních změn chudoba nadále narůstá,
H. vzhledem k tomu, že Pařížský klub dne 21. listopadu 2004 rozhodl o snížení veřejného dluhu Iráku o 80%, aby se napomohlo rekonstrukci země, a vzhledem k tomu, že dluh bude snižován ve třech fázích — 30% s okamžitou platností, dalších 30 % v roce 2005 a 20% v roce 2008,
I. vzhledem k tomu, že tragická tsunami v Asii vedla k několika výzvám kpozastavení splácení dluhu zasažených národů, aby se napomohlo procesu rekonstrukce a obnovy,
1. bere na vědomí snížení dluhu Iráku o 80 %; zdůrazňuje však, že všichni věřitelé, a zejména mezinárodní organizace a národní vlády musí souhlasit s postupným oddlužením rozvojového světa, přičemž nejméně rozvinutým zemím (LDC) bude dána přednost;
2. vyzývá Komisi a členské státy, aby na multilaterálních a bilaterálních jednáních převzaly vůdčí roli při postupném snižování vnějších dluhů rozvojových zemí;
3. vítá výzvy kpozastavení splácení dluhů zemí, které byly postiženy tsunami; vyzývá však také ke snížení dluhů dalších chudých zemí, neboť mezinárodní solidarita se nemůže odvíjet od tragických událostí;
4. zdůrazňuje, že dluhy by měly být přednostně sníženy zemím LDC a pouze za podmínky, že prostředky, které vlády takto získají, budou směřovány k poskytování pomoci nejchudším skupinám společnosti;
5. domnívá se, že proces snižování veřejných dluhů by měl být uspíšen a prohlouben v zemích, jejichž vlády dodržují lidská práva a zásady řádné správy a upřednostňují odstranění chudoby;
6. zdůrazňuje, že předešlé iniciativy, včetně zvýšené iniciativy HIPC, jsou v současném kontextu hospodářské globalizace stále nedostačující a zdůrazňuje, že jakákoli iniciativa, jako je iniciativa HIPC musí být vnímána jako krok kupředu při postupném snižování všech dluhů;
7. v této souvislosti zdůrazňuje nezbytnost přizpůsobit stávající iniciativu HIPC tak, aby splňovala požadavky oprávněných zemí, které v důsledku politické nestability doposud nepřijaly rozhodnutí, a aby nabízela větší pružnost v jiných oblastech, jako je např. délka sledování "historie" těchto zemí, dosažené úspěchy a prozatimní dokumenty o strategii snižování a rozvržení snižování dluhu v přechodném období;
8. vítá v tomto ohledu oddálení termínu zrušovacího ustanovení podle iniciativy HIPC na konec roku 2006, což některým oprávněným zemím, ve kterých došlo k ukončení konfliktu umožňuje, aby si vytvořily odpovídající historii dosažených úspěchů a mohly využít iniciativy; vyzývá k dodatečnému snížení dluhů, které by se zaměřovalo na usmíření a obnovu infrastruktury v těchto zemích, aby se snížila pravděpodobnost dalších konfliktů;
9. domnívá se, že veškeré dodatečné prostředky, které vlády získají snížením dluhů by měly být věnovány na sociální projekty formou plánů schválených dárci a občanskou společností, aby se zvýšily sociální výdaje v oblastech, jako je základní vzdělávání, základní zdravotní péče a řešení otázky HIV/AIDS;
10. vyzývá Komisi a členské státy, aby — účinnou koordinací mezi skupinou G8, Světovou bankou a MMF — zajistily, že žádné zemi, která skutečně usiluje o snižování chudoby, řádnou správu a hospodářskou reformu, nebude odmítnuta příležitost dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí v důsledku nedostatku financí;
11. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Komisi, Radě AKT-EU, Africké unii, Organizaci spojených národů, Mezinárodnímu měnovému fondu, Světové bance a vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 131 E, 5.6.2003, s.167.
[2] Úř. věst.
C 59, 23.2.2001, s. 239.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0009
Výsledky voleb na Ukrajině
Usnesení Evropského parlamentu o výsledcích voleb na Ukrajině
Evropský parlament,
- s ohledem na své usnesení ze dne 20. listopadu 2003 [1] o "Širší Evropě — Sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi výchdními a jižními sousedy",
- s ohledem na svá usnesení o předchozích kolech prezidentských voleb na Ukrajině přijatá dne 28. října 2004 [2] a 2. prosince 2004 [3],
- s ohledem na Dohodu o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Ukrajinou [4], která vstoupila v platnost dne 1. března 1998,
- s ohledem na společnou strategii Evropské rady 1999/877/SZBP o Ukrajině [5], přijatou Evropskou radou v Helsinkách dne 11. prosince 1999,
- s ohledem na závěrečné prohlášení a doporučení parlamentního výboru pro spolupráci mezi EU a Ukrajinou ze dne 16.- 17. února 2004,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 12. května 2004 o evropské politice sousedských vztahů (KOM(2004)0373),
- s ohledem na společné prohlášení vrcholné schůzky Ukrajiny a Evropské unie konané dne 8. července 2004 v Haagu,
- s ohledem na prohlášení a předběžná zjištění a závěry mezinárodní pozorovatelské mise pro volby na Ukrajině ke všem kolům prezidentských voleb,
- s ohledem na rozhodnutí ukrajinského nejvyššího soudu o opakování druhého kola prezidentských voleb dne 26. prosince 2004 a na oznámení ústřední volební komise o konečných výsledcích prezidentských voleb na Ukrajině,
- s ohledem na rozhodnutí ukrajinského nejvyššího soudu o platnosti opakování rozhodujícího kola prezidentských voleb konaných dne 26. prosince 2004,
- s ohledem na závěry Evropské rady v Bruselu ze dne 17. prosince 2004,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že evropská politika sousedských vztahů uznává evropské úsilí Ukrajiny a její význam jako země a hlubokými historickými, kulturními a hospodářskými vazbami s členskými státy EU, a že opravdové a vyvážené partnerství lze rozvinout pouze na základě společných hodnot, zejména pokud jde o demokracii, právní stát a dodržování lidských a občanských práv,
B. vzhledem k tomu, že situace ohledně prvních dvou kol těchto voleb vedla k závažné politické krizi na Ukrajině, a dokonce ke hrozbám porušení jednoty země,
C. vzhledem k tomu, že Evropská unie a její členské státy okamžitě reagovaly vysláním zprostředkovatelů, a že vůdčí role Evropské unie, a zejména Evropského parlamentu napomohla ke zmírnění napětí a k ukončení volební a politické krize,
D. vzhledem k tomu, že ústavní reforma a následný kompromis dosažený dne 8. prosince 2004 mezi ukrajinským prezidentem Leonidem Kučmou a opozicí vedenou Viktorem Juščenkem ukončily hrozbu vyhrocení napjaté situace na Ukrajině, umožnily urovnání politické krize a usnadnily cestu ke svobodnému, spravedlivému a průhlednému opakování druhého kola prezidentských voleb dne 26. prosince 2004,
E. vzhledem k tomu, že ve volebních místech bylo přítomno více než 300000 ukrajinských a více než 12000 zahraničních pozorovatelů, kteří sledovali průběh voleb jako součást mezinárodní pozorovatelské mise vedené OBSE,
F. vzhledem k tomu, že podle pozorovatelů a podle předsedy ukrajinské ústřední volební komise nebyly hlášeny žádné významnější problémy, došlo pouze k drobným narušením, která neměla vliv na platnost a celkový výsledek voleb,
G. vzhledem k tomu, že ukrajinský nejvyšší soud zamítl všechny stížnosti, které podal poražený bývalý ministerský předseda Janukovyč s cílem dosáhnout zrušení platnosti voleb konaných 26. prosince 2004,
H. vzhledem k tomu, že dne 10. ledna 2005 oznámila ústřední volební komise konečné výsledky voleb, v nichž Juščenko získal 52 % hlasů oproti 44 % hlasů pro Janukovyče,
I. vzhledem k tomu, že ukrajinská společnost dala jasně najevo svou úctu k demokracii, právnímu státu a dalším hodnotám, které jsou základem Evropské unie,
J. vzhledem k tomu, že Ukrajina jasně potvrdila svou touhu být součástí Evropy a svou vůli začlenit se do Evropské unie na základě základních zásad a kritérií EU,
K. vzhledem k tomu, že bylo dosaženo široké shody mezi politickými silami a politická krize byla vyřešena při plném dodržení demokratických zásad,
1. vítá v zásadě spravedlivé volby konané 26. prosince 2004 a vyjadřuje uspokojení nad tím, že bylo uznáno a prosazeno právo ukrajinského lidu svobodně si zvolit svého prezidenta, což znamená vítězství demokratických hodnot, institucí a postupů na Ukrajině;
2. zdůrazňuje rovněž podíl zprostředkovatelů na úspěšném ukončení ukrajinské krize, včetně vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, prezidentů Polska, a Litvy a misí Evropského parlamentu;
3. vítá závěry mezinárodní pozorovatelské mise OBSE/ODIHR, které ukazují, že opakování druhého kola prezidentských voleb Ukrajinu "značně přiblížilo k mezinárodním normám", a blahopřeje ukrajinskému lidu, který prostřednictvím svých institucí a v souladu se svými zákony nenásilným a zralým způsobem úspěšně vyřešil politickou krizi a umožnil své zemi rázně vykročit směrem k demokracii a zaujmout právoplatné místo v evropském společenství demokratických národů;
4. blahopřeje Viktorovi Juščenkovi k vítězství v prezidentských volbách konaných dne 26. prosince 2004 a vyzývá všechny strany, aby volební výsledky přijaly; blahopřeje rovněž ukrajinskému lidu a ukrajinským orgánům k občanskému a demokratickému přístupu, který v době krize v prosinci 2004 projevil;
5. vyzývá k brzkému a účinnému předání moci a vybízí zvoleného prezidenta k rychlému vytvoření nové vlády, aby skončila politická patová situace;
6. vyzývá ukrajinské politické vedení, aby upevnilo přijetí společných evropských hodnot a cílů na Ukrajině uskutečněním dalších kroků na podporu demokracie, občanské společnosti a právního státu, dalšími reformami směřujícími k liberalizaci trhu a překonáním politického rozdělení Ukrajiny;
7. vyzývá nově zvolené orgány, aby se zejména zabývaly dalším rozvojem demokratických institucí, zajistily občanské svobody a vytvořily rámec pro řádné fungování demokratické opozice;
8. je znepokojen hlubokou rozpolceností Ukrajiny a kulturními a regionálními rozpory, které ohrožují jednotu země a které se zhoršily v důsledku nerozhodnutého volebního boje mezi kandidáty, a vyzývá všechny politické vůdce, včetně bývalých oponentů, aby vynaložili veškeré úsilí k překonání těchto rozporů a reformování země; považuje přetrvávající hrozby separatismu na Ukrajině za nepřijatelné a vyjadřuje své odhodlání usilovat o územní celistvost Ukrajiny; vyzývá mezinárodní společenství, aby toto úsilí podpořilo;
9. vyjadřuje pokračující podporu, pomoc a angažovanost ukrajinskému lidu při vytváření svobodného a otevřeného systému, úspěšného tržního hospodářství a při zaujímání jeho právoplatného postavení ve společenství demokratických států;
10. znovu připomíná demokratický postoj, který ukrajinský lid projevil během politické krize v prosinci 2004; vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby ve svém budoucím přístupu k Ukrajině vzaly na vědomí očekávání a naděje, které vyvolalo aktivní zapojení Evropské unie do řešení této krize;
11. vítá úmysl Rady uspořádat zasedání Rady věnované spolupráci mezi EU a Ukrajinou za účelem rychlého přijetí akčního plánu EU-Ukrajina; vyzývá Radu a Komisi, aby se zapojily do rychlého provádění tohoto plánu a přijaly nová opatření na posílení úlohy občanské společnosti;
12. vyzývá Radu a Komisi aby současně zvážily revizi akčního plánu evropské politiky sousedských vztahů, který musí zohledňovat novou situaci a poskytnout ukrajinské vládě příležitost k opětovnému projednání plánu vzhledem k jeho hlubokému úsilí o evropskou integraci; vyzývá Radu a Komisi k zařazení dalších nabídek, například nabídky na organizaci konference dárců pro Ukrajinu podobné konferenci dárců pro Gruzii ve dnech 16.- 17. června 2004; vyzývá Radu a Komisi, aby rovněž zvážily zjednodušení víz pro Ukrajinu, rychlé uznání statutu tržní ekonomiky a podporu vstupu Ukrajiny do Světové obchodní organizace s cílem dalšího zlepšení vztahů a splnění očekávání a nadějí, které vznikly výrazným zapojením Evropské unie do mírové oranžové revoluce;
13. vyzývá Radu a Komisi, aby se zapojily do podpory nezávislých mediálních institucí a do vytvoření právního rámce, v němž mohou nezávislá média prosperovat;
14. vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby kromě opatření akčního plánu v rámci evropské politiky sousedských vztahů zvážily ostatní formy spolupráce s Ukrajinou, které by poskytly zemi jasnou evropskou perspektivu, odpovídaly by projeveným tužbám velké většiny ukrajinského lidu, a podle možnosti nakonec vedly ke vstupu země do EU;
15. vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby podpořily hospodářské a administrativní reformy na Ukrajině vhodnými programy a projekty, včetně podstatného zvýšení finanční pomoci;
16. v této souvislosti připomíná ustanovení článku 49 Smlouvy o Evropské unii, v nichž se uvádí, že členství v EU je otevřené všem evropským zemím, které splňují příslušné podmínky a závazky; těší se na nepřerušovaný transformační proces na Ukrajině, který by ji přiblížil k tomuto cíli a zavazuje se k tomu, že poskytne Ukrajině v tomto procesu pomoc a podporu;
17. je přesvědčen o tom, že krize, která vznikla na Ukrajině, je zkouškou pro EU, pokud jde o její snahy podporovat demokracii, lidská práva a respektování právního státu ve všech sousedních zemích; zdůrazňuje význam dobrých sousedských vztahů se všemi svými sousedy;
18. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, parlamentu a vládě Ukrajiny, parlamentnímu shromáždění NATO a OBSE a Radě Evropy.
[1] Úř. věst.
C 87 E, 7.4.2004, s. 506.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2004)0046.
[3] Přijaté texty, P6_TA(2004)0074.
[4] Úř. věst.
L 49, 19.2.1998, s. 3.
[5] Úř. věst. L 331, 23.12.1999, s.
1. Společná strategie ve znění společné strategie Evropské rady 2003/897/SZBP ze dne 12. prosince 2003 (Úř. věst.
L 333, 20.12.2003, s. 96).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0011
Mučení v Íránu
Usnesení Evropského parlamentu o Iránu
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o Íránu,
- s ohledem na dialog mezi EU a Íránem o lidských právech a zejména na jeho čtvrté kolo, které se konalo ve dnech 14. až 15. června 2004 v Teheránu, kde vláda Íránu vyjádřila svůj závazek posílit dodržování lidských práv a právního státu,
- s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv OSN a na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a rovněž na Úmluvu OSN o právech dítěte, jichž je Írán smluvní stranou,
- s ohledem na doporučení hlavního představitele justice Íránské islámské republiky soudcům z prosince 2002, aby volili alternativní tresty v případech, kde by byl jinak udělen trest ukamenováním, a s ohledem na jeho oznámení z dubna 2004 o zákazu mučení a následné schválení souvisejících právních předpisů íránským parlamentem, které schválila Rada dohlížitelů v květnu 2004,
- s ohledem na závěry Evropské rady z 16. a 17. prosince 2004,
- s ohledem na své rozhodnutí ze dne 10. března 2004 [1] vytvořit meziparlamentní delegaci s Íránem,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že se množí zprávy o vykonávaných popravách nebo o udělování trestů smrti s očividným nedodržováním mezinárodně uznávané ochrany, včetně rozsudků nad mladistvými pachateli, těhotnými ženami a duševně postiženými osobami,
B. vzhledem k tomu, že rezoluci valného shromáždění OSN ze dne 20. prosince 2004 hovoří o zhoršení situace z hlediska svobody přesvědčení a projevu a svobody sdělovacích prostředků, zejména zvýšené pronásledování mírumilovného vyjadřování politických názorů včetně svévolného zatýkání a věznění bez obvinění nebo soudu,
C. vzhledem k tomu, že existují zprávy o zatýkání novinářů, internetových novinářů a uživatelů internetu, blokování online publikací a hrozbách ze strany íránské justice novinářům, kteří podávají zprávy o mučení a trestech dlouhodobého vězení, což likviduje jediný zbývající prostředek íránské veřejnosti pro přístup k necenzurovaným informacím,
D. vzhledem k tomu, že zvláštní zpravodaj OSN Ambeyi Ligabo zjistil, že íránský zákon o tisku a trestní zákoník nesplňují povolená omezení uvedená v čl. 19 odst. 3 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech,
E. vzhledem k tomu, že Írán dosud není smluvní stranou Úmluvy o odstranění všech forem diskriminace žen a jeho parlament nedávno zamítl návrh zákona o rovnosti pohlaví,
F. vzhledem k tomu, že Rada ve dnech 13. a 14. prosince 2004 vyslovila podporu vyjednávacímu procesu o dlouhodobé dohodě mezi EU a Íránem poté, co vzala na vědomí potvrzení Mezinárodní agentury pro atomovou energii o plném pozastavení činností souvisejících s obohacováním jaderného materiálu a činností na jeho znovuzpracování ze strany Íránu, a s cílem znovu zahájit jednání o dohodě o obchodu a spolupráci a poskytnutí objektivních záruk, že jaderný program Íránu slouží výlučně k mírovým účelům,
1. opakovaně vyslovuje svůj všeobecný nesouhlas s trestem smrti a zejména rozhodně odsuzuje trest smrti vynesený nebo vykonaný na mladistvých pachatelích, těhotných ženách a duševně postižených osobách;
2. vyzývá íránské úřady, aby poskytly důkazy, že dodržují jimi deklarované moratorium na ukamenování, a požaduje bezodkladné zavedení zákazu mučení, jak bylo oznámeno, přijato parlamentem a schváleno Radou dohlížitelů;
3. odsuzuje kampaň justice proti novinářům, internetovým novinářům a uživatelům internetu, která vede k znepřístupnění publikací, věznění a, jak je uvedeno ve zprávách, k rozšířenému mučení a k vynuceným falešným přiznáním, a vyzývá úřady, aby osvobodily ty vězněné, trestně stíhané nebo odsouzené pachatele nenásilných trestných činů souvisejících se svobodou tisku a přesvědčení;
4. vyzývá íránský parlament, aby upravil íránský zákon o tisku a trestní zákoník v souladu se závazky Íránu podle Mezinárodního paktu o občanských a politických právech a zejména aby odvolal všechna ustanovení trestního práva týkající se mírumilovného vyjádření přesvědčení včetně jeho vyjádření v tisku;
5. vyzývá úřady, aby dodržovaly mezinárodně uznávané právní záruky, mimo jiné vůči osobám patřícím k náboženským menšinám, úředně či jinak uznávaným;
6. vítá odklad popravy Hajieh Esmailvand a zprávy, že případ Leyly Moafi byl předán soudním psychiatrům, aby přezkoumali její duševní stav, trvá však na tom, že jejich údajné "zločiny" nejsou mezinárodně uznatelnými trestnými činy a že trestní řízení neodpovídá mezinárodním normám lidských práv;
7. trvá na tom, že na sexuální aktivitu dospělých v soukromí, vykonávanou na základě vzájemného souhlasu, se vztahuje pojem "soukromí" a vyzývá k bezodkladnému propuštění všech osob, které jsou z důvodu této aktivity drženy;
8. vítá a podporuje proces jednání mezi EU a Íránem o jaderných otázkách také jako příležitost podpořit pokrok v politickém dialogu a dialogu o lidských právech mezi EU a Íránem a v hospodářských a obchodních vztazích mezi EU a Íránem a podporuje očekávání Rady, že Írán podnikne kroky k vyřešení dalších otázek, které EU považuje za znepokojující, jako je ukončení jeho podpory teroristickým organizacím, zlepšení dodržování lidských práv a změna jeho přístupu k mírovému procesu na Blízkém východě;
9. žádá Výbor pro zahraniční věci a Výbor pro občanské svobody, aby přezkoumaly způsob, kterým se Parlament může zapojit do procesu pravidelné aktualizace společného postoje Rady č. 2001/931/SZBP z 27. prosince 2001 o provádění specifických opatření v boji proti terorismu [2], při zohlednění vývoje vývoje od roku 2001;
10. doufá, že vytvoření meziparlamentní delegace pro vztahy s Íránem umožní, aby se EP zapojil do plodné diskuse s íránským parlamentem a také s íránskou občanskou společností;
11. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vysokému představiteli pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, vládám a parlamentům členských států a vládě a parlamentu Íránské islámské republiky.
[1] Přijaté texty P5_TA(2004)0166.
[2] Úř. věst.
L 344, 28.12.2001, s.93.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0012
Zacházení se ženami a dětmi v Kambodži
Usnesení Evropského parlamentu o obchodu se ženami a dětmi v Kambodži
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o Kambodži, a zejména na usnesení ze dne 13. března 2003 [1] a 12. února 2004 [2],
- s ohledem na dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kambodžským královstvím [3], která vstoupila v platnost dnem 1. listopadu 1999,
- s ohledem na strategický dokument ES-Kambodža na období 2000-2003 a na národní orientační program na období 2005-2006,
- s ohledem na prohlášení místního předsednictví Evropské unie jménem vedoucích zastoupení členských států EU v Phnompenhu o útoku na útočiště pro oběti obchodu s lidmi, které provozuje sdružení "Pomoc ženám v obtížné situaci" (AFESIP),
- s ohledem na Úmluvu OSN o právech dítěte a na Úmluvu o odstranění všech forem diskriminace žen, kterou ratifikovala Kambodža a všechny členské státy EU,
- s ohledem na Protokol OSN pro prevenci, potlačení a trestání obchodu s lidmi, zejména se ženami a dětmi, a na Úmluvu OSN proti organizovanému zločinu,
- s ohledem na pokyny EU pro ochranu obhájců lidských práv, které schválila Evropská rada v červenci 2004,
- s ohledem na dohodu mezi OSN a Kambodžou o rozpočtu pro zvláštní trestní tribunál pro válečné zločiny v Kambodži,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k útoku na středisko sdružení AFESIP ve Srí Khanu, ve kterém nalezlo útočiště 91 žen a mladých dívek, z nichž 83 vysvobodili den předtím úředníci ministerstva pro boj proti obchodu s lidmi a pro ochranu nezletilých z hotelu, ve kterém se provozovala prostituce,
B. vzhledem k tomu, že o osudu těchto 91 žen a dívek není nic známo,
C. vzhledem k tomu, že při zásahu policie bylo zadrženo 8 osob, které byly následující den propuštěny,
D. vzhledem k výhrůžkám zabitím, kterým byl vystaven Somaly Mam, aktivista věnující se dětem donuceným k prostituci, kterému kambodžská vláda nemůže zaručit ochranu,
E. vzhledem k tomu, že obchod s lidmi a pohlavní zneužívání jsou novodobými formami otroctví a jsou hrubým porušováním základních lidských práv, kterého se dopouštějí sítě organizovaného zločinu, jejichž působení překračuje hranice států; vzhledem k tomu, že obchodníkům plynou z této činnosti vysoké zisky,
F. vzhledem k tomu, že obchod s lidmi vzrůstá v důsledku chudoby, nezaměstnanosti, zranitelnosti žen a dětí, zhoršujících se sociálních podmínek v zemích původu, vysokých zisků a nízkých rizik pro obchodníky a poptávky po ženách a dětech pro účely prostituce a jiných forem pohlavního zneužívání,
G. vzhledem k tomu, že je stále třeba úsilí v boji proti organizovanému zločinu a obchodu s lidmi,
H. vzhledem k tomu, že na 7. schůzi poradní skupiny věnované Kambodži ve dnech 6. a 7. prosince 2004 se účastníci dohodli na souboru společných ukazatelů, mj. na přijetí právních předpisů proti domácímu násilí a obchodu s lidmi, s cílem pomoci vládě Kambodže a partnerským rozvojovým zemím monitorovat výsledky v této oblasti v příštím roce,
I. vzhledem k tomu, že vláda Kambodže vytvořila výbor složený ze zástupců různých ministerstev, který bude vyšetřovat útok na středisko AFESIP;
1. odsuzuje pohlavní zneužívání nezletilých jako zločin "vůči všem" a útok na základní práva dětí, proti kterému je nutno bojovat na všech úrovních;
2. zdůrazňuje své znepokojení nad dětskou prostitucí v Kambodži a nad obchodem s lidmi, jak z Kambodže, tak do Kambodže, s cílem využívat je k nucené práci, prostituci, žebrání a k nezákonným adopcím;
3. připomíná zásady Charty lidských práv, a zejména práva dívek, v souvislosti s případem pohlavního zneužívání nezletilých v Asii a ve zbytku světa;
4. odsuzuje útok na středisko AFESIP, útočiště obětí obchodu s lidmi, který se udál dne 8. prosince 2004 v Phnompenhu a při němž bylo uneseno 91 žen a dívek, mezi nimž byly i nezletilé;
5. odsuzuje průmysl sexuální turistiky, kterému se daří v Kambodži a v jiným zemích, a žádá členské státy EU, aby vypracovaly a uplatňovaly právní předpisy nezbytné k trestnímu stíhání všech osob, které se zapojují do sexuální turistiky zahrnující zneužívání nezletilých;
6. trvá na tom, aby Komise zohlednila práva dětí a žen, které jsou obětmi obchodu s lidmi, při vytváření programů pro svou politiku prosazování lidských práv, v rámci Evropské iniciativy za demokracii a lidská práva;
7. žádá, aby Komise podporovala organizace prosazující dodržování lidských práv v Kambodži, a zejména organizace zabývající se ochranou obětí obchodu s lidmi a pohlavního zneužívání;
8. vítá rozhodnutí vlády Kambodže vytvořit výbor složený ze zástupců různých ministerstev, včetně zástupců zahraničních zastoupení a národních a mezinárodních nevládních organizací v roli pozorovatelů, který podá o případu svědectví, bude jej dále vyšetřovat a individuálně vyslechne ženy, které do něj byly zapojeny;
9. je přesvědčen, že působení právě vytvořeného výboru přinese pozitivní a odpovídající výsledky, a uznává, že kambožské orgány vyvinuly úsilí v boji proti obchodu se ženami a dětmi, zdůrazňuje však potřebu zvýšit počet stíhaných a odsouzených obchodníků, a učinit tak přítrž obchodu se ženami a dětské prostituci;
10. vyzývá kambodžské orgány, aby zajistily bezpečnost organizací na ochranu dětí a jejich pracovníků, zejména organizací, které se snaží pomoci obětem obchodu s lidmi a pohlavního zneužívání;
11. vyzývá kambodžské orgány, aby zajistily bezpečnost Somaly Mama, jehož život je v ohrožení;
12. vyzývá vládu Kambodže, aby ratifikovala Protokol OSN pro prevenci, potlačení a trestání obchodu s lidmi, zejména se ženami a dětmi, a Úmluvu OSN proti organizovanému zločinu;
13. vyzývá členské státy EU, aby postupovaly společně v boji proti organizovanému zločinu a obchodu s lidmi, zejména proti obchodu s nezletilými;
14. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládě Kambodže a vládám členských států sdružení ASEAN.
[1] Úř. věst.
C 61 E, 10.3.2004, s. 417.
[2] Přijaté texty, P5_TA(2004)0101.
[3] Úř. věst.
L 269, 19.10.1999, p. 18.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0017
Situace na Blízkém východě
Usnesení Evropského parlamentu o situaci na Blízkém východě
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o situaci na Blízkém východě a zejména na usnesení ze dne 23. října 2003 [1],
- s ohledem na rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 242, 338, 425, 1373 a 1397,
- s ohledem na výsledky prezidentských voleb v Palestině,
- s ohledem na prohlášení pozorovatelské volební mise EU a prohlášení delegace pozorovatelů EP,
- s ohledem na "cestovní mapu pro mír", kterou dne 30. dubna 2003 předložil kvartet EU, OSN, USA a Ruska,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že prezidentské volby v Palestině proběhly uspokojivě navzdory obtížným okolnostem, které jsou důsledkem izraelské okupace palestinských území, a vzhledem k tomu, že tyto volby jsou velkou příležitostí k obnově mírového procesu a mohly by posloužit jako příklad pro další volby v regionu,
B. znepokojen dopadem okupace na volby vzhledem k omezování svobody pohybu kandidátů i voličů, ohrožováním a krátkodobým zatčením některých kandidátů, kteří se snažili dostat ke svým potenciálním voličům ve východním Jeruzalémě, a rozsáhlými omezeními, kterým byli vystaveni obyvatele Jeruzaléma při uplatňování svého volebního práva,
C. vzhledem k tomu, že k nedávným teroristickým útokům s cílem sabotovat jednání došlo přesně v okamžik, kdy vznikla skutečná naděje na obnovení politického procesu; znepokojen důsledky těchto útoků a odvetnými akcemi, které si vyžádaly oběti na obou stranách, a dalšími omezeními uvalenými na Palestince,
1. vítá úspěch prvních prezidentských voleb od roku 1996 a zejména účast voličů; vyjadřuje uznání demokratickému úsilí palestinského lidu a palestinských úřadů, které prokázali navzdory okupaci, zejména úsilí palestinských žen, které pomáhaly při zabezpečování voleb a přišly volit v hojném počtu;
2. domnívá se, že prezident palestinské samosprávy Mahmúd Abbás a další kandidátu vedli za daným podmínek kampaň odpovědně a v souladu s mezinárodními pravidly;
3. naléhá vzhledem k nadcházejícím volbám do palestinského zákonodárného sboru na Izrael, aby plně respektoval právo všech obyvatel východního Jeruzaléma volit a aby napomáhat tomuto procesu tím, že do voleb do zákonodárného sboru odstraní překážky, které se vyskytly při prezidentských volbách;
4. je potěšen účinností pozorovatelské mise EU a vyzývá Radu a Komisi, aby připravily další misi pro volby do zákonodárného sboru, které se uskuteční v červenci 2005, s cílem podporovat pluralismus a vyvážený přístup ke sdělovacím prostředkům pro všechny kandidáty a najít ve spolupráci s izraelskými úřady možnosti, jak překonat překážky, kterým musejí čelit Palestinci žijící ve východním Jeruzalémě;
5. se znepokojením poukazuje na rezignaci mnoha členů palestinské ústřední volební komise na protest proti politickému tlaku na prodloužení doby voleb v den voleb;
6. vyzývá novou izraelskou vládu a palestinskou samosprávu, aby se chopily příležitosti, která se výsledky voleb otevřela, a obnovily jednání; vyzývá EU, aby v rámci tzv. Kvartetu, a zejména s ohledem na USA, v souladu s jejich úlohami v mírovém procesu, které se doplňují, naléhavě vyvinula iniciativu na obnovení jejich společného úsilí zavést v této oblasti mír, a zahájila tak novou fázi vzájemné spolupráce;
7. vyzývá Radu, vysokého představitele pro SZBP a Komisi, aby v rámci barcelonského procesu a evropské politiky sousedství v plné míře plnili své úkoly v tomto procesu, aby i nadále podporovali palestinskou samosprávu a palestinský lid a rozvíjeli dialog s Izraelem v souladu s akčními plány, které Rada již schválila;
8. velmi podporuje odhodlání prezidenta Abbáse ukončit násilí a vítá opatření, která přijal prezident Abbás a jeho odhodlání zreformovat palestinské bezpečnostní složky a posílit kontrolu nad nimi a plně se zapojit do dialogu se všemi zúčastněnými stranami; domnívá se, že pro dosažení těchto cílů má zásadní význam plná politická podpora USA a EU a aktivní spolupráce ze strany Izraele,
9. vyzývá palestinskou samosprávu, aby uznala snahu palestinského lidu o demokracii a aby prosazovala právní stát, nezávislost soudnictví, lepší oddělení zákonodárných a výkonných pravomocí vlády, dobrou správu včetně transparentního účetnictví a boj proti korupci;
10. opakovaně při této příležitosti prohlašuje, že konflikt na Blízkém východě lze vyřešit pouze dojednáním pevné a konečné mírové dohody, jak je stanoveno ve stále platné "cestovní mapě", která by byla bez předběžných podmínek založena na dvou demokratických, samostatných a životaschopných státech s bezpečnými a uznanými hranicemi, které by mírumilovně existovaly vedle sebe;
11. domnívá se, že trvalého míru lze dosáhnout pouze na základě důsledného přístupu zdola nahoru, do něhož by byla zapojena občanská společnost usilující na obou stranách o dialog; v této souvislosti vyzývá země Kvartetu, aby plně využily Ženevské dohody jako doplňku "cestovní mapy" a aby v tomto rámci napomáhaly pokračování dialogu mezi těmito občanskými společnostmi;
12. odsuzuje všechny teroristické útoky a všechny násilné akty na obou stranách; požaduje, aby ozbrojené palestinské skupiny upustily od útoků a připomíná jim, že všechny formy teroru a násilí nejenže vedou ke ztrátě životů nevinných lidí, ale škodí také mírovému procesu a zhoršují životní podmínky civilního obyvatelstva; žádá izraelskou vládu, aby upustila od odvetných opatření a ukončila zabíjení bez soudního procesu;
13. vyzývá izraelskou vládu, aby jako důvěryhodný první krok uskutečnění "cestovní mapy" a rezolucí Rady bezpečnosti OSN na cestě k trvalému míru uskutečnila stažení z pásma Gazy a ostatních částí okupovaných území, a to zapojením Egypta, první sousedské země, která tento projekt schvaluje, a jednáním s ním a s palestinskými orgány pod kontrolou mezinárodní pozorovatelské mise; vyzývá Radu, aby našla způsob, jak poskytnout nezbytnou podporu;
14. opakovaně vyzývá izraelskou vládu, aby ukončila rozšiřování osad, zejména v oblasti Jeruzaléma, aby zastavila výstavbu zdi a aby plně dodržovala Čtvrtou ženevskou úmluvu, a přestala tak porušovat mezinárodní právo;
15. potvrzuje podporu EU mírovému procesu a předkládá návrh plánu ekonomického rozvoje, jehož provádění by měla Unie monitorovat a který by poskytl této oblasti solidní základ prosperity a stability;
16. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, palestinské samosprávě a Palestinské zákonodárné radě, izraelské vládě a Knesetu, vládě USA, vládě Ruské federace a generálnímu tajemníkovi OSN.
[1] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 610.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0018
Holokaust, antisemitismus a rasismus
Usnesení Evropského parlamentu o připomenutí holokaustu, antisemitismu a rasismu
Evropský parlament,
- s ohledem na články 2, 6, 7 a 29 Smlouvy o Evropské unii a článek 13 Smlouvy o ES, které stanoví, že členské státy musí zajistit co nejvyšší úroveň při dodržování lidských práv a zákazu diskriminace, a s ohledem na Evropskou listinu základních práv;
- s ohledem na předchozí usnesení o rasismu, xenofobii a antisemitismu ze dne 27. října 1994 [1], 27. dubna 1995 [2], 26. října 1995 [3], 30. ledna 1997 [4] a 16. března 2000 [5] a s ohledem na zprávu výboru EP k šetření ohledně rasismu a xenofobie z roku 1990 a písemné prohlášení Evropského parlamentu ze dne 7. července 2000 k připomenutí holokaustu [6];
- s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1035/97 ze dne 2. června 1997, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie [7], a na různé zprávy monitorovacích center EU o rasismu v EU, včetně zpráv "Projevy antisemitismu v EU v letech 2002-2003" a "Vnímání antisemitismu v Evropské unii", které byly zveřejněny v březnu 2004;
- s ohledem na Berlínskou deklaraci vypracovanou v průběhu druhé konference OSCE o antisemitismu konané v Berlíně ve dnech 28.- 29. dubna 2004 a s ohledem na nedávné ustanovení vlastního zástupce OSCE pro boj s antisemitismem,
- s ohledem na deklaraci stockholmského mezinárodního fóra o holokaustu, které se konalo ve Stockholmu ve dnech 26.- 28. ledna 2000 a které prosazovalo lepší osvětu v souvislosti s holokaustem;
- s ohledem na ustanovení dne 27. ledna 2005 jako dne památky obětí holokaustu v některých členských státech EU;
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že 27. leden 2005, kdy se slaví 60. výročí osvobození nacistického německého vyhlazovacího tábora v Osvětimi-Březince, ve kterém bylo zavražděno dohromady až 1,5 milionů Židů, Romů, Poláků, Rusů a vězňů různých národností, a homosexuálů, není pro Evropany pouze skutečnou příležitostí připomenout si a odsoudit nepředstavitelné hrůzy a tragédii holokaustu, ale je zároveň příležitostí začít se zabývat zneklidňujícím nárůstem antisemitismu a zvláště jeho projevy v Evropě a znovu se zamyslet na tím, jaká nebezpečí představuje pronásledování občanů na základě jejich rasy, etnického původu, náboženství, sociálního zařazení, politického přesvědčení či sexuální orientace;
B. vzhledem k tomu, že Evropa nesmí zapomenout na svou minulost: koncentrační a vyhlazovací tábory vybudované stoupenci nacismu jsou nejostudnějšími a nejbolestivějšími kapitolami historie našeho kontinentu; že zločiny páchané v Osvětimi musí žít v paměti dalších generací jako varovný signál před takovou genocidou, která vychází z opovržení jinými lidskými bytostmi, nenávisti, antisemitismu, rasismu a totality;
C. vzhledem k tomu, že diskriminace na základě náboženství a etnického původu se stále objevuje na různých úrovních bez ohledu na opatření přijatá Evropskou unií při uplatňování článku 13 Smlouvy o ES;
D. vzhledem k tomu, že Židé žijící v Evropě zažívají stále větší pocit nejistoty v důsledku antisemitismu šířeného prostřednictvím internetu a v důsledku projevů antisemitismu, jako je zneuctívání synagog, hřbitovů a dalších náboženských míst, útoky na židovské školy a kulturní střediska a útoky na osoby židovského původu žijící v Evropě, které často vedou k četným škodám;
E. vzhledem k tomu, že holokaust hluboce poznamenal vědomí Evropy, zejména v souvislosti s nenávistí vůči Židům a Romům z důvodu jejich rasové či náboženské identity, přesto však projevy antisemitismu, rasových a náboženských předsudků představují i nadále velice vážnou hrozbu pro jejich oběti a pro evropské a mezinárodní demokratické hodnoty, lidská práva a právní stát, a tudíž také obecně pro evropskou a celosvětovou bezpečnost;
F. vzhledem k tomu, že je nezbytné pokračovat v probíhajícím dialogu se sdělovacími prostředky, který se zabývá tím, jak mohou jejich zpravodajství a jejich výklady kladně či záporně ovlivnit vnímání a chápaní náboženských, etnických a rasových otázek a jak by měly být prezentovány historické skutečnosti;
1. vzdává hold všem obětem fašismu a věří, že trvalý mír v Evropě musí být založen na připomenutí toho, co se odehrálo v historii Evropy; odmítá a odsuzuje revizionistické tendence a popírání holokaustu jako ostudné a odporující historickým skutečnostem a zároveň vyjadřuje obavu nad narůstajícím počtem extremistických a xenofobních stran a narůstající tendencí veřejnosti přijímat jejich postoje za vlastní;
2. vyzývá orgány Evropské unie, členské státy a všechny demokratické politické strany v Evropě, aby:
- odsoudily všechny projevy netolerance a podněcování k rasové nenávisti, stejně jako všechny případy obtěžování a rasového násilí;
- odsoudily zejména a bez výjimky všechny formy antisemitismu a jejich projevy v jakékoli podobě;
- odsoudily zejména všechny případy násilí motivovaného náboženskou a rasovou nesnášenlivostí nebo netolerancí, včetně útoků na náboženská místa, náboženské památky a svatyně, které náleží židovské, muslimské nebo jiné víře, a násilné útoky proti menšinám, jako jsou Romové;
3. naléhavě vyzývá Radu a Komisi, stejně jako různé úrovně místních, regionálních a celostátních orgánů členských států, aby sladily svá opatření pro boj proti antisemitismu a proti útokům na menšinové skupiny, včetně Romů a občanů třetích zemí žijících v členských státech, a aby tak zajistily dodržování zásad tolerance a nediskriminace a podpořily společenskou, hospodářskou a politickou integraci;
4. je přesvědčen, že tyto snahy by měly také zahrnovat podporu dialogu a spolupráce mezi různými částmi společnosti na místní a celostátní úrovni, a to i pokud jde o dialog a spolupráci mezi různými kulturními, etnickými a náboženskými skupinami společnosti;
5. opět zdůrazňuje své přesvědčení, že připomenutí minulosti a osvěta tvoří nezbytnou součást snahy o dosažení stavu, kdy se netolerance, diskriminace a rasismus stanou otázkou minulosti, a naléhá na Radu, Komisi a členské státy, aby posílily boj proti antisemitismu a rasismu intenzivnějším budováním povědomí o minulosti holokaustu a ponaučení z něj mezi mladými lidmi a přitom, aby:
- podporovaly připomenutí holokaustu a zároveň ustanovily den 27. ledna Evropským dnem památky obětí holokaustu v celé EU;
- podporovaly osvětu o holokaustu prostřednictvím institucí připomínajících památku holokaustu, zejména prostřednictvím Muzea v Osvětimi-Březince (Państwowe Muzeum Auschwitz-Birkenau w Oświęcimiu) a Berlínského informačního centra o holokaustu (Stiftung Denkmal für die ermordeten Juden Europas) jako evropských informačních zdrojů, přičemž by se vzdělávání zaměřené na holokaust a evropské občanství mělo stát běžným prvkem školních osnov v EU, a aby postavily současný boj proti rasismu, xenofobii a antisemitismu na zkušenostech holokaustu;
- zajistily, že vzdělávací programy ve všech 25 členských státech budou skutečně přísně dodržovat výuku problematiky druhé světové války, a využily příležitosti, že Parlament začlenil do rozpočtu na rok 2005 prostředky na to, aby školy v celé EU mohly pečovat o válečné hroby a památníky;
6. VÍTÁ ZÁMĚR LUCEMBURSKÉHO PŘEDSEDNICTVÍ OBNOVIT PŘERUŠENÁ JEDNÁNÍ O NÁVRHU RÁMCOVÉHO ROZHODNUTÍ RADY O BOJI PROTI RASISMU A XENOFOBII [8] a naléhavě vyzývá Radu, aby dospěla k dohodě o celoevropském zákazu podněcování k náboženské a rasové nenávisti v rámci EU při zachování oprávněné svobody projevu;
7. vyzývá Komisi, aby začala přehodnocovat uplatňování směrnice 2000/43/ES o rasové rovnoprávnosti [9], jejímž cílem je posílit protidiskriminační opatření Evropské unie, a aby zorganizovala odbornou konferenci, na níž budou přizváni představitelé všech zainteresovaných skupin, zejména političtí představitelé, veřejnoprávní organizace na celostátní, regionální a místní úrovni, nevládní organizace a sdružení činné v této oblasti;
8. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí.
[1] Úř. věst.
C 323, 21.11.1994, s. 154.
[2] Úř. věst.
C 126, 22.5.1995, s. 75.
[3] Úř. věst.
C 308, 20.11.1995, s. 140.
[4] Úř. věst.
C 55, 24.2.1997, s. 17.
[5] Úř. věst.
C 377, 29.12.2000, s. 366.
[6] Úř. věst.
C 121, 24.4.2001, s. 503.
[7] Úř. věst.
L 151, 10.6.1997, s. 1.
[8] Úř. věst.
C 75 E, 26.3.2002, s. 269.
[9] Úř. věst.
L 180, 19.7.2000, s. 22.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0030
Kvalita trestního soudnictví v Evropské unii
Doporučení Evropského parlamentu Radě ke kvalitě trestního soudnictví a harmonizace trestního právního řádu v členských státech EU (2005/2003(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh doporučení Radě, který předložil pan António Costa jménem skupiny sociálních demokratů, týkající se kvality trestního soudnictví v Evropské unii (B6-0234/2004),
- s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv schválenou Valným shromážděním OSN usnesením 217 A (III) ze dne 10. prosince 1948, především s ohledem na články 7, 8, 9, 10 a 11,
- s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech schválený Valným shromážděním OSN usnesením 2200 A (XXI) ze dne 16. prosince 1966, který vstoupil v platnost dne 23. března 1976, především s ohledem na články 2, 7, 9, 10 a 14,
- s ohledem na Úmluvu Rady Evropy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 (ECHR), která vstoupila v platnost dne 3. září 1953, především s ohledem na články 6 a 13,
- s ohledem na hlavu VI Smlouvy o EU, zejména na články 29, 31 odst. 1 písm. c) a článek 34 odst. 2 písm. a) a b),
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu podepsanou členskými státy v Římě 29. října 2004, především s ohledem na články I-42 a III-260 (mechanismy hodnocení), III-270 a III-271 (soudní spolupráce v trestních věcech), a II-107 až II-110, které upravují články 47 až 50 Listiny základních práv Evropské unie,
- s ohledem na acquis communautaire EU v oblasti trestního práva, zejména na Úmluvu o vzájemné právní pomoci v trestních věcech [1], na rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu a procesu předávání mezi členskými státy ze dne 13. června 2002 [2], na rámcové rozhodnutí Rady 2003/577/SVV ze dne 22. července 2003 o výkonu rozhodnutí o pozastavení přístupu k majetku nebo k důkazním předmětům [3], na návrh rámcového rozhodnutí Rady o evropském zatýkacím rozkazu a procesu získávání důkazů ohledně získávání objektů, dokumentů a údajů za účelem jejich použití v rámci trestního řízení (KOM(2003)0688), na návrh rámcového rozhodnutí Rady týkajícího se některých procesních práv schválených v rámci trestního řízení Evropské unie (KOM(2004)0328),
- s ohledem na odpovídající články Smlouvy o přistoupení, které stanovují možnost zrušit působnost některých ustanovení týkajících se prostoru svobody, bezpečnosti a práva (PSBP) v případě nerespektování některých předpisů (což vyžaduje předběžné definování těchto předpisů),
- s ohledem na doporučení ohledně budoucnosti prostoru svobody, bezpečnosti a práva, jakož i s ohledem na podmínky pro posílení legitimity a efektivity, které schválil Evropský parlament dne 14. října 2004 [4],
- s ohledem na Haagský program, který přijala Evropská rada ve dnech 4.- 5. listopadu 2004,
- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a čl. 83 odst. 5 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0036/2005),
A. vzhledem k tomu, že články II-107 až II-110 Smlouvy o Ústavě pro Evropu a články 6 a 13 Evropské úmluvy o lidských právech definují rozsah "práv v souvislosti se soudním procesem", která v souladu se svými příslušnými pravomocemi musí Unie a její členské státy zajistit evropským občanům,
B. vzhledem k tomu, že právo na spravedlnost zahrnuje především právo na účinné opravné prostředky, právo na přístup k nestrannému soudu, právo na spravedlivý proces, právo být souzen v přiměřených lhůtách a právo na dostupnou právní pomoc, a jejich součástí je také plné respektování základních práv osob podezřelých ze spáchání trestného činu před zahájením trestního řízení, jakož i právo na důstojné a lidské zacházení s odsouzenými po skončení tohoto řízení v souladu s mezinárodními standardy OSN a Evropskou úmluvou o zákazu mučení;
C. vzhledem k tomu, že ochrana těchto práv je ještě důležitější během trestního řízení, kdy jsou zpochybněny základní svobody,
D. vzhledem k tomu, že taková ochrana je především v pravomoci každého členského státu, který ji zajišťuje v souladu se svým vlastním ústavním řádem a se svými právními tradicemi; vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby se členské státy zabývaly problémy ve svých právních systémech a zvláště problémy zjištěnými Evropským soudem pro lidská práva; avšak že tento skutečný evropský prostor svobody, bezpečnosti a práva vyžaduje nutnost zajistit evropským občanům srovnatelné zacházení, ať se nacházejí kdekoli v Unii, jakož i nutnost posilovat vzájemnou důvěru mezi členskými státy a umožnit tak vzájemné uznávání rozsudku, a popřípadě i vydávání vlastních občanů soudcům jiného členského státu,
E. s ohledem na precedenční právo Evropského soudního dvora v Lucemburku a Evropského soudu pro lidská práva ve Štrasburku a s ohledem na skutečnost, že judikatura obou soudů musí být konzistentní,
F. vzhledem k tomu, že od přijetí programu z Tampere (odstavec 33) se princip vzájemného uznávání právních rozhodnutí stal klíčovým bodem soudní spolupráce v rámci Unie,
G. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu (čl. III-260) a Haagský program (zejména odstavec 3.2.) uznávají význam vzájemného hodnocení mezi členskými státy pro posílení vzájemné důvěry, což je nutná podmínka pro vzájemné uznávání, stejně jako schválení základních formálních a procesních norem a stanovení přiměřených lhůt,
H. vzhledem k tomu, že hodnocení kvality soudnictví v Evropské unii musí zahrnovat také pracovní metody soudců a různé systémy správy soudnictví ve členských státech, vzhledem k tomu, že toto není v rozporu s plným dodržením principu nezávislosti soudní moci,
I. vzhledem k tomu, že toto hodnocení musí být založeno na společném referenčním rámci, který zajistí koherenci a objektivitu tohoto hodnocení,
J. vzhledem k tomu, že je důležité vymezit nejvhodnější nástroje a postupy pro takové hodnocení, zintenzívnit výměnu informací a zvětšit možnosti vzdělávání s cílem zvýšit kvalitu trestního práva v Evropě,
K. vzhledem k tomu, že během posledních let byly uvnitř Evropské unie vytvořeny evropské sítě spolupráce jako např. Asociace státních rad a nejvyšších správních soudů, síť předsedů nejvyšších správních soudů, síť nejvyšších soudů a Evropská síť soudních rad, svědčí o narůstajícím vědomí, že je nezbytné společně pracovat na zlepšení kvality soudnictví poskytovaného občanům Evropské unie,
L. s ohledem na klíčovou roli, kterou hraje vzdělávání v rozvoji obecné právní kultury a také kultury základních práv uvnitř Evropské unie, zejména prostřednictvím činnosti Evropské sítě vzdělávání soudců,
M. vzhledem k tomu, že zvýšení norem kvality soudnictví a jeho výkonnosti na základě hodnocení by mělo vést k posílení kvality hmotných a procedurálních trestních předpisů, jakož i kvality jejich provádění, vzhledem k tomu, že toto není v rozporu se zachováním principu nezávislosti soudní moci;
N. vzhledem k tomu, že vzájemné hodnocení vyžaduje konkrétní metodologii, která zohlední složitost tohoto procesu,
O. vzhledem k tomu, že Haagský program uznává důležitost přijetí Smlouvy o Ústavě pro Evropu jako referenčního rámce a zahájení přípravných prací, aby opatření uvedená v Ústavní smlouvě mohla být uplatněna ihned od začátku její platnosti,
P. vzhledem k veřejnému semináři, který uspořádal Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci dne 18. ledna 2005 na téma zlepšení kvality zákonodárství v Evropě,
Q. schvaluje směry Haagského programu o posílení vzájemné důvěry (odstavec 3.2), zejména prostřednictvím zlepšování kvality soudnictví, rozvoje hodnocení a nezbytného přínosu spolupráce soudních institucí a organizací,
R. připomíná odstavec 3.2 Haagského programu, který zdůrazňuje, že je nezbytné respektovat rozmanitost různých struktur a tradičních zvláštností národních právních systémů a nezávislost soudní moci ve všech členských státech a současně podporovat zlepšování kvality soudnictví v Evropě prostřednictvím vzájemné důvěry;
1. předává Evropské radě a Radě následující doporučení:
a. bez odkladu přimět Evropskou unii k přijetí patřičných kroků, aby občané Evropy — bez ohledu na místo pobytu v Unii a právní a ústavní rámec země, ve které právě pobývají — mohli požívat stejná práva na přístup k soudům, a to za podmínek, které budou jednak srovnatelné a jednak budou odpovídat stále vyšším požadavkům kvality, a aby tak měli větší důvěru ve správu soudnictví;
b. definovat společně s členskými státy "Listinu kvality trestního soudnictví v Evropě", která by sloužila jako společný referenční rámec pro všechny členské státy EU a zajistila konzistentní a objektivní hodnocení; tato listina musí být vytvořena na základě zkušeností a práce jak na národní úrovni, tak i na mezinárodní úrovni prostřednictvím Rady Evropy a Organizace spojených národů;
c. v zájmu posílení vzájemné důvěry mezi národními soudními systémy na základě respektování rozmanitosti vytvořit mechanismus trvalého vzájemného hodnocení s Listinou kvality jako objektivním referenčním rámcem, s ohledem na zkušenosti z jiných oblastí, ve kterých vzájemné vyhodnocování již funguje (Schengen, terorismus, rozšíření, atd.), a tím se připravit, v rámci možností na mechanismus uvedený v článku III-260 Ústavní smlouvy a odpovídající následujícím cílům:
- vytvořit databázi srovnávacích a statistických údajů,
- zorganizovat "benchmarking",
- rozšiřovat osvědčené postupy,
- informovat o povaze a fungování soudních systémů v ostatních členských státech,
- každoročně zveřejňovat zprávu o hodnocení kvality soudnictví v Evropě doplněnou doporučeními Radě a členským státům s cílem navrhnout řešení zjištěných problémů;
d. stanovit mechanismus vzájemného hodnocení (postupy, struktury, ukazatele, zprávy, atd.) jedním nebo několika rozhodnutími založenými na článku 31 Smlouvy o Evropské unii a měl by uplatňovat zásady judikatury Soudních dvorů ve Štrasburku a v Lucemburku a hlavní směry vypracované Komisí Rady Evropy pro účinnost soudnictví v Evropě;
e. zapojit do tohoto hodnocení asociace soudců a právníků, soudní znalce a uživatele právního systému a také národní parlamenty například vytvořením výboru sledujícího kvalitu soudnictví ve smyslu článku I-42 odst. 2 Ústavní smlouvy a v souladu se zásadou subsidiarity; toto hodnocení by mělo být prováděno Evropským parlamentem a národními parlamenty společně;
f. vzít v úvahu, že vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva založené na vzájemné důvěře není možné bez minimálního sladění národních právních předpisů; ve věci hmotného trestního práva Parlament souhlasí s Radou v tom, že by se měla dát přednost zločinům výslovně uvedeným v Ústavní smlouvě; vzhledem k procesnímu právu pokládá za přednostní následující oblasti:
- průhlednost správy soudnictví a také plné uznání základních práv osob podezřelých ze spáchání trestného činu před zahájením trestního řízení a právo na důstojné a lidské zacházení s odsouzenými po skončení takového procesu,
- zpracování a vyhodnocování důkazů,
- převoz vězňů k výkonu trestu do členského státu, v němž mají trvalý pobyt,
- výkon trestu, který není trestem odnětí svobody, v členském státě místa trvalého pobytu,
- výkon exekučních rozhodnutí v členském státě místa trvalého pobytu,
- základní práva vězňů ve všech členských státech,
- opakování případů, které už byly předmětem harmonizačních opatření,
- systém ochrany výpovědí svědků a obětí;
uznat, že hodnocení by mělo být prováděno také na základě uvedených složek s cílem přijmout v těchto oblastech na úrovni Evropské iniciativa nebo v ní pokračovat;
g. vzít v úvahu, že výsledkem zásady vzájemného hodnocení musí být podpora vzdělávacích aktivit určených všem profesním právníkům na základě evropských sítí soudních organizací a institucí; v souladu s Haagským programem (odst. 3.2 pododst. 2) proto při přijímání finančního výhledu na léta 2007-2013 předvídat finanční podporu evropským sítím soudních organizací a institucí, výměnným programům soudních úředníků iniciovaným Evropským parlamentem (zejména v položce rozpočtu 18 05 01 03) a také novým pilotním programům umožňujícím spolupráci činitelů nebo organizací různých členských států s cílem posílit kvalitu soudnictví;
h. vyzvat Komisi, aby už nyní zahrnula "Listinu kvality trestního soudnictví
P6_TA(2005)0032
Hospodářská soutěž (2003)
Usnesení Evropského parlamentu o XXXIII. zprávě Komise o hospodářské soutěži — 2003 (2004/2139(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na XXXIII. zprávu o hospodářské soutěži — 2003 (SEK(2004)0658),
- s ohledem na pravidla čl. 112 odst. 2 a článku 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0024/2005),
A. připomínaje, že zvýšení konkurenceschopnosti evropských podniků je jedním z klíčových cílů lisabonské strategie,
B. se zdůrazněním nutnosti soustavného a přísného sledování porušování pravidel hospodářské soutěže,
C. s vědomím, že v podnikatelském prostředí je v otázce kontroly slučování podniků potřebný nejvyšší stupeň právní jistoty,
D. při vědomí především výrazného nárůstu případů řešených Generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž Komise, v nichž byla rozhodnutí Komise buď plně přijata oběma stranami nebo podpořena soudem,
1. vítá XXXIII. zprávu o hospodářské soutěži, která zdůrazňuje významné strukturální reformy této strategie a vymáhání práva započaté pod vedením komisaře Montiho;
2. blahopřeje komisaři k soustavnému a přísnému sledování porušování pravidel hospodářské soutěže, k provedení rozsáhlé reorganizace a obnovení pravidel kontroly vytváření kartelů, kontroly slučování podniků a pravidel pro poskytování státní pomoci; a také k vnitřní reorganizaci generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž;
3. vítá schválení celé řady aktů obsažených v modernizačním balíčku, jmenovitě podněty v oblasti spolupráce mezi různými orgány, které jsou odpovědné za dodržování pravidel hospodářské soutěže EU — Komisí, národními úřady pro hospodářskou soutěž a národními soudy; v této souvislosti se domnívá, že je rovněž vhodné zmínit jmenování hlavního ekonoma pro hospodářskou soutěž, posílení úlohy úředníků pro slyšení a upevnění kartelové jednotky, což zkrátí čas potřebný pro uzavírání kartelových případů;
4. vyjadřuje politování nad nutností obnovit "dočasný obranný postup" Rady, kterým se odůvodňuje udělení pomoci ve výši až 100 milionů EUR loděnicím v Německu, Nizozemí, Finsku a Dánsku jako reakci na nekalou hospodářskou soutěž loděnic Jižní Korey, a očekává brzké vyřešení sporu u Světové obchodní organizace (WTO) do března 2005, kdy bude tento současný postup ukončen;
5. upozorňuje, že omezený počet případů, v nichž bylo rozhodnutí Komise přezkoumáno Soudním dvorem a zrušeno, by neměl být vnímán jako ohrožení důvěry v celkový systém analýzy a vymáhání;
6. vítá vypracování zvláštní kapitoly zprávy o hospodářské soutěži, která klade důraz na přístup Komise ve vztahu k podmínkám, za nichž mohou členské státy poskytovat finanční pomoc těm, komu je svěřeno provozování služeb obecného zájmu, a v návaznosti na zprávu Komise o zasedání Evropské rady v Laekenu 14. a 15. prosince 2001, na zelenou knihu o službách obecného zájmu (KOM(2003)0270), která byla schválena Komisí dne 21. května 2003, a na rozsudek ve věci Altmark [1], naléhá na Komisi, aby navrhla způsoby zvýšení právní jistoty, vymezila zásady řádné správy a pomáhala národním i oblastním orgánům splnit požadavky článků 87 a 88 Smlouvy;
7. vybízí Komisi, aby pokračovala v přezkumu fungování soudního systému ve vztahu k hospodářské soutěži s cílem posoudit urychlení přístupu ke spravedlnosti a zvýšení zkušeností a dovedností soudů, které se případy hospodářské soutěže zabývají;
8. nadále podporuje aktivnější úlohu Evropského parlamentu v rozvoji politiky hospodářské soutěže tím, že prosazuje spolurozhodovací pravomoc Parlamentu, a vyjadřuje politování, že Komise a Rada nebyly schopny toto podpořit ve Smlouvě o Ústavě pro Evropu;
9. vítá přezkoumání pravidel pro poskytování státní pomoci, která přesměrovávají zájem Komise k případům a otázkám významným pro další rozvoj vnitřního trhu, jenž usměrnil a zjednodušil oznamování i podávání stížností a podrobněji vysvětlil pravidlo "de minimis" a principy výzkumu a vývoje;
10. vítá názor Komise, že státní pomoc pro výzkum a rozvoj bude podnětem ke zvýšené účasti malých a středních podniků (MSP) na výzkumu a rozvoji, a následné návrhy změn nařízení (ES) č. 70/2001 [2] o státní pomoci pro MSP tak, aby obsahovalo pomoc pro výzkum a rozvoj, a upozorňuje Komisi na rozdílné možnosti členských zemí se takových programů účastnit;
11. naléhá na Komisi, aby dále vyvíjela činnosti v oblasti dopadu mechanismu obchodování s emisemi, kvót, příspěvků, osvědčení a úvěrů podle dohody o Kjótském protokolu na soukromé podniky;
12. vítá kritéria příznivá z hlediska životního prostředí uplatněná Komisí při schvalování několika programů pomoci životnímu prostředí a naléhá na Komisi, aby dále propracovala podmínky průhlednosti podobných programů, aby mohly sloužit jako vzor pro další regiony a členské státy;
13. blahopřeje Komisi, že na předchozí parlamentní usnesení pozitivně reagovala založením zvláštní Jednotky pro vymáhání v oblasti státní pomoci, která vymáhá rozhodnutí Komise, zvláště v oblasti zpětného vymáhání státní pomoci poskytnuté neoprávněně;
14. vítá další rozvoj projektu výsledkové tabulky státní pomoci v internetovém formátu jako významný nástroj průhlednosti a informování spotřebitelů o činnosti Komise;
15. vítá pokrok v zavádění programu komisaře Montiho, kterým se modernizují antimonopolní pravidla Komise a který se zaměřuje na vyšetřování a trestání velkých kartelových dohod, ale vyjadřuje své znepokojením nad tím, že podle zprávy o hospodářské soutěži pro rok 2003 zřejmě nedošlo k významnějšímu poklesu počtu nevyřízených případů, které Komise vyšetřuje;
16. vyjadřuje znepokojení nad trvale neúspěšnou snahou dosáhnout v EU úplné liberalizace trhu s plynem a trhu s elektrickou energií;
17. vítá podněty Komise ve vztahu k významným trhům, jako jsou telekomunikace, a vytvoření pracovních skupin mezi GŘ pro hospodářskou soutěž a GŘ pro informační společnost za účelem řízení postupu konzultace;
18. vítá, že Komise jmenovala úředníka pro styk se spotřebiteli s cílem rozvíjet a usnadnit dialog mezi Komisí a spotřebiteli;
19. věří, že účinné uplatňování strategie hospodářské soutěže je nejdůležitějším nástrojem pro dosažení účinné struktury trhu, který funguje v zájmu spotřebitelů, a má pozitivní a významný vliv na jejich každodenní život; chtěl by zdůraznit, že díky užší integraci vnitřního trhu bývá často přirozenější analyzovat stav hospodářské soutěže na celém vnitřním trhu spíš než na trzích nižší úrovně (jak tomu bylo v případě několika nedávných rozhodnutích o spojení podniků) a vyzývá Komisi, aby vypracovala jasnější obecné směry, pokud jde o výklad pojmu "trh" v takových případech;
20. vítá trvalý závazek Komise pořádat Evropské dny hospodářské soutěže jako výbornou příležitost vysvětlit kladný vliv hospodářské soutěže na spotřebitele ve všech částech EU, ale žádá orgány zemí, které budou konference tohoto projektu pořádat, aby do programu zapojily rovněž místní spotřebitelské organizace a hromadné sdělovací prostředky;
21. vítá, že Komise stanovila nová pravidla pro distribuci motorových vozidel, a doufá ve větší pokrok v odstraňování velkých rozdílů cen nových motorových vozidel mezi jednotlivými členskými státy, ale s politováním konstatuje, že podle existujících důkazů nadále přetrvávají významné rozdíly;
22. žádá další budování trhu s opravami motorových vozidel, zejména snadnějšího přístupu k technickým informacím a k náhradním dílům pro automobily;
23. vítá prvky reformy Komise o kontrole spojování podniků [3], ale vyjadřuje politování, že znepokojení Parlamentu nad některými prvky návrhu vztahujícími se k právní jistotě a spravedlivému postupu Komise nepodpořila;
24. vítá reorganizaci Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise v oblasti kontroly spojování podniků, zejména restrukturalizaci podle jednotlivých sektorů, posílení hospodářského ohodnocení spotřebitelů a zřetelnější vymezení jejich úlohy;
25. vítá závazek Komise pomoci deseti novým členským státům při rychlém přizpůsobování se pravidlům hospodářské soutěže, antimonopolním nařízením, a zejména nařízením o státní pomoci, a naléhá na Komisi, aby pokračovala v procesu odborné pomoci a spolupráce;
26. vítá závazek Komise sledovat politiku zesílené dvoustranné spolupráce s hlavními obchodními partnery Společenství a rozšířit mnohostrannou spolupráci v oblasti hospodářské soutěže; zejména je třeba blahopřát Komisi k uzavření smluv o spolupráci v oblasti hospodářské soutěže se Spojenými státy, Kanadou a Japonskem;
27. naléhá na Komisi, aby pokračovala ve spolupráci se zeměmi OECD, s asijskými zeměmi (se zvláštním zaměřením na Čínu) a se zeměmi Latinské Ameriky;
28. naléhá na Komisi, aby pokračovala v jednání s WTO o vzájemných vztazích mezi obchodní politikou a politikou hospodářské soutěže v duchu deklarace z Dauhá z listopadu roku 2001;
29. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě a Komisi.
[1] Věc C-280/00 Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg proti Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH a Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht, 2003, ECR I-7747.
[2] Úř. věst.
L 10, 13.1.2001, s. 33.
[3] Úř. věst.
L 24, 29.1.2004, s. 1.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0033
Státní podpora formou vyrovnání za služby v obecném zájmu
Usnesení Evropského parlamentu o státní podpoře formou vyrovnání za služby v obecném zájmu (2004/2186(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh rozhodnutí Komise o uplatňování článku 86 Smlouvy o ES v případě státní podpory formou vyrovnání za služby v obecném zájmu, která je poskytována určitým podnikům pověřeným výkonem služeb obecného hospodářského zájmu ze dne 18. února 2004, který byl předložen Evropskému parlamentu k zaujetí stanoviska dne 8. září 2004,
- s ohledem na návrh směrnice Komise, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o průhlednosti finančních vztahů členských států a veřejných podniků ze dne 18. února 2004, který byl předložen Evropskému parlamentu k zaujetí stanoviska dne 8. září 2004,
- s ohledem na pracovní dokument Komise o rámci Společenství pro poskytování státní podpory formou vyrovnání za poskytování služby v obecném zájmu (dále jen "rámec"), který byl předložen Evropskému parlamentu k zaujetí stanoviska dne 8. září 2004,
- s ohledem na články 2, 5, 16, 73, 86, 87 a 88 Smlouvy o ES,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o službách obecného zájmu, zejména na svá usnesení ze dne: 17. prosince 1997 o sdělení Komise "Služby obecného zájmu v Evropě" [1]; ze dne 18. května 2000 o návrhu směrnice, kterou se mění směrnice Komise 80/723/EHS o průhlednosti finančních vztahů členských států a veřejných podniků [2]; ze dne 13. listopadu 2001 o sdělení Komise "Služby obecného zájmu v Evropě" [3] a ze dne 14. ledna 2004 o Zelené knize o službách obecného zájmu [4],
- s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o uplatňování článků 87 a 88 Smlouvy o ES v případě podpory "de minimis" [5],
- s ohledem na "Zelenou knihu o službách obecného zájmu" vypracovanou Komisí (KOM(2003)0270) a na sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů "Bílá kniha o službách obecného zájmu"(KOM(2004)0374),
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Lisabonu, která se konala od 23. do 24. března 2000, a na závěry Evropské rady z Laekenu (prosinec 2001), která se konala ve dnech 14. a 15. prosince 2001, a závěry Evropské rady z Barcelony, která se konala ve dnech 15. a 16. března 2002, které obsahují požadavek, aby Komise vyjasnila režim poskytování státní podpory podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy,
- s ohledem na zprávu o Lisabonské strategii nazvanou "Přijetí výzvy — Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost" [6] z listopadu 2004, kterou vypracovala skupina na vysoké úrovni za předsednictví Wima Koka,
- s ohledem na články I-3, I-5; II-96; III-122; III-166; III-167; III-238 Smlouvy o Ústavě pro Evropu, která byla podepsána členskými státy dne 29. října 2004 v Římě,
- s ohledem na precedenční právo Evropského soudního dvora týkající se služeb obecného zájmu, a zejména na rozhodnutí ve věci Altmark ze dne 24. července 2003 [7],
- s ohledem na stanovisko Výboru regionů ze dne 29. září 2004,
- s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 12. října 2004,
- s ohledem na článek 45 a čl. 112 odst. 2 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0034/2005),
A. vzhledem k tomu, že vysoce kvalitní služby obecného zájmu (SOZ), které jsou dostupné všem, nepředstavují pouze důležitý prvek sociální a hospodářské soudržnosti, ale mohou rovněž výrazně přispět ke konkurenceschopnosti evropského hospodářství,
B. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu uznává právo místních orgánů na samosprávu (článek I-5) a označuje územní soudržnost za jeden z všeobecných cílů Unie (článek I-3);
C. vzhledem k tomu, že zájmy občana v jeho dvojí úloze spotřebitele (služeb) a daňového poplatníka musí být hlavní zásadou; vzhledem k tomu, že kompenzace musí být poskytovány podnikům poskytujícím SOZ pouze za účelem zajišťování vysoce kvalitních, přístupných a dostupných služeb; dalších cílů je třeba dosahovat jinými formami podpory,
D. vzhledem k tomu, že aniž jsou dotčena stávají pravidla vnitřního trhu, místní veřejné služby jsou provozovány na základě rozhodnutí orgánů s demokratickou legitimitou, které jsou blízko občanům a dokáží přiměřeně a inovativně reagovat na jejich potřeby;
E. vzhledem k tomu, že vnitřní trh, liberalizace a dodržování pravidel hospodářské soutěže obecně vedly k lepšímu přístupu k SOZ, k novým službám a jejich většímu výběru, lepší kvalitě a nižším cenám pro spotřebitele,
F. vzhledem k tomu, že, aby bylo možno vytvářet politiky na základě faktických údajů, by Komise měla předložit řádné a úplné hodnocení procesu liberalizace, v němž by byly zohledněny názory všech zúčastněných stran (uživatelů, místních orgánů, podniků atd.)
G. vzhledem k tomu, že celková částka státní podpory, která je každoročně v Evropské unii poskytnuta, dosahuje podle nejkonzervativnějších odhadů více než 50 % ročního rozpočtu Evropské unie; vzhledem k tomu, že státní podpora má dopad na veřejné finance, na hospodářskou soutěž a na schopnost soukromých podniků investovat v globalizovaném hospodářském prostředí; vzhledem k tomu, že státní vyrovnání je hrazeno z peněz evropských daňových poplatníků, a je třeba je tedy používat zodpovědně a co nejvýhodněji,
H. vzhledem k tomu, že není možné vždy jasně rozlišit jednotlivé kategorie, totiž SOZ a služby obecného hospodářského zájmu (SOHZ), protože označení "mimoekonomické" má dva rozměry: cíl a účel služby a právní forma jejího poskytovatele (veřejný, soukromý či jiný) a ekonomický kontext, v němž působí (volný trh, regulovaný trh, státní monopol aj.); vzhledem k tomu, že existují velké rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o oba tyto aspekty, kvůli nimž je jednotná evropská definice nemožná a v rozporu se zásadou subsidiarity a samosprávy; vzhledem k tomu, že pro praktické a operativní účely je nicméně nezbytné stanovit kritéria pro stanovení toho, za jakých okolností mohou být uděleny výjimky z pravidel hospodářské soutěže; vzhledem k tomu, že označení "mimoekonomický" musí být i nadále založeno na kritériích týkajících se zároveň účelu služby na jedné straně a poskytovatele služeb a ekonomického kontextu na straně druhé,
I. vzhledem k tomu, že veřejné orgány nadále mají výlučnou pravomoc stanovit rámcová kritéria a podmínky pro poskytování služeb bez ohledu na právní statut poskytovatele a na to, zda je služba poskytována v prostředí volného soutěže či nikoli,
J. vzhledem k tomu, že stanovení rámcových kritérií a podmínek pro SOZ a očekávanou úroveň služeb do značné míry závisí na národní, regionální či místní tradici, a mělo by proto být přenecháno příslušným národním, regionálním či místním orgánům v rámci jejich práva na samosprávu a aniž by byla dotčena platná pravidla vnitřního trhu,
K. vzhledem k tomu, že takové služby by měly být zadávány formou úředního aktu, který stanoví podrobnosti plnění služby, aby bylo zajištěno, že navrhovaných opatření budou využívat pouze uznané služby obecného zájmu,
L. vzhledem k tomu, že při zadání tímto úředním aktem musí být splněna kritéria průhlednosti a pro všechny žadatele musí platit rovné podmínky,
M. vzhledem k tomu, že pojem vyrovnání zahrnuje všechny typy pomoci, ať již formou hotovosti nebo formou materiální či lidskými zdroji, či pomoci založené na právních ustanoveních či právnímu postavení příjemce, pokud jde o financování smlouvy,
N. vzhledem k tomu, že návrh Komise platí pouze pro případy, kdy nejsou splněna čtyři kritéria stanovená Evropským soudním dvorem v rozsudku ve věci Altmark; pokud jsou tato čtyři kritéria splněna, nejsou platby vyrovnání považovány za státní podporu,
O. vzhledem k tomu, že výše vyrovnání nesmí přesáhnout hranici potřebnou pro provozování služby a nesmí být využívána k financování aktivit mimo rozsah dotyčné služby (tzv. křížové dotace),
P. vzhledem k tomu, že vyrovnání musí být dostupné všem poskytovatelům bez ohledu na jejich právní status, kterým bylo svěřeno poskytování SOZ,
Q. vzhledem k tomu, že poskytování státní podpory monopolům představuje obvykle překážku pro řádné fungování trhu, a je tedy třeba ji důkladně prozkoumat a zdůvodnit,
R. vzhledem k tomu, že služby, v jejichž případě je podle navrhovaných předpisů přípustné vyrovnání nebo státní podpora, by měly být zadávány buď ve spravedlivém a průhledném řízení, nebo úředním aktem, který může mít, v závislosti na právu členských zemí, podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulativních nástrojů nebo smlouvy
S. vzhledem k tomu, že je obtížné posoudit rozsah a dopady návrhů, nejsou-li k dispozici údaje o počtu zúčastněných podniků, celkovém objemu státních podpor a celkové administrativní zátěži;
T. vzhledem k tomu, že odůvodnění pro udělení státní podpory podnikům pověřeným SOZ či vyrovnání by mělo být pravidelně a v přiměřených intervalech přehodnocováno, neboť se objevují nové služby, či naopak některé služby zastarávají či jsou poskytovány díky technickému pokroku a změnám ve společnosti novými prostředky,
U. vzhledem k tomu, že při poskytování státních podpor nebo vyplácení vyrovnání je nutný účinný a přísný dohled, aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž a průhlednost a aby nedocházelo k diskriminaci,
V. vzhledem k tomu, že Evropská komise by se měla při uplatňování zásad subsidiarity a proporcionality soustředit na svou povinnost kontrolovat porušení, která mají podstatný dopad na fungování vnitřního trhu; vzhledem k tomu, že veřejné služby obvykle nemají vliv na přeshraniční obchod,
Obecně
1. vítá návrhy Komise a podporuje cíl omezit nadbytečnou byrokracii a zajistit právní vyjasnění; bere na vědomí, že jak oznámila Komise ve výše uvedené Bílé knize o službách obecného zájmu, musí toto právní vyjasnění obsahovat definici, kdy vyrovnání nepředstavuje státní podporu; vyzývá Komisi, aby vyjasnila, co nepředstavuje státní podporu;
2. doporučuje, aby byly předpisy pro poskytování vyrovnání a státní podpory bez prodlení zavedeny v zájmu maximálního zacelení právní mezery, která existuje mezi vynesením rozsudku ve věci Altmark a datem vstupu těchto opatření v platnost; je toho názoru, že tato opatření by se po svém vstupu v platnost měla uplatnit na všechny případy státní pomoci, poskytnuté po rozsudku Altmark, které splňují všechny podmínky uvedené v článcích 1 a 2 rozhodnutí; veškerá státní podpora, která tyto podmínky nesplňuje, se řídí příslušnými rámcovými směrnicemi, obecnými směry a stanovisky;
3. vyzývá Komisi, aby dostatečným způsobem objasnila veškeré právní důsledky navržených nástrojů, a rovněž jejich interakci a slučitelnost se stávajícími právními předpisy EU v oblasti zadávání veřejných zakázek a s právními předpisy EU platnými pro jednotlivé sektory;
4. žádá Komisi o vyjasnění právního statutu rámce také s ohledem na možnost plné účasti Evropského parlamentu v této velmi politické diskusi;
5. podotýká, že kritéria vyplývající z případu Altmark je třeba dále propracovat a vyjasnit, zejména pak čtvrté kritérium a definici typického dobře vedeného podniku; vyzývá proto Komisi, aby dokončila hodnocení spolu s přiměřenou konzultací účastníků v zájmu dalšího vyjasnění kritérií, aby bylo dosaženo právní jistoty;
Vzhledem k rámci
6. podporuje obecný přístup Komise uplatněný v rámci;
7. vítá plánovanou výjimku ve prospěch veřejnoprávních vysílacích stanic (bod 4), neboť tím jsou uznány jak zvláštnosti veřejnoprávního vysílání ve srovnání s jinými SOHZ, tak pravomoci členských států potvrzené protokolem k Amsterdamské smlouvě;
8. vítá, že se Komise rozhodla konzultovat navržený rámec s Evropským parlamentem;
9. zdůrazňuje, že určení služeb obecného hospodářského zájmu a stanovení povinností vybraných poskytovatelů a jejich hodnocení je úkolem národních, regionálních a místních orgánů, které k tomu mají potřebnou demokratickou legitimitu;
10. zdůrazňuje potřebu vést rozsáhlé konzultace, s důrazem na uživatele, jak při vymezování plnění služby, tak při posuzování, zda poskytovatel služby tyto povinnosti plní; domnívá se, že státní podpora je určena na poskytování konkrétní služby, a proto představuje spokojenost uživatele hlavní důvod pro udělení státní podpory;
11. požaduje, aby podniky využívající přebytky z vyrovnání k financování dalších SOHZ, které provozuje tentýž podnik, důsledně uplatňovaly pravidla průhlednosti; takový převod musí být zanesen v účetnictví podniku a musí být v souladu se zásadami stanovenými v tomto rámci; členské státy musí zajistit, aby takové převody byly řádně kontrolovány; měla by být uplatňována pravidla průhlednosti stanovená směrnicí Komise 80/723/EHS [8];
12. zdůrazňuje, že bod 22 (jakékoli přebytky z vyrovnaní za poskytování veřejných služeb smí být využívány státem, pouze pokud jedná jako akcionář, za účelem posílení financování daného podniku) se nejeví být v souladu se zásadou neutrality; navrhuje, aby byl přepracován tak, aby se týkal všech poskytovatelů, bez ohledu na jejich právní formu;
13. domnívá se, že "podnikem" by se měl rozumět jakýkoli subjekt, který provozuje hospodářskou činnost bez ohledu na jeho právní statut či způsob financování; "veřejným podnikem" by se měl rozumět jakýkoli podnik, v němž mohou veřejné orgány přímo či nepřímo uplatňovat rozhodující vliv z moci vlastnictví tohoto podniku, své finanční účasti v něm nebo pravidel, jimiž se řídí, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Komise 80/723/EHS;
14. domnívá se, že by rámec měl zůstat v platnosti po dobu čtyř let od vstupu v platnost; vyslovuje se pro to, aby se politiky připravovaly na základě faktických údajů, a navrhuje proto, aby obnovení rámce bylo přehodnoceno, včetně podrobného hodnocení dopadů, založeného na znalosti faktů a rozsáhlých konzultacích, zaměřených zejména na uživatele; příslušné informace by měly být poskytnuty Evropskému parlamentu;
15. vítá zvláště bod 11 rámce týkající se sociálních výdajů;
Vzhledem k návrhu rozhodnutí o uplatňování článku 86 Smlouvy
16. požaduje, aby Komise jasně vymezila oblast působnosti návrhu rozhodnutí;
17. navrhuje, aby jako "drobní" poskytovatelé služeb obecného hospodářského zájmu byly označovány podniky, které nemají výrazný vliv na rozvoj obchodu a na hospodářskou soutěž, protože jejich obrat je omezený nebo protože je jejich činnost především místní povahy;
18. s výjimkou případů "malých" SOHZ uvedených v bodě 17 trvá na tom, že i v případech, kdy je státní podpora poskytovaná SOZ přípustná, by měly tyto služby být zadány buď na základě spravedlivého a průhledného výběrového řízení, v němž bude objektivně stanovena výše státní podpory, nebo nebo úředním aktem, který může mít, v závislosti na právu členských zemí, podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulativních nástrojů nebo smlouvy.
19. je toho názoru, že práh pro zproštění vyrovnání za veřejné služby oznamovací povinnosti by měl být dost vysoký k zajištění dostatečné flexibility a co nejnižší administrativní zátěže, aniž by docházelo ke zbytečnému narušování hospodářské soutěže; v zásadě souhlasí s odkazy navrhovanými Komisí, tj. se standardním vymezením MSP a prahu pro vyrovnání;
20. je toho názoru, že rozhodnutí by mělo zůstat v platnosti čtyři roky po vstupu v platnost; vyslovuje se pro to, aby se politiky připravovaly na základě faktických údajů, a navrhuje proto, aby obnovení rozhodnutí bylo přehodnoceno, včetně rozsáhlého hodnocení dopadů, založeného na znalosti faktů a rozsáhlých konzultacích, zaměřených zejména na uživatele; příslušné informace by měly být poskytnuty Evropskému parlamentu;
21. žádá Komisi, aby objasnila, zda se práh obratu vztahuje na podnik jako celek či na jednotlivé aktivity daného podniku;
22. požaduje dodatečná ustanovení, která by zamezila roztříštění podniků na drobné subjekty s cílem práh obejít; totéž platí pro odvětví, která se skládají z mnoha drobných poskytovatelů, ale v zásadě spolupracují jako jediný provozovatel;
23. bere na vědomí, že oblast působnosti rozhodnutí se vztahuje rovněž na nemocnice a podniky poskytující sociální bydlení, ačkoli podpora poskytovaná ve vysoké míře může také v těchto oblastech vést k narušení hospodářské soutěže; upozorňuje, že se v tomto případě jedná o odvětví, která jsou zajímavá rovněž pro soukromé poskytovatele; dále upozorňuje, že poskytování příspěvků může mít záporný dopad na hospodářskou soutěž; vzhledem k výše uvedenému je toho názoru, že by měla být přísně dodržována dohodnutá pravidla průhlednosti a povinnost každého členského státu předložit podrobný popis způsobu, kterým jsou organizovány a financovány nemocnice a podniky poskytující sociální bydlení;
24. žádá Komisi, aby objasnila, jaké zásady bude uplatňovat při posuzování jednotlivých případů;
25. domnívá se, že v oblasti dopravy by se toto rozhodnutí mělo vztahovat pouze vyrovnání za veřejné služby pro na námořní a letecké linky, které zajišťují spojení s ostrovy, a na letecké a pozemní linky ke vzdáleným a izolovaným sídlům poskytované v souladu s pravidly platnými pro dané odvětví, za předpokladu, že doprava nepřekročí 300000 cestujících za rok;
S ohledem na návrh směrnice o průhlednosti
26. souhlasí s Komisí, že kritéria uvedená v rozsudku případu Altmark vyžadují další objasnění; konstatuje však, že vzhledem k tomu, že směrnice o průhlednosti je součástí balíku právních předpisů o poskytovaní státní podpory, který slouží výhradně k její kontrole, nesmí její oblast působnosti přesahovat samotnou oblast státních podpor; souhlasí s Komisí v tom, že podniky, jimž je poskytováno vyrovnání v souladu s kritérii z rozsudku ve věci Altmark nesmí být zproštěny povinnosti udržovat oddělené účty;
27. bere na vědomí, že mezi vydáním rozsudku ve věci Altmark (červenec 2003), navrhovaným rámcem a rozhodnutím (první polovina roku 2005) a termínem, kdy musí členské státy splnit směrnici o průhlednosti (do 12 měsíců po zveřejnění v Úř. věst.) se zdá být velká časová prodleva; žádá Komisi o vyjasnění ustanovení platných v průběhu tohoto období a možných časových prodlev;
Pozměňovací návrhy
28. žádá Komisi, aby ve svém návrhu rozhodnutí o uplatňování článku 86 Smlouvy v případě státní podpory formou vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno určitým podnikům pověřeným výkonem služeb obecného hospodářského zájmu, zohlednila následující pozměňovací návrhy:
NÁVRH ROZHODNUTÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
Bod odůvodnění 2a (nový)
_BAR_ 2a.
"Podnik" by měl být definován jako jakýkoli subjekt, který provozuje hospodářskou činnost, bez ohledu na jeho právní postavení a způsob financování. "Veřejný podnik" by se měl definovat tak, jak je uvedeno v čl.
2 odst. 1 písm. b) směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25.června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
Čl. 1 podbod i)
i)vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno podnikům majícím roční obrat z veškeré činnosti před zdaněním menší než (...) [*], realizovaný za dva rozpočtové roky předcházející roku přidělení SOHZ, jejichž roční vyrovnání za poskytování dotčené služby je menší než (...) [**].
Tento práh lze určit pomocí ročního průměru, který představuje současnou hodnotu vyrovnání poskytnutého za smluvní období nebo za období pěti let.
V případě úvěrových institucí se práh ve výši (...) nahrazuje prahem ve výši (...) [***] ve smyslu součtu rozvahy; _BAR_ i)vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno podnikům majícím roční obrat z veškeré činnosti před zdaněním menší než EUR 50000000, realizovaný za dva rozpočtové roky předcházející roku přidělení SOHZ, jejichž roční vyrovnání za poskytování dotčené služby je menší než EUR 15000000.
Tento práh lze určit pomocí ročního průměru, který představuje současnou hodnotu vyrovnání poskytnutého za smluvní období nebo za období pěti let.
V případě úvěrových institucí se práh ve výši EUR 50000000 nahrazuje prahem ve výši EUR 800000000 ve smyslu součtu rozvahy; _BAR_
Pozměňovací návrh 3
Čl. 1 podbod ii)
(ii)Vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno nemocnicím, jejichž činnost zahrnuje služby obecného hospodářského zájmu; _BAR_ (ii)Vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno nemocnicím, jejichž činnost zahrnuje služby obecného hospodářského zájmu, pokud dotyčný členský stát předloží Komisi podrobný popis způsobu organizace a financování sektoru nemocnic v příslušném členském státě, aby Komise mohla zhodnotit, zda je vyrovnání slučitelné se Smlouvou.
Dotyčný členský stát oznámí Komisi všechny změny v organizaci či financování tohoto sektoru. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
Čl. 1 podbod (iii)
(iii)Vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno podnikům poskytujícím sociální bydlení, jejichž činnost zahrnuje služby obecného hospodářského zájmu. _BAR_ (iii)Vyrovnání za veřejné služby, které je poskytováno podnikům poskytujícím sociální bydlení, jejichž činnost zahrnuje služby obecného hospodářského zájmu, pokud dotyčný členský stát předloží Komisi podrobný popis způsobu organizace a financování podniků poskytujících sociální bydlení v příslušném členském státě, aby Komise mohla zhodnotit, zda je takové vyrovnání slučitelné se Smlouvou.
Dotyčný členský stát oznámí Komisi všechny změny v organizaci či financování tohoto odvětví. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
Čl. 1 podbod iv)
(iv)v oblasti dopravy se toto rozhodnutí vztahuje pouze na vyrovnání za poskytování veřejných služeb v podobě námořního spojení s ostrovy zajišťovaných v souladu s pravidly odvětví, kde roční provoz nepřesahuje 100000 cestujících. _BAR_ (iv)v oblasti dopravy se toto rozhodnutí vztahuje pouze na vyrovnání za poskytování veřejných služeb v podobě námořního a leteckého spojení s ostrovy a na námořní, letecké a pozemní linky k vzdáleným a izolovaným sídlům zajišťovaných v souladu s pravidly sektorů, kde roční provoz nepřesahuje 300000 cestujících. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
Čl. 1 odst. 1a (nový)
_BAR_ 1a) Toto rozhodnutí platí, aniž jsou dotčena ustanovení článků 81 a 82 Smlouvy. _BAR_
Pozměňovací návrh 7
Článek 2
V té míře, v jaké představuje státní pomoc, je vyrovnání za poskytování veřejných služeb, které splňuje podmínky stanovené tímto rozhodnutím, slučitelné se společným trhem a nepodléhá povinnosti ohlašování předem, která je uvedená v čl. 88 odst. 3 Smlouvy, aniž by to mělo vliv na existenci přísnějších ustanovení vztahujících se k povinnostem pro veřejné služby obsažených v právních předpisech Společenství pro jednotlivá odvětví. _BAR_ V té míře, v jaké představuje státní pomoc, je vyrovnání za poskytování veřejných služeb, které splňuje podmínky stanovené tímto rozhodnutím, slučitelné se společným trhem a nepodléhá povinnosti ohlašování předem, která je uvedená v čl. 88 odst. 3 Smlouvy, aniž by to mělo vliv na existenci ustanovení vztahujících se k povinnostem pro veřejné služby obsažených v právních předpisech Společenství pro jednotlivá odvětví. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
Článek 4 úvod
Aby toto rozhodnutí přineslo prospěch, bude mít pověřování k poskytování veřejné služby podobu úředního aktu, jenž v závislosti na zákonech v členských státech může mít podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulačních nástrojů nebo smlouvy.
Tento akt stanoví zejména: _BAR_ Aby toto rozhodnutí přineslo prospěch, bude pověřování k poskytování veřejné služby uděleno buď formou spravedlivého a průhledného výběrového řízení nebo úředním aktem, jenž v závislosti na právu v členských států může mít podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulačních nástrojů nebo smlouvy.
Tento akt stanoví zejména: _BAR_
Pozměňovací návrh 9
Čl. 4, písm. ba) (nové)
_BAR_ ba)veřejná potřeba, která je jinak nedostatečně uspokojována, je tímto aktem zajištěna _BAR_
Pozměňovací návrh 10
Čl. 4 pododstavec 1a (nový)
_BAR_ Je třeba, aby členské státy při vymezování povinností veřejné služby a při hodnocení, zda dotyčné podniky tyto povinnosti plní, vedly rozsáhlé konzultace, se zvláštním důrazem na uživatele. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
Čl. 4 pododstavec 1b (nový)
_BAR_ Aby toto rozhodnutí přineslo prospěch, bude poskytování veřejné služby zadáno buď na základě spravedlivého a průhledného výběrového řízení, nebo úředním aktem, který může mít, v závislosti na právu členských zemí, podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulativních nástrojů nebo smlouvy. _BAR_
Pozměňovací návrh 12
Článek 7 a (nový)
_BAR_ Článek 7a Toto rozhodnutí zůstane v platnosti po dobu čtyř let po nabytí účinnosti.
Prodloužení platnosti rozhodnutí podléhá zhodnocení, včetně rozsáhlého hodnocení dopadů, založenému na znalosti faktů a rozsáhlých konzultacích, se zvláštním důrazem na uživatele; příslušné informace budou poskytnuty Evropskému parlamentu. _BAR_
29. žádá Komisi, aby ve svém pracovním dokumentu o rámci Společenství pro poskytování státní podpory formou vyrovnání za veřejné služby zohlednila následující pozměňovací návrhy:
PRACOVNÍ DOKUMET KOMISE O RÁMCI SPOLEČENSTVÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 13
Bod 3 a (nový)
_BAR_ 3a.
Do svého vstupu v platnost se tento rámec rovněž použije pro veškerou státní pomoc poskytovanou po rozsudku Altmark a splňující podmínky stanovené články 1 a 2 rozhodnutí.
Státní pomoc nesplňující tyto podmínky se bude řešit v souladu s příslušnými rámcovými směrnicemi a stanovisky. _BAR_
Pozměňovací návrh 14
Bod 4
4. Ustanovení tohoto rámce platí bez ohledu na přísnější specifická ustanovení vztahující se k závazkům týkajícím se veřejných služeb obsaženým v sektorální legislativě a v opatřeních Společenství.
Neplatí pro veřejnou službu vysílání, jíž se zabývá zpráva Komise o uplatnění předpisu pro poskytnutí státní pomoci pro veřejnou službu vysílání. _BAR_ 4. Ustanovení tohoto rámce platí bez ohledu na specifická ustanovení vztahující se k závazkům veřejných služeb obsaženým v sektorální legislativě a v opatřeních Společenství.
Neplatí pro veřejnou službu vysílání, jíž se zabývá zpráva Komise o uplatnění předpisu pro poskytnutí státní pomoci pro veřejnou službu vysílání. _BAR_
Pozměňovací návrh 15
Bod 7a (nový)
_BAR_ 7a.
Pojem vyrovnání zahrnuje všechny typy pomoci, ať již formou hotovosti nebo formou materiální či lidskými zdroji.
Při hodnocení potřeby vyrovnání by se měly brát v úvahu výhody plynoucí z právní úpravy nebo právního postavení příjemce. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
Bod 8
8. Jak vyplývá z precedenčního práva, při absenci předpisů Společenství pro příslušnou oblast mají členské státy široké pole rozhodovací působnosti ohledně povahy služeb, které lze klasifikovat jako SOHZ.
Za těchto okolností je tudíž úkolem Komise zajistit, aby se tato ustanovení uplatňovala bez zjevných chyb. Z čl.
2 lze dovodit, že podniky, jimž byl svěřen provoz SOHZ, jsou podniky pověřené "speciálními úkoly". _BAR_ 8. Jak vyplývá z precedenčního práva, při absenci předpisů Společenství pro příslušnou oblast mají členské státy široké pole rozhodovací působnosti ohledně povahy služeb, které lze klasifikovat jako SOHZ.
Je třeba, aby členské státy při vymezování povinností veřejné služby a při hodnocení, zda dotyčné podniky tyto povinnosti plní, vedly rozsáhlé konzultace, se zvláštním důrazem na uživatele.
Za těchto okolností je tudíž úkolem Komise zajistit, aby se tato ustanovení uplatňovala bez zjevných chyb. Z čl.
86 odst. 2 lze dovodit, že podniky, jimž byl svěřen provoz SOHZ, jsou podniky pověřené "speciálními úkoly". _BAR_
Pozměňovací návrh 17
Bod 8a (nový)
_BAR_ "Podnikem" se rozumí jakýkoli subjekt, který provozuje hospodářskou činnost, bez ohledu na jeho právní postavení či způsob financování; "veřejným podnikem" se rozumí jakýkoli podnik, na nějž mohou státní orgány vyvíjet přímo či nepřímo rozhodující vliv z moci vlastnictví tohoto podniku, své finanční účasti v něm nebo pravidel, jimiž se řídí, jak je stanoveno v čl. 2 odst.
Změna 18
Bod 10 úvod
Pověřování k poskytování veřejné služby musí mít podobu úředního aktu, jenž v závislosti na zákonech v členských státech může mít podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulačních nástrojů nebo smlouvy.
Tento akt nebo řada aktů by měla mimo jiné stanovit: _BAR_ Pověřování bude uděleno buď formou spravedlivého a průhledného výběrového řízení nebo úředním aktem, jenž v závislosti na právu v členských států může mít podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulačních nástrojů nebo smlouvy.
Tento akt nebo řada aktů by měla mimo jiné stanovit: _BAR_
Pozměňovací návrh 19
Bod 11 a (nový)
_BAR_ 11a.
I v případech, kdy je státní podpora pro SOHZ přípustná, by podniky poskytující takové služby měly být vybrány na základě spravedlivého a průhledného výběrového řízení, jímž se objetivně určí výše státní podpory, nebo úředním aktem, který může mít, v závislosti na právu členských zemí, podobu jednoho nebo více legislativních nebo regulativních nástrojů nebo smlouvy. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
Bod 11b (nový)
_BAR_ 11b.
Veřejné orgány nadále jako jediné a hlavní vždy nesou odpovědnost za stanovení rámcových kritérií a podmínek pro poskytování služeb bez ohledu na právní postavení poskytovatele a na to, zda je služba poskytována v prostředí volného trhu či nikoli. _BAR_
Pozměňovací návrh 21
Bod 11c (nový)
_BAR_ 11c.
Je třeba, aby členské státy při vymezování povinností veřejné služby a při hodnocení, zda dotyčné podniky tyto povinnosti plní, vedly rozsáhlé konzultace, se zvláštním důrazem na uživatele. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
Bod 21
Přebytky z vyrovnání lze použít k financování dalších SOHZ, které provozuje tentýž podnik, avšak tento převod musí být zaznamenán v účetnictví podniku. _BAR_ 21. Přebytky z vyrovnání lze použít k financování dalších SOHZ, které provozuje tentýž podnik, avšak tento převod musí být zaznamenán v účetnictví podniku a musí být v souladu s veškerými pravidly a zásadami stanovenými v současném rámci.
Členské státy jsou povinny zajistit fungování řádné kontrolní procedury.
Použijí se pravidla pro průhlednost stanovená směrnicí 80/723/EHS. _BAR_
Pozměňovací návrh 23
Bod 22
22. V případech, kdy je příjemcem vyrovnání veřejný podnik, může jakékoli přebytky z vyrovnání využít stát, který jedná jako podílník, za účelem posílení financování daného podniku, ovšem jen pokud bude splněno kritérium soukromého investora. Takové převody však musejí probíhat v souladu s běžnými obchodními postupy, tj. ve formě navýšení kapitálu nebo poskytování půjček, a musí splňovat příslušná pravidla členského státu, zejména v obchodní a daňové oblasti. Tato operace musí být jasně označena v rozvaze přijímajícího podniku a musí být výsledkem oficiálního rozhodnutí státních orgánů. Toto rozhodnutí musí přesně vymezovat, k čemu budou takto převedené finanční prostředky použity. Jestliže však toto posílení financování podniku státem nesplňuje kritérium soukromého investora, musí o tom být vyrozuměna Komise v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy. _BAR_ 22. V případech, kdy je příjemcem vyrovnání podnik, bez ohledu na právní formu, může jakékoli přebytky z vyrovnání využít stát, který jedná jako podílník, za účelem posílení financování daného podniku, ovšem jen pokud bude splněno kritérium soukromého investora. Takové převody však musejí probíhat v souladu s běžnými obchodními postupy, tj. ve formě navýšení kapitálu nebo poskytování půjček, a musí splňovat příslušná pravidla členského státu, zejména v obchodní a daňové oblasti. Tato operace musí být jasně označena v rozvaze přijímajícího podniku a musí být výsledkem oficiálního rozhodnutí státních orgánů. Toto rozhodnutí musí přesně vymezovat, k čemu budou takto převedené finanční prostředky použity. Jestliže však toto posílení financování podniku státem nesplňuje kritérium soukromého investora, musí o tom být vyrozuměna Komise v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
Bod 24
Tento rámec bude platit od svého zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie. Jeho platnost končí 31. prosince 2007.
Komise může z významných důvodů souvisejících s rozvojem společného trhu a po konzultaci s členskými státy tento rámec do 31. prosince 2007 změnit. _BAR_ 24. Tento rámec bude platit od svého zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Jeho platnost končí čtyři roky po vstupu v platnost.
Komise může z významných důvodů souvisejících s rozvojem společného trhu a po konzultaci s členskými státy tento rámec do data vypršení jeho platnosti změnit.
K prodloužení platnosti rámce může dojít na základě revize, včetně rozsáhlého hodnocení dopadů, založeného na znalosti faktů a výsledcích rozsáhlých konzultací provedených Komisí na základě údajů poskytnutých členskými státy; příslušné informace budou poskytnuty Evropskému parlamentu. _BAR_
30. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 14, 19.1.1998, s. 74.
[2] Úř. věst.
C 59, 23.2.2001, s. 238.
[3] Úř. věst.
C 140 E, 13.6.2002, s. 153.
[4] Úř. věst.
C 92 E, 16.4.2004, s. 294.
[5] Úř. věst.
L 10, 13.1.2001, s. 30.
[6] http://europa. eu. int/growthandjobs/group/ index_en. html.
[7] Případ C-280/00, Altmark Trans a Magdeburg
P6_TA(2005)0034
Hlavní zaměření hospodářských politik
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o situaci evropského hospodářství — přípravná zpráva o hlavních směrech hospodářských politik (2004/2269(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na doporučení Komise ze dne 24. dubna 2003 o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Společenství (pro období 2003-2005) (KOM (2003)0170),
- s ohledem na doporučení Komise ze dne 7. dubna 2004 o aktualizaci hlavních směrů hospodářských politik členských států a Společenství pro rok 2004 (období 2003-2005) (KOM (2004)0238),
- s ohledem na hospodářské odhady pro podzim 2004 vypracované Komisí pro eurozónu a Evropskou unii (2004-2006),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 2. února 2005 jarnímu zasedání Evropské rady "Spolupráce pro růst a zaměstnanost — nový začátek lisabonské strategie" (KOM(2005)0024),
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000, ze zasedání Evropské rady v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 a ze zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002,
- s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady ze zasedání v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003, 16. a 17. října 2003, 25. a 26. března 2004 a 4. a 5. listopadu 2004,
- s ohledem na zprávu "Tvaří v tvář výzvám" skupiny na vysoké úrovni pod vedením Wima Koka,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 11. listopadu 2003 nazvané "Evropský podnět pro podporu růstu — investice do sítí a znalostí pro podporu růstu a zaměstnanosti — závěrečná zpráva Evropské radě" (KOM (2003)0690),
- s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 30. října 2003 k "Hodnocení zkušenosti, jež Výbor získal, pro vyhodnocení dopadu strukturálních reforem v EU na hospodářství, sociální oblast a zaměstnanost [1]",
- s ohledem na své usnesení ze dne 12. března 2003 o stavu evropského hospodářství — přípravnou zprávu k doporučení Komise o hlavních směrech hospodářských politik [2], své usnesení ze dne 15. května 2003 k doporučení Komise o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Společenství (pro období 2003-2005) [3] a na své usnesení ze dne 23. října 2003 o výsledcích zasedání Evropské rady ve dnech 16. a 17. října 2003 v Bruselu [4],
- s ohledem na své usnesení ze dne 26. února 2004 o stavu evropského hospodářství — přípravnou zprávu o hlavních směrech hospodářských politik [5] a na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o doporučení Komise o aktualizaci hlavních směrů hospodářských politiy členských států a Společenství na rok 2004 (pro období 2003-2005) [6],
- s ohledem na své usnesení ze dne 26. února 2004 k přípravě jarního summitu 2004 [7],
- s ohledem na čl. 99 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 45 a čl. 112 odst. 2 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0026/2005),
A. vzhledem k tomu, že hospodářský růst v eurozóně a v 25 státech Evropské unie nedosahuje v udržitelné míře své potenciální úrovně a zůstává na nízké úrovni; že spotřeba domácností je stále málo podporována a hospodářské výhledy na roky 2005 a 2006 jsou průměrné, což přispívá k udržení vysoké míry nezaměstnanosti, která bude klesat jen pomalu; že navzdory nejnižším úrokovým sazbám od druhé světové války je jen malá ochota investovat a neočekává se žádná změna, alespoň ne v brzké době; že strukturální reformy, které jsou nakonec obecně pokládány za nezbytné, nebyly ve všech členských státech uskutečněny s náležitou péčí a že reformy na úrovni Společenství pokračují pouze pomalu,
B. vzhledem k tomu, že Lisabonská strategie vyžaduje mobilizaci všech stávajících nástrojů, zejména hlavních směrů hospodářské politiky a přiměřené uskutečnění finančního výhledu,
C. vzhledem k tomu, že úsilí o udržitelný růst musí být založeno na sociální politice a politice zaměstnanosti a životního prostředí, které zohledňují odpovědnost vůči budoucím generacím, a potřebě posílit sociální soudržnost; že sociální soudržnost může být posílena pouze tehdy, pokud je zachována přiměřená úroveň sociální ochrany a vysoká míra zaměstnanosti podle cílů stanovených Smlouvou, a že udržitelnost důchodových systémů lze zajistit pouze tehdy, jestliže se zlepší konkurenceschopnost evropského průmyslu tak, aby vytvářelo růst, investice a nové podniky,
D. vzhledem k tomu, že nadměrné rozpočtové schodky v některých členských státech jsou příznakem nedostatku strukturálních reforem, a že ukazují na souvztažnost mezi růstem a rozpočtovou kázní; že nízké úrokové sazby, které tato kázeň umožňuje, vytvářejí nezbytnou důvěru hospodářských subjektů v dlouhodobou cenovou stabilitu, a tím vytvářejí základ potřebný pro růst a zaměstnanost,
E. vzhledem k tomu, že historicky nízké úrokové sazby nedodaly podnikům důvěru v prospěšnost investic;
1. lituje podstatného zpoždění při uskutečňování Lisabonské strategie, zejména s ohledem na strukturální reformy a reformy veřejných financí v mnoha členských státech, které lze částečně připsat velkému počtu cílů; vítá proto, že skupina, které předsedá Wim Kok, vymezila klíčové priority; vyzývá členské státy, aby tyto klíčové priority aktivně uskutečňovaly; vyzývá Komisi, aby své úsilí zaměřila na tyto oblasti; domnívá se, že obecné směry vymezené jako hlavní směry hospodářské politiky pro období 2003-2005 nebyly zařazeny do hospodářských politik členských států; vyzývá Komisi k analýze nejlepších výkonů členských států a k tomu, aby z toho vyvodila ponaučení; doporučuje klást větší váhu na růst a vytváření pracovních míst pomocí zvýšené hospodářské soutěže a konkurenceschopnosti v rámci lisabonské strategie;
2. poukazuje na to, že finanční stabilita, reforma veřejných financí a nízké úrokové sazby, které přinesla politika stability Evropské centrální banky, jsou jasnými pilíři lisabonské strategie; sdílí stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku uvedené v její "Výroční zprávě o strukturálních reformách pro rok 2005", "že makroekonomický rámec podporující stabilitu a růst je nezbytný" a že "vlády mohou těžit maximální užitek ze strukturálních reforem v oblastech růstu a zaměstnanosti pouze ve vhodném makroekonomickém prostředí";
3. doporučuje zjednodušení a zlepšení vztahů mezi různými nástroji, které má k dispozici Evropská unie; doporučuje snížit počet zpráv nebo programů, jak na úrovni Společenství, tak i na vnitrostátní úrovni s cílem zajistit větší zapojení členských států; žádá Komisi, aby zvýšila své úsilí na dotvončení vnitřního trhu v odvětvích, kde dosud existují ochranné bariéry a obchodní omezení; žádá rovněž Komisi, aby nepolevila ve svém úsilí zajistit korektní hospodářskou soutěž ve všech odvětvích;
4. plně podporuje nezávislost Evropské centrální banky a je toho názoru, že jakýkoli vliv na měnovou politiku ze strany subjeků určujících hospodářské politiky by byl v rozporu se Smlouvami, protože by to tuto nezávislost ukončilo; navrhuje harmonizaci hospodářských hypotéz použitých jako základ pro návrh rozpočtu a rozpočtových časových plánů členských států eurozóny s ohledem na časový plán pro návrh hlavních směrů hospodářských politik a hlavních směrů zaměstnanosti;
5. opakuje svůj požadavek na uskutečnění reformy trhu práce ve smyslu zajištění rovnováhy mezi pružností a bezpečností; připomíná svou podporu provádění politik, které podporují obchodního ducha a iniciativu, inovaci a průmyslovou konkurenceschopnost a v této souvislosti připomíná svoji podporu cílům zjednodušení administrativy a odstranění překážek souvisejících se zdaněním právnických osob prostřednictvím zavedení takzvaného "balíčku Monti" týkajícího se daňové harmonizace; zdůrazňuje konečně, že vytvoření kvalitních pracovních míst bude doprovázet zlepšení produktivity práce v Evropě;
6. domnívá se, že zvýšená produktivita nebude sama o sobě dostatečná na vytvoření růstu potřebného na pokrytí všech hospodářských a sociálních potřeb a na zmírnění důsledků demografické změny, zejména z hlediska důchodového systému a systému zdravotnictví; a že zavedení strukturálních reforem nemůže nahradit makroekonomickou politiku;
7. je znepokojen přetrvávající vysokou mírou nezaměstnanosti a nedostatečnými výhlídkami na zvýšení zaměstnanosti jak v eurozóně, tak i v celé Unii; naléhá na to, aby bylo vyvinuto zvláštní úsilí na poskytování poradenství a přeškolení všem, kteří jsou nezaměstnaní déle než šest měsíců; poukazuje na klíčovou úlohu malých a středních podniků při vytváření pracovních míst a v tomto ohledu je znepokojen vysokým počtem těchto podniků v úpadku v roce 2004, přičemž lituje, že tyto podniky nejsou schopny na rozdíl od velkých podniků plně využívat příznivých finančních podmínek posledních několika let;
8. zdůrazňuje potřebu vytvořit prostředí, které podporuje obchodního ducha a kulturu riskovat, což podporuje vytváření nových podniků, ulehčením administrativní zátěže kladené na malé a střední podniky, zjednodušením regulačního prostředí a snížením obecné úrovně zdanění v Evropské unii a zlepšením přístupu malých a středních podniků ke zdrojům financování, zejména rizikovému kapitálu; navrhuje reformy zaměřené na zvýšení příležitostí pro malé a střední podniky; upozorňuje na rozhodující úlohu, kterou mohou hrát mikropůjčky při pomoci vytváření podniků a pracovních míst; žádá podrobné prozkoumání těchto nástrojů a žádá rovněž, aby byly brány v úvahu a podporovány na úrovni Společenství;
9. znovu vyjadřuje své přání, aby Unie postupně dosáhla z energetické soběstačnosti prostřednictvím podpory obnovitelných zdrojů energie a podporou rozvoje alternativ k ropě, například vodíku; poznamenává, že zvýšení cen ropy v roce 2004 by nemělo způsobit trvalý růst inflace, ale bude narušena důvěra, především přímým snížením kupní síly domácností a pokračováním nejistoty ve vztahu k investicím, přičemž zároveň je třeba počítat se zpomalením vnější poptávky; zastává názor, že je nutno zvýšit účinnost tradičních forem energie, zejména těch, které neohrožují cíle Kjótského protokolu;
10. zaznamenává, že ve všech vyspělých zemích ve spotřebě domácností pokles podílu zboží denní spotřeby a výrobků, dokonce i zboží levnějšího a kvalitnějšího, ve prospěch výdajů zejména na zdraví, komunikace a volný čas a také významný podíl odvětví služeb na evropském hrubém domácím produktu a v zaměstnanosti; považuje zpomalení produktivity v tomto odvětví za určující faktor oslabení evropského hospodářského růstu; vyzývá proto, aby v tomto odvětví byly upřednostňovány investice a inovace do informačních a komunikačních technologií, které hrají důležitou úlohu při zvyšování produktivity; doporučuje otevřít toto odvětví ve větší míře soukromým subjektům a povzbuzovat v něm obchodního ducha;
11. vyzývá členské státy, aby rozhodně podporovaly investice do budoucnosti, zejména investice a soutěživost ve výzkumu, včetně základního výzkumu, a ve vývoji, ve špičkových technologiích, technologiích šetrných k životnímu prostředí, transevropských sítích a infrastruktuře, jakož i ve výchově a celoživotním vzdělávání; doporučuje zvýšit veřejné financování vědy a výzkumu; zdůrazňuje důležitost prostředí napomáhajícího podpoře výzkumu a vývoje a integraci trhů s výrobky a důležitost vstřícnějšího přístupu finančních trhů k rizikovým formám investic; domnívá se také, že investice do sociálních služeb a zejména do péče o dítě jsou základní podmínkou skutečné rovnoprávnosti mužů a žen a zvýšení podílu zaměstnanosti žen; upozorňuje Komisi na nedostatečné využití mnoha latentních kvalifikovaných pracovních míst v oblasti služeb, které jsou o to cennější, že jsou skutečně místní, a to jak v soukromém sektoru, tak i ve veřejném sektoru; zdůrazňuje potřebu investovat do pracovních míst a služeb a poskytnout jim podporu, zejména v oblasti vzdělávacích služeb, místních sociálních služeb, péče o dítě, péče o staré osoby a v oblasti pomoci v domácnosti; je také přesvědčen, že je třeba brát v úvahu stárnutí obyvatelstva, protože to nezbytně povede i ke stárnutí pracujícího obyvatelstva; je si vědom, že starší pracovníci mají často problémy s profesním vývojem a jsou často považováni za příliš staré a příliš drahé na to, aby byli povýšeni nebo jim bylo poskytnuto školení; je proto toho názoru, že je nezbytné poskytnout podněty přizpůsobené dané situaci, které budou poskytovat těmto osobám poradenství a zvláštní školicí systémy;
12. poznamenává, že obchod uvnitř Společenství tvoří hlavní část zahraničního obchodu Unie, a proto považuje za nezbytné dotvončit vnitřní trh tak, aby přispěl k hospodářskému růstu, a tedy i k sociálnímu rozvoji Unie; mimoto poznamenává, že většina obchodu se třetími zeměmi se uskutečňuje se zeměmi vyspělými, ve kterých je úroveň kvalifikace a mezd srovnatelná s členskými státy; poznamenává však, že vzrůstající počet soutěžitelů včetně Číny, Indie a Brazílie je často schopen dodávat zboží a služby stejné kvality za konkurenceschopnější ceny;
13. domnívá se, že rozvoj volného a spravedlivého mezinárodního obchodu založeného na rovných příležitostech na základě závazků z Dohá přispěje k rozvoji chudých zemí a zároveň umožní vytvářet nové trhy pro vyspělé země a že jen růst rozvojových zemí umožní zvýšit příjmy obyvatelstva a zvýšit úroveň v oblasti sociální a životního prostředí; vyzývá Komisi, aby tyto důvody zohlednila v příštích hlavních směrech hospodářských politik,
14. opakuje své přání, aby jak národní parlamenty, tak i Evropský parlament byly lépe zapojeny do diskuse o hlavních směrech hospodářských politik; domnívá se, že výsledkem této spolupráce bude nejen lepší demokratická odpovědnost, ale hlavně jejich lepší přijetí členskými státy, a proto i lepší zapojení při jejich provádění;
15. domnívá se, že vedení hospodářské politiky vyžaduje spolehlivé a srovnatelné statistiky a vyzývá Komisi k navýšení prostředků pro práci Eurostatu, která spočívá ve shromažďování a kontrole statistických údajů členských států, a v rámci OECD a jiných příslušných mezinárodních organizací vyžadovat zlepšení spolehlivosti a srovnatelnost statistických údajů na mezinárodní úrovni; věří, že administrativní zátěž a náklady na shromažďování statistických údajů by neměly být brzdou konkurenceschopnosti podniků; vyzývá k tomu, aby se pozornost zaměřila na klíčové ukazatele pro měření obchodního ducha;
16. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, vládám, parlamentům členských zemí a sociálním partnerům.
[1] Úř. věst.
C 32, 5.2.2004, s. 103.
[2] Úř. věst.
C 61 E, 10.3.2004, s. 294.
[3] Úř. věst.
C 67 E, 17.3.2004, s.295.
[4] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 592.
[5] Úř. věst.
C 98 E, 23.4.2004, s. 162.
[6] Přijaté texty, P5_TA(2004)0378.
[7] Úř. věst.
C 98 E, 23.4.2004, s. 156.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0035
Veřejné finance v HMU v roce 2004
Usnesení Evropského parlamentu o veřejných financích v HMU v roce 2004 (2004/2268(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu nazvané "Veřejné finance v HMU v roce 2004" (KOM(2004)0425) ze dne 24. června 2004,
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 3. září 2004 nazvané "Posílení hospodářské správy a řízení a vyjasnění provádění Paktu stability a růstu" (KOM(2004)0581),
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 27. listopadu 2002 nazvané "Posilování koordinace rozpočtových politik" (KOM(2002)0668),
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 27. listopadu 2002 o potřebách a prostředcích zlepšení kvality rozpočtových statistik (KOM(2002)0670),
- s ohledem na závěry předsednictví z Evropské rady konané v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 a z Evropské rady v Göteborgu konané ve dnech 15. a 16. června 2001, zvláště pokud jde o dohodnutou strategii hospodářského růstu, plné zaměstnanosti, udržitelného rozvoje a sociální soudržnosti,
- s ohledem na závěry předsednictví z Evropské rady v Amsterodamu konané ve dnech 16. a 17. června 1997 týkající se Paktu stability a růstu, na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik [1] a na kodex jednání týkající se obsahu a podoby programů stability a konvergence přijatých Radou ECOFIN dne 10. července 2001,
- s ohledem na stanovisko Rady ECOFIN ze dne 13. září 2004 týkající se Paktu stability a růstu,
- s ohledem na rozsudek Soudního dvora Evropských společenství ze dne 13. července 2004 [2] vztahující se na některá opatření Rady ECOFIN ze dne 25. listopadu 2003,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0025/2005)
A. vzhledem k tomu, že lucemburské předsednictví zařadilo do svého pracovního programu posouzení pravidel fungování Paktu stability a růstu a vyjasnění jeho provádění, a že Evropský parlament má na jaře 2005 přijmout usnesení o možných změnách nařízení a pravidel jednání řídících provádění Paktu,
B. vzhledem k tomu, že v posledních deseti letech ekonomika EU rostla podstatně méně, než byl její potenciál, s poklesem nejen soukromých investic, ale také hrubých veřejných investic, které v eurozóně klesly ze 4% HDP na začátku sedmdesátých let na 2,4 %, a vzhledem k tomu, že tempo růstu HDP v eurozóně opět zaostávalo za předpověďmi, mimo jiné v důsledku nedostatku strukturálních reforem a výnosných investic v mnoha členských státech,
C. vzhledem k tomu, že v roce 2003 se rozpočtový schodek eurozóny zvýšil na 2,7 % HDP, z 1,6% v roce 2001 a 1,1% v roce 2000, a v roce 2004 se přiblížil hranici 3%, když dosáhl 2,9% HDP,
D. vzhledem k tomu, že ke konci roku 2002 pouze čtyři členské státy v eurozóně — představující společně pouze 18% HDP eurozóny — a v roce 2004 pět členských států dosáhlo téměř vyrovnaného stavu rozpočtu, zatímco počet členských států v eurozóně s rozpočtovým schodkem nad 3 % HDP naproti tomu vzrostl ze tří na čtyři; vzhledem k tomu, že od zavedení Paktu stability a růstu 12 členských států porušilo jeho pravidla nebo ustanovení Smlouvy, včetně pěti v eurozóně — Německa, Řecka, Francie, Nizozemska, Portugalska — a Spojeného království, na které se nevztahuje postup při nadměrném schodku, ale které je přesto vázáno požadavkem stanoveným v čl. 116 odst. 4 Smlouvy "snažit se vyhnout nadměrným schodkům", pokud jde o deficity ve druhé etapě; vzhledem k tomu, že řízení při nadměrném schodku bylo rovněž zahájeno proti šesti novým států, které překročily 3 % hranici: České republice, Kypru, Maďarsku, Maltě, Polsku a Slovensku,
E. vzhledem k tomu, že v září 2004, v reakci na zřejmý rozpor mezi nařízeními Paktu stability a růstu z roku 1997 a současným hospodářským rozvojem, podal komisař Almunia návrhy na reformu načrtnuté ve sdělení Komise o veřejných financích v HMU ze dne 24. června 2004,
1. poukazuje na to, že podle názoru Komise lze ekonomickému cyklu dávat jen částečně vinu za vyšší nominální deficity, které jsou ve skutečnosti z velké části důsledkem svévolného uvolnění rozpočtové politiky některými členskými státy;
2. upozorňuje, že některé členské státy nereagovaly přijetím dostatečných opatření ke snížení svých schodků na to, že byl proti nim zahájen postup při nadměrném schodku, a že stále existují dostatečné důvody k obavám, pokud jde o jejich vyhlídky na pokles schodku pod 3% HDP v blízké budoucnosti;
3. zdůrazňuje význam zavedení jak souborů strukturálních reforem, tak investičních aktivit, které se ve střednědobém a dlouhodobém horizontu ukáží jako rozhodující pro finanční udržitelnost, konkurenceschopnost evropského hospodářství a růst;
4. poukazuje na to, že snaha o zvládnutí ekonomických změn v zemích střední a východní Evropy se v některých nových členských státech velmi silně projevila na jejich deficitu a výši veřejného dluhu; domnívá se, že k rozšíření pobídek, které by vedly k vyšší zaměstnanosti a investicím do větší produktivity jsou zapotřebí rozsáhlejší daňové reformy doprovázené strukturálními reformami;
5. zdůrazňuje, že v pravidlech a postupech Paktu stability a růstu neexistují výjimky, ale vyzývá všechny orgány, aby převzaly svou odpovědnost za provádění, kontrolu a dodržování Paktu stability a růstu; zdůrazňuje, že v pravidlech a postupech Paktu stability a růstu neexistují výjimky, a vyzývá naopak k tomu, aby se se všemi členskými státy, velkými i malými, zacházelo stejně; domnívá se, že k dosažení tohoto cíle je potřeba posílit úlohu Komise, zejména při zahájení postupu v případě nadměrného schodku rozpočtu; vyzývá všechny členské státy, aby úspěšně ukončily přezkum Paktu stability a růstu v průběhu lucemburského předsednictví a hledaly přitom výrazná, spravedlivá a proveditelná řešení pro každou kapitolu, jak to stanovila Rada ECOFIN dne 13. září 2004, přičemž by posílily preventivní hledisko, více zohlednily rozdíly v hospodářské situaci a zlepšily uplatnění postupu v případě přílišného schodku rozpočtu (nápravná část Paktu) a hospodářské řízení;
6. vyzývá všechny členské státy, které dosud významně nesnížily výši svého schodku pod 3 % HDP, aby tak učinily, a zajistily tak rozpočtovou a cenovou stabilitu v rozšířené Evropské unii a v dobrých časech vytvořily dostatečné finanční rezervy, aby mohla být v době zhoršeného hospodářského vývoje přijata ekonomická opatření bez rizika porušení pravidel Paktu stability a růstu;
7. zdůrazňuje význam vylepšených rozpočtových statistik s přesnějšími a více standardizovanými vymezeními, metodami výpočtu a postupy, vítá iniciativu Komise přednést návrhy nejnutnějších norem týkajících se nezávislosti, integrity a kvality národních statistických orgánů a zvýšení kompetencí Eurostatu ke koordinaci, sledování a provádění okamžité kontroly údajů dodaných členskými státy;
8. vyzývá nové členské státy, aby urychlily reformu svých veřejných financí přerozdělením zdrojů jako další krok k zajištění skutečné konvergence svých ekonomik a aby se zaměřily zejména na modernizaci svých penzijních systémů a systémů sociálních dávek s cílem podpořit účinnou politiku zaměstnanosti;
9. zdůrazňuje potřebu neustálého zdokonalování finanční správy a vytvoření účinného systému výběru daní s cílem vytvořit vhodné podmínky pro působení podniků na jednotném trhu, podporovat kulturu podnikání a povzbuzovat zakládání podniků;
10. připomíná členským státům jejich závazek v rámci Paktu stability a růstu dosáhnout téměř vyrovnaného nebo přebytkového rozpočtu; domnívá se, že by se měly vyvarovat nadměrného schodku, aby přispěly k cenové stabilitě a zajistily udržitelnost veřejných financí; doporučuje, aby Pakt stability a růstu kladl větší důraz na hospodářský rozvoj a aby byla věnována zvýšená pozornost zabezpečení udržitelnosti veřejných financí; varuje, že nadměrné výdaje vlád ohrožují cenovou stabilitu, nízké úrokové sazby a objem vládních investic a mimo to snižují schopnost čelit demografickým změnám a stárnutí populace
P6_TA(2005)0044
Agentura Společenství pro kontrolu rybolovu *
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o návrhu nařízení Rady, kterým se zřizuje Agentura pro kontrolu rybolovu, a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (KOM(2004)0289 — C6-0021/2004 — 2004/0108(CNS))
(Postup konzultace)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise předložený Radě (KOM(2004)0289) [1],
- s ohledem na článek 37 Smlouvy o ES, podle kterého Rada konzultovala s Parlamentem (C6-0021/2004),
- s ohledem na článek 51 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rybolov a na stanovisko Rozpočtového výboru A6-0022/2005);
1. schvaluje pozměněný návrh Komise;
2. vyzývá Komisi, aby návrh v souladu s čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES změnila odpovídajícím způsobem;
3. vyzývá Radu, aby informovala Parlament, bude-li mít v úmyslu odchýlit se od znění schváleného Parlamentem;
4. vyzývá Radu, aby znovu konzultovala s Parlamentem, bude-li mít v úmyslu podstatně změnit návrh Komise;
5. pověřuje svého předsedu, aby předal postoj Parlamentu Radě a Komisi.
ZNĚNÍ NAVRŽENÉ KOMISÍ _BAR_ POZMĚŇOVACÍ NÁVRHY PARLAMENTU _BAR_
Pozměňovací návrh 1
BOD ODŮVODNĚNÍ 2
(2) Pro splnění těchto závazků je třeba, aby členské státy koordinovaly svou činnost v oblasti kontrol a inspekcí ve vodách Společenství a v mezinárodních vodách, pokud jde o činnost rybářských plavidel Společenství, a to zvláště s ohledem na závazky Společenství v rámci regionálních rybářských organizací a závazky vyplývající ze smluv se třetími zeměmi. _BAR_ (2) Pro splnění těchto závazků je třeba, aby členské státy koordinovaly svou kontrolní a inspekční činnost ve vodách Společenství, v mezinárodních vodách a vodách třetí zemí, se kterými Společenství uzavřelo dohodu o rybolovu, jejíž součástí je prováděcí dohoda, pokud jde o činnost rybářských plavidel Společenství, a to zvláště s ohledem na závazky Společenství v rámci regionálních rybářských organizací a závazky vyplývající z dohod se třetími zeměmi. _BAR_
Pozměňovací návrh 2
BOD ODŮVODNĚNÍ 3
(3) Díky koordinaci kontrolní a inspekční činnosti by měla tato spolupráce přispět k udržitelnému využívání živých vodních zdrojů, k zajištění rovných podmínek pro ta odvětví rybolovu, která se tohoto využívání účastí, a tím i ke snížení deformací hospodářské soutěže. _BAR_ (3) Díky koordinaci kontrolní a inspekční činnosti by měla tato spolupráce přispět k udržitelnému využívání živých vodních zdrojů, k zajištění rovných podmínek pro ta odvětví rybolovu, která tyto zdroje využívají, a tím i k minimalizaci narušování hospodářské soutěže, především ve vztahu k nezákonnému rybolovu, který není hlášen, ani řízen.
Tato spolupráce by měla být rovněž zaměřena na vytváření podmínek, za nichž budou členské státy moci plnit své závazky s co nejlepším poměrem nákladů a užitku. _BAR_
Pozměňovací návrh 3
BOD ODŮVODNĚNÍ 16
(16) Komise a členské státy by měly být zastoupeny ve správní radě, jejímž úkolem by bylo zajišťovat řádné a efektivní fungování agentury. _BAR_ (16) Komise, členské státy a odvětví rybolovu by měly být zastoupeny ve správní radě, jejímž úkolem by bylo zajištění řádného a efektivního fungování agentury. _BAR_
Pozměňovací návrh 4
BOD ODŮVODNĚNÍ 18
(18) Pravidla pro hlasování ve správní radě by měla vycházet ze zájmu členských států a Komise na efektivním fungování agentury.
Bylo by vhodné, kdyby ve správní radě zasedal i určitý omezený počet nehlasujících zástupců odvětví rybolovu. _BAR_ (18) Pravidla pro hlasování ve správní radě by měla vycházet ze zájmu členských států států, Komise a odvětví rybolovu na efektivním fungování agentury. _BAR_
Pozměňovací návrh 5
ČL. 1 ODST. 1a (nový)
_BAR_ 1a) Agentura poskytne členským státům a Komisi odbornou a vědeckou podporu nezbytnou pro správné uplatňování pravidel společné rybářské politiky, včetně prvků, které se týkají bezpečnosti a hygieny práce. _BAR_
Pozměňovací návrh 6
ČLÁNEK 2 ÚVODNÍ ČÁST
Operační koordinace agentury bude zahrnovat inspekci a kontrolu prováděných rybářských činností až do chvíle prvního prodeje produktů rybolovu: _BAR_ Operační koordinace agentury bude zahrnovat inspekci a kontrolu prováděných rybářských činností včetně dovozu, přepravy a prodeje produktů rybolovu až do místa prvního prodeje všech produktů rybolovu: _BAR_
Pozměňovací návrh 7
ČL. 2 PÍSM. C)
c)mimo vody Společenství, rybářskými plavidly Společenství. _BAR_ c)mimo vody Společenství, rybářskými plavidly Společenství, včetně vod třetích zemí, se kterými Společenství uzavřelo dohodu o rybolovu, která zahrnuje prováděcí smlouvu. _BAR_
Pozměňovací návrh 8
ČL. 2 PÍSM. CA) (nové)
_BAR_ ca)pro plavidla, která plují pod vlajkou třetích zemí a která své činnosti provádějí nezákonně, neoficiálně a mimo stanovená pravidla. _BAR_
Pozměňovací návrh 9
ČL. 2 PÍSM. CB) (nové)
_BAR_ cb)na území třetích zemí, kde existují protokoly o spolupráci mezi inspekčními službami, nebo v rámci regionálních rybářských organizací. _BAR_
Pozměňovací návrh 10
ČL. 4 PÍSM. BA) (nové)
_BAR_ ba)koordinovat operace v rámci boje proti nezákonnému, nehlášenému a neřízenému rybolovu v souladu s právními předpisy Společenství. _BAR_
Pozměňovací návrh 11
ČL. 4 PÍSM. DA) (nové)
_BAR_ da)pomoci členským státům a Komisi harmonizovat uplatňování společné rybářské politiky na celém území Evropské unie; _BAR_
Pozměňovací návrh 12
ČL. 4 PÍSM. DB) (nové)
_BAR_ db)koordinovat vnitrostátní orgány, pokud jde o sběr základních údajů pro fungování agentury; _BAR_
Pozměňovací návrh 13
ČL. 4 PÍSM. DC) (nové)
_BAR_ dc)spolupracovat s členskými státy a Komisí a prověřit a sestavit technická řešení ve vztahu ke kontrolám a inspekcím; _BAR_
Pozměňovací návrh 14
ČL. 4 PÍSM. DD) (nové)
_BAR_ dd)informovat o uplatnitelnosti a cenové efektivnosti pravidel společné rybářské politiky ve vztahu ke kontrole a inspekci; _BAR_
Pozměňovací návrh 15
ČLÁNEK 7
Agentura může členským státům na jejich žádost poskytnout smluvní služby zaměřené na inspekci a kontrolu v souvislosti s jejich povinnostmi spojenými s rybolovem v rámci Společenství a s mezinárodním rybolovem, např. nájem plavidla, fungování a personální zabezpečení platformy kontroly a inspekce nebo smluvní zajištění pozorovatelů společných operací zúčastněných členských států. _BAR_ Agentura může členským státům a Komisi na jejich žádost poskytnout smluvní služby zaměřené na inspekci a kontrolu v souvislosti s povinnostmi členských států spojenými s rybolovem v rámci Společenství a s mezinárodním rybolovem, např. nájem plavidla, provoz a personální zajištění platformy kontroly a inspekce nebo smluvní zajištění pozorovatelů společných operací zúčastněných členských států. _BAR_
Pozměňovací návrh 16
ČL. 8 PÍSM. A)
a)zavést a vypracovat základní osnovu pro vzdělávání instruktorů inspektorů rybolovu v členských státech, popřípadě poskytovat inspektorům další odborné kurzy a semináře; _BAR_ a)zřídí vzdělávací centrum a vypracuje a zavede základní osnovu pro vzdělávání instruktorů inspektorů rybolovu v členských státech, popřípadě bude pro inspektory organizovat semináře; _BAR_
Pozměňovací návrh 18
ČLÁNEK 14
Agentura vypracuje na základě dostupných údajů každý rok hodnocení účinnosti každého plánu společného nasazení spolu s analýzou, zda neexistuje riziko, že rybolov není v souladu s platnými konzervačními a kontrolními opatřeními.
Toto hodnocení je co nejdříve poskytnuto Komisi. _BAR_ Agentura vypracuje na základě dostupných údajů každý rok hodnocení účinnosti všech plánů společného využívání a rozbor týkající se existence rizika, že rybolov není v souladu s platnými opatřeními pro zachováví a kontrolu.
Toto hodnocení je co nejdříve poskytnuto Evropskému parlamentu, Komisi, členským státům a regionálním poradním sborům pro rybolov. _BAR_
Pozměňovací návrh 19
ČL. 17. ODST. 1
1. Komise, agentura a odpovědné orgány členských států si budou vyměňovat dostupné informace, pokud jde o kontrolní a inspekční činnost v rámci vod Společenství a v rámci vod třetích zemí. _BAR_ 1. Komise, agentura, odpovědné orgány členských států a třetí země, se kterými Společenství uzavřelo dohodu o rybolovu, jejíž součástí je prováděcí smlouva, si budou vyměňovat dostupné informace, pokud jde o kontrolní a inspekční činnost v rámci vod Společenství a v rámci mezinárodních vod. _BAR_
Pozměňovací návrh 20
ČL. 19. ODST. 4
4. Agentura bude mít sídlo v městě [..........] (Španělsko) _BAR_ 4. Sídlem agentury bude Vigo (Španělsko). _BAR_
Pozměňovací návrh 21
ČL. 19 ODST. 4A (nový)
_BAR_ 4a. Hostující členský stát může poskytnout příspěvek k založení agentury, především v podobě budov, pozemků a infrastruktury. _BAR_
Pozměňovací návrh 22
ČL. 24. ODST. 2 PÍSM. C PODODST. 1
c)přijme nejpozději do 31. října každého roku plán činnosti agentury na příští rok, přičemž zohlední stanoviska Komise a členských států a předloží jej Evropskému parlamentu, Komisi a členským státům; _BAR_ c)přijme nejpozději do 31. října každého roku plán činnosti agentury na příští rok, přičemž zohlední stanoviska Komise a členských států a předloží jej Evropskému parlamentu, Komisi, členským státům a ACFA; _BAR_
Pozměňovací návrh 23
ČL. 25. BOD 1 ODST. 1
1. Správní rada je složena z jednoho zástupce z každého členského státu, který se podílí na rybářské činnosti, pokud jde o živé mořské zdroje, ze čtyř zástupců Komise a ze čtyř zástupců odvětví rybolovu bez hlasovacího práva, které jmenuje Komise. _BAR_ 1. Správní rada je složena z jednoho zástupce z každého členského státu, který se podílí na rybářské činnosti, pokud jde o živé mořské zdroje, ze čtyř zástupců Komise a ze čtyř zástupců odvětví rybolovu, které jmenuje ACFA. _BAR_
Pozměňovací návrh 24
ČL. 25. ODST 2
2. Každý členský stát a Komise jmenují v rámci správní rady své zástupce a jednoho náhradníka, který je bude zastupovat v jejich nepřítomnosti. _BAR_ 2. Každý členský stát, Komise a ACFA jmenují v rámci správní rady své zástupce a jednoho náhradníka, který je bude zastupovat v době jejich nepřítomnosti. _BAR_
Pozměňovací návrh 25
ČL. 27. ODST. 3
3. Jednou ročně se správní rada sejde na pravidelné schůzi. Dále se rada sejde v případě, že to předseda uzná za vhodné, a na žádost Komise nebo jedné třetiny členských států zastoupených ve správní radě. _BAR_ 3. Jednou ročně se správní rada sejde na pravidelné schůzi. Dále se rada sejde v případě, že to předseda uzná za vhodné, a na žádost Komise, jedné třetiny členských států zastoupených ve správní radě nebo většiny zástupců odvětví rybolovu. _BAR_
Pozměňovací návrh 26
ČL. 27 ODST. 4
4. V důvěrných záležitostech a v případech střetu zájmů může správní rada rozhodnout, že některé body programu jednání budou projednány v nepřítomnosti členů jmenovaných Komisí jako zástupci odvětví rybolovu.
Podrobná pravidla pro uplatňování tohoto ustanovení mohou být stanovena jednacím řádem. _BAR_ vypouští se _BAR_
Pozměňovací návrh 27
ČL. 28. ODST. 2 PODODSTAVEC 1
2. Každý z členů rady jmenovaný členským státem má jeden hlas.
Členové jmenovaní Komisí mají dohromady deset hlasů.
Výkonný ředitel agentury se hlasování neúčastní. _BAR_ 2. Každý z členů rady má jeden hlas, kromě členů zastupujících Komisi, kteří mají dohromady deset hlasů.
Výkonný ředitel agentury se hlasování neúčastní. _BAR_
Pozměňovací návrh 28
ČL. 29 ODST. 1
1. Členové správní rady jmenovaní Komisí jako zástupci odvětví rybolovu předloží prohlášení o závazcích a prohlášení o zájmech, v němž uvedou, že nemají žádné zájmy, které by mohly ohrozit jejich nezávislost, nebo žádné přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly být považovány za narušení jejich nezávislosti.
Tato prohlášení se podávají jednou ročně, a to v písemné formě. _BAR_ 1. Členové správní rady předloží prohlášení o závazcích a prohlášení o zájmech, v němž uvedou, že nemají žádné zájmy, které by mohly ohrozit jejich nezávislost, nebo žádné přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly být považovány za narušení jejich nezávislosti.
Tato prohlášení se podávají jednou ročně, a to v písemné podobě. _BAR_
Pozměňovací návrh 29
ČL. 29 ODST. 2
2. Členové správní rady jmenovaní Komisí jako zástupci odvětví rybolovu podají na každé schůzi prohlášení o veškerých zájmech, které by mohly ohrozit jejich nezávislost, pokud jde o jednotlivé body pořadu jednání. _BAR_ 2. Členové správní rady podají na každé schůzi prohlášení o veškerých zájmech, které by mohly ohrozit jejich nezávislost, pokud jde o jednotlivé body pořadu jednání, a nesmějí o těchto bodech hlasovat. _BAR_
Pozměňovací návrh 30
ČL. 30 ODST. 3 PÍSM. GA) (nové)
_BAR_ ga)každý rok podává zprávu Evropskému parlamentu o činnosti a fungování agentury. _BAR_
Pozměňovací návrh 31
ČL. 31. ODST. 1
1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na základě hodnocení jeho zásluh a jeho zkušeností v oblasti rybářské politiky z listiny kandidátů sestavené Komisí po výběrovém řízení, které je zahájeno zveřejněním funkce v Úředním věstníku Evropské unie a v dalších médiích formou výzvy k projevení zájmu. _BAR_ 1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na základě hodnocení jeho zásluh a jeho zkušeností v oblasti společné rybářské politiky a kontroly a inspekce rybolovu z listiny kandidátů sestavené Komisí po výběrovém řízení, které je zahájeno zveřejněním funkce v Úředním věstníku Evropské unie a v dalších médiích formou výzvy k projevení zájmu. _BAR_
Pozměňovací návrh 32
ČL. 31. ODST. 3
Správní rada má pravomoc odvolat výkonného ředitele na základě návrhu Komise. _BAR_ 3. Správní rada má pravomoc odvolat výkonného ředitele na základě návrhu jednoho z členů rady.
Rozhodnutí musí být přijato dvoutřetinovou většinou členů rady. _BAR_
Pozměňovací návrh 33
ČL. 39 ODST. 1
1. Do [pěti] let od data zahájení činnosti agentury a dále každých pět let zadá správní rada nezávislé externí hodnocení provádění tohoto nařízení.
Komise zpřístupní agentuře veškeré informace, které agentura považuje za významné pro toto hodnocení. _BAR_ 1. Do [tří] let od data zahájení činnosti agentury a dále každých pět let zadá správní rada nezávislé externí hodnocení provádění tohoto nařízení.
Komise zpřístupní agentuře veškeré informace, které agentura považuje za významné pro toto hodnocení. _BAR_
Pozměňovací návrh 34
ČL. 41 ODST. 1Čl. 34c odst. 1 pododstavec 1 (nařízení (EHS) č. 2847/93)
1. V souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (*) a ve shodě s příslušnými členskými státy Komise stanoví, které rybolovné činnosti, jichž se účastní dva nebo více členských států, podléhají zvláštním kontrolním a inspekčním programům a podmínkám, kterými se tyto programy řídí. _BAR_ 1. Komise za pomoci Výboru pro rybolov a akvakulturu zřízeného podle čl. 30 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky v souladu s postupem stanoveným v článcích 4 a 7 rozhodnutí Rady 1999/268/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi a ve shodě s příslušnými členskými státy stanoví, které rybolovné činnosti, jichž se účastní dva nebo více členských států, podléhají zvláštním kontrolním a inspekčním programům a podmínkám, kterými se tyto programy řídí. Lhůta uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí 20 pracovních dní. _BAR_
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0045
Akční plán pro životní prostředí a zdraví (2004-2010)
Usnesení Evropského parlamentu o evropském akčním plánu pro životní prostředí a zdraví na období 2004-2010 (2004/2132(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Hospodářskému a sociálnímu výboru o evropském akčním plánu pro životní prostředí a zdraví na období 2004-2010 (KOM(2004)0416),
- s ohledem na své usnesení ze dne 31. března 2004 o evropské strategii v oblasti životního prostředí a zdraví [1],
- s ohledem na akční plán Světové zdravotnické organizace přijatý na čtvrté celoevropské ministerské konferenci o životním prostředí a zdraví, která se konala v Budapešti ve dnech 23.- 25. června 2004,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0008/2005),
A. vzhledem k tomu, že zdravotní rizika, která způsobují různé faktory znečištění životního prostředí, jsou na prvním místě mezi obavami evropských občanů, a že by proto Evropská unie neměla oddalovat zavedení skutečné politiky zdravotní bezpečnosti v souvislosti se životním prostředím,
B. vzhledem k tomu, že životní prostředí a příroda mohou významně přispívat k veřejnému zdraví v Evropské unii,
C. vzhledem k tomu, že cílem evropského akčního plánu pro životní prostředí a zdraví navrženého Komisí mělo být provádění evropské strategie pro životní prostředí a zdraví, známé také jako SCALE, založené na vědeckých poznatcích (Science), zaměřené na děti (Children), zvyšování informovanosti (Awareness), využívající právních nástrojů (Legal instruments) za průběžného vyhodnocování (Evaluation)(KOM(2003)0338),
D. vzhledem k tomu, že posuzování rizika u citlivých skupin populace v souvislosti se znečištěním životního prostředí, a zejména ohrožení dětí, není věnována v tomto akčním plánu dostatečná pozornost, což je v rozporu s rozhodnutími v rámci iniciativy SCALE,
E. vzhledem k tomu, že v Evropské unii lze však příčiny téměř jedné třetiny dětských nemocí od narození až do věku 19 let spojovat s faktory životního prostředí a že ve více než 40 % těchto případů jsou postiženy děti do 5 let,
F. vzhledem k tomu, že děti jsou zvláště ohroženy vlivy životního prostředí, které na ně působí v raném věku nebo dlouhodobě, a jsou náchylné k chronickým onemocněním, která se v některých případech projevují až po desítkách let,
G. vzhledem k tomu, že i jiné společenské skupiny, včetně rodin s nízkým příjmem nebo neúplných rodin a menšinových komunit, jsou rovněž vystaveny nepoměrně vysokým zdravotním rizikům kvůli svému společenskému nebo ekonomickému postavení; vzhledem k tomu, že těmto skupinám se musí rovněž dostat zvláštní pozornosti,
H. vzhledem k tomu, že děti nejsou vystaveny různým druhům znečištění prostředí, v němž žijí, stejným způsobem v celé Evropě, a že jakákoli činnost Evropské unie v této oblasti si proto musí stanovit za cíl bojovat proti nerovnostem v péči o zdraví dětí,
I. vzhledem k značnému a znepokojivému zvýšení výskytu, ke kterému došlo během posledních dvaceti let u těchto nemocí:
- akutní onemocnění dýchacích cest, hlavní příčina úmrtí u dětí do 5 let; u těchto onemocnění je prokázána souvislost se znečištěním vnitřního i vnějšího ovzduší,
- vývojové potíže nervové povahy, někdy nevyléčitelné, které jsou důsledkem toho, že děti jsou v raném věku vystaveny působení nebezpečných látek, např. olova, methylrtuti, PCB, některých rozpouštědel a pesticidů,
J. vzhledem k tomu, že Rada na svém zasedání ve dnech 1. a 2. června 2004 přijala závěry týkající se dětského astmatu a vyzvala Komisi a členské státy, aby plně věnovaly pozornost problému, který představuje dětské astma pro veřejné zdraví,
K. vzhledem k tomu, že tento akční plán si pro "první cyklus" v období 2004-2010 stanoví jako prioritu posílení koordinace a průřezového charakteru opatření, která provádějí různí činitelé v oblasti výzkumu, zdraví a životního prostředí, a hlavním cílem je přitom zlepšit získávání poznatků o vlivu znečištění životního prostředí na zdraví,
L. vzhledem k tomu, že takový přístup je naprosto nedostatečný, protože zcela přehlíží množství směrodatných vědeckých studií, které prokazují, že existuje souvislost mezi působením faktorů životního prostředí a čtyřmi hlavními nemocemi uvedenými v tomto sdělení: astmatem a alergiemi u dětí, potížemi při vývoji nervového systému, nádory a poruchami funkce žláz s vnitřní sekrecí,
M. vzhledem k tomu, že v rozporu s iniciativou SCALE (písmeno "L") akční plán vůbec nevyužívá právní nástroje;
N. vzhledem k tomu, že akční plán neuvádí dva ze tří hlavních cílů iniciativy SCALE — snížení zdravotní zátěže způsobené vlivy životního prostředí a identifikaci a prevenci nových zdravotních rizik způsobených vlivy životního prostředí,
O. vzhledem k tomu, že se v akčním plánu nenachází jeden ze tří hlavních pilířů prvního cyklu iniciativy SCALE — snížení expozice,
P. vzhledem k tomu, že však jak Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 31. března 2004, tak 52 evropských ministrů zdravotnictví a životního prostředí ve svém akčním plánu ze dne 25. června 2004 potvrdili potřebu vrátit se k zásadě předběžné opatrnosti, protože potenciální náklady a rizika pro naše zdraví a životní prostředí vyplývající z nečinnosti jsou velmi vysoké,
Q. vzhledem k povzbudivému signálu, který nedávno dala Rada pro konkurenceschopnost tím, že podle zásady předběžné opatrnosti přijala rozhodnutí o zákazu šesti chemických látek ze skupiny ftalátů, které se používaly při výrobě plastových hraček pro děti,
R. vzhledem k tomu, že tato politická vůle zjevně chybí v akčním plánu, který neobsahuje návrh vrátit se k zásadě předběžné opatrnosti, ani když lze vliv faktoru znečištění na zdraví velmi snadno určit, jak je tomu v první řadě u infekčních onemocnění a některých typů nádorů,
S. vzhledem k tomu, že je třeba do akčního plánu začlenit průběžné hodnocení za účelem "ověření efektivity a účinnosti akcí, pokud jde o snižování zdravotních problémů spojených s životním prostředím", v souladu s tím, co je uvedeno v iniciativě SCALE (písmeno "E"),
T. vzhledem k tomu, že ustanovení Aarhuské úmluvy a směrnice 2003/4/ES [2] o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí tvoří ideální rámec pro evropský monitorovací systém pro životní prostředí a zdraví; vzhledem k tomu, že nyní jsou proto potřeba praktická opatření,
U. vzhledem k tomu, že veškerá opatření, která mají za cíl školit a mobilizovat pracovníky ve zdravotnictví v otázkách spojitostí mezi životním prostředím a zdravím jsou vítána, protože jsou nezbytným pojítkem přispívajícím k informování občanů o této nové problematice,
V. vzhledem k tomu, že Komise nezačlenila do evropského Akčního plánu pro životní prostředí a zdraví na období 2004-2010 žádné konkrétní návrhy týkající se finančních zdrojů nutných k realizaci navržených opatření;
1. odsuzuje podstatné rozdíly v přístupu a ambicíchmezi strategií pro zdraví a životní prostředí Komise a mezi akčním plánem, který má být její realizací, a to v neprospěch akčního plánu; domnívá se, že akční plán by mohl být nanejvýše považován za "akční plán výzkumu", který sám o sobě pravděpodobně nedokáže zmírnit zdravotní zátěž způsobenou vlivy životního prostředí;
2. lituje, že ze třinácti akcí vymezených ve strategii Komise v oblasti životního prostředí a zdraví na období 2004-2010 se pouze čtyři týkají konkrétních opatření a že žádná z nich si nestanoví cíle v podobě konkrétních číselných hodnot;
3. konstatuje, že nedošlo k okamžitému zavedení systému biologického dozoru na úrovni Unie, který by spočíval v kontrole biologických ukazatelů s cílem změřit působení znečišťujících látek přítomných v okolním prostředí, který by byl spojen s pozorováním dopadů prováděným odborníky na environmentální medicínu;
4. domnívá se, že biologický dozor by měl přispívat k politice posuzování rizik a měl by se v první řadě týkat infekčních onemocnění, mezi něž patří legionářská nemoc nebo typy nádorů způsobené určitými znečišťujícími látkami a u nichž se vazba "příčina-následek" určuje snáze: souvislost mezi azbestem a plicními nádory, mezi arsenem a nádory ledvin, souvislost mezi některými pesticidy a leukémií, rakovinou uzlin a prostaty;
5. připomíná, že neexistence spolehlivých vědeckých poznatků a nutnost provádět další výzkumy u nemocí, které způsobuje více faktorů, nemůže být důvodem pro odklad zavedení nutných a naléhavých opatření zaměřených na snížení míry vystavení dětí a dospělých účinkům znečišťujících látek v životním prostředí;
6. domnívá se, že aniž by byly dotčeny stávající právní předpisy Společenství, a po předložení stanoviska příslušného vědeckého výboru je naléhavě třeba zvážit, zda by nebylo vhodné zakázat uvádět na trh a/nebo používat níže uvedené nebezpečné látky, jejichž působení jsou ve značné míře vystaveni novorozenci, děti, těhotné ženy, starší osoby, pracující a jiné rizikové skupiny populace, jelikož budou k dispozici bezpečnější alternativy:
- šest látek ze skupiny ftalátů (DEHP, DINP, DBP, DIDP, DNOP, BBP) ve výrobcích pro domácnost používaných ve vnitřních prostorách a v lékařských přístrojích, kromě případů, kdy by takovýto zákaz měl negativní dopad na zdravotní péči,
- chlorovaná rozpouštědla používaná při výrobě malířských barev, podlahových krytin a polymerů,
- rtuť používaná v dentálních amalgámech a v elektrických i neelektrických měřicích a monitorovacích přístrojích,
- různé způsoby použití kadmia,
- tři látky ze skupiny organofosfátových pesticidů (chlorpyrifos, diazinon a malathion) a endosulfan, organochlorový pesticid, při všech způsobech jejich použití;
7. vybízí Komisi, aby věnovala prvořadou pozornost výzkumu výroby a používání různých typů výrobků každodenní spotřeby obsahujících chemické látky, které mohou u lidí vyvolat alergie a nádorová onemocnění;
8. trvá na tom, aby byla pod záštitou Komise provedena epidemiologická studie týkající se dětí, po vzoru "National children study" v USA, která bude v období od narození až do dospělosti zkoumat souvislosti mezi nemocemi spojenými se životním prostředím a vystavením působení hlavních znečišťujících látek;
9. zdůrazňuje, že je třeba se vyvarovat jakéhokoli zvyšování testování na zvířatech v rámci tohoto akčního plánu a že je třeba se plně věnovat vývoji a používání alternativních testovacích metod;
10. vyzývá Komisi, aby zajistila, že při všech hodnoceních rizik, která budou prováděna, bude věnována zvláštní pozornost rizikům, která tyto látky představují pro embrya, kojence a děti, pokud mohou být tyto zvláště zranitelné skupiny těmto látkám vystaveny;
11. poukazuje na to, že Světová zdravotnická organizace (WHO) vykonává prospěšnou práci v oblasti životního prostředí a zdraví a vyzdvihuje význam mezinárodní spolupráce, má-li být vztah mezi životním prostředím a zdravím lépe prozkoumán a mají-li být přijata účinná opatření;
12. zdůrazňuje důležitost vzdělávání a osvěty lidí o otázkách životního prostředí a zdraví. zejména o pozitivních účincích bohatého a rozmanitého přírodního a člověkem vytvořeného životního prostředí na tělesné a duševní zdraví; podtrhuje, že zdravé životní prostředí a zdravý způsob života nezávisí pouze na rozhodnutí jednotlivce, což platí zejména pro znevýhodněné skupiny populace, jako jsou občané s nízkými příjmy. Domnívá se, že je třeba podporovat informační projekty na místní úrovni a využívat přitom znalosti místních problémů, které mají odborníci ze středisek zdravotní péče a nemocnic a sociální pracovníci, a vyhnout se tak přístupu "shora dolů" při zvyšování informovanosti o těchto otázkách;
13. zdůrazňuje, že údaje musejí být shromažďovány tak, aby bylo možné zkoumat, jak jsou různé společenské skupiny vystaveny různým znečišťujícím látkám a jejich účinkům; domnívá se, že pokud se máme více dozvědět o tom, jak jsou ženy a muži vystaveni různým znečišťujícím látkám v životním prostředí a jejich účinkům, je nezbytné mít k dispozici statistické údaje podle pohlaví;
14. vyjadřuje politování nad tím, že se akční plán nezmiňuje o dopadech znečištění na duševní zdraví a na nervovou soustavu člověka;
15. žádá, aby bylo v akčním plánu přednostně uvedeno, jaké podmínky z hlediska životního prostředí jsou přijatelné v oblastech, kde děti často tráví dlouhou dobu, například v jeslích, na hřištích a ve škole;
16. podporuje veškeré navrhované akce, které směřují k usnadnění přístupu veřejnosti k informacím a opakuje svůj požadavek na zřízení národních registrů, které budou podle hlavních zeměpisných oblastí zachycovat na jedné straně hlavní emise škodlivin a na straně druhé hlavní onemocnění; domnívá se, že Komise by pro tento účel mohla využít nový evropský nástroj pro shromažďování zeměpisných údajů, INSPIRE;
17. zdůrazňuje, že je v této souvislosti třeba zesílit boj s nemocemi vyplývajícími ze životního stylu a jsou způsobovány tabákem, alkoholem, špatnou stravou a nedostatkem pohybu;
18. žádá provedení výzkumu zdravotních dopadů nových stavebních materiálů;
19. se domnívá, že k účinnému ovlivnění individuálního a kolektivního chování je nutné, aby Komise ve spolupráci s členskými státy zavedla systém štítků obsahujících zdravotní a environmentální charakteristiky stavebních výrobků a materiálů;
20. je potěšen odhodláním Komise nadále činit kroky s cílem zamezit kouření v uzavřených prostorách nebo umožnit vymezení prostor pro kuřáky, které budou fyzicky oddělené a řádně větrány, a dopoučuje Komisi, aby byl tabákový kouř v okolním prostředí co nejdříve klasifikován jako karcinogenní látka 1. třídy; přesto však žádá Komisi, aby přiznala prvořadý význam přeshraničním otázkám a zdravotním problémům, které mají zřetelnou vazbu na životní prostředí, a aby navrhla vyčlenění většího objemu finančních prostředků na výzkum chorob souvisejících s chemickými látkami, jehož výsledky by měly být použity v rámci opatření na zlepšení zdraví;
21. připomíná, že kvalitu ovzduší uvnitř budov nelze zlepšit jinak než globálním přístupem, který bere v úvahu různorodé množství zdrojů znečištění: přístroje se spalovacím pohonem, zařízení a nábytek a lidskou činnost, a žádá Komisi, aby vypracovala Zelenou knihu věnovanou specifické problematice znečištění ovzduší v domácnosti;
22. vyzývá Komisi, aby do akčního plánu začlenila popis rizik na pracovištích a v zaměstnání, sledování účinků na zdraví a definici nejlepší praxe v zájmu ochrany zdraví;
23. žádá Komisi, aby usilovně podporovala novou iniciativu, která vznikla v některých členských státech, totiž vytváření mobilních jednotek zvaných "záchranné stanice pro životní prostředí", které mají za cíl provádět celkovou analýzu životního prostředí, a odhalovat ve vnitřních prostorách znečišťující látky, které mohou nepříznivě působit na lidské zdraví;
24. považuje za zásadní informovat a školit učitele a jiné osoby, které jsou ve styku s dětmi a kojenci, o záležitostech spojených s faktory životního prostředí, které mají negativní vliv na zdraví;
25. zdůrazňuje velký význam informací, které se týkají působení slunečního záření (spálení) a s tím souvisejícího rizika vzniku rakoviny kůže;
26. požaduje soustavný vědecký výzkum vlivu městských oblastí na zdraví a životní pohodu, vzhledem k tomu, že ve většině zemí žije ve městech více než 70 % obyvatelstva;
27. důrazně žádá Komisi, aby zajistila, že členské státy řádně provedou stávající evropské právní předpisy týkající se kvality ovzduší; vyzývá Komisi, aby zahájila řízení pro porušení s členskými státy, které svým občanům nezajišťují vysoký stupeň kvality ovzduší;
28. opakuje svůj požadavek, aby byla zvláštní pozornost věnována obyvatelstvu v blízkém okolí zdrojů znečišťujících látek, a přeje si, aby Komise zahájila iniciativu směřující k tomu, aby byly do roku 2010 sníženy emise toxických látek průmyslového původu, zejména dioxinu, kadmia, olova, chloridu vinylu a benzenu, a to o procentní hodnoty, které budou určeny, a v cílových letech, která budou stanovena;
29. poukazuje na to, že schopnost zjišťovat a postupně odstraňovat nebezpečné chemické látky bude klíčovým faktorem při zlepšování lidského zdraví;
30. lituje, že návrh akčního plánu předložený Komisí neobsahuje orientační finanční výkaz a že se pouze neurčitě zmiňuje o použití stávajících (finančních zdrojů) na provádění činností týkajících se životního prostředí a zdraví v období 2004-2007;
31. považuje za velmi důležité plně využít zdrojů určených k financování opatření v oblasti životního prostředí a zdraví v rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1786/2002/ES ze dne 23. září 2002, kterou se přijímá akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví (2003-2008) [3], a rozvíjet výsledky a zkušenosti získané na základě tohoto programu a vyhnout se překrývání;
32. domnívá se, že shromažďování údajů v souvislosti s akčním plánem pro životní prostředí a zdraví by se mělo týkat oblastí, na něž se nevztahuje rozhodnutí č. 1786/2002/ES;
33. vyzývá Komisi, aby předložila specifický finanční výkaz týkající se realizace prioritních akcí v letech 2004-2007 a předpověď provádění integrovaných akcí v oblasti životního prostředí a zdraví v souvislosti s přípravou nového finančního výhledu EU;
34. zdůrazňuje, že má-li být zaručena celistvost a účinnost akčního plánu, je třeba již nyní stanovit přiměřené financování na období 2004-2007, dodává, že projekty týkající se životního prostředí a zdraví je nutno považovat za ucelenou tematickou oblast v rámci 7. rámcového programu pro výzkum (2007-2010) a mělo by se jim dostat odpovídajících finančních prostředků, které by neměly být nižší než 300 milionů eur, vzhledem ke značným očekáváním a socioekonomickým hodnotám v oblasti zdraví ve vztahu k životnímu prostředí;
35. vyzývá Komisi, aby:
- informovala Parlament o změnách akčního plánu a o důvodech těchto změn;
- pravidelně informovala Parlament o průběhu provádění akčního plánu;
- předložila Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu ověřující účinnost a efektivnost nákladů na akce prováděné v rámci akčního plánu, pokud jde o zmenšení zdravotních problémů souvisejících s životním prostředím;
36. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Přijaté texty, P5_TA(2004)0246.
[2] Úř. věst.
L 41, 14.2.2003, s.26.
[3] Úř. věst. L 271, 9.10.2002, s.1.
Rozhodnutí ve znění rozhodnutí č. 786/2004/ES (Úř. věst.
L 138, 30.4.2004, s. 7).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0050
Ocelářství
Usnesení Evropského parlamentu o budoucnosti ocelářství
Evropský parlament,
- s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie, a zejména na její ustanovení o sociálních právech, a na článek 136 Smlouvy o ES, podle něhož je cílem členských států podpora zaměstnanosti, zlepšení životních a pracovních podmínek, přiměřená sociální ochrana, sociální dialog, rozvoj lidských zdrojů s ohledem na trvale vysokou zaměstnanost a boj proti vyloučením,
- s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci [1], směrnice 98/59/ES [2] a 94/45/ES [3], že se obě posledně jmenované směrnice týkají sbližování právních předpisů členských států týkajících se nástrojů sociálního dialogu,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o ocelářství a průmyslové restrukturalizaci a fúzích a zejména na usnesení ze dne 12. února 2004 o krizi ocelářství (AST/Thyssen Krupp) [4], která schválena jednomyslně,
- s ohledem na neustálou ztrátu pracovních míst v evropském ocelářství,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že Evropská unie byla vybudována vytvořením Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO),
B. vzhledem k tomu, že cílem Lisabonské strategie je vytvořit z EU nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější hospodářství na světě založené na znalostech, které bude schopné udržitelného hospodářského růstu spolu s vytvořením většího množství lepších pracovních míst a větší sociální soudržnosti,
C. znepokojen nezapojením se do technologické výroby na vysoké úrovni, která je v posledních letech považována za vzor pro technologické know-how, a kterou je proto nutno chránit,
D. s ohledem na zájem EU o vytvoření podmínek, v nichž bude možno udržet průmyslovou činnost, která zaměstnává velkou část pracujících rozšířené Evropy,
E. vzhledem k tomu, že solidarita musí být jak pro dnešní, tak i pro budoucí generace, vyjádřena pomocí hospodářské a sociální soudržnosti, která znevýhodněným oblastem a skupinám obyvatel v EU pomůže odstranit nerovnosti na základě růstu a větší konkurenceschopnosti,
F. vzhledem k tomu, že společnost Thyssen-Krupp nedodržela závazky učiněné v dohodě s italskou vládou ohledně závodu v Terni, podle níž měla být ocelárna zachována výměnou za výhody plynoucí z infrastruktury a nákladů na energii,
G. vzhledem k tomu, že z průmyslového hlediska neexistuje důvod nedodržet dohodu z června 2004, zejména s ohledem na 55 % zvýšení čistého zisku společnosti, který v současné době činí více než 844 milionů eur,
H. vzhledem k tomu, že méně než jeden rok od uzavření této dohody společnost opět oznámila svůj záměr zavřít ocelářský závod na výrobu magnetických plechů, přičemž existuje riziko, že příští rok dojde k uzavření všech kováren; že z průmyslového hlediska neexistuje důvod nedodržet dohody, kterých strany již dosáhly a zavření závodu společnosti Thyssen-Krupp v Terni,
I. vzhledem k tomu, že případné omezení výroby magnetických plechů v Terni by znamenalo ztrátu tohoto strategického průmyslového odvětví v Itálii, což by mělo závažné důsledky na konkurenceschopnost hospodářství a zaměstnanost mladých a kvalifikovaných lidí,
J. s ohledem na značné veřejné investice, včetně financování z cíle 2 strukturálních fondů a z Evropského sociálního fondu za účelem rozvoje místního systému, infrastruktury a specializovaného vzdělávání, z nichž měla společnost Thyssen-Krupp užitek,
K. s ohledem na obnovené protesty dotčených zaměstnanců, jejich odborů, místních obyvatel a zástupců místní správy;
1. žádá Komisi, jak již bylo uvedeno ve výše uvedeném usnesení ze dne 12. února 2004, aby přijala rozhodnější strategii pro řešení restrukturalizace průmyslu a jejích sociálních dopadů;
2. žádá Komisi a členské státy, aby podporovaly podněty, které mají zabránit úpadku evropského ocelářství a následným ztrátám kvalifikovaných pracovních míst, zejména v těch odborných oblastech, v nichž se značné prostředky investovaly do inovací;
3. vyzývá společnost Thyssen Krupp, v návaznosti na podobnou intervenci ze strany italské vlády a Komise, aby zachovala počet pracovníků, dodržovala plán investic předložený v červnu 2004 a rozvíjela jiná výrobní odvětví (slitiny a titan), které nejsou přímo spojeny s jejím základním výrobním odvětvím, tj. výrobou korozivzdorné oceli;
4. vyjadřuje svou solidaritu dotčeným zaměstnancům a jejich rodinám, zaměstnaným v závodě AST nebo zabývajícím se příbuznými činnostmi, jejichž místa jsou nyní ohrožena;
5. domnívá se, že použití finančních prostředků Společenství, zejména financování průmyslu a financování z Evropské sociálního fondu, musí podléhat přesným pravidlům se vztahem k inovacím, místnímu rozvoji, zaměstnanosti a k dlouhodobým výrobním závazkům společností, které mají z tohoto financování užitek, na daném území; vyzývá zejména k tomu, aby byly předpisy upravující používání strukturálních fondů dodržovány a posíleny;
6. žádá Komisi a vlády členských států, aby v zájmu udržitelného rozvoje vytvořily právní předpisy týkající se sociální odpovědnosti podniků;
7. domnívá se, že inovace v Evropě je nutno podporovat pomocí rozvoje průmyslových zájmů, zejména v rozvinutých odvětvích a odvětvích využívajících špičkové technologie, přičemž je potřeba podporovat vhodné plány na racionalizaci průmyslové výroby; zdůrazňuje, že investice do výzkumu a vývoje lze použít na vývoj nových materiálů, vzorů a postupů, které mohou přetvořit tradiční průmyslová odvětví;
8. žádá Komisi, aby předložila sdělení o současném stavu ocelářství a aby vytvořila skupinu na vysoké úrovni, která by se tímto odvětvím zabývala;
9. vyzývá Komisi, aby po pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO předložila strategii budoucího vývoje ocelářství za účelem podpory nezávislosti Evropy v tomto odvětví;
10. vyzývá členské státy, aby podle vnitrostátních a evropských právních předpisů o informování a konzultacích zaměstnanců podpořily a urychlily sociální dialog, a aby přijaly účinná opatření zaměřená na ochranu zástupců odborů;
11. vyzývá Komisi, aby se zasadila o přijetí rozhodnutí na úrovni WTO nebo OECD, které by zajistilo ochranu ocelářského průmyslu Evropské unie na mezinárodním trhu;
12. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států, WTO, OECD a sociálním partnerům.
[1] Úř. věst.
L 80, 23.3.2002, s. 29.
[2] Směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst.
L 225, 12.8.1998, s. 16).
[3] Směrnice Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství (Úř. věst.
L 254, 30.9.1994, s. 64).
Směrnice ve znění směrnice 97/74/ES (Úř. věst.
L 10, 16.1.1998, s. 22).
[4] Úř. věst.
C 97 E, 22.4.2004, s. 637.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0051
Lidská práva (Ženeva, 14. března — 22. dubna 2005)
Usnesení Evropského parlamentu o prioritách a doporučeních Evropské unie pro 61. zasedání Komise OSN pro lidská práva v Ženevě ( 14. března — 22. dubna 2005)
Evropský parlament,
- s ohledem na 61. zasedání Komise OSN pro lidská práva (UNCHR), které se bude konat v Ženevě od 14. března do 22. dubna 2005,
- s ohledem na Smlouvu o EU a její ustanovení o lidských právech,
- s ohledem na čl. I-3 odst. 3 a článek III-292 Smlouvy o Ústavě pro Evropu,
- s ohledem na Chartu základních práv Evropské unie,
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o roli Evropské unie při prosazování lidských práv a demokratizace ve třetích zemích (KOM(2001)0252) a na své usnesení ze dne 25. dubna 2002 o výše uvedeném sdělení [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o lidských právech ve světě v roce 2003 a o politice Evropské unie v oblasti lidských práv [2],
- s ohledem na svá předchozí usnesení od roku 1996, která se týkají UNCHR,
- s ohledem na své usnesení ze dne 29. ledna 2004 o vztazích mezi Evropskou unií a Organizací spojených národů [3],
- s ohledem na čl. 103 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů Evropské unie musí být prosazování obecné platnosti a nedělitelnosti, a rovněž vzájemné provázanosti a souvislosti veškerých lidských práv, včetně práv občanských, politických, ekonomických, sociálních a kulturních a takzvaných lidských práv třetí generace, jako je právo na rozvoj, mír a právo na zdravé životní prostředí,
B. vzhledem k tomu, že dodržování lidských práv je klíčové pro dosažení cíle udržitelného rozvoje, který respektuje jak potřeby lidí, tak životní prostředí,
C. vzhledem k tomu, že ochrana a prosazování lidských a základních práv patří mezi nejzákladnější zásady Unie,
D. vzhledem k tomu, že prosazování a obraně lidských práv a jejich obhájců, demokracie a právního státu přikládá Evropská unie vysokou prioritu ve všech svých vztazích se třetími zeměmi, zejména v rámci své společné zahraniční a bezpečnostní politiky a politiky rozvojové spolupráce,
E. vzhledem k tomu, že normy OSN pro lidská práva v oblasti obchodu představují hlavní krok kupředu v procesu vytváření společného celosvětového rámce pro pochopení odpovědnosti obchodních společností z hlediska lidských práv; a vzhledem k tomu, že na světovém summitu OSN o udržitelném rozvoji, který se konal v září 2002 v Johannesburgu, se EU zavázala podporovat rozvoj mezivládního rámce odpovědnosti společností,
F. vzhledem k tomu, že UNCHR je jedním z hlavních orgánů OSN pro prosazování a ochranu lidských práv ve světě,
G. berouc na vědomí zprávu Panelu významných osobností k hrozbám, výzvám a změně a jeho doporučení pro UNCHR,
H. vítaje iniciativy Evropské unie předložené na 60. zasedání UNCHR, včetně 8 rezolucí týkajících se jednotlivých zemí a 2 tematických rezolucí, a mnoha rezolucí, na nichž se Evropská unie podílela, a stala se tak jedním z nejaktivnějších činitelů v UNCHR,
I. vítaje, že byly znovu předloženy rezoluce o Konžské demokratické republice, Barmě, Burundi, Čadu, Libérii, Somálsku, Kubě, Bělorusku, Severní Koreji a Turkmenistánu, a o otázce porušování lidských práv na okupovaných arabských územích, včetně Palestiny, a rovněž prohlášení předsedy o Východním Timoru, Haiti a Nepálu,
J. vzhledem k závěrům uvedeným v prohlášení z koordinančího mezinárodního setkání o spolupráci s Kolumbií, které bylo přijato v Kartageně v návaznosti na doporučení, která byla přijata v Londýně za účasti mj. OSN,
K. podporuje doporučení úřadu Vysokého komisaře OSN pro lidská práva v Kolumbii,
L. znepokojen tím, že nebyly přijaty rezoluce o níže uvedených zemích a územích, v jejichž případě vyzval Evropský parlament Evropskou unii, aby navrhla nebo se podílela na jejich znění: Čečensko, Írán, Pákistán, Indie, Indonésie, Pobřeží slonoviny, Alžírsko, Tunisko, Libye, Saúdská Arábie a Středoafrická republika,
M. znepokojen skutečností, že rezoluce o Zimbabwe navržená Evropskou unií byla na 60. zasedání UNCHR zamítnuta, stejně jako rezoluce o Číně,
N. zejména znepokojen návrhem "nečinit nic" přijatým z podnětu Konžské republiky v případě Zimbabwe a rovněž návrhem v případě Číny, který byl přijat na návrh Číny,
O. vítaje jmenování šesti nových expertů pro lidská práva: dvou pro tématické otázky (zvláštní zpravodaj OSN pro oblast obchodu s lidmi, zvláště se ženami a dětmi, a nezávislý expert pro lidská práva a terorismus) a čtyř pozorovatelů s mandátem pro konkrétní země (zvláštní zpravodaj pro Bělorusko, zvláštní zpravodaj pro Korejskou lidově demokratickou republiku, nezávislý expert pro Čad a nezávislý expert pro Súdán),
P. vítaje skutečnost, že 60. zasedání UNCHR důrazně odsoudilo trest smrti, více hlasy než v minulých letech, a potvrdilo povinnost státu, který obdrží žádost o vydání osoby obviněné z trestného činu, za který jí hrozí trest smrti, odmítnout vyhovět této žádosti, pokud nemá účinné záruky, že trest smrti nebude vykonán,
Q. zdůrazňuje v této souvislosti skutečnost, že cílem Evropské unie je, aby Valné shromáždění OSN přijalo rezoluci, kterou se zavádí celosvětové moratorium na výkon trestu smrti, jako první krok na cestě k úplnému zrušení trestu smrti,
R. připomínaje rozhořčení a pobouření, které vyjádřil nad všemi teroristickými útoky, zejména útoky z 11. září 2001 a z 11. března 2004, a svou solidaritu s jejich obětmi a s bolestí a utrpením jejich rodin, přátel a příbuzných,
S. vzhledem k tomu, že současný terorismus, a zvláště globální terorismus zaměřený proti demokracii a jejím zastáncům, způsobující velké oběti mezi nevinnými civilisty v důsledku brutálních a zbabělých vražedných útoků, představuje v současnosti nejzávažnější hrozbu pro základní lidská práva, jíž jsou naše společnosti vystaveny,
T. znovu potvrzujíce, že tváří v tvář této moderní hrozbě je hlavní povinností demokratických vlád ochrana našich občanů a pevný a vytrvalý boj proti terorismu a odhalování a ničení veškerých teroristických skupin a organizací,
U. vzhledem k tomu, že boj proti terorismu by neměl být žádnou vládou využíván k jednání proti oprávněným nárokům na dodržování základních lidských práv a demokratických zásad, naopak musí přispívat k posilování právního státu a těchto základních zásad,
V. vzhledem k tomu, že terorismus nelze nikdy ospravedlnit a že boj proti němu vyžaduje vypracování komplexních strategií, které mohou pomoci řešit příčiny extrémní chudoby, pocitu ohrožení, rozpadu státu a růstu fundamentalismu, které mohou přispívat ke zrodu terorismu,
W. s ohledem na rezoluci č. 57/219 Valného shromáždění OSN ze dne 18. prosince 2002, rezoluci č. 1456 Rady bezpečnosti OSN ze dne 20. ledna 2003 a rezoluci č. 2003/68 UNCHR ze dne 25. dubna 2003, které potvrzují, že jednotlivé státy musí zajistit, aby veškerá opatření v boji proti terorismu byla v souladu s jejich závazky podle mezinárodního práva, zvláště mezinárodních lidských práv, práva o uprchlících a mezinárodního humanitárního práva,
X. vítaje prohlášení ze Sanaá o demokracii, lidských právech a roli Mezinárodního trestního soudu, kterou přijali zástupci všech arabských zemí a zemí afrického rohu,
Y. vzhledem k tomu, že skutečnost, že probíhá dialog o lidských právech mezi Evropskou unií a některou třetí zemí, by neměla bránit Evropské unii předložit návrh rezoluce o stavu dodržování lidských práv v dané zemi, nebo podpořit iniciativu této třetí země, jak jednoznačně uvedla Rada ve svých závěrech ze dne 20. října 2004 týkajících se Číny a Íránu a v zásadách pro dialog o lidských právech,
Z. vzhledem k tomu, že nepřetržitý a konstruktivní interinstitucionální dialog mezi Evropským parlamentem, Komisí a Radou je zásadně důležitý pro to, aby Evropská unie postupovala na 61. zasedání UNCHR důsledně a jednotně,
AA. znepokojen fungováním Výboru OSN pro nevládní organizace, v němž došlo v posledních letech k tomu, že některé mezinárodní organizace prosazující demokracii a dodržování lidských práv na celém světě byly politicky prošetřovány nedemokratickými zeměmi,
AB. znepokojen skutečností, že se UNCHR příliš často odchyluje od svého cíle, jímž je ochrana práv, a snaží se spíše chránit své členy obviněné ze zneužívání svých pravomocí, na což poukázal orgán, který jmenoval generální tajemník OSN k vypracování návrhu reformy této instituce,
Obecně
1. znovu potvrzuje, že dodržování, prosazování a ochrana obecně platných lidských práv je součástí etického a právního acquis Evropské unie a jedním ze základních kamenů evropské jednoty a celistvosti;
2. znovu potvrzuje potřebu posílení konzultací, spolupráce a koordinace mezi EU a OSN, zejména UNCHR;
3. vyzývá EU, aby sehrála průkopnickou roli v UNCHR;
Situace v jednotlivých zemích a na jednotlivých územích
4. vyzývá EU, aby s patřičným ohledem na skutečnost, že níže uvedený seznam je neúplný, že se podmínky v jednotlivých zemích výrazně liší a že v některých zemích se situace zlepšila, navrhla nebo se podílela na rezolucích:
- o všech zemích s přiděleným pozorovatelem pro lidská práva (Afghánistán, Bělorusko, Barma, Burundi, Kambodža, Čad, Kuba, Konžská demokratická republika, Korejská lidově demokratická republika, Haiti, Irák, Libérie, Somálsko, Súdán) a o otázce porušování lidských práv na okupovaných arabských územích, včetně Palestiny,
- o všech zemích bez mandátu přiděleného UNCHR, u kterých EU na mezinárodním fóru opakovaně vyjádřila vážné znepokojení nad situací v oblasti dodržování lidských práv (státy uvedené ve Výroční zprávě Evropské unie o lidských právech přijaté Radou). Těmito zeměmi jsou Zimbabwe, Čína, Indie, Indonésie, Pákistán, Nepál, Vietnam, Ruská federace (Čečensko), Turkmenistán, Uzbekistán, Alžírsko, Libye, Irán, Mauretánie, Tunisko a Saudská Arábie,
- o všech zemích, u nichž Evropský parlament opakovaně vyjádřil vážné znepokojení nad situací v oblasti lidských práv (Středoafrická republika, Pobřeží slonoviny, Kamerun, Eritrea a Togo),
- o Číně, která rozhodně odsoudí zejména zneužívání práva zadržet podezřelou osobu, represivní opatření v Tibetu, v Xinjiangu, proti hnutí Falun Gong a jakékoli represe vůči politické opozici a bude požadovat okamžité a bezpodmínečné propuštění všech vězňů, kteří svobodně vyjadřovali svůj názor, a vězňů svědomí a dodržování svobody myšlení, svědomí a náboženského vyznání a dodržování práv žen a pracovníků; bude požadovat urychlenou ratifikaci Mezinárodního paktu o občanských a politických právech; odsoudí zamýšlené odvolání embarga EU na prodej zbraní; odsoudí neoprávněné a nadměrné používání trestu smrti, bude požadovat přijetí moratoria na výkon tohoto trestu a co nejrychlejší ratifikaci druhého protokolu k výše uvedenému paktu, a bude požadovat pokračování čínsko-tibetského dialogu mezi velvyslanci Jeho svatosti Dalajlámy a čínskou vládou o vytvoření skutečné autonomie Tibetu v rámci čínských hranic;
- o Íránu, která odsoudí výrazný nárůst případů porušování lidských práv, zvláště rostoucí počet zpráv o popravách, včetně poprav mladistvých, usekávání končetin a bičování na veřejnosti, rostoucí nátlak na tisk a média a časté případy zatčení — zvláště žen a mladistvých — za nejasná nebo zanedbatelná obvinění; bude žádat pozastavení všech poprav; požadovat od íránských úřadů přijetí přislíbené legislativy zakazující použití trestu smrti za činy spáchané mladistvými osobami do 18 let; bude požadovat od UNCHR opětovné vyslání zvláštního pozorovatele k monitorování situace v dodržování lidských práv v Íránu a od íránské vlády umožnění volného přístupu pozorovatelů do země
- o Iráku, která odsoudí případy porušování lidských práv a zejména humanitárního práva, popravy civilistů, únosy rukojmích a jejich barbarské popravy, které provádějí teroristické skupiny, pravidelné útoky na menšinové skupiny obyvatelstva, jako jsou Asyřané a jiní, bránění v přístupu k lékařské péči a případy mučení civilního obyvatelstva; odsoudí rozhodnutí prozatímní irácké vlády o znovuzavedení trestu smrti; bude požadovat, aby irácké orgány co nejdříve vyšetřily údajná porušování lidských práv a válečné zločiny spáchané za poslední tři desetiletí a aby viníky potrestaly; bude trvat na tom, aby měl každý zadržený právo na spravedlivé zákonné zacházení v souladu s mezinárodním právem; znovu odsoudí mučení a jiné metody krutého, nelidského a ponižujícího zacházení s vězněnými; vyzve k důkladnému, nestrannému, veřejnému a transparentnímu vyšetření údajného mučení a špatného zacházení; bude žádat o odpovídající potrestání na odpovídajících úrovních; uvítá konání iráckých voleb a bude trvá na tom, že lidská práva a demokracie jsou hlavními hodnotami, na nichž musí být založena budoucí ústava země;
- o Čečensku, která odsoudí na prvním místě a především strašný masakr v Beslanu, ale také rostoucí množství válečných zločinů a zločinů proti lidskosti, které spáchaly na civilním obyvatelstvu ruské orgány, zejména násilné únosy a zmizení osob, a cílené operace, které mají povahu systematických a trestních akcí; odsoudí situaci, v níž se nacházejí ženy, které jsou zejména cílem těchto trestních akcí; bude s politováním konstatovat, že pachatelé těchto zločinů zůstávají bez trestu; odsoudí systematické hrozby a překážky v činnosti, kterými ruská armáda zastrašuje obhájce lidských práv, omezování a orušování svobody tisku, hrozby, kterým jsou vystaveny osoby, které podaly stížnost u Evropského soudu pro lidská práva; vyzve k okamžitému zahájení politických jednání mezi oběma stranami konfliktu s cílem konečně dospět k jeho mírovému řešení;
- o Turkmenistánu, která odsoudí násilné potlačování všech forem svobody tisku a politického přesvědčení;
- o Zimbabwe, která odsoudí Mugabeho režim za vytrvalé a kruté utlačování zbídačeného a hladovějícího lidu, za jeho systematické porušování svobody soudnictví, tisku a svobod jednotlivců a za jeho destrukci kdysi úspěšného hospodářství; vyzve příslušné úřady Zimbabwe a zemí, které se Zimbabwe sousedí, aby využili svých pravomocí a vlivu k zajištění toho, aby se nadcházející volby ( 31. března 2005) konaly v souladu s mezinárodními zásadami a normami za účasti silné mezinárodní pozorovatelské mise; a vyzve Radu bezpečnosti OSN, aby rozhodně zasáhla v krizové situaci v Zimbabwe, jestliže režim nebude schopen během následujícího volebního období podporovat zásady demokracie, právního státu a dodržování lidských práv;
- o Uzbekistánu, která odsoudí především postavení náboženských skupin mimo zákon a závažné vměšování do činnosti politických stran;
- o Afghánistánu, která zdůrazní potřebu podpory nově zvolené vlády; odsoudí případy porušování lidských práv, braní rukojmích a jejich týrání a popravy; bude požadovat, aby údajná porušování lidských práv a válečné zločiny spáchané za poslední desetiletí byly vyšetřeny a viníci potrestáni;
- o Súdánu, která vyzve všechny strany konfliktu v Dárfúru k okamžitému zastavení veškerého násilí a útoků, k zastavení násilného přesídlování civilního obyvatelstva, ke spolupráci s mezinárodními humanitárními a pozorovatelskými organizacemi, k dodržování mezinárodního humanitárního práva, k zajištění bezpečnosti a ochrany humanitárních pracovníků, k plné spolupráci s Vyšetřovací komisí OSN při vyšetřování případů porušení mezinárodního humanitárního práva a lidských práv, což umožní potvrdit, zda došlo k aktům genocidy, a odhalit viníky těchto zločinů; vyzve Radu bezpečnosti OSN k vážné diskusi o zavedení globálního embarga na dovoz zbraní do Súdánu a dalších cílených sankcí proti osobám zodpovědným za rozsáhlé porušování lidských práv a jiných zvěrstvech při nedávných případech porušování dohodnutého příměří a mírových závazků a k zajištění, aby žádné takové sankce nepřinášely další utrpení civilnímu obyvatelstvu Súdánu; přivítá podpis mírové dohody mezi vládou v Chartúmu a Súdánským lidovým osvobozeneckým hnutím/armádou dne 9. ledna 2005 a vyjádří naději na její rychlé a plné uplatňování;
5. vyzývá Radu, aby podpořila jmenování zvláštního zpravodaje pro podrobné zkoumání dosavadního úsilí Nepálu v oblasti lidských práv;
6. vyzývá EU, aby vydala veřejné prohlášení, kterým vyjádří čínské vládě své vážné znepokojení nad opakovaným porušováním lidských práv;
7. vyzývá na základě právního posudku Mezinárodního soudního dvora týkajícího se právních důsledků vybudování zdi na okupovaných palestinských územích a jeho potvrzení Valným shromážděním k přijetí rezoluce požadující použití mezinárodního práva s cílem přimět Izrael, aby přestal porušovat své mezinárodní závazky, zejména aby zastavil práce na stavbě zdi na územích, která se nacházejí na západním břehu mezinárodně uznávané "zelené linie" mezi Izraelem a palestinskými územími, rozebral ji a zrušil všechny právní nebo správní předpisy týkající se jejího budování, a rovněž s cílem přimět třetí státy, aby dodržovaly své závazky a nepodporovaly budování této zdi; vyzývá Radu a Komisi, aby zesílily své úsilí o spravedlivé a trvalé vyřešení konfliktu na Středním Východě prostřednictvím jednání o dohodě o pevném a konečném míru bez předběžných podmínek, který — jak předpokládá cestovní mapa pro mír — bude založen na existenci dvou demokratických a suverénních států — Izraele a Palestiny — žijících vedle sebe v míru uvnitř pevných a uznaných hranic; potvrzuje svůj závazek vytvořit životaschopný palestinský stát v roce 2005;
Tematické otázky
8. vyzývá předsednictví, aby navrhlo nebo se podílelo na rezolucích na tato témata:
- občanská a politická práva: ochrana lidských práv při boji proti terorismu; rasismus; otázka porušování lidských práv a základních svobod kdekoliv na světě; otázky mučení, krutého, nelidského nebo ponižujícího zacházení nebo trestání, svobody projevu, nezávislosti soudnictví, beztrestnosti a náboženské nesnášenlivosti; práva dítěte, s důrazem na plné dodržování Úmluvy OSN o právech dítěte, a zejména značný problém účasti dětí v ozbrojených konfliktech a násilí páchaného na dětech; práva žen a dívek, a potřeba ochrany proti znásilňování jako "válečného nástroje" v konfliktních situacích; právo na reproduktivní zdraví; migrující pracovníci, menšiny a vysídlenci, domorodé obyvatelstvo; únosy rukojmích a hromadné popravy; obhájci lidských práv; svoboda tisku a ochrana novinářů; ochrana vnitrostátních vysídlenců; novodobé formy otroctví (zejména v oblasti práce dětí, obchodování s lidmi a s lidskými orgány); a diskriminace na základě sexuální orientace a pohlavní identity; a odpovědnost nadnárodních společností a souvisejících obchodních podniků z hlediska lidských práv;
- hospodářská, sociální a kulturní práva: právo na rozvoj; právo na potravu; extrémní chudoba; dodatkový protokol k Paktu o ekonomických, sociálních a kulturních právech; podniky a lidská práva; postižení, rasová otázka, věk a náboženství;
9. vyzývá EU, aby i nadále podporovala pracovní skupinu pro právo na rozvoj v jejím úsilí o vypracování jednoznačné metodiky pro uplatňování práva na rozvoj;
10. vyzývá předsednictvo a Radu, aby plně podpořily mandát zvláštního zpravodaje OSN pro obchodování s lidmi, zejména s ženami a dětmi, zřízeného Komisí pro lidská práva v roce 2004;
11. v souladu s deklarací OSN z roku 1986, která uznává právo na udržitelný rozvoj jako nezcizitelné lidské právo, vyzývá k plnění závazku EU podporovat mezinárodní ekonomický řád založený na rovnosti, suverenitě, vzájemné spolupráci a společných zájmech; vyzývá EU, aby se zaměřila na potřebu dalšího rozvoje při jednání Světové obchodní organizace (WTO), které je naplánováno na prosinec 2005 do Hongkongu;
12. vyzývá EU a její členské země k přijetí nezbytných opatření k dosažení rozvojových cílů tisíciletí, zejména k odstranění chudoby, hladu, nerovnosti mezi pohlavími, zamezení zhoršování kvality životního prostředí a odstranění nedostatků ve vzdělání, zdravotní péči a zásobování pitnou vodou;
13. opakuje svou žádost určenou předsednictví, aby pokračovalo ve svém úsilí při podpoře brazilského podnětu o diskriminaci na základě sexuální orientace a pohlavní identity získáváním podpory dalších zemí pro rezoluci o tomto problému;
14. vyzývá Radu, členské státy a Komisi, aby přispěly k posílení činností UNCHR a také Podkomise OSN pro prosazování a ochranu lidských práv, která se zabývá otázkami domorodých obyvatel, zejména její pracovní skupiny pro domorodé obyvatelstvo;
15. vyzývá předsednictví, Radu a členské státy, aby poskytly jednoznačnou podporu návrhu rezoluce Podkomise OSN na podporu a ochranu lidských práv (rezoluce podkomise č. 2004/17) pro 61. zasedání Komise pro lidská práva, který navrhuje vypracování studie o diskriminaci založené na práci a původu a přípravu návrhu souboru zásad a pokynů pro vyloučení diskriminace založené na kastách, což představuje rozsáhlou reakci na významný a systematický problém v oblasti lidských práv, který ovlivňuje životy asi 260 miliónů lidí na celém světě;
16. oceňuje práci stálé pracovní skupiny UNCHR při přípravě právně závazného nástroje na ochranu všech osob před násilným mizením a podporuje návrh úmluvy na ochranu proti teroristickým útokům a na pomoc obětem tertoristických útoků; vyzývá UNCHR k prioritnímu přijetí návrhu Úmluvy o ochraně všech osob před násilným mizením a vyzývá Radu a vlády všech členských zemí k podpoře obou pracovních skupin, aby mohlo tuto úmluvu v brzké době přijmout Valné shromáždění OSN;
17. vyzývá Komisi a Radu, aby věnovaly náležitou pozornost otázce beztrestnosti, pokud jde o případy porušení mezinárodního práva v oblasti lidských práv, válečných zločinů a porušení humanitárního práva;
18. vyzývá zvláštního zpravodaje pro svobodu projevu, aby se věnoval zejména otázce novinářů v oblastech konfliktu a nebezpečím a hrozbám, jimž tito novináři čelí; v této souvislosti vyzývá Komisi pro lidská práva, aby pověřila svou podkomisi pečlivým posouzením tohoto problému a vypracováním nových předpisů či obecných směrů, jejichž cílem by bylo zajištění plného dodržování práv a základních svobod novinářů pracujících v oblastech konfliktu;
19. připomíná, že v roce 2005 uplyne 10 let od Pekingské konference o ženách, a že by se toto výročí mělo stát významnou příležitostí pro zlepšení situace žen na celém světě, pokud jde o lidská práva;
20. vyzývá Evropskou unii, aby podpořila plné začlenění problematiky rovnosti pohlaví do celého systému Organizace spojených národů;
21. vítá skutečnost, že od roku 1997 přijímá UNCHR z podnětu Evropské unie rezoluci vyzývající ke zrušení trestu smrti nebo k co největšímu omezení jeho používání; vyzývá ke krokům k jejímu novému přijetí na 61. zasedání UNCHR;
22. vyzývá členské státy, aby ratifikovaly úmluvu OSN o migrujících pracovnících a aby podpořily její všeobecnou ratifikaci; v této souvislosti vyzývá EU, aby důrazně podpořila obnovení mandátu zvláštního zpravodaje pro lidská práva migrujících osob;
23. vyzývá Komisi, Radu, předsednictví a členské státy, aby učinili vše, co je v jejich silách, pro to, aby na příštím zasedání Valného shromáždění OSN byla přijata rezoluce, kterou se zavádí celosvětové moratorium na výkon trestu smrti, jako první krok k úplnému zrušení trestu smrti;
24. vyjadřuje však své znepokojení nad nebezpečím, že se zpomalí nebo dokonce zcela obrátí tendence rušit trest smrti, a vyzývá všechny státy, které zachovávají trest smrti, aby postupovaly v souladu s rezolucí 2004/L94 přijatou na 60. zasedání UNCHR;
25. vyzývá EU, aby zajistila, že všeobecné usnesení o mučení opět důrazně potvrdí, že žádný stát nesmí vyhostit, vrátit a vydat osobu jinému státu, pokud existují závažné důvody předpokládat, že by tato osoba byla vystavena nebezpečí mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení;
26. vyzývá předsednictví, aby navrhlo rezoluci vyzývající Spojené státy k okamžitému vyjasnění situace vězňů na základně Guantánamo a na dalších místech, pokud jde o mezinárodní standardy lidských práv a humanitární právo, a připomíná svůj postoj k hrozným podmínkám, v nichž se nacházejí vězni na Guantánamu, jak jej opakovaně vyjádřil v několika usneseních;
27. opětovně připomíná, že EU musí prostřednictvím své rozvojové a obchodní politiky sehrát důležitou roli při rozrušování podpůrné ekonomické základny pro teroristická hnutí a organizace, a to zvláště s důrazem na odstraňování chudoby, pozemkovou reformu, kvalitu veřejné správy a boj proti korupci;
28. vyzývá EU, aby podpořila zavedení zvláštního monitorovacího mechanismu OSN pro lidská práva a pro boj proti terorismu s cílem zkoumat dopad protiteroristických opatření, zákonů a praktik na lidská práva a aby státům předložila doporučení týkajícící se dodržování lidských práv při boji s terorismem;
29. vyzývá předsednictví k zintenzívnění úsilí ke sjednání "Smlouvy o mezinárodním vývozu zbraní", která bude zohledňovat usnesení Parlamentu ze dne 17. listopadu 2004 k páté výroční zprávě Rady podle operativního ustanovení č. 8 Kodexu Evropské unie o vývozu zbraní [4];
30. nadále plně podporuje proces směřující k přijetí nové Mezinárodní úmluvy o lidských právech tělesně postižených osob; vyzývá Radu a Komisi k tomu, aby sehrály vůdčí úlohu při vyjednávání všeobecné Úmluvy o lidských právech tělesně postižených osob, která bude zajišťovat rovné a účinné uplatnění všech lidských práv pro osoby s tělesným postižením po celém světě; vyzývá předsednictví, aby při prezentaci stanoviska EU při vyjednávání na půdě příslušného výboru OSN odpovědného za přípravu této úmluvy OSN vzalo v úvahu usnesení Parlamentu ze dne 3. září 2003 k této úmluvě OSN [5]; vyzývá Radu a Komisi, aby pokračovala a dále zintenzívnila dialog s klíčovými organizacemi tělesně postižených lidí;
Účinné fungování nástrojů a mechanismů pro zajištění dodržování lidských práv
31. vyzývá Radu a Komisi, aby usilovaly o všeobecnou ratifikaci nástrojů pro zajištění dodržování lidských práv;
32. vítá vše, co učinila Evropská unie pro všeobecnou ratifikaci Římského statutu Mezinárodního trestního soudu a vyzývá Unii, aby pokračovala ve svém úsilí; žádá zejména Spojené státy, aby tento statut ratifikovaly a aby se vzdaly privilegovaného statusu pro svůj vojenský personál, jemuž by měl být zaručen určitý druh "mezinárodní imunity";
33. vyzývá Komisi, aby vyčlenila dostatečné rozpočtové prostředky k zajištění podpory a dalšího rozvíjení procesu ze Sanaá;
34. vyzývá předsednictví a členské státy, aby jako předpoklad členství v UNCHR požadovaly od vlád, aby ratifikovaly základní smlouvy o lidských právech, dodržovaly z nich vyplývající povinnosti podávání zpráv, zasílaly pozvání odborníkům OSN na lidská práva k libovolným návštěvám a snažily se uplatnit jejich doporučení;
35. naléhá na Radu a členské státy, aby zajistily, že všechna doporučení nastíněná ve zprávách expertů, jejichž cílem je zlepšení podpory lidských práv v rámci Komise pro lidská práva a ochrana této Komise, budou vzata v úvahu a zohledněna v procesu reformy;
36. vyzývá zejména nové členy a předsednictví UNCHR, aby využily své funkční období v UNCHR k prokázání svého odhodlání usilovat o dodržování lidských práv tím, že přijmou konkrétní kroky ke zlepšení dodržování lidských práv ve svých zemích;
37. vyzývá Radu a Komisi, aby podpořila OSN v jejím úsilí o vyslání zvláštních zpravodajů pro lidská práva, za svých vlastních podmínek, do zemí, v nichž dochází k porušování lidských práv, zejména do zemí, které mají úzké vazby s EU;
38. vyzývá předsednictví a členské státy, aby navrhly nebo se podílely na rezoluci k posílení zvláštních postupů UNCHR, mj. prostřednictvím přidělení odpovídajících prostředků na podporu jejich účinného fungování;
39. vyjadřuje politování nad zhoršením některých diskusí v UNCHR, které se zaměřují pouze na podporu zemím nařčeným z porušování lidských práv, a vyzývá předsednictví a členské státy, aby častěji vystupovaly se společnými nebo individuálními prohlášeními a s otázkami nebo prohlášeními ke zprávám o zvláštních postupech;
40. vyzývá Komisi, Radu a členské státy, aby bedlivě sledovaly postupy a rozhodnutí Výboru OSN pro nevládní organizace s cílem předejít a zamezit jakémukoli porušování základní svobody projevu nevládních organizací v rámci UNCHR;
41. vyzývá předsednictví Rady, aby navrhlo nebo se podílelo na rezoluci k vytvoření účinného systému sledování a vyhodnocování toho, jak vlády plní doporučení UNCHR a jak probíhají zvláštní postupy, aby se podařilo přimět státy k větší odpovědnosti;
42. vyzývá EU, aby reagovala na výzvu Vysoké komisařky pro lidská práva ve své Výroční zprávě za rok 2005 a zajistila odpovídající zdroje pro svá oddělení, která spolupracují s Komisí pro lidská práva a jejími podkomisemi, a aby podpořila smluvní orgány a zvláštní postupy.
Příprava 61. zasedání UNHCR a následná opatření
43. znovu potvrzuje potřebu koordinovaného, jednotného a dobře připraveného přístupu ze strany Evropské unie před konáním 61. zasedání UNCHR, v jeho průběhu a po jeho skončení, aby byl postup Evropské unie účinným a efektivním příspěvkem k jeho jednání;
44. žádá Konferenci předsedů, aby vytvořila delegaci ad hoc poslanců Evropského parlamentu, která se zúčastní 61. zasedání UNCHR;
45. vyzývá Radu a Komisi, aby plně informovaly Parlament na plenárním zasedání o výsledku jednání UNCHR nejpozději do května 2005; a zdůrazňuje, že by se jejich zpráva měla nejen podrobně věnovat otázkám, k nimž EU a její členské státy navrhly nebo se podíleli na rezoluci, a veškerým krokům, které EU v průběhu zasedání UNCHR učinila, ale také uvést, kdy a z jakých důvodů nebyl ten či onen návrh podán;
***
46. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států, generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, Radě Evropy a vládám zemí uvedených v tomto usnesení.
[1] Úř. věst.
C 131 E, 5.6.2003, s. 147.
[2] Přijaté texty, P5_TA(2004)0376.
[3] Přijaté texty, P5_TA(2004)0037.
[4] Přijaté texty, P6_TA(2004)0058.
[5] Úř. věst.
C 76 E, 25.3.2004, s. 231.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0052
Boj proti hladu a chudobě
Usnesení Evropského parlamentu o opatřeních proti hladu a chudobě
Evropský parlament,
- s ohledem na Deklaraci o opatřeních proti hladu a chudobě, kterou dne 20. září 2004 podepsalo v New Yorku 111 národních vlád, včetně všech členských států EU,
- s ohledem na Deklaraci OSN pro nové tisíciletí ze dne 8. září 2000, která stanovuje rozvojové cíle tisíciletí jakožto kritéria, která společně vytyčilo mezinárodní společenství k vymýcení chudoby, a na zprávu o projektu OSN pro nové tisíciletí "Investice do rozvoje: praktický plán, jak dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí", která byla uveřejněna dne 18. ledna 2005 v Bruselu,
- s ohledem na zprávu Konference OSN o obchodu a rozvoji z roku 2002 o nejméně rozvinutých zemích s názvem "Jak uniknout z pasti chudoby",
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že se extrémní chudoba týká více než miliardy lidí, kteří mají na den méně než 1 USD, a že za posledních 25 let se rozdíl v příjmu na osobu mezi nejchudšími a nejbohatšími státy světa více než zdvojnásobil,
B. vzhledem k tomu, že se má za to, že pomoc, odpuštění dluhu a obchod jsou vzájemně propojeny, a vzhledem k tomu, že aby bylo možno dosáhnout skutečného pokroku, se musejí tyto tři prvky doplňovat,
C. vzhledem k tomu, že se odhaduje, že k dosažení rozvojových cílů tisíciletí bude zapotřebí alespoň zdvojnásobit roční mezinárodní příspěvek na pomoc (který v současnosti činí 50 mld. USD) a vzhledem k tomu, že dvě třetiny rozvojových zemí vynakládají více prostředků na umořování dluhu než na základní sociální služby,
D. vzhledem k tomu, že EU a její členské státy jsou pozadu s plněním rozvojových cílů tisíciletí a všechny členské státy s výjimkou čtyř musejí dosáhnout hranice 0,7 % HDP na rozvojovou pomoc,
E. vzhledem k tomu, že rok 2005 bude rokem závažných úkolů, kdy se předsednictvo G8 soustředí na Afriku a změnu klimatu, OSN přehodnotí sotva znatelný pokrok směrem k dosažení rozvojových cílů tisíciletí a v prosinci se bude v Hong Kongu konat setkání ministrů WTO, které bude zásadním opěrným bodem v kole rozhovorů o rozvoji, které bylo zahájeno v Dauhá,
F. vzhledem k tomu, že OECD rozděluje rozvojové země do pěti kategorií podle jejich HDP na osobu, přičemž nejchudší země dostaly označení "nejméně rozvinuté země" (LDC), vzhledem k tomu, že EU a většina členských států nepokládá nejchudší země při vynakládání prostředků na rozvojovou pomoc za svou prioritu,
Úroveň a účinnost pomoci
1. vyjadřuje své hluboké znepokojení nad skutečnostní, že pět let poté, co OSN schválila rozvojové cíle tisíciletí, subsaharská Afrika nedosáhla a nesměřuje k dosažení ani jednoho z osmi rozvojových cílů tisíciletí do roku 2015, který byl stanoven jako cílový rok; zdůrazňuje, že pokud mezinárodní společenství podstatně nezvýší kvalitu i rozsah své rozvojové pomoci, velká část LDC, zejména v subsaharské Africe, nebude moci dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí;
2. blahopřeje čtyřem členským státům EU [1] k tomu, že v případě rozvojové pomoci překročily hranici 0,7 % HDP, vyslovuje uznání pěti členským státům [2], že stanovily časový harmonogram k dosažené této úrovně oficiální rozvojové pomoci (ODA) a zejména těm novým členským státům, které podstatně zvýšily své rozpočty na rozvojovou pomoc; naléhavě vyzývá ostatní členské státy, které této úrovně nedosáhly a nestanovily časový harmonogram k jejímu dosažení, aby tak bezodkladně učinily;
3. vyzývá Komisi, aby ve svém dalším sdělení o přehodnocení závazků ohledně financování rozvojové pomoci navrhla stanovení časového harmonogramu, podle něhož by co nejvyšší počet členských států dosáhl hranice 0,7 % do roku 2010 a nové členské státy by si stanovily dlouhodobé cíle; vyzývá ke stanovení postupných ročních cílů týkajících se zvýšení ODA, jejichž plnění by monitoroval GAERC nebo ECOFIN;
4. bere na vědomí nadcházející debatu a různé iniciativy týkající se "nových mechanismů financování rozvojové pomoci"; vyzývá Komisi a členské státy k tomu, aby i nadále sledovaly veškeré tyto iniciativy, ať už veřejné nebo soukromé, povinné či dobrovolné, všeobecné nebo omezené; zdůrazňuje, že všechny tyto finanční prostředky jdou nad rámec stávajících závazků poskytnout 0,7 % HDP na ODA;
5. lituje, že v roce 2003 bylo na základní vzdělání určeno pouze 2,4 % a na zdravotnictví pouze 3,8 % prostředků EU na rozvojovou pomoc navzdory neustálým výzvám Parlamentu k tomu, aby tyto prostředky dosáhly alespoň 20 %; vyzývá v této souvislosti Komisi, aby zlepšila svůj podíl na dosažení rozvojových cílů tisíciletí tím, že se podstatně zvýší prostředky na rozvojovou pomoc v oblasti zdravotnictví a vzdělání v místech, kde je to potřeba;
6. vyzývá k lepšímu využití stávající pomoci, zejména tím, že dojde k přehodnocení priorit, ukončení vázaní pomoci na ty, kteří ji poskytují a nahromadění prostředků na mezinárodní úrovni, aby bylo možno uvolnit dodatečné finance pro nejchudší země; naléhavě vyzývá bilaterální a multilaterální dárce k tomu, aby harmonizovali své provozní postupy, vytvořili z pomoci svou prioritu a poskytli měřitelné výsledky;
7. opakovaně zdůrazňuje nutnost, která je zmíněna v článku 178 Smlouvy o ES, aby Společenství systematicky pomocí ex-ante dopadových studií hodnotilo, zda v důsledku opatření v rámci jiných politik nedochází k podrývání jeho cílů rozvojové politiky;
8. uznává, že na chudobu neexistuje jednotné řešení, které by bylo možno aplikovat na všechny případy, vyzývá však zejména k neustálému politickému závazku, transparentnosti a odpovědnosti týkající se snižování korupce, vytváření kapacit na dosažení cíle s ohledem na správné metody řízení a partnerství mezi všemi zúčastněnými stranami;
9. vyzývá EU a její členské státy, aby zajistily, že se rozvojová pomoc bude i nadále soustřeďovat na zmírnění chudoby a dosažení rozvojových cílů tisíciletí; vyzývá v této souvislosti EU, aby se ujala vedení při rychlé realizaci zprávy projektu OSN pro nové tisíciletí "Investice do rozvoje: praktický plán, jak dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí";
10. vyzývá v této souvislosti Komisi, aby se snažila o účinnější a viditelnější vynakládání rozvojové pomoci tím, že vyčlení nové vysoké finanční částky, aby se pomoc EU dostala do čela globálních iniciativ a aby se věnovala zvláštní pozornost návrhům na iniciativy "Quick win" uvedené v projektu pro nové tisíciletí (jako např. poskytování sítí proti moskytům a antimalarik, zrušení školného na základních školách a zásobování malých farmářů hnojivy), které by přinesly rychlé a významné výsledky s ohledem na vyšší životní úroveň milionů obyvatel rozvojových zemí;
Odpuštění dluhu
11. zdůrazňuje, že všichni věřitelé a zejména mezinárodní instituce a národní vlády musejí souhlasit s postupným oddlužením rozvojových zemí, přičemž by země LDC měly mít přednost; vyzývá v této souvislosti Komisi a členské státy, aby se na multilaterálních a bilaterálních fórech ujaly vedoucí úlohy při rušení vnější zadluženosti rozvojových zemí;
12. vítá příklad zemí G-8 a dalších členských států EU, které se zavázaly, že poskytnou až 100 % odpuštění dluhu v případě bilaterálních a multilaterálních dluhů nejchudších zemí na světě;
13. zdůrazňuje, že by se odpuštění dluhu mělo přednostně týkat všech LDC a zemí, kterým je nutno dluh odpustit, aby mohly dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí; zdůrazňuje, že odpuštění dluhu by se mělo týkat vlád, které dodržují lidská práva a zásadu správných metod řízení, a mělo by k němu dojít za podmínky, že finanční prostředky, které vlády takto získají, musejí být věnovány na pomoc nejchudším v jejich komunitách;
Mezinárodní obchod
14. domnívá se, že svobodný a spravedlivý multilaterální obchodní systém, který by podporoval rozvoj, je účinným mechanizmem k odstranění základních příčin chudoby a hladu; vyzývá EU, aby podporovala tento systém jakožto prostředek ke zmírnění chudoby a aby zároveň zajistila lepší přístup nejchudších zemí na trh a poskytla vzhledem k obchodu vhodnou technickou pomoc, včetně vybudování kapacit, aby bylo možno maximalizovat možnosti rozvoje založené na obchodu;
15. zdůrazňuje, že rozvojové země musejí chránit své rodící se zemědělství a že se vůči těmto zemím nesmí uplatňovat požadavek na reciproční liberalizaci obchodu;
16. vyzývá EU, aby učinila konkrétní opatření proti chudobě tím, že zajistí soudržnost mezi obchodní politikou, politikou rozvojové spolupráce a společnou zemědělskou politikou, aby se předešlo jakémukoli přímému a nepřímému negativnímu vlivu na hospodářství rozvojových zemí;
Závěr
17. vyzývá EU a mezinárodní společenství, aby nepovažovaly rozvojové cíle tisíciletí za konečný cíl, nýbrž za předběžný cíl na cestě k vymýcení absolutní chudoby;
***
18. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí, Radě AKT-EU a společnému parlamentnímu shromáždění, Organizaci spojených národů, Africké unii, MMF, Světové bance, vrcholným představitelům států G-8 a vládám Pařížského klubu.
[1] Dánsko (0,84 %), Nizozemsko (0,81 %), Lucembursko (0,8 %), Švédsko (0,7 %).
[2] Belgie (do r. 2010), Finsko (do r. 2010), Francie (do r. 2012), Španělsko (do r. 2012), Spojené království (do r. 2013).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0053
Usnesení Evropského parlamentu k legislativnímu a pracovnímu plánu Komise na rok 2005
Evropský parlament,
- s ohledem na usnesení ze dne 16. prosince 2004 o strategických politických směrech Barrosovy Komise [1],
- s ohledem na současnou rámcovou dohodu o vztazích mezi Evropským parlamentem a Komisí, kterou schválila Konference předsedů Parlamentu dne 29. června 2000,
- s ohledem na sdělení Komise o jejím legislativním a pracovním plánu na rok 2005 (KOM(2005)0015) a na závazky, které k legislativnímu plánu přijal předseda Komise pan Barroso vůči Parlamentu dne 26. ledna 2005,
- s ohledem na článek 33 a čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že roční legislativní plán je nepostradatelným nástrojem pro hladké fungování evropských institucí a vzhledem k tomu, že zavedení víceletého strategického programu umožní více se zaměřit na stanovení politických cílů Unie,
B. vzhledem k tomu, že předpokladem úspěšného plnění úkolů EU je těsnější koordinace mezi institucemi Unie a větší schopnost Evropské rady poskytnout důvěryhodnější politické vedení v záležitostech Unie,
C. vzhledem k tomu, že Komise uděluje prvořadou prioritu zvyšování prosperity Evropy pomocí posílení konkurenceschopnosti, modernizace evropského hospodářství a strukturálních reforem a zastává názor, že zvýšení investic do znalostí a lidského kapitálu jsou hybnými silami udržitelného růstu, vytváření pracovních míst a prosperity, a tím i základními předpoklady pro to, aby Evropa úspěšně sledovala ambiciózní cíle v oblasti životního prostředí a sociálních věcí,
D. vzhledem k tomu, že cílů hospodářského růstu, vytváření pracovních míst a dosažení sociální spravedlnosti nebude dosaženo, jestliže Unie neposílí integraci a nezlepší kvalitu své legislativní, regulační a správní činnosti,
E. berouce v úvahu zásadní význam, který Komise přikládá zvyšování bezpečnosti evropských občanů zesílením úsilí v boji proti terorismu a organizovanému zločinu a rovněž zdůrazněním potřeby společného přístupu k azylu a přistěhovalectví a zlepšení ochrany vnějších hranic,
F. vzhledem k tomu, že Komise klade velký důraz na zlepšení kvality života evropských občanů a klade si za cíl vybudovat čistější životní prostředí a zdravější budoucnost pro Evropu,
G. vzhledem k tomu, že rozšířená Unie si klade za cíl hrát silnější vůdčí úlohu ve světě a přebírat větší odpovědnost na celosvětové úrovni využitím možností EU vytvářet stabilitu a podporovat demokracii a lidská práva se zvláštním zřetelem na sousední země a podporovat rozvoj, zejména v Africe, a celosvětově šířit volný obchod,
H. berouce v úvahu velký význam přikládaný intenzifikaci bilaterálních a multilaterálních vztahů obecně a zejména rozvoji skutečného a obnoveného "transatlantického partnerství",
I. vzhledem k tomu, že Unie potřebuje finanční zdroje odpovídající rozsahu svých sociálních, hospodářských a politických cílů,
Konkurenceschopnější a soudržnější Evropa
1. vítá, že ústřední význam má uskutečňování Lisabonské strategie, která slouží jako prostředek vytváření konkurenceschopnosti v Evropské unii, a podporuje opatření plánovaná jak v těchto sděleních, tak i v lisabonském střednědobém hodnocení, která usilují o to, aby si tento proces kladl za cíl menší množství cílů, které by však byly komplementárnější, a aby dodržoval přesný harmonogram plnění svých cílů během následujících pěti let;
2. vyzývá Komisi, aby přijala stejný harmonogram pro revizi Strategie udržitelného rozvoje EU, jak již byla požádána, neboť je přesvědčen, že politika životního prostředí je hospodářskou příležitostí, zejména vezmeme-li v úvahu její účinky na průmyslové inovace;
3. zdůrazňuje důležitost provádění lisabonských opatření členskými státy a regiony v souladu se zásadou subsidiarity a souběžně s činností na úrovni EU;
4. trvá na tom, že veškeré nové legislativní iniciativy musí doprovázet přísná hodnocení dopadů z hlediska financování, regulace a životního prostředí;
Jednotný trh
5. znovu zdůrazňuje své přesvědčení, že v rámci programu EU v oblasti konkurenceschopnosti by měly být na předním místě další kroky směřující k dokončení jednotného trhu, zejména v energetice, dopravě, telekomunikacích a v oblasti finančních a jiných služeb;
6. vyzývá Komisi, aby přehodnotila návrh směrnice o softwarových patentech v souladu s rozhodnutími Výboru pro právní záležitosti EP ze dne 2. února 2005 a Konference předsedů ze dne 17. února 2005 a předložila legislativní návrh na integrovaný systém obecných patentů;
7. očekává, že Komise během následujících měsíců podnikne kroky proti členským státům, které neaplikovaly právní předpisy EU určené k liberalizaci trhů, zejména v sektoru energetiky a telekomunikací;
Finanční služby
8. podporuje zejména přijetí požadovaných směrnic v oblasti finančních služeb a trvá na tom, že Komise by se měla zaměřit na to, aby byla schválena opatření, která se již projednávají, a měla by se vyhnout novým návrhům, pokud tyto návrhy nebudou řádně odůvodněny a vyhodnoceny;
9. naléhá na Komisi, aby zajistila, že Lamfalussyho postup bude účinně fungovat na všech úrovních; doporučuje, aby se věnovala větší politická pozornost provádění a uplatňování stávajících právních předpisů v oblasti finančních služeb;
Řízení společností a smluvní právo
10. vítá závazek zlepšit firemní prostředí z hlediska podnikání a řízení firem s cílem podporovat výkonnost a konkurenceschopnost firem a posílit jak práva akcionářů tak i ochranu třetích stran; požaduje iniciativy směřující k sbližování občanského a obchodního práva;
11. zdůrazňuje důležitost zvyšování úrovně konzistentnosti v oblasti smluvního práva; vyzývá Komisi, aby pokračovala ve svých snahách o větší soudržnost mezi různými nástroji smluvního práva, mimo jiné pomocí přijetí společného rámce referencí; žádá Komisi, aby do této činnosti plně zapojila Parlament;
Výzkum a vývoj
12. vítá vysokou prioritu, která je udělována posilování úsilí EU v oblasti výzkumu a vývoje, a to nejenom vytvořením Evropské výzkumné rady, a důraz na význam 7. výzkumného rámcového programu jako příspěvku k dosažení lisabonských cílů rozvoje hospodářství založeného na znalostech; v této souvislosti naléhá na Komisi, aby předložila návrh na poskytnutí konkrétní podpory základního a inovačního výzkumu se zaměřením na konkrétní inovace, jako jsou vodíkové články, sluneční energie, biotechnologie, vesmírná technologie a čistší auta, a rovněž na zdvojnásobení finanční podpory (vyjádřeno v podílu na HDP 25 členských států EU ve srovnání s podílem na HDP 15 členských států EU v rámci 6. programu);
Politika hospodářské soutěže
13. je přesvědčen, že silná politika hospodářské soutěže a účinné provádění jejích pravidel jsou mimořádně důležité pro zlepšení konkurenceschopnosti; naléhá proto na Komisi, aby zajistila že v následujících letech bude zachována řádně financovaná a silná politika hospodářské soutěže, která je nezávislá na členských státech; vítá podnět Komise na podporu praktik hospodářské soutěže v celé řadě sektorů a zahájení procesu zaměřeného na zvýšení soukromého vymáhání pravidel EU pro hospodářskou soutěž zlepšením soudních sporů o náhradu škody způsobenou porušením těchto pravidel;
14. podporuje obecný cíl politiky Komise zajistit méně státní pomoci, která je však lépe zaměřená, a rovněž záměr zahájit širší diskusi o budoucí politice státní pomoci, zdůrazňuje však, že by mezi členskými státy nemělo docházet k diskriminaci při uplatňování této politiky a že změny způsobené pouze statistickým efektem je nutno spravedlivě posoudit;
Pakt stability a růstu
15. vyzývá Komisi, aby v zájmu zdravého financování zajistila, že v jakékoli navržené reformě bude zachována základní struktura Paktu stability a růstu, zejména z hlediska stávajícího tříprocentního schodku, a že se bude věnovat větší pozornost veřejnému zadlužení členských států, a zlepšování sledování národních hospodářských výsledků a předpovědí, přičemž se bude předpokládat možnost jisté flexibility pro země s nízkým poměrem zadluženosti v době silné recese, za předpokladu, že to povzbudí dobré chování v období růstu a podpoří obecnou strukturální reformu;
16. domnívá se, že v procesu modernizace Evropy mají hrát prvořadou úlohu investice a že bude třeba se dohodnout na společném postupu za účelem oživení veřejných a soukromých investic, přičemž je však třeba toto úsilí orientovat na formy investic, které mají největší význam pro úspěch Lisabonské strategie: výzkum a inovace, nové infrastruktury, ekonomika založená na znalostech, vzdělávání a odborná příprava, kvalitní veřejné a sociální služby a investice do evropské průmyslové politiky, zejména v nových a dynamických sektorech, jako jsou nanotechnologie a biotechnologie;
Politika soudržnosti
17. rozhodně prosazuje důležitost politiky soudržnosti jako takové, nejen jako základního principu smluv a prvku solidarity EU, ale rovněž jako doplňkového nástroje pro dosažení lisabonských cílů; domnívá se zejména, že investice do transevropských sítí, informační společnosti, lidských zdrojů, technologií, inovací a rozvoje malých a středních podniků zvýší konkurenceschopnost, umožní vytváření pracovních míst a tím přispěje k hospodářské a sociální soudržnosti v EU;
18. vítá úmysl Komise předložit strategické pokyny pro politiku soudržnosti a vyzývá ji, aby při tom použila právní základ poskytující plnou účast Parlamentu v rozhodovacím procesu; vítá také, že Komise včas předložila pravidla politiky soudržnosti na období 2007-2013, zdůrazňuje, že včasné zahájení různých programů soudržnosti nyní závisí na rychlém přijetí těchto pravidel v Radě;
Transevropské sítě
19. podporuje Komisi v jejím úsilí přesvědčit členské státy, že pro dokončení jednotného trhu, podporu soudržnosti a vytvoření účinnějších spojů v rámci rozšířené EU by měly být prioritní projekty transevropských sítí plánovány a financovány na základě podpory z rozpočtu EU a pokud možno i pomocí partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem, a že jejich výstavba by se měla provádět co nejrychleji; věří, že by se mělo co nejvíce využívat Evropské investiční banky (EIB) a současně Nástroje pro strukturované financování (SFF);
Kvalitnější život v Evropě
Životní prostředí
20. zdůrazňuje, že účinné uplatňování plánu EU pro biologickou rozmanitost a strategie pro udržitelné využívání přírodních zdrojů bude vyžadovat odpovídající finanční zdroje včetně zdrojů pro síť Natura 2000;
21. vyzývá Komisi, aby společně s Parlamentem hledala vyvážené řešení, jak definovat funkční rámec pro registraci, hodnocení a povolování chemických látek (REACH), a to takový, který bude minimalizovat dopady na konkurenceschopnost a současně chránit životní prostředí a který bude založen na politice prioritizace, posuzování rizik, na zásadě "jedna látka, jedna registrace" a na postupném zastavení pokusů na zvířatech; vítá, že Komise nadále trvá na svém návrhu směrnice REACH a na dodržování řádného postupu spolurozhodování, kdy před návrhem změn čeká na první čtení Parlamentu;
22. žádá Komisi, aby do července 2005 předložila návrh legislativního rámce pro odpady, jehož cílem bude zlepšení koherence při nakládání s odpady, zejména s ohledem na precedenční právo ESD;
23. domnívá se, že předpisy v oblasti zdraví a pohody zvířat by měly být aktualizovány, aby odrážely nejnovější vývoj vědeckého bádání;
Udržitelné a inovativní zdroje energie
24. trvá na tom, že je třeba snížit závislost na fosilních palivech kombinací obnovitelných a inovativních zdrojů energie, například vodíku, realistickou jadernou politikou a snižováním spotřeby;
Zemědělství, rybolov, rozvoj venkova a turistický ruch
25. vítá odhodlání Komise pokračovat v reformě SZP; žádá Komisi, aby zajistila, že provádění reformy SZP v roce 2005 nepovede k narušení hospodářské soutěže mezi zemědělci v členských státech a že se důsledně zabrání renacionalizaci SZP;
26. znovu vyslovuje své přesvědčení, že akční plán Komise pro organické potraviny a zemědělství, který vytváří rámec pro udržitelné zemědělství a skutečnou alternativu tradičnějším zemědělským metodám, představuje rozhodující prvek politiky rozvoje venkova a měl by mít ve strategickém plánování EU v oblasti rozvoje venkova vysokou prioritu;
27. vyzývá Komisi, aby při přípravě legislativních návrhů na reformu režimu obchodu s cukrem, která má zachovat výrobu cukru v EU a současně zmírnit dopady reformy na obchodní partnery mezi rozvojovými zeměmi, plně zohlednila postoj Parlamentu; očekává, že Komise bude neprodleně a podrobně informovat Parlament o tom, jak rozhodnutí panelu WTO, které má být přijato v dubnu 2005, ovlivní návrhy reformy;
28. lituje, vzhledem k zásadnímu významu rybolovu pro hospodářství mnoha evropských regionů, že v návrhu ročního legislativního a pracovního plánu citelně chybí návrhy týkající se Společné rybářské politiky; poukazuje na to, že mnoho otázek, například obnovení dohod o rybolovu, technická opatření v oblasti řízení rybolovu Společenství a nový plán obnovy ohrožených druhů ryb, dosud nebylo vyřešeno;
29. očekává, že Komise bude pokračovat v procesu reformy Společné rybářské politiky, a to tak, aby tato reforma byla provedena včas, úplně a úspěšně;
30. domnívá se, že je politováníhodné, že Komise nenavrhla dostatek iniciativ v oblasti turistického ruchu; naléhavě žádá Komisi, aby zvážila předložení dalších opatření na podporu tohoto významného odvětví, které vytváří mnoho pracovních příležitostí;
Demografické trendy
31. vítá, že bude vypracována Zelená kniha o demografických trendech v EU, po níž budou následovat konkrétní akce, které by jako koherentní celek měly nabídnout konkrétní vodítka pro vyřešení mnohých problémů spojených se stárnutím obyvatelstva; těší se, že nabídne způsoby, jak zajistit co nejvyšší kvalitu života pro starší občany, aniž by byla ohrožena udržitelnost důchodových systémů a systémů zdravotního pojištění s ohledem na náklady dlouhodobé zdravotní péče; zdůrazňuje, že je nutné věnovat zvláštní pozornost výzkumu zdravotních problémů souvisejících s věkem a jejich řešení (například neurodegenerativní choroby, artritida a pohybové potíže);
32. vyzývá Komisi, aby naléhavě ve spolupráci s členskými státy usilovala o zvýšení podílu osob starších 55 let na trhu práce, a to prostřednictvím pozitivních pobídek, zvyšováním věku odchodu do důchodu nebo revizí pravidel pro předčasný odchod do důchodu, aby byla zajištěna udržitelnost důchodových systémů; domnívá se, že je v zájmu každé společnosti využívat zkušeností starších generací a jejich příspěvku ku všeobecnému prospěchu;
33. je přesvědčen, že by měl být současně kladen větší důraz na vytvoření prostředí příznivého pro děti, ať už pomocí daňových pobídek, zlepšením zařízení pro péči o děti nebo pružnější organizací pracovní doby, což by umožnilo lépe kombinovat pracovní a rodinný život;
Sociální politika
34. opakuje svůj názor, že silný a energický sociální rozměr je významnou složkou úspěšné a dynamické ekonomiky a že opatření, která nastolí rovnováhu mezi potřebami na pracovišti, jež si vzájemně konkurují, mohou výrazně přispět k hospodářskému úspěchu;
35. očekává, že nová agenda sociální politiky Komise na období 2006-2010 se bude soustředit na zvyšování schopnosti EU a členských států dosahovat dohodnuté cíle EU platné v současné době, a to včetně zvyšování zaměstnatelnosti a pružnosti pracovních podmínek a lepšího sladění požadavků rodinného a pracovního života;
Vzdělání, kultura a mládež
36. zdůrazňuje, je třeba, aby Unie poskytla přiměřené a vhodné finanční zdroje EU pro příští generaci programů vzdělání, kultury, mládeže a medií, pokud má být dosaženo jejich ambiciózních cílů; lituje však, že v tomto roce nejsou plánovány žádné významnější iniciativy v oblasti vzdělání a kultury, ačkoli posledně jmenované oblasti hrají významnou úlohu jak v evropské integraci, tak v Lisabonské strategii;
37. podporuje záměr Komise vydat sdělení o politice pro mládež, které by mělo obsahovat komplexnější přístup k této politice a nakonec vést k vytvoření "evropského paktu" v této oblasti; domnívá se, že by mělo být vydáno současně se Zelenou knihou o demografických trendech;
38. zdůrazňuje, že je naléhavě třeba urychlit vzájemné uznávání středoškolské kvalifikace a vysokoškolských diplomů a podporovat vyšší mobilitu mladých lidí, která jim umožní získávat zkušenosti v zahraničí, snadněji přecházet mezi oblastmi vzdělání/výcviku a střídat různé profesní dráhy;
Rovnost pohlaví
39. očekává, že Komise v rámci ohlášeného sdělení o "politickém přístupu k boji proti diskriminaci" podrobně vysvětlí, jak hodlá v příštích letech řešit rozdíl v platech mezi pohlavími;
Evropa bezpečnější pro své občany
Prostor svobody, bezpečnosti a práva
40. zdůrazňuje, že je potřeba konsolidovat pokrok učiněný při vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva v rámci programu z Tampere a vyzdvihuje význam rozvoje haagského programu v této oblasti, přičemž je třeba usilovat o nalezení vhodné rovnováhy mezi zvyšováním bezpečnosti občanů a řádnou ochranou jejich základních práv; požaduje řádné zhodnocení opatření, která byla dosud přijata, v zájmu zajištění koherentních kroků vpřed v této oblasti;
Terorismus a organizovaný zločin
41. je přesvědčen o tom, že boj proti terorismu a organizovanému zločinu — a proti strukturám, které je podporují — na domácí i mezinárodní scéně má pro budování bezpečnější Evropy pro naše občany zásadní význam, a že by Komise by měla nadále naléhavě pracovat na jasnějších definicích určitých závažných zločinů s přeshraničním rozměrem (zejména terorismu, obchodu s drogami a lidmi, praní špinavých peněz a kybernetických zločinů), případně společně s dohodnutými pravidly o minimálních trestech; v této souvislosti vítá plán Komise předložit novou iniciativu na výzkum v oblasti bezpečnosti;
Hraniční, azylová, přistěhovalecká a vízová politika
42. vítá důraz na vytváření společného přístupu k hraničním kontrolám, azylu a přistěhovalectví a zvláště zdůrazňuje, že je stále třeba zvyšovat bezpečnost vnějších hranic EU, stanovit koherentnější a konzistentnější vízová pravidla a vytvořit účinné partnerství s třetími zeměmi v zájmu omezování ilegálního přistěhovalectví u jeho zdroje;
43. naléhá na Komisi, aby rozvíjela společnou vízovou politiku a zvyšovala bezpečnost cestovních dokladů vložením biometrických údajů, dohledem nad účinnou realizací systému VIS (Vízový informační systém) po jeho schválení Radou a urychlením přípravy a vývoje SIS II (Schengenský informační systém); v této souvislosti trvá na tom, že jsou nutné právní předpisy na úrovni EU v oblasti ochrany údajů; 43, domnívá se, že Komise by měla naléhavě předložit rámcové rozhodnutí o ochraně údajů, které bude podle třetího pilíře poskytovat stejnou úroveň ochrany, jaká je poskytována podle prvního pilíře;
44. vyzývá také národní vlády, aby včas upozornily ostatní členské státy na chystané významné jednostranné iniciativy, pokud jde o otázky migrace;
45. je přesvědčen o tom, že zahájení nového Akčního plánu pro drogy zlepší rámec pro boj s drogovou závislostí a obchodem s drogami v Unii, a očekává, že se plán zaměří na nejlepší praxi a přístupy založené na důkazech;
46. vyzývá Komisi, aby navrhla řádný právní základ pro Europol, který by posílil jeho budoucí úlohu a zajistil jeho účinnost; vyzdvihuje nutnost zvýšit důvěru v soudnictví členských států, která by byla založena na vzájemném uznávání, minimálních standardech a právních zárukách pro všechny zúčastněné;
47. bere na vědomí iniciativu na přeměnu EUMC v Evropskou agenturu pro základní práva, ale je znepokojen potenciálním překrýváním její činnosti s činností jiných organizací působících v oblasti lidských práv;
Bezpečnost dopravy
48. vítá politické cíle Komise v oblasti dopravy se silným důrazem na celkové zvyšování bezpečnosti námořní, letecké a silniční dopravy a zvláště na bezpečnost transevropských dopravních sítí; tento aspekt by měl zlepšit zejména třetí balíček o námořní bezpečnosti;
49. vyzývá Komisi, aby při střednědobém hodnocení důkladně prozkoumala, zda se blížíme k dosažení cílů vytčených v bílé knize, či zda jsou nutné úpravy;
Prevence nemocí a přírodních katastrof
50. důrazně vyzývá Komisi, aby bez dalšího odkladu zajistila plné a účinné zahájení činnosti Evropského střediska pro prevenci a potlačování chorob, a to zvláště s ohledem na nebezpečí, které představují nakažlivé choroby, riziko vypuknutí epidemie chřipky a rychlý nárůst chorob multirezistentních, zejména AIDS a tuberkulózy;
51. zdůrazňuje, že občanům se musí dostat přiměřené ochrany tím, že bude sníženo riziko přírodních pohrom a ekologických nebo zdravotních krizí díky mechanismům včasného varování a bezprostřední reakce a dlouhodobé prevence;
52. zdůrazňuje, že Komise musí navrhnout v návaznosti na své sdělení o Evropském programu pro výživu a zdraví konkrétní opatření na boj s obezitou, nevhodnou stravou, nedostatkem pohybu a zneužíváním drog a alkoholu, které všechny způsobují cukrovku a srdeční choroby;
53. důrazně vyzývá Komisi, aby v rámci 7. rámcového programu výzkumu položila důraz na urychlení výzkumu nových či alternativních léků proti HIV/AIDS;
54. vyzývá Komisi, aby předložila harmonogram přípravy koherentní politiky v oblasti mobility pacientů, jejímž cílem bude stanovit jasná pravidla pro hrazení výdajů spojených s léčbou v jiném členském státě, než ve kterém je pacient pojištěn, a současně vyzývá členské státy, aby tento harmonogram projednaly;
Ochrana spotřebitelů
55. vyzdvihuje význam jasných, jednoduchých a bezpečných pravidel jak pro spotřebitele, tak pro výrobce v rámci jednotného trhu a proto navrhuje, aby byla zejména dále zjednodušena pravidla pro přeshraniční smlouvy; v této souvislosti je přesvědčen, že právní předpisy na ochranu spotřebitelů by měly zásadně vycházet z nového přístupu, který je založen na minimálních standardech a vzájemném uznávání;
56. nepovažuje za vhodné sloučit spotřebitelskou politiku a politiku v oblasti zdraví do jedné strategie, jakmile skončí současná strategie ochrany spotřebitelů a program veřejného zdraví (v roce 2007 respektive 2008); je pevně přesvědčen o tom, že zatímco by se tyto dvě politiky měly řídit stejnými principy, potřebuje každá z nich vlastní strategii a rozpočet;
Silnější Evropa v bezpečnějším světě
Rozšíření
57. očekává stálý a rozhodný vývoj společné zahraniční, bezpečnostní a obranné politiky Unie s cílem propagovat evropské hodnoty na mezinárodní scéně a bránit společné zájmy EU v mezinárodních vztazích; klade větší důraz na potřebu dosáhnout rychlé dohody o zřízení společného útvaru pro vnější činnost, a to tak, aby nebyly narušeny výsady Komise a Parlamentu, aby byly zapojeny diplomatické služby členských států a aby ministr zahraničí Unie měl k dispozici finanční prostředky, zpravodajské informace a nástroje, které potřebuje k řádnému fungování;
58. žádá Komisi, aby v příštích měsících průběžně a podrobně informovala Parlament o pokroku při přípravách jednání o rozšíření s Chorvatskem a Tureckem;
59. je přesvědčen o tom, že při zahájení aktivní fáze vyjednávání s Chorvatskem (na základě mandátu, který Komise v brzké době oznámí), je třeba postupovat v rámci procesu stabilizace a přidružení a rozšiřovat jej jako základní kámen vztahů se západním Balkánem;
Politika sousedství
60. zdůrazňuje, že uplatňování komplexní politiky sousedství zaměřené na rozvoj oblasti demokracie, stability a prosperity v zemích sousedících s Unií na jihu a východě je pro něj významnou prioritou; vyzývá Komisi, aby znovu posoudila svoji koncepci v úzké spolupráci s Parlamentem s cílem umožnit další diferenciaci jednotlivých zeměpisných oblastí a zemí;
61. považuje v této souvislosti za zvlášť důležité: rozvíjet novou silnou východní dimenzi politiky sousedství a pokračovat ve vysílání pozitivních signálů vůči Ukrajině a dalším státům, jež budují silnější a funkční demokracie; a posílit a prohloubit současný dialog Evropa-Středomoří a související politiky, a především dát nový impuls barcelonskému procesu v rámci letošního 10. výročí této konference, a proto provést analýzu a případně i revizi tohoto procesu, aby bylo dosaženo vyšší účinnosti systému;
62. vyzývá zejména Komisi, aby navrhla, a Radu, aby zvážila další zlepšení vztahu EU s Ukrajinou vytvořením dalších forem přidružení, jež by této zemi daly jasnou evropskou perspektivu a splnily očekávání a naděje, jež přinesla nenásilná oranžová revoluce;
63. znovu opakuje, že je třeba, aby EU rychle vytvořila společné politiky sousedství, aby svým sousedům pomohla dosáhnout liberální demokracie, právního státu, dodržování lidských práv a taktéž vyšší úrovně v oblasti sociálního a hospodářského rozvoje a rozvoje životního prostředí;
64. je toho názoru, že by mělo být vynaloženo veškeré možné úsilí na sjednocení Kypru; vyzývá Komisi, aby posílila projekty mezi komunitami a zintenzívnila tak podněty k obnovení vyjednávání;
Bilaterální vztahy
65. připisuje velký význam dalšímu rozvoji bilaterálních vztahů EU, na základě dohod se třetími státy, je-li to vhodné; konstatuje, že je důležité zajistit, aby vztahy se zeměmi na východě a ve středomoří byly odpovídajícím způsobem posilovány, zejména prostřednictvím rozšířeného strukturovaného dialogu v rámci Parlamentního shromáždění Euromed;
66. znovu připomíná zejména svou výzvu k posílení vztahů EU a USA modernizací a nahrazením současné Nové transatlantické agendy skutečným "transatlantickým partnerstvím", za nímž bude stát odhodlání odstranit do roku 2015 zbývající překážky v oblasti obchodu a investic; znovu prohlašuje, že upřímný a plynulý dialog je přirozeným základem, na němž lze budovat transatlantické vztahy, a že transatlantický dialog zákonodárců (TLD) je pro tento účel vhodným nástrojem; poukazuje na to, že je nadále potřeba uzavřít transatlantickou dohodu o letectví mezi EU a USA, jež bude příkladem vytváření opravdové zahraniční dopravní politiky;
67. bere na vědomí záměr Komise přezkoumat strategii vůči Latinské Americe a zahájit nový přístup k bilaterálním vztahům a v této souvislosti zdůrazňuje nutnost znovu otevřít koncepci rámce "přidružení dvou kontinentů" pro vzájemné vztahy těchto dvou kontinentů;
68. věří, že pokud a dokud nedojde k výraznému zlepšení v oblasti lidských práv v Číně, bylo by chybou, aby EU plánovala jakékoli zrušení svého embarga na prodej zbraní Číně, jež bylo uvaleno v roce 1989; žádá Komisi, aby se proti takovému kroku formálně postavila, až se o něm bude diskutovat v Radě;
Regionální otázky
69. naléhavě žádá Komisi a členské státy, aby využily příležitosti k nastolení míru na Středním východě, kterou přineslo prohlášení o příměří vydané ve městě Sharm el Sheikh, a aby v rámci kvarteta jasným a vyváženým způsobem přispěly k procesu hledání trvalého míru mezi Izraelem a životaschopným, demokratickým Palestinským státem, které budou schopny existovat bok po boku v míru a bezpečí v rámci komplexního urovnání na Středním východě, jak je navrženo v "cestovní mapě";
70. vítá pozitivní úlohu EU při obnově Iráku a ve snaze zabránit Íránu získat vojenský jaderný potenciál;
Rozvojová politika
71. vyjadřuje velké znepokojení nad skutečností, že pět let po přijetí Rozvojových cílů tisíciletí (MDG) Organizací spojených národů nesplnila subsaharská Afrika ani jeden z osmi cílů vytyčených do roku 2015 a není ani na cestě k jejich splnění; zdůrazňuje, že pokud mezinárodní společenství výrazně nezvýší jak kvalitu, tak objem rozvojové pomoci, MDG budou pro velkou část nejméně rozvinutých zemí, zejména v subsaharské Africe, nedosažitelné;
72. podporuje zvláštní pozornost, kterou Komise věnuje Africe, a její záměr vytvořit "strategii pro Afriku", jež bude odrážet specifické potřeby tohoto kontinentu, zejména subsaharské Afriky, aby tak tento region získal prostředky pro pokrok směrem k MDG;
73. vyzývá orgány EU, aby se ujaly vedení v rychlém uplatňování zprávy OSN o projektu tisíciletí "Investice do rozvoje: praktický plán pro dosažení Rozvojových cílů tisíciletí";
74. vítá oddanost multilateralismu obecně a zejména Organizaci spojených národů, ale varuje před tím, aby pomalé tempo mezinárodní spolupráce neudávalo rytmus našim vlastním iniciativám v boji proti globálnímu oteplování, chudobě a nemocím;
Mezinárodní akce v oblasti životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje
75. vyzývá Komisi, aby podnikla konkrétní kroky k vytvoření "evropské diplomacie v oblasti životního prostředí a trvale udržitelného rozvoje", a naléhavě žádá Komisi, aby předložila konkrétní strategii pro tuto oblast;
76. podporuje cíl Komise udržet si vedoucí úlohu v budování silné koalice pro další mezinárodní závazky po Kjótském protokolu po roce 2012, v neposlední řadě proto, že řešení otázky klimatických změn také přináší příležitosti a podněty pro inovace, jež jsou v souladu s cíli lisabonské agendy; zdůrazňuje potřebu dát významným subjektům v oblasti ekonomiky příležitost začlenit některé racionální náznaky pravděpodobné situace po roce 2012 do jejich výhledového ekonomického plánování a přimět USA k předložení vlastních návrhů;
Obchodní politika
77. domnívá se, že mezinárodní obchodní politika je klíčovým prvkem v podpoře konkurenceschopnosti a růstu jak v rámci Unie, tak v rozvojových zemích; podtrhuje význam multilaterálního přístupu k obchodní politice a význam úspěšného uzavření rozvojové agendy v Dauhá v prosinci 2005; považuje bilaterální obchodní dohody za užitečný nástroj posílení obchodních vztahů s konkrétními partnery za předpokladu, že takové dohody nenaruší systém WTO;
78. vyzývá Komisi, aby ujasnila pokyny pro jednání o zemědělství v rámci WTO, aby byla co největší naděje na dosažení dohody v prosinci 2005; v této souvislosti znovu připomíná, že je naléhavě nutné přizpůsobit údaje o zeměpisném původu nebo záruky původu potřebám jak trhu, tak informací pro spotřebitele; zdůrazňuje význam pozvolného odstraňování překážek dovozu zboží z rozvojových zemí a pozvolného rušení všech forem vývozních dotací poskytovaných EU na zemědělské produkty;
Evropa, která funguje lépe — blíže občanům
Lepší zákonodárství a lepší regulace
79. vyzývá v následujícím roce k plnému uplatnění interinstitucionální dohody o lepším zákonodárství [2]; vítá skutečnost, že Komise v zásadě přislíbila účinně uplatnit proces hodnocení dopadu, jenž dohoda předjímá Spro všechna významná legislativní opatření; věří, že rychlá dohoda tří orgánů o společné metodologii posuzování dopadů by znamenala významný krok vpřed;
80. podporuje úsilí o zajištění rychlého a účinného převodu, uplatnění a prosazování směrnic EU ve vnitrostátním právu; vyzývá Komisi, aby předstoupila s ambicióznějším způsobem poskytování záruk, že členské státy splní své povinnosti a dodrží je v časovém rámci stanoveném v jakémkoli daném právním předpisu;
81. věří, že zjednodušování předpisů a zvyšování jejich redakční kvality má nadále prvořadý význam; vyjadřuje znepokojení nad nedlouhým seznamem oblastí právních předpisů, v nichž se plánuje proces zjednodušení, a proto vyzývá Komisi, aby identifikovala a urychlila své programy zjednodušování, přepracování a konsolidace současných právních předpisů, jež byly poprvé plánovány v akčním plánu lepší regulace z roku 2003, aby byly právní předpisy EU soudržnější a aby se snížil celkový objem textů ve vybraných oblastech;
82. zdůrazňuje, že je nanejvýš důležité dosáhnout vytvořením otevřenější, vstřícnější a demokratičtější Unie toho, aby Evropa fungovala lépe a aby byla blíže občanům, a proto zdůrazňuje nutnost řádně koordinované kampaně Evropské rady, Parlamentu a Komise, jež zajistí ratifikaci Ústavy a její vstup v platnost dne 1. listopadu 2006;
Petice
83. zdůrazňuje význam petičního procesu jako zdroje informací o špatném uplatňování a/nebo prosazování právních předpisů EU; vyjadřuje své velké zklamání nad tím, že Komise nemá efektivní a rychlý postup následného zpracování petic, což jasně poukazuje na organizační problémy uvnitř Komise a nedostatečnou koordinaci s členskými státy;
Rozpočtová odpovědnost a správní reforma
84. vítá důraz, který Komise ve svých sděleních klade na efektivnost výdajů a odpovědnost, a také odkaz na nutnost efektivního plánu zaměřeného na zajištění příznivého prohlášení o věrohodnosti účetnictví při plnění ročních rozpočtů;
85. znovu žádá Komisi, aby předložila návrhy revize finančního nařízení EU a jeho prováděcích předpisů, aby byly odstraněny veškeré překážky na cestě k jeho uplatnění, které brání přijímání rozhodnutí a bezproblémovému plnění rozpočtu;
86. vyzývá k rychlému vytvoření bezpečného a obsáhlého prostředí vnitřní kontroly rozpočtu EU, mj. řešením problémů odpovědnosti, jež vznikají ze "sdíleného řízení" (včetně vytvoření "modelu jediného auditu"), a mnohem přísnějším jednáním s decentralizovanými platebními agenturami;
87. upozorňuje, že některé pilotní projekty a přípravné akce jsou pravomocí Parlamentu, a vyzývá Komisi, aby plně uplatnila příslušná rozhodnutí Parlamentu, jež byla přijata v rozpočtovém postupu pro rok 2005, a aby zajistila odpovídající následný postup;
88. naléhavě v této souvislosti žádá Komisi, aby využila příležitosti, kterou jí dává rozpočtová položka zvláštní výroční události, a přispěla na demokratickou kampaň EU, 15. středozemní hry, 25. výročí hnutí Solidarita a 1,5 milionem eur na 20. světový den mladých 2005; vyzývá organizátory posledně jmenované akce, aby při plánování svých projektů a akcí zohlednili katastrofu způsobenou vlnou tsunami;
89. žádá Komisi, jak již bylo plánováno v roce 2003, aby předložila formální návrh právního základu pro tzv. info-pointy/centrální informační střediska, a také pro novou generaci dohod mezi Komisí a členskými státy a grantových programů po roce 2006;
90. vyzývá Komisi, aby co nejdříve informovala Parlament o stavu provádění svého vlastního procesu vnitřní reformy, který zahájila předchozí Komise, a také o svých dalších plánech provádění a dokončení takové reformy;
Boj proti podvodům
91. zdůrazňuje význam začlenění opatření proti podvodům do všech souvisejících legislativních textů a v této souvislosti očekává, že revize nařízení OLAF bude dokončena způsobem, který posílí statut nezávislosti úřadu OLAF; naléhavě žádá Komisi, aby zavedla proaktivní přístup k přesvědčování osob, jež ví o korupčním jednání, aby se přihlásily;
92. trvá na tom, že úplné a úspěšné uplatnění nového účetního systému musí v následujícím roce zůstat prioritou;
***
93. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Komisi, Radě a vládám a parlamentům členských států.
[1] Přijaté texty, P6_TA(2004)0109.
[2] Úř. věst.
C 321, 31.12.2003, s. 1.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0054
Světové sociální fórum, Světové hospodářské fórum
Usnesení Evropského parlamentu o Světovém sociálním fóru a Světovém ekonomickém fóru
Evropský parlament,
- s ohledem na usnesení ze dne 12. února 2003 o Světovém ekonomickém fóru v Davosu a Světovém sociálním fóru v Porto Alegre [1],
- s ohledem na Světové sociální fórum konané v roce 2005 v Porto Alegre a Světové ekonomické fórum konané v roce 2005 v Davosu,
- s ohledem na setkání G7 konané v roce 2005 v Londýně,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že Světové ekonomické fórum v roce 2005 se zabývalo otázkami celosvětového významu, včetně Číny, klimatických změn, světového hospodářství, islámu, chudoby, zbraní hromadného ničení, Blízkého východu, světového obchodu, vedoucího postavení USA, Evropy, celosvětové správy a spravedlivé globalizace,
B. vzhledem k tomu, že Světové sociální fórum v roce 2005 se zaměřilo také na celosvětové otázky, včetně míru, boje proti chudobě, zdraví, vzdělávání, obchodu, zemědělství a lidských práv,
C. vzhledem k tomu, že Světové ekonomické fórum a Světové sociální fórum se zabývalo procesem globalizace, která je důsledkem heterogenního a ne vždy plánovaného vývoje v různých oblastech, jako je rozvoj trhu, komunikačních technologií, snižování nákladů na dopravu, rozšiřování tržních hospodářství a mezinárodní smlouvy, jako jsou smlouvy v rámci WTO, MMF a další,
D. vzhledem k tomu, že globalizace představuje skutečnou příležitost pro růst a vyšší životní úroveň na celém světě, neznamená však nutně homogenizaci, takže kulturní a jazyková různorodost má i nadále zásadní význam pro plnou lidskou existenci,
E. vzhledem k tomu, že Světové ekonomické fórum v roce 2005 stanovilo priority činností na rok 2005, včetně přijetí technologií pro snižování emisí skleníkových plynů, vytvoření fondu na urychlení poskytování finanční pomoci nejchudším zemím a odstranění překážek obchodu, které připravují rozvojové země o podíly na zisku ze světového ekonomického růstu,
F. vzhledem k tomu, že se kolo jednání o rozvoji v Dauhá v rámci jednání WTO dostává do rozhodující fáze; vzhledem k tomu, že svobodnější a spravedlivější obchod by zvýšil růst na celém světě a vytvořil by větší počet lepších pracovních míst,
1. je přesvědčen, že globalizaci musí doprovázet větší úsilí omezit chudobu; vítá dohodu G7 zahájit program na odpuštění dluhu chudým zemím; uznává zrušení dluhu jako opatření pro boj s chudobou v zemích, které zaznamenaly pokrok na cestě k demokracii, dodržování lidských práv, právního státu a udržitelného hospodářství; odmítá však nepodmíněné zrušení dluhu těm zemím, které tyto otázky neupřednostňují;
2. vítá priority činností, které stanovilo Světové ekonomické fórum v roce 2005, a žádá Radu, Komisi a členské státy, aby vyvinuly a podpořily iniciativy, které přispějí k uplatňování těchto priorit; konstatuje, že na nedostatečné uplatňování priorit činností bylo poukázáno ve výroční zprávě iniciativy celosvětové správy Světového ekonomického fóra;
3. je přesvědčen, že také Světové sociální fórum by mělo stanovit priority akcí, které mohou být uplatňovány, místo vydání 352 návrhů schválených panely, tak jak tomu bylo v tomto roce;
4. bere na vědomí stále větší přítomnost hlavních osobností čínského a indického obchodu na Světovém ekonomickém fóru, která s sebou nese nutnost zvýšit konkurenceschopnost Evropy uskutečňováním modernizační Lisabonské agendy a vybudováním užších vztahů s obchodními partnery EU v Asii, Jižní Americe a s USA za účelem dokončení transatlantického trhu do roku 2015 a nahrazení Nové transatlantické agendy Dohodou o transatlantickém partnerství, která se bude uplatňovat od roku 2007;
5. vítá závazek několika předních evropských činitelů přijatý v Davosu k oživení evropského hospodářství; vítá v této souvislosti zprávu Komise hodnotící Lisabonskou strategii, a vybízí jednotlivé členské státy, aby převzaly odpovědnost za úspěšné prosazení revidované Lisabonské agendy;
6. je toho názoru, že na podporu dlouhodobého udržitelného celosvětového růstu se musí USA zavázat k fiskální konsolidaci, zatímco Evropa a Japonsko musí zrychlit průběh strukturálních reforem;
7. vítá iniciativu partnerství proti korupci (PACI) Světového ekonomického fóra a skutečnost, že 62 společností podepsalo prohlášení na podporu zásad partnerství proti korupci a úplatkářství (zásady PACI), a tím zdůraznilo význam, který boji proti korupci a úplatkářství přisuzuje podnikatelský sektor;
8. vítá výběr 29 společností jako průkopníků technologií v roce 2005 ze strany Světového ekonomického fóra jako součást svého programu průkopníků technologií, což umožňuje společnostem, které se věnují vývoji inovačních technologií umožňujících zásadní změny, aby se plně zapojily do činností fóra;
9. znovu potvrzuje svůj závazek naplnit Deklaraci tisíciletí Organizace spojených národů a Rozvojové cíle tisíciletí; vítá důraz, který obě fóra kladou na to, aby se světový obchod stal spravedlivějším a svobodnějším; naléhavě vybízí vyjednávající strany ve WTO, aby toto doporučení braly vážně; zdůrazňuje také pozitivní dopad, který by odstranění překážek obchodu mělo na obnovu oblastí zasažených vlnou tsunami; zdůrazňuje kladný vliv, který by liberalizace zemědělského obchodu přinesla rozvojovým zemím;
10. považuje globalizaci za klíčový prvek v podpoře konkurenceschopnosti a růstu v rámci EU a v rozvojových zemích; podtrhuje význam mnohostranného přístupu k obchodní politice, zejména pro rozvojové a nejméně rozvinuté země, jejichž zájmy lze nejlépe uspokojit v mnohostranném rámci, a význam mnohostranného řízení, kterého je třeba pro zajištění svobodného a spravedlivého obchodního systému na celém světě; podporuje proto WTO jako hlavní fórum pro řízení globalizace prostřednictvím uvolňování obchodu a posilování mnohostranných zásad a úsilí o trvale udržitelný rozvoj;
11. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 43 E, 19.2.2004, s. 242.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0055
Volby v Moldavsku
Usnesení Evropského parlamentu o parlamentních volbách v Moldavsku
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o situaci v Moldavsku, zejména na usnesení ze dne 18. prosince 2003 [1],
- s ohledem na dohodu o partnerství a spolupráci podepsanou dne 28. listopadu 1994 mezi Moldavskem a EU, která vstoupila v platnost dne 1. července 1998,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 12. května 2004 o evropské politice sousedství (KOM(2004)0373 v konečném znění),
- s ohledem na závěrečné prohlášení a doporučení výboru pro parlamentní spolupráci EU-Moldavsko ze dne 11. června 2003,
- s ohledem na akční plán pro Moldavsko, který byl předložen ke schválení na schůzi rady pro spolupráci EU-Moldavsko dne 22. února 2005,
- s ohledem na prohlášení předsednictva jménem Evropské unie ze dne 9. února 2005 o parlamentních volbách,
- s ohledem na zprávu mise Kanceláře pro demokratické instituce a lidská práva (OBSE/ODIHR) o analýze potřeb pro parlamentní volby v Moldavsku,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že evropská politika sousedství bere na vědomí evropské ambice Moldavska a význam Moldavska jako země s hlubokými historickými, kulturními a hospodářskými vazbami na členské státy EU,
B. vzhledem k tomu, že byl v rámci evropské politiky sousedství vypracován akční plán, jehož součástí by měly být návrhy zaměřené na podporu politických a institucionálních reforem, které Moldavsku umožní postupně se začleňovat do politik a programů EU,
C. vzhledem k tomu, že skutečné a vyvážené partnerství lze vybudovat pouze na základě společných hodnot, zejména s ohledem na demokracii, zákonnost a dodržování lidských a občanských práv,
D. vzhledem k tomu, že prezident Moldavska Vladimir Voronin dne 11. prosince 2004 prohlásil, že jeho země nemá jinou možnost, než směřovat bez dalšího prodlení k integraci do Evropy,
E. vzhledem k tomu, že dne 6. března 2005 se v Moldavsku budou konat parlamentní volby,
F. vzhledem k tomu, že tyto volby je nutné považovat za závažnou zkoušku konsolidace demokracie v Moldavsku a oddanosti Moldavska společným hodnotám,
G. vzhledem k tomu, že společná doporučení OBSE/ODIHR a Benátské komise o možných zlepšeních volební legislativy a organizace voleb nebyla dosud plně uplatněna,
H. vzhledem k tomu, že se objevily vážné obavy ohledně ovládání veřejnoprávních médií vládou a tlaku na soukromá média a v souvislosti se všeobecným nedostatečným přístupem k médiím; vzhledem k tomu, že se objevily obavy také ohledně zneužívání správních zdrojů ve prospěch kandidátů ve funkci,
I. vzhledem k tomu, že stále přetrvává nejistota ohledně volebních seznamů, zejména s ohledem na možnosti krajanů a studentů hlasovat,
J. vzhledem k tomu, že vláda Moldavska obvinila úřady východní separující se oblasti Podněstří z podněcování napětí před březnovými volbami mobilizací důstojníků ze zálohy a soustřeďováním ozbrojených jednotek,
K. zdůrazňuje, že demokratická legitimita nové vlády posílí šance na pokrok směrem ke komplexnímu řešení konfliktu v Podněstří, které bude respektovat suverenitu a územní celistvost Moldavska;
1. zdůrazňuje význam dalšího posílení vztahů EU a Moldavska — mimo jiné urychleným jmenováním zvláštního představitele Evropské unie v Moldavsku a otevřením Delegace Evropské komise v Moldavsku — a potvrzuje nutnost spolupráce s cílem přispět k větší stabilitě, bezpečnosti a prosperitě na evropském kontinentu a předcházet jeho rozdělování;
2. vyjadřuje svou velkou a pokračující podporu úsilí moldavských občanů dosáhnout v Moldavsku plně funkční demokracie, právního státu a dodržování lidských práv;
3. zdůrazňuje, že nadcházející volby, a zejména plnění mezinárodních demokratických standardů během volebního procesu, mají největší význam pro další rozvoj vztahů mezi Moldavskem a Evropskou unií;
4. naléhavě žádá moldavské úřady, aby přijaly veškerá potřebná opatření, jež zajistí, že volby budou svobodné a spravedlivé, a to jak v den hlasování, tak po dobu předvolební kampaně, a aby tak dostály mezinárodním závazkům Moldavska, jak byly stanoveny Radou Evropy a OBSE;
5. vyzývá zejména moldavské úřady, aby zajistily, že volby budou probíhat transparentně na základě nezaujatého, pluralitního sledování kampaně médii a nestrannosti státní správy vůči všem kandidátům, stranám a jejich příznivcům;
6. vyzývá moldavské úřady, aby zaručily právo volit všem občanům země včetně studentů, občanů pracujících mimo zemi a těch, jimž vyprší platnost průkazů totožnosti bezprostředně před volbami;
7. vítá skutečnost, že moldavské úřady pozvaly mezinárodní pozorovatele k účasti na parlamentních volbách, ale současně je naléhavě žádá, aby stejnou příležitost nabídly zástupcům moldavské občanské společnosti;
8. naléhavě žádá členské státy, zejména Itálii a Portugalsko, kde žije nejvíce moldavských emigrantů, aby našly způsob, jak moldavským velvyslanectvím umožnit otevření volebních místností mimo prostory ambasád, a usnadnily tak co největšímu počtu moldavských krajanů přístup k volbám;
9. vyzývá Moldavsko a jeho separatistický region Transnistrie, aby znovu zahájily jednání o urovnání konfliktu, naléhavě žádá prostředníky, aby zvýšili své úsilí a pomohli v tomto procesu, a znovu vyjadřuje své velké odhodlání podpořit urovnání konfliktu za použití všech nástrojů, jež má k dispozici v úzké spolupráci s OBSE;
10. vítá v této souvislosti jednomyslné rozhodnutí Rady ze dne 26. srpna 2004 [2] o uvalení omezení, jako např. zákazu vydávání víz platného až do 27. února 2005, který se týká 17 transnistrianských vedoucích představitelů, kteří jsou odpovědni za zabránění politickému urovnání konfliktu;
11. znovu připomíná návrh Rady na společné řešení krizí, a zdůrazňuje, že Rusko nese velkou odpovědnost za situaci v oblasti, přičemž má
P6_TA(2005)0056
Ochrana zdraví a bezpečnost na pracovišti
Legislativní usnesení Evropského parlamentu o podpoře ochrany zdraví a bezpečnosti na pracovišti (2004/2205(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise o praktickém provádění ustanovení směrnic, které se týkají bezpečnosti a ochrany zdraví při práci: 89/391/EHS (rámcová směrnice), 89/654/EHS (pracoviště), 89/655/EHS (pracovní zařízení), 89/656/EHS (osobní ochranné prostředky), 90/269 EHS (ruční manipulace s břemeny) a 90/270/EHS (zobrazovací jednotky) (KOM(2004)0062),
- s ohledem na pracovní dokument Komise o provádění směrnice 91/383/EHS, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru (SEK(2004)0635),
- s ohledem na zprávu Komise nazvanou "27. výroční zpráva Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci 2002" (KOM(2004)0539),
- s ohledem na sdělení Komise o přizpůsobení se změnám v práci a ve společnosti: nová strategie Společenství pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci na období 2002-2006(KOM(2002)0118),
- s ohledem na čl. 112 odst. 2 a na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a na stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0029/2005),
A. vzhledem k tomu, že v čl. 31 odst. 1 Charty základních práv a svobod Evropské unie [1] se uvádí, že "každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost",
B. vzhledem k tomu, že si Evropské společenství v čl. 137 odst. 1 písm. a) Smlouvy o ES stanovilo za cíl podporovat a doplňovat činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí s cílem chránit zdraví a bezpečnost pracovníků,
C. vzhledem k tomu, že v čl. 152 odst. 1 Smlouvy o ES se uvádí, že "při vymezení a provádění všech politik a činností Společenství je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví",
D. vzhledem k tomu, že bezpečnost a ochrana zdraví při práci, jež je třeba považovat za cíl prvořadého významu, je jednou z nejvýznamnějších oblastí politiky EU; vzhledem k tomu, že bezpečné a zdravé pracovní prostředí a organizace práce rovněž pozitivně ovlivňují výkonnost ekonomiky a fungování společnosti,
E. vzhledem k tomu, že se evropský pracovní trh a jeho obyvatelstvo v mnoha směrech změnily — rozšíření Evropské unie, lepší možnosti volného pohybu podniků i pracovní síly, pružná pracovní doba včetně práce na zkrácený pracovní úvazek, roztříštění trhů práce, využívání subdodavatelů, zaměstnání na dobu určitou a příležitostná práce, stárnoucí populace a klesající populace, což je třeba považovat za hlavní výzvy v zájmu dosažení cíle, jímž je ekonomika, která bude vytvářet více lepších pracovních míst,
F. vzhledem k tomu, že úsilí Společenství v oblasti pracovního prostředí je velmi důležité s ohledem na dosažení cíle Lisabonské strategie vytvořit více lepších pracovních míst; vzhledem k tomu, že lepší pracovní prostředí nejen vytváří pro evropské zaměstnance lepší pracovní podmínky, ale také přispívá k produktivitě a růstu v Evropě,
G. vzhledem k tomu, že směrnice Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci se nevztahují na zaměstnance pracující doma, z nichž většinu tvoří ženy,
H. vzhledem k tomu, že tři členské státy původní EU 15 dosud nepředložily přes četné upomínky Komise národní zprávy o provádění směrnice 91/383/EHS [2];
1. vítá, že Komise vypracovala analýzu provádění právních předpisů v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a její hodnocení, jak jsou směrnice uplatňovány na pracovišti, a s radostí očekává hodnocení Komise týkající uplatňování zbývajících jednotlivých směrnic; považuje pokles počtu nehod na pracovišti jako kladný výsledek, a poznamenává, že opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti na pracovišti přispívají ke zlepšení pracovních podmínek a podporují produktivitu, konkurenceschopnost a zaměstnanost; vyjadřuje však lítost nad opožděným zveřejněním zprávy Komise, neboť zprávy členských států o provádění směrnic měly být předloženy již v roce 1997; požaduje, aby příští hodnotící zprávy lépe posuzovaly, do jaké míry byly právní předpisy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci v členských státech v praxi dodržovány;
2. vítá obecné závěry Komise, ale je toho názoru, že je pro budoucí strategie Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví zapotřebí více zaměřená a systematičtější orientace; vyzývá v této souvislosti Komisi a Radu, aby zvážily možnost rozšíření rámcové směrnice o nezahrnuté skupiny, např. osoby samostatně výdělečně činné; zdůrazňuje rovněž potřebu věnovat pozornost zejména situaci v odvětvích, jako je stavebnictví, rybolov a zemědělství, a také zdravotnictví; současně Komisi vyzývá, aby co nejdříve zhodnotila provádění nové strategie Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci na období 2002-2006;
3. vítá záměr Komise provést studii, která bude analyzovat a hodnotit praktické provádění směrnice 91/383/EHS; podporuje návrh Komise předložit jednu zprávu o praktickém provádění všech směrnic ve všech 25 členských státech; vyzývá Komisi, aby se aktivně zasazovala o harmonizaci a o lepší srovnatelnost národních systémů sběru údajů, mimo jiné s cílem zdokonalit sběr údajů pro řádné hodnocení rizik a kontrolu a pro hodnocení dopadů outsourcingu, využívání subdodávek a příležitostného zaměstnání;
4. považuje za nezbytné, aby se zlepšil systém statistické evidence pracovních úrazů, protože bez spolehlivých a srovnatelných statistických údajů je obtížné vypracovat politiky Společenství a účinně je prosazovat, zejména po začlenění 10 nových členských států;
5. domnívá se, že Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci se musí plně účastnit všech jednání o této jednotné zprávě a její přípravy, a rovněž jednání o jednotlivých zprávách, z nichž je složena, a jejich přípravy, a že národní zprávy by měly vznikat na základě konzultací tripartity, což se v současné době ne děje ve všech případech;
6. zdůrazňuje zásadní úlohu sociálních partnerů, kteří jsou jak v rámci národní tak evropské legislativy oprávněni a povinni účastnit se sociálního dialogu; zdůrazňuje, že je třeba posilovat kulturu prevence výraznějším začleněním otázek bezpečnosti a zdraví při práci do základního vzdělání a učňovských programů a dalšího vzdělávání; vyzývá rovněž Komisi, aby podněcovala sociální dialog o zdraví a bezpečnosti mezi sociálními partnery, a vyzývá členské státy, aby na pracovišti podněcovaly sociální dialog s ohledem na pracovní prostředí;
7. domnívá se, že Směrnice 89/391/EHS [3] nabízí větší možnosti rovnocenného zastoupení zaměstnanců a zaměstnavatelů při navrhování preventivní strategie, která trvale zlepšuje ochranu zdraví a bezpečnosti; zdůrazňuje nezbytnost většího zastoupení žen v řídících orgánech odborových organizací a organizací zaměstnavatelů, aby byly zohledňovány jejich potřeby v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti a aby byla vytvořena opatření pro vhodné politiky, které by těmto potřebám vycházely vstříc,
8. zdůrazňuje, že podle nedávného výzkumu nemá až 50% zaměstnanců v EU přístup k službám pro prevenci, že většina stávajících služeb není plně multidisciplinární a řada z nich neodpovídá řádně hierarchii preventivních opatření stanovených v rámcové směrnici; vyzývá Komisi, aby podrobněji prozkoumala, v jakém stavu jsou preventivní systémy členských států, a aby ve spolupráci s příslušnými národními orgány předložila návrhy rámce pro koherentní preventivní politiky členských států založených na obecné strategii EU, a kladla přitom důraz na poskytování informací pracovníkům;
9. důrazně vyzývá členské státy, aby přijaly konkrétní opatření ke zlepšení uplatňování příslušných směrnic v malých a středních podnicích (MSP) a ve veřejném sektoru, a potvrzuje své usnesení ze dne 23. října 2002 [4], v němž podpořil vypracování metodických pokynů pro uplatňování současných směrnic, jež by měly být doprovázeny lepšími školícími materiály a kvalitnějšími informacemi, zejména pokud jde o MSP, ve vysoce rizikových odvětvích a v situacích, kde existují specifická, trvalá a opakující se rizika; domnívá se, že je třeba podpořit, aby členské státy zařadily disciplíny zabývající se prevencí rizik do školících programů pro MSP; vyzývá Komisi a členské státy, aby zohlednily faktory pohlaví, věku a kultury, uplatňovaly právní předpisy jednotným, účinným a ekvivalentním způsobem a věnovaly zvláštní pozornost diskriminaci na základě pohlaví, rasového či etnického původu, náboženství či vyznání, zdravotního postižení, věku či sexuální orientace;
10. poukazuje na to, že úroveň informací poskytovaných malým a středním podnikům, a to zejména o směrnici 89/391/EHS, je nedostatečná a je třeba ji zlepšit;
11. domnívá se, že by financování programů na zlepšení ochrany zaměstnanců, informovanosti, účasti na rozhodování, spolupráci v sociálním dialogu o bezpečnosti a ochraně zdraví na pracovišti atd. z rozpočtu EU mělo celkově a zejména v MSP nebo v jejich prospěch, probíhat na základě jednodušších postupů a že by odpovídající finanční prostředky, s nimiž se počítá v rozpočtových plánech těchto programů a projektů, měly být přiděleny včas;
12. důrazně vyzývá členské státy, aby zvýšily počet, kvalitu a pravomoci pracovních inspektorátů a aby zvýšily a rozšířily přípravu a kvalifikaci inspektorů bezpečnosti práce; vyzývá Komisi, aby podporovala činnost Senior Labour Inspectors Committee (Výboru vrchních pracovních inspektorů); domnívá se však, že základem prevence pracovních rizik by neměla být činnost inspektorů bezpečnosti práce, ale rovněž spolupráce mezi sociálními partnery, zejména mezi zaměstnavateli a zaměstnanci přímo na pracovišti;
13. zdůrazňuje, že navzdory často úspěšným řízením pro porušení Smlouvy vykazuje řada členských států nedostatky (např. pokud jde o definice odborné způsobilosti a schopnosti personálu služeb pro prevenci, definice povinností zaměstnavatele a zaměstnanců v oblasti bezpečnosti a přejímání různých směrnic); vyzývá Komisi, aby nadále stíhala členské státy za tyto nedostatky v rámci řízení pro porušení Smlouvy;
14. zdůrazňuje zásadní význam tzv. mainstreamingu, tj. začleňování problematiky rovnosti pohlaví do činnosti a analýz v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví na pracovišti, a upozorňuje na to, že "strategie Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci" podporuje začlenění hlediska rovnosti pohlaví do oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci; vyzývá členské státy, aby toto hledisko systematicky a efektivně zaváděly a podporovaly;
15. zdůrazňuje, že diskriminace, kterou trpí ženy na trhu práce a na pracovišti, má dopad na jejich zdraví a bezpečnost; vyzývá členské státy, aby provedly směrnici 2002/73/ES [5], jejímž cílem je odstranit diskriminaci, zejména sexuální obtěžování a další formy diskriminace v souvislosti s mateřstvím; vyzývá proto Komisi, aby po převzetí směrnice do národních právních předpisů uskutečnila kvalitativní a srovnávací hodnocení zavedených právních opatření a podporovala výměnu a šíření osvědčených postupů;
16. vyzývá Komisi, aby do svých akčních programů začlenila problémy týkající se pohlaví, s nimiž se setkávají muži i ženy, a kladla přitom důraz na:
i) péči o specifické problémy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví a jejich kontrolu,
ii) rizika a dlouhodobá psychická onemocnění v souvislosti s povoláním (např. syndrom vyhoření a deprese) v důsledku dvojí zátěže mužů a žen, snažících se sladit pracovní a rodinný život, či v důsledku neúměrného tlaku na trhu práce,
iii) stres a násilí, šikana a obtěžování na pracovišti,
iv) nižší pozornost, kterou těmto problémům věnují kvalitní služby pro prevenci,
v) nezdravé pracovní podmínky z ergonomického hlediska;
17. upozorňuje na nutnost zintenzívnit výzkum a prevenci nemocí z povolání a přikládat přitom onemocněním psychosociální povahy význam, který jim náleží, aniž by se však tyto snahy omezovaly výlučně na ně;
18. bere na vědomí, že směrnice Společenství týkající se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci nezahrnují práci v domácnosti a práci manželek/manželů pomáhajících v rodinných podnicích, zejména v maloobchodě, řemeslné výrobě a zemědělství; vyzývá Komisi, aby vyvinula iniciativy ve prospěch bezpečnosti a ochrany zdraví všech zaměstnanců, a zejména aby konečně navrhla v souladu s požadavkem Evropského parlamentu z 21. února 1997 [6] a 3. června 2003 [7] změnu směrnice 86/613/EHS [8];
19. vyjadřuje hluboké znepokojení nad nadmíru vysokou úrazovostí u dočasných a krátkodobých zaměstnanců, která je v některých členských zemích nejméně dvojnásobná oproti stálým zaměstnancům; zdůrazňuje, že ačkoli podle směrnice 91/383/EHS mají dočasní zaměstnanci obecně stejná práva v oblasti ochrany zdraví při práci jako ostatní zaměstnanci, nejsou ve směrnici stanoveny zvláštní mechanismy, které by tuto zásadu prosadily v praxi, vyzývá Komisi, aby tento nedostatek napravila; vyzývá vlády členských států, aby se co nejdříve dohodly na návrhu směrnice Komise o dočasných zaměstnancích;
20. bere na vědomí, že nejnovější údaje [9] naznačují nárůst výskytu úrazů, i když nepatrný, v odvětvích zaměstnávajících především ženy; vyzývá Komisi a členské státy, aby navrhly nová opatření vztahující se na specifické problémy, kterým ženy čelí na pracovišti; zároveň také vyzývá členské státy, aby začlenily pracovní rizika žen mezi ukazatele používané při sledování bezpečnosti a ochrany zdraví při práci (národní zprávy o úrazech, výzkum a studie);
21. vyzývá Komisi, aby zajistila, že členské státy budou provádět specifická preventivní opatření na ochranu zaměstnanců ve zdravotnictví před poraněními způsobenými injekčními jehlami a jinými ostrými zdravotnickými předměty s ohledem na riziko infekce způsobené potenciálně smrtelnými krevními patogeny (biologická agens 3. skupiny); upozorňuje na to, že by tato opatření měla zahrnovat řádné proškolení, používání bezpečných pracovních postupů a prostředků zdravotnické techniky s prvky ochrany před poraněním ostrými předměty, a že by při stanovování minimálních norem ochrany měly být využity pokyny Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (FACTS 29, ISSN 1681-2123); domnívá se však, že směrnice 2000/54/ES [10] rovněž vyžaduje další revizi, aby se vztahovala na rizika vznikající při práci s jehlami a jinými ostrými zdravotnickými předměty;
22. vyzývá Komisi, aby pomocí vhodných opatření snížila zdravotní rizika navazující na "nestandardní" pracovní smlouvy;
23. zdůrazňuje význam a rozsah nedávného rozšíření, a je zvláště znepokojen občasnou nízkou úrovní provádění směrnic EU v nových členských státech, a poznamenává, že nové členské státy měly velmi málo času na převzetí a praktické uplatnění právních předpisů, přičemž současně musely čelit problémům spojeným s hospodářskou a sociální transformací; domnívá se, že zaměstnancům musí být v celé EU poskytována nejméně úroveň ochrany stanovená ve směrnicích;
24. bere na vědomí, že vysoká úroveň ochrany pracovníků povede k znevýhodnění v hospodářské soutěži u starých členských států Společenství, pokud se nezajistí plné zavedení acquis communautaire v nových členských státech a směrnice o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci nebudou uplatňovány v praxi;
25. vyzývá Komisi a Radu, aby trvaly na neomezeném provádění acquis communautaire, nejprve prostřednictvím výměny osvědčených postupů a zvýšením spolupráce ve všech 25 členských státech a v případě potřeby přijaly vhodná opatření k jejich skutečnému provádění; aby prakticky podpořily všechny členské státy, které zaostávají za požadovanými normami, a to zejména nové členské státy, zajištěním přiměřených zdrojů, výměnou osvědčených metod a zkušeností a posílením spolupráce; v této souvislosti vyzývá Komisi, aby ve spolupráci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci prozkoumala možnost zavedení zvláštní otevřené metody koordinace v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví na pracovišti;
26. důrazně vyzývá Komisi, aby neprodleně předložila akční plán, který by stanovil další kroky směřující k vyřešení přinejmenším problémů nastíněných v její vlastní analýze, a aby co nejdříve vypracovala střednědobou a dlouhodobou strategii následných kroků; rovněž vyzývá Komisi, aby důkladně prozkoumala možnost zavedení globálního přístupu k problematice ochrany zdraví na pracovišti, který by zahrnoval všechny druhy rizik, jako např. stres, šikanování, obtěžování a násilí, přičemž vítá opatření, která dosud Komise přijala, pokud jde o sexuální obtěžování a stres; vyzývá rovněž sociální partnery v členských státech, aby jak na bilaterální úrovni, tak na úrovni EU vyvinuli své vlastní strategie boje se šikanou a násilím na pracovišti a vyměňovaly si zkušenosti o osvědčených postupech v této oblasti;
27. žádá Komisi, aby poskytla informace o krocích, pokud jde o ty členské státy, které včas neposkytly informace, které se zavázaly poskytnout;
28. vyjadřuje znepokojení nad návrhy směrnice o pracovní době a směrnice o službách, zejména pokud jde o zvyšování intenzity práce a o možnosti kntroly, riziko nadměrné flexibility pracovní doby a nebezpeční individuálních výjimek, a staví se proti jakékoli opětovné regulaci v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví, která nezaručí rovnocennou úroveň ochrany pro všechny zaměstnance v EU;
29. chválí snahu Komise předložit legislativní návrhy, které usilují o zjednodušení a vylepšení stávajících směrnic o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci s cílem zvýšit jejich účinnost a snížit náklady podniků při uplatňování těchto směrnic;
30. domnívá se, že společná sociální odpovědnost se vztahuje nejen na společnost, ale i na samotné podniky; vyzývá zaměstnavatele a odbory, aby zajistili řádné uplatňování právních předpisů poskytujících ochranu zaměstnaným ženám, a zejména aby jim pomohli sladit rodinný a pracovní život; zároveň vyzývá sociální partnery, aby vytvořili příznivé podmínky a odpovídající pracovní prostředí pro těhotné ženy a kojící matky;
31. považuje za nepřijatelné, že tři země nesplnily svou povinnost podat zprávu o provádění opatření týkajících se pracovních smluv na dobu určitou;
32. domnívá se, že podniky stále ve velké míře potřebují více konkrétních informací a pokynů a technickou podporu;
33. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 364, 18.12.2000, s. 1.
[2] Směrnice Rady 91/383/EHS ze dne 25. června 1991, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru (Úř. věst.
L 206, 29.7.1991, s. 19).
[3] Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst.
L 183, 29.6.1989, s. 1).
[4] Úř. věst.
C 300 E, 11.12.2003, s. 290.
[5] Směrnice 2002/73/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky (Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15).
[6] Úř. věst.
C 85, 17.3.1997, s. 63.
[7] Úř. věst.
C 68 E, 18.3.2004, s. 90.
[8] Směrnice Rady 86/613/EHS ze dne 11. prosince 1986 o uplatňování zásady rovného zacházení pro muže a ženy samostatně výdělečně činné včetně oblasti zemědělství, a o ochraně v mateřství (Úř. věst.
L 359, 19.12.1986, s. 56).
[9] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o praktickém provádění ustanovení směrnic o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci (KOM(2004)0062).
Toto se objevuje v textilním a oděvním průmyslu, v obchodu, v opravárenských, hotelových, stravovacích a finančních službách a ve správě.
[10] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/54/ES ze dne 18. září 2000 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (Úř. věst.
L 262, 17.10.2000, s. 21).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0057
Togo
Usnesení Evropského parlamentu o Togu
Evropský parlament,
- s ohledem na prohlášení předsednictví jménem EU ze dne 9. února 2005 o politické situaci v Togu po smrti prezidenta Eyadémy,
- s ohledem na prohlášení spolupředsedů Smíšeného parlamentního shromáždění AKTEU ze dne 8. února 2005 o událostech v Togu po smrti prezidenta Eyadémy dne 5. února 2005;
- s ohledem na prohlášení o situaci v Togu Hospodářského společenství západoafrických států (ECOWAS), Africké unie a řady čelních představitelů afrických států,
- s ohledem na prohlášení Mezinárodní organizace Frankofonie,
- s ohledem na Africkou chartu práv člověka a národů,
- s ohledem na článek 65 tožské ústavy, podle něhož "v případě, že se funkce prezidenta republiky uvolní z důvodu úmrtí prezidenta, tuto funkci vykonává po přechodnou dobu předseda Národního shromáždění",
- s ohledem na článek 76 ústavy, podle něhož jsou "funkce členů vlády neslučitelné s výkonem poslaneckého mandátu",
- s ohledem na článek 144 tožské ústavy, podle něhož "v přechodném období nelze zahájit postup změny ústavy nebo v tomto postupu pokračovat",
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 svého jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že poté, co prezident Gnassingbe Eyadéma, který byl u moci 38 let, dne 5. února 2005 náhle zemřel, tožské ozbrojené složky dosadily do funkce prezidenta jeho 39letého syna Faura Gnassingbea,
B. vzhledem k tomu, že podle ústavy této země měla být moc předána předsedovi Národního shromáždění Toga, kterým je Fambaré Ouattara Natchaba, jenž by byl pověřen uspořádáním prezidentských voleb do 60 dnů,
C. vzhledem k tomu, že dne 6. února 2005 bylo spěšně svoláno Národní shromáždění Toga, které ovládá Eyadémova strana Shromáždění tožského lidu (RPT), aby zpětně legalizovalo Gnassingbéovo převzetí moci a změnilo ústavu tak, aby umožnila Gnassingbéovi vládnout v příštích třech letech, které zbývaly do konce mandátu jeho otce,
D. vzhledem k tomu, že navzdory skutečnosti, že Shromáždění obnovilo platnost ústavy, která platila před smrtí jeho otce, Faure Gnassingbé dosud neodpověděl na mezinárodní výzvy důrazně požadující jeho odstoupení, aby prozatímní prezident mohl uspořádat prezidentské volby v ústavní lhůtě 60 dnů,
E. vzhledem k tomu, že Evropská unie neuzná platnost žádných voleb uspořádaných za vlády nelegitimního prezidenta, který se dostal k moci pomocí vojenského puče,
F. vzhledem k tomu, že hlavy států zemí ECOWAS na svém setkání v Niamey v Nigeru dne 9. února 2005 ostře odsoudily vojenský zásah, který vedl k dosazení Faura Gnassingbéa do prezidentské funkce, jako puč a rovněž odsoudily následnou manipulaci s ústavou, kterou provedlo Národní shromáždění, a pod hrozbou sankcí požadovaly, aby tožské orgány obnovily platnost původní ústavy, aby mohly být do dvou měsíců uspořádány prezidentské volby,
G. vzhledem k prohlášením předsedy Komise "Africké unie Alphy Ounmara Konarého, podle něhož "Africká unie nemůže schválit uchopení moci silou",
H. vzhledem k tomu, že Mezinárodní organizace Frankofonie tento puč rovněž velmi ostře odsoudila a rozhodla se vyloučit Togo ze všech svých orgánů a pozastavit multilaterální spolupráci s touto zemí, s výjimkou programů, jejichž příjemci jsou přímo civilní obyvatelé, a programů, které mohou přispět k obnovení demokracie,
I. vzhledem k tomu, že spolupráce ES s Togem je od roku 1993 pozastavena;
1. odsuzuje vměšování armády do nástupnictví ve funkci prezidenta Tožské republiky, kterým se stal Faure Gnassingbé místo předsedy Národního shromáždění Fambaréa Ouattary Natchaby;
2. požaduje okamžité odstoupení Faura Gnassingbéa;
3. bere na vědomí změnu ústavy ze dne 21. února 2005, avšak zdůrazňuje, že návratu k ústavnímu pořádku nebude dosaženo, pokud nebude prozatímním výkonem prezidentské funkce a pořádáním voleb pověřen předseda Národního shromáždění Fambaré Ouattara Natchaba jak je stanoveno v tožské ústavě;
4. vítá sankce, které na Togo uvalilo ECOWAS po desetidenním bezvýsledném úsilí o zprostředkování, k nimž patří vyloučení Toga z ECOWAS, odvolání velvyslanců a zákaz obchodu se zbraněmi a udělování víz;
5. vítá rovněž prohlášení a rozhodnutí v tomto smyslu ze strany OSN, Africké unie, Evropské unie a Mezinárodní organizace Frankofonie;
6. vyzývá Národní shromáždění Toga a ostatní orgány, aby učinily okamžité kroky k nápravě situace a aby zajistily konání svobodných a spravedlivých voleb s plnou účastí mezinárodních pozorovatelů v průběhu příštích dvou měsíců, jak je stanoveno v ústavě;
7. opakuje své přesvědčení, že návrat k ústavnímu řádu je možný pouze tehdy, bude-li obnoven dialog mezi tožskými politickými silami a bude-li změněn volební zákon na základě konsenzu, aby mohly být uspořádány svobodné, průhledné a demokratické volby;
8. odsuzuje rozhodnutí zakázat veškeré veřejné demonstrace po dobu dvou měsíců, zastavit provoz osmi soukromých televizních a rozhlasových stanic a nepřípustný tlak armády na nezávislé sdělovací prostředky, jejichž novináři byli varováni ohledně obsahu svých reportáží; vyzývá tožské ozbrojené síly, aby zůstaly v kasárnách a nečinily žádné kroky, které by mohly vést k dalším nepokojům;
9. požaduje, aby bylo zaručeno právo pořádat pokojné demonstrace a vést politické kampaně a aby byli pachatelé atentátů a jiných činů v rozporu s lidskými právy, které byly spáchány na demonstrantech protestujících proti vojenskému puči, postaveni před soud a potrestáni;
10. připomíná, že samozvané orgány Toga musí přijmout plnou odpovědnost za jakékoli útoky proti fyzické bezpečnosti civilistů, zejména představitelů opozičních politických stran, bojovníků za lidská práva a novinářů;
11. žádá Komisi, aby nezahajovala jednání o postupném obnovení spolupráce, dokud neproběhnou svobodné a transparentní prezidentské a parlamentní volby;
12. žádá Komisi, aby navrhla sankce zaměřené cíleně na osoby odpovědné za puč;
13. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, generálním tajemníkům OSN, Africké unie a ECOWAS, spolupředsedům Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU a prezidentovi, vládě a Národnímu shromáždění Toga.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0058
Nepál
Usnesení Evropského parlamentu o situaci v Nepálu
Evropský parlament,
- s ohledem na předchozí usnesení o Nepálu,
- s ohledem na prohlášení Evropské unie k převzetí moci panovníkem v Nepálu ze dne 3. února 2005,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že 1. února 2005 rozpustil král Gyanendra v rozporu s ústavou vládu, ujal se přímého vedení a vyhlásil výjimečný stav,
B. vzhledem k tomu, že pozastavením platnosti klíčových částí ústavy, které zajišťují ochranu základních práv a svobod, uvržením stranických vůdců do domácího vězení, uvězněním tisíců politických aktivistů a aktivistů za lidská práva, novinářů a odborářů, nastolením absolutní cenzury sdělovacích prostředků a odříznutím veškerých komunikačních spojení byla v zemi převratem skutečně nastolena vojenská vláda,
C. znepokojen skutečností, že Nepál patří mezi nejchudší asijské země, ve které téměř 40 % z 23 milionů nepálských obyvatel žije pod hranicí chudoby, a že tento konflikt má ničivý dopad na venkovské obyvatelstvo, které je již nyní žije v zoufalé chudobě,
D. vzhledem k tomu, že v lednu 2005 nepálská vláda nařídila uzavření úřadu Úřadu pro péči o tibetské uprchlíky (TRWO) v Káthmándú, která poskytovala nezbytnou pomoc tibetským uprchlíkům jako partner úřadu Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky,
1. jednoznačně odsuzuje uchvácení moci králem Gyanendrou dne 1. února 2005 a následnou kampaň svévolného zatýkání, cenzury, obecného útlaku, dále odsuzuje pozastavení platnosti ústavních základních práv, včetně svobody shromažďování a svobody projevu, práva na přístup k informacím a práva na soukromí a zákaz svévolného zadržování osob;
2. zdůrazňuje, že jakákoli snaha o nalezení řešení pomocí vojenských prostředků pouze zhorší a prodlouží utrpení nepálského lidu a pevně věří, že řešení založené na jednání a vycházející z demokratických zásad je jedinou možností možností pro trvalé ukončení současného konfliktu; doporučuje, aby byla do řízení smírčích jednání zapojena neutrální třetí strana, jako je OSN nebo Vysoký představitel EU Javier Solana;
3. vyzývá krále Gyanendru, aby zrušil výjimečný stav a obnovil všechny základní svobody, a následně vyzývá všechny strany, aby společně pracovaly na opětovném ustanovení parlamentní vlády a započetí procesu řešení ozbrojeného konfliktu;
4. vítá propuštění některých politických vězňů, zůstává však nadále znepokojen, že po převzetí moci panovníkem zůstávají další političtí vůdci, studenti a aktivisté za lidská práva v zadržení nebo jsou nadále drženi v domácím vězení;
5. zdůrazňuje, že cenzura tisku a omezení komunikace s vnějším světem znemožňuje veřejnou kontrolu vojenských aktivit a vystavuje Nepálce většímu riziku násilných činů, a vyžaduje opětovné zavedení svobody tisku a komunikace;
6. vyjadřuje hluboké znepokojení nad vysokým počtem údajných nezákonných zabití, nad všudypřítomným mučením, beztrestností a dalším porušováním lidských práv, jejichž původci jsou nejen bezpečnostní služby, ale také Maoisté, a vyzývá obě strany konfliktu k podepsání dohod o lidských právech jako první krok k omezení hrubého zacházení, které vyvolává u obyvatel úzkost a strach;
7. vyzývá k zastavení veškeré vojenské účasti;
8. vyzývá Radu, aby uvalila"chytré" sankce na vládnoucí vrstvy ve vládě a v armádě až do té doby, než bude obnovena demokracie v Nepálu;
9. vyzývá EU, aby přehodnotila pomoc Nepálu a úzce sledovala konečného příjemce veškeré pomoci zasílané do Nepálu a zajistila tak, že tato pomoc plní především účely snížení chudoby, a aby tak řešila původní příčiny konfliktu v zemi a poskytla finanční prostředky na programy na řešení konfliktů;
10. vyzývá Radu a Komisi, aby podpořily usnesení o Nepálu na 61. zasedání komise OSN pro lidská práva a naléhavě vyzývá Komisi OSN pro lidská práva, aby ustanovila zvláštního zpravodaje, který by na ženevském zasedání Komise v březnu 2005 podal zprávu o situaci v oblasti dodržování lidských práv
P6_TA(2005)0059
Zvláštní soud k Sierra Leone: Spor "Charles Taylor"
Usnesení Evropského parlamentu ke Zvláštnímu soudu pro Sierra Leone: případ Charlese Taylora
Evropský parlament,
- s ohledem na Zvláštní soud pro Sierru Leone, který byl zřízen dohodou mezi OSN a vládou Sierry Leone podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1315 ze dne 14. srpna 2000 za účelem postavit před soud ty, kteří byli obviněni z válečných zločinů, zločinů proti lidskosti a porušování mezinárodního práva spáchaných v Sierra Leone;
- s ohledem na mezinárodní právo, zejména na ženevské úmluvy a na Dodatkový protokol II o válečných zločinech,
- s ohledem na všeobecnou mírovou dohodu, která byla uzavřena v Akře (Ghana) dne 18. srpna 2003 s cílem ukončit více než 14 let trvající vnitřní ozbrojený konflikt v Libérii,
- s ohledem na dohodu z Cotonou mezi ES a zeměmi AKT, mezi něž patří Nigérie a Libérie, a na závazek stran této dohody k míru, bezpečnosti a stabilitě, k dodržování lidských práv, demokratických zásad a zásad právního státu,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že Charles Taylor, bývalý prezident Libérie, uplatňoval v Libérii od roku 1997 do vypuknutí občanské války autoritářský režim,
B. vzhledem k tomu, že 14 let násilí a nepokojů v Libérii má za důsledek obrovské lidské utrpení, zejména civilního obyvatelstva, a hrubé porušování lidských práv, hromadné vystěhovávání obyvatelstva a zhroucení sociálních a hospodářských struktur,
C. vzhledem k tomu, že konflikt v Libérii přispěl rovněž k závažné destabilizaci celé západoafrické podoblasti, která způsobila humanitární krizi tragických rozměrů,
D. vzhledem k tomu, že Charles Taylor byl 7. března 2003 žalobcem Zvláštního soudu pro Sierra Leone obviněn v 17 bodech ze zločinů proti lidskosti a válečných zločinů, včetně vraždy, zmrzačení, znásilnění, sexuálního otrokářství a najímání dětských vojáků,
E. vzhledem k tomu, že Charles Taylor nadále sídlí v Nigérii a uplatňuje nárok na imunitu hlavy státu v trestním stíhání nehledě na to, že odvolací senát Zvláštního soudu pro Sierra Leone dne 31. května 2004 nárok vznesený Charlesem Taylorem na imunitu vůči trestnímu stíhání zamítl,
F. vzhledem k tomu, že vláda Nigérie rozhodujícím způsobem pomohla ukončit občanskou válku v Libérii; vzhledem k tomu, že Charles Taylor přijal dne 6. července 2003 nabídku azylu od nigerijské vlády,
G. vzhledem k tomu, že v říjnu 2003 Rada bezpečnosti OSN vyjádřila své znepokojení nad pokračujícími snahami Charlese Taylora z exilu o destabilizaci Libérie a západní Afriky, kterými porušoval předcházející dohodu s Nigérii, na jejímž základě mu byl udělen azyl a kterou se vzdal jakékoli účasti na politickém dění v Libérii,
H. vzhledem k tomu, že v srpnu 2004 uvalila Rada bezpečnosti OSN na tehdejší liberijské činitele zákaz cestování za to, že údajně plnili úlohu kurýrů pro Charlese Taylora v Nigérii,
I. vzhledem k tomu, že v září 2004, zvláštní představitel generálního tajemníka Organizace spojených národů před Radou bezpečnosti OSN prohlásil, že: "Stín Charlese Ghankaye Taylora se stále vznáší nad Libérií; pokud nebude předveden před Zvláštní soud pro Sierra Leone, mnozí obyčejní Liberijci neuvěří, že mírový proces je udržitelný.",
J. vzhledem k tomu, že vedle dobrovolných příspěvků členských států na zřízení Zvláštního soudu pro Sierra Leone ve výši přesahující 30 miliónů USD, podpořila EU jako celek Zvláštní soud pro Sierra Leone částkou 800000 EUR,
K. vzhledem k tomu, že jsou volby v Libérii v současné době naplánovány na říjen 2005 a že jejich výsledek by mohl spíše odrážet obavy z návratu Charlese Taylora než naději pro budoucnost,
L. vzhledem k tomu, že se ukázalo, že v zemích Unie řeky Mano, tj. Libérie, Sieře Leone a Guineji, nelze mír a stabilitu oddělovat neboť existuje nebezpečí, že jedna země zničí šance na pozitivní vývoj ve všech těchto zemích,
M. vzhledem k tomu, že Charles Taylor zůstává hrozbou pro mezinárodní mír a bezpečnost a poškozuje evropské úsilí o podporu trvalého míru a rozvoje v západní Africe,
N. vzhledem k tomu, že beztrestnost Charlese Taylora by popřela mezinárodní právo, byla by urážkou jeho bezpočetných obětí a oslabila by v této oblasti nastolení trvalého míru založeného na zásadách právního státu,
O. vzhledem k tomu, že lid Sierry Leone má právo na výkon spravedlnosti v případě Charlese Taylora prostřednictvím spravedlivého řízení před Zvláštním soudem pro Sierra Leone,
P. vzhledem k tomu, že mezinárodní právo jasně stanoví, že váleční zločinci musí být vždy souzeni a že státy mají povinnost vydat osoby podezřelé ze spáchání válečných zločinů,
Q. vzhledem k tomu, že poznámka výkonného výboru Úřadu vysokého komisaře pro uprchlíky o klauzulích vynětí obsažených v ženevských úmluvách jasně uvádí, že "pokud by ochrana poskytovaná podle práva o uprchlících chránila pachatele závažných trestných činů, bylo by poskytování mezinárodní ochrany v přímém rozporu s národním a mezinárodním právem a protiřečilo by humanitární a mírové povaze pojetí azylu",
R. vzhledem k tomu, že Nigérie ratifikovala ženevské úmluvy, které uvádějí, že válečným zločincům nelze poskytovat status uprchlíka;
1. vyzývá vládu Nigérie, aby jednala v trvalém zájmu liberijského mírového procesu a aby podpořila zásady právního státu bezodkladným vydáním Charlese Ghankaye Taylora pravomoci Zvláštního soudu pro Sierra Leone;
2. vyzývá Radu bezpečnosti Organizace spojených národů, aby tuto záležitost považovala za naléhavou;
3. vyzývá OSN, EU a členské státy, aby vyvíjely mezinárodní tlak, který by vedl k vydání Charlese Taylora;
4. vítá rozhodnutí dočasné vlády Libérie zmrazit majetek bývalého prezidenta Charlese Taylora a jeho spolupracovníků;
5. vyzývá EU, aby nadále podporovala mírovou dohodu z roku 2003 mezi třemi liberijskými válčícími stranami a nadcházející presidentské a parlamentní volby, které jsou naplánovány na říjen roku 2005;
6. žádá, aby se všechny státy v regionu vyvarovaly jakýchkoli opatření, která by mohla přispět k nestabilitě v sousedních zemích;
7. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám členských států EU, hlavnímu žalobci Zvláštního soudu pro Sierra Leone, spolupředsedům Smíšeného parlamentního shromáždění EU-AKT, Africké unii, generálnímu tajemníkovi OSN, generálnímu tajemníkovi Hospodářského společenství států západní Afriky (ECOWAS) a vládám Libérie a Nigérie.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0064
Zpráva o činnosti Evropské investiční banky za rok 2003
Usnesení Evropského parlamentu o činnosti Evropské investiční banky za rok 2003 (2004/2187(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na články 266 a 267 Smlouvy o ES, kterými se zřizuje Evropská investiční banka (EIB), a na protokol o statutu Evropské investiční banky připojený ke Smlouvě,
- s ohledem na rozhodnutí Konference předsedů ze dne 15. května 1996 pořádat každoročně diskusi o prioritách při poskytování úvěrů, o výroční zprávě a politice EIB, pod vedením příslušné komise,
- s ohledem na zprávu o činnosti skupiny EIB z roku 2003, na plán činností pro období 2004-2006, na výroční zprávu Evropského investičního fondu (EIF), výroční zprávy Výboru pro audit za rozpočtový rok 2003, odpovědi řídícího výboru a slyšení prezidenta EIB v příslušném výboru dne 23. listopadu 2004,
- s ohledem na prohlášení o řízení Evropské investiční banky ze dne 2. června 2004,
- s ohledem na připomínky uvedené ve výroční zprávě Účetního dvora za rok 2003,
- s ohledem na dohodu o spolupráci mezi ES a EIB z ledna 2000,
- s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady z Lisabonu ze dní 23. a 24. března 2000, zasedání Evropské rady v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 a zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 12. a 13. prosince 2003,
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o zprávě o činnosti EIB za rok 2002 [1],
- s ohledem na čl. 112 odst. 2 a článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0032/2005),
A. vzhledem k tomu, že EIB je veřejnou bankou, která byla založena Smlouvou o ES jako privilegovaná finanční instituce pro dosažení cílů Evropské unie prostřednictvím vlastních investic a investic, které pomáhá vytvářet; vzhledem k tomu, že na zasedání Evropské rady v Lisabonu a v Göteborgu byl potvrzen podíl EIB na dosažení cílů EU; vzhledem k tomu, že na těchto zasedáních byly stanoveny hlavní směry těchto cílů: konkrétně vytvoření ekonomiky, jejíž konkurenceschopnost je založena na znalostech a sociální soudržnosti za současného respektování místních i celosvětových požadavků na ochranu životního prostředí,
B. vzhledem k tomu, že při těchto zasedáních Rady si Evropská unie stanovila za cíl stát se co nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější ekonomikou světa založenou na znalostech, v níž trvale udržitelný rozvoj vede k vyššímu počtu lepších pracovních míst, pevnější sociální soudržnosti a splnění požadavků na ochranu životního prostředí, a že tento cíl znamená značné investice; vzhledem k tomu, že význam role EIB je uznáván zejména při uskutečňování iniciativ k podpoře ekonomického růstu a že Evropský parlament také zdůraznil neobyčejnou důležitost, kterou má financování rizikového kapitálu, malých a středních podniků a lidského kapitálu pomocí vlastních fondů,
C. vzhledem k tomu, že pokud jde o poptávku po úvěrech pro malé a střední podniky a o poskytování těchto úvěrů existují v různých členských státech podstatné rozdíly,
D. vzhledem k tomu, že půjčky poskytnuté v roce 2003 dosahovaly výše 46,6 miliard EUR, z čehož 37,3 miliard bylo poskytnuto členským státům EU (80 %), 5,7 miliard přistupujícím a kandidátským zemím, 3,6 miliard partnerským zemím, zejména 2,1 miliard partnerským zemím z partnerství EU-Středomoří a 0,5 miliard zemím AKT a zámořským zemím a územím, přičemž přibližně 40 % těchto půjček prochází zprostředkovatelskými bankami,
E. vzhledem k tomu, že význam EIB v rámci institucí Unie a množství finančních prostředků, které spravuje a pomáhá vytvářet, z nichž některé pocházejí z rozpočtu Unie, je dostačujícím důvodem k dialogu, který EIB vede s Evropským parlamentem, Radou a Komisí, a jsou důvodem pro hodnocení Účetním dvorem (pokud se jedná o zdroje Unie) a pro hodnocení Evropským úřadem pro boj proti podvodům,
F. vzhledem k tomu, že Evropská investiční banka hraje důležitou úlohu při získávání dalších zdrojů financování a napomáhá tyto zdroje znásobit, tím že podporuje zapojení soukromého sektoru a sdílení rizik, zejména prostřednictvím rizikových kapitálových nástrojů a poskytováním bankovních záruk;
1. blahopřeje EIB za zprávu o činnosti za rok 2003, jakož i za všeobecné zlepšení průhlednosti informací, které poskytuje občanům, a vyjadřuje potěšení nad kvalitou vztahů s EIB.
Cíle
2. vyzývá EIB, aby nadále aktivně podporovala uskutečňování strategie, která byla stanovena na zasedáních Rady v Lisabonu a v Göteborgu, zejména prostřednictvím "inovační iniciativy 2010" a rovněž podporovala iniciativy na podporu růstu prostřednictvím financování programů na rozvoj infrastruktury a projektů výzkumu a vývoje a katalyzování veřejných a soukromých zdrojů; navrhuje EIB, aby více spolupracovala s Komisí a s Evropskou centrální bankou za účelem vymezení obezřetnostních pravidel, která by dovolila rozvíjet příslušné půjčky, aniž by poškodila udržitelnost veřejného dluhu členských států;
3. vybízí EIB, aby upřednostňovala financování transevropských sítí; souhlasí s rozhodnutím investovat více do sektoru obnovitelných zdrojů energie a považovat při výběru financovaných projektů za podstatné kritérium to, zda nedochází k emisím skleníkových plynů;
4. vítá poskytování půjček EIB malým podnikům; vyzývá EIB, aby rovněž věnovala pozornost sektoru sociálního hospodářství a službám, které s ohledem na současný demografický vývoj mají velký význam pro zajištění účasti na optimálním aktivním životě a optimální úrovni sociální soudržnosti;
5. vyzývá EIB, aby zlepšila poskytování půjček malým a středním podnikům v těch členských zemích, které jsou pozadu, protože půjčky EIB jsou určeny právě ke snižování podstatných rozdílů mezi členskými státy;
6. upozorňuje na Mezinárodní rok mikrokreditů OSN a vyzývá EIB, aby tyto "mikropůjčky" zařadila do svého plánování na rok 2005;
7. vybízí EIB, aby přijala přesně stanovený soubor pravidel definující kritéria kvantitativního hodnocení projektů předložených tomuto hodnocení a systematické přezkoumávání dosažených výsledků, aby bylo možno zhodnotit skutečný přínos pro Lisabonskou strategii;
8. uznává hospodářské i sociální dopady činností EIB na růst malých a středních podniků a na zaměstnanost, zároveň však vyzývá EIB, aby zvýšila tyto dopady tím, že přistoupí ke zlepšení správních struktur pro přístup malých a středních podniků k rizikovému kapitálu a že podpoří přístup místních a regionálních finančních partnerů ke svým činnostem.
Kritéria a hodnocení
9. blahopřeje EIB k pokroku dosaženému během posledních let při definování kritérií pro výběr podporovaných projektů s ohledem na cíle Unie; vyzývá ji, aby upřesnila kritéria a byla důsledná v hodnocení výsledků z hlediska stanovených cílů;
10. naléhavě žádá, aby byla snížena vysoká administrativní zátěž malých a středních podniků a bank tak, aby mohly více využívat kapitálu EIF; vyzývá, aby byla věnována zvláštní pozornost inovační iniciativě pro rok 2010 a v tomto ohledu byl odpovídajícím způsobem snížen práh pro projekty;
11. vítá přání EIB přispět k Lisabonské strategii, zdůrazňuje významnou roli, kterou sehrály Evropské investičních fondy díky inovační iniciativě 2010 a vyzývá EIB, aby upevnila svoji úlohu řídící finanční síly pro modernizaci Unie, především prostřednictvím podpory vědeckého výzkumu a zejména podporou průmyslu špičkových technologií;
12. vyzývá EIB, pokud působí mimo území Unie, aby upřesnila kritéria tohoto působení nad rámec všeobecného mandátu Komise, a aby přitom vzala za základ doporučení Evropského parlamentu týkající se spolupráce a doporučení Světové banky a dalších bank pro rozvoj;
13. podporuje snahy EIB optimalizovat koordinaci s Komisí prostřednictvím společné pracovní skupiny; navrhuje formalizaci této koordinace a její rozšíření na samotný Evropský parlament;
14. vyzývá EIB, aby důkladněji zkontrolovala skutečný přínos investic Unie a EIB pro místní rozvoj a aby zřídila odpovídající ukazatele, jak to doporučuje její vlastní oddělení pro hodnocení operací;
15. doporučuje EIB, aby pokračovala v lepším vymezení kritérií konečného použití těchto globálních půjček, vyzývá EIB k zavedení průhledného postupu ověřování a hodnocení využití půjček zprostředkovatelskými bankami, aby tento postup zejména umožnil kontrolu, zda půjčky EIB skutečně využívají koneční příjemci; domnívá se, že by EIB měla hrát aktivní úlohu při kontrole globálních půjček a v případě potřeby by je měla podporovat;
16. vyzývá Účetní dvůr, aby zajistil, aby podmínky půjček a grantů, které EIB může poskytovat na různé projekty, nevedly jisté příjemce k nepřímému využívání grantů, na něž nemají nárok, zatímco by mohli využít tržních nástrojů financování; vybízí EIB, aby poskytla Účetnímu dvoru plný přístup k potřebným informacím popřípadě včetně obchodních informací důvěrné nebo citlivé povahy s ohledem na trh.
Průhlednost a zodpovědnost
17. blahopřeje EIB k pokroku dosaženému v dialogu s veřejností a s nevládními organizacemi, za zveřejnění zpráv o životním prostředí a o sociálním hodnocení těchto projektů v rozvojových zemích;
18. doporučuje rozvoj zvláštní informační kampaně o činnostech EIB pro malé a střední podniky v nových členských státech;
19. schvaluje návrhy týkající se průhlednosti přijaté dne 15. června 2004 správní radou; je připraven aktivně se zúčastnit postupu konzultace, s nímž počítá tato zpráva ve spojení s uplatňování Úmluvy OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (Úmluva z Aarhusu); zdůrazňuje důležitost zohlednění požadavků, které do těchto konzultací vnesou instituce a nevládní organizace;
20. domnívá se, že by měla být věnována větší pozornost zlepšení účetní kontroly EIB podle doporučení výroční zprávy Výboru pro audit a s oddělením pro hodnocení operací; je toho názoru, že Evropský parlament by se měl zúčastnit tohoto procesu;
21. vzhledem k obviněním, která se v současnosti objevují v tisku, o možných střetech zájmů na úrovni vedení Evropské investiční banky, vítá upřesnění, která v této souvislosti poskytlo vedení EIB poté, co schválil výše uvedenou zprávu A6-0032/2005; s potěšením přijímá změny statutu a jednacího řádu Evropské investiční banky, které byly vedením přijaty 1. května 2004 u příležitosti rozšíření Evropské unie o deset nových členských států; schválil uveřejnění celého kodexu chování pro rozhodovací orgány banky na internetové stránce Evropské investiční banky;
22. žádá EIB, aby Evropskému parlamentu a veřejnosti každý rok nadále předkládala souhrnnou zprávu o činnostech, které provedla, aby zlepšila svůj způsob práce v souladu s výše uvedeným usnesením Evropského parlamentu ze dne 22. dubna 2004; uznává rovněž, že je potřeba nadále zkoumat, jaké prostředky by měly být použity pro zlepšení finanční kontroly EIB, ať už se jedná o způsob využívání jejich vlastních finančních prostředků, nebo finančních prostředků, které jí byly přiděleny z rozpočtu Evropské unie;
***
23. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a EIB.
[1] Přijaté texty, P5_TA(2004)0371.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0065
Činnost Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU v roce 2004
Usnesení Evropského parlamentu o činnosti Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU v roce 2004 (2004/2141(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na dohodu o partnerství mezi členy skupiny států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, která byla podepsána dne 23. června 2000 v Cotonou (Dohoda z Cotonou) a vstoupila v platnost dne 1. dubna 2003 [1],
- s ohledem na jednací řád Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU, který byl naposledy pozměněn dne 25. listopadu 2004 v Haagu [2],
- s ohledem na usnesení a prohlášení, která přijalo Smíšené parlamentní shromáždění AKT-EU na svém 7. zasedání ve dnech 16.- 19. února 2004 [3] v etiopské Addis Abebě, týkající se:
- dohod o hospodářském partnerství: problémů a perspektiv,
- předcházení konfliktům a jejich urovnání a nastolení trvalého míru,
- nemocí způsobených chudobou a zdravotní péče v oblasti reprodukce v zemích AKT,
- bavlny a dalších produktů: problémů, se kterými se potýkají země AKT,
- škod způsobených tropickými bouřemi v Tichém a Indickém oceánu a v Karibské oblasti a nutnosti rychlé reakce při přírodních katastrofách,
- +s ohledem na usnesení, která přijalo Smíšené parlamentní shromáždění AKT-EU na svém 8. zasedání ve dnech 22.- 25. listopadu 2004 [2] v nizozemském Haagu, týkající se:
- politického dialogu (článek 8 Dohody z Cotonou),
- potravinové pomoci a zabezpečení potravinami,
- situace v Darfúru,
- škod způsobených tropickými bouřemi v Karibské oblasti,
- s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 314/2004 ze dne 19. února 2004 o některých omezujících opatření vůči Zimbabwe [4],
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj (A6-0044/2005),
A. vzhledem k tomu, že Smíšené parlamentní shromáždění je skutečným vzorem celému světu, pokud jde o spolupráci a rozvoj, a že je velkým přínosem pro otevřený dialog mezi Severem i Jihem založený na rovných právech,
B. vzhledem k tomu, že vytvoření stálých výborů přispělo k historicky významnému posunu od shromáždění ke skutečnému parlamentnímu shromáždění,
C. vzhledem k tomu, že se v roce 2004 uskutečnily čtyři společné mise: ve dnech 22.-25. ledna v Eritreji, ve dnech 18.-20. května za účelem sledování průběhu voleb v Malawi, ve dnech 21.-24. června summit AKT-EU v mosambickém Maputu a ve dnech 18.-20. října na Fidži v rámci 7. regionálního semináře hospodářských a sociálních zájmových skupin AKT-EU,
D. vzhledem k tomu, že uskupení AKT vyslalo vůbec poprvé pozorovatelskou misi do nizozemského Haagu a maďarské Budapešti u příležitosti voleb do EP, které se konaly ve dnech 10.- 13. června 2004,
E. vzhledem k významu role Smíšeného parlamentního shromáždění pro vedení politického dialogu podle článku 8 Dohody z Cotonou, zejména pokud jde o posílení demokracie, uplatňování řádné správy věcí veřejných a ochrany lidských práv,
F. vzhledem k potěšující skutečnosti, že etiopská vláda dne 14. listopadu 2004 prohlásila, že v zásadě uznává vymezení hranic s Eritrejí v souladu s rozhodnutím Mezinárodní komise pro vymezení hranic,
G. vzhledem k tomu, že předseda Evropského parlamentu (EP) připomněl dne 21. ledna 2004 předsednictvu Smíšeného parlamentního shromáždění postoj Evropského parlamentu k delegaci ze Zimbabwe,
H. vzhledem k tomu, že se situace v oblasti lidských práv a svobody názoru, sdružování a pokojného shromažďování v Zimbabwe ještě zhoršila,
I. vzhledem k tomu, že se spoluzpravodajové Výboru pro hospodářský rozvoj, finance AKT-EU a obchod včas neshodli na společném znění o zahrnutí Evropského rozvojového fondu (ERF) do rozpočtu,
J. vzhledem k tomu, že Středisko pro rozvoj podniků (SRP) a Středisko pro technickou spolupráci v zemědělství AKT-EU oslovily Smíšené parlamentní shromáždění,
K. vzhledem k výraznému přispění nizozemského předsednictví a různých místních orgánů k organizaci a průběhu 8. zasedání v Haagu;
1. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby posílilo svou roli jakožto fóra pro politický dialog ve smyslu článku 8 Dohody z Cotonou;
2. blahopřeje předsednictvu Smíšeného parlamentního shromáždění, že svým úsilím výrazně přispělo prostřednictvím dialogu k mírovému řešení sporu o hranice mezi Eritrejí a Etiopií, a to při dodržení mezinárodního práva;
3. zdůrazňuje politický význam usnesení o situaci v Darfúru, které Smíšené parlamentní shromáždění přijalo dne 25. listopadu 2004, a které odsuzuje trvající násilí a vyzývá k politickému řešení, které by bylo založeno na rezolucích Rady bezpečnosti OSN č. 1564 a 1574 (2004);
4. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby pokračovalo v činnosti v oblasti lidských práv, a přispělo tak k politickému dialogu podle článku 8 Dohody z Cotonou; žádá, aby se občanská společnost více podílela na činnosti Smíšeného parlamentního shromáždění a jeho stálých výborů;
5. navrhuje, aby se pro záležitosti, které se dotýkají zájmů několika výborů, zavedl postup spolupráce, na jehož základě by výbory poskytovaly svá stanoviska ke zprávám, jež vypracovává hlavní výbor;
6. je potěšen skutečností, že členové AKT lépe připravili v roce 2004 kompromisní znění naléhavých usnesení a vyhnuli se závěrečnému oddělenému hlasování;
7. vítá nový postoj Komise k době vyhrazené pro otázky, kdy odpovídá na otázky písemně a na doplňující otázky ústně; žádá Radu, aby postupovala stejně;
8. vyzývá Komisi a další orgány a osoby, jimž je toto usnesení určeno, aby zlepšili následný postup při plnění dříve přijatých usnesení, zejména v průběhu zasedání stálých výborů;
9. vítá skutečnost, že byla vyslána delegace poslanců ze států AKT do nizozemského Haagu a maďarské Budapešti ke sledování průběhu voleb do EP ve dnech 10.- 13. června 2004, a domnívá se, že tento krok znamená novou etapu Smíšeného parlamentního shromáždění na cestě ke shromáždění zcela rovnocenných partnerů;
10. blahopřeje skupině AKT k tomu, že potvrdila svůj závazek, že v případě zasedání konaných na území EU nebudou delegaci Zimbabwe tvořit členové, na něž se vztahují restriktivní opatření Rady; dále věří, že tento závazek bude v budoucnu dodržován;
11. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby na plenárním zasedání v malijském Bamaku přijalo svou zprávu o zahrnutí Evropského rozvojového fondu do rozpočtu; zdůrazňuje, že začlenění ERF do rozpočtu Evropské unie by mělo být doplněno posílením politické role Smíšeného parlamentního shromáždění při kontrole finančních prostředků vyčleněných v rámci partnerství AKT-EU;
12. vítá pravidelnou monitorovací činnost vykonávanou Výborem pro hospodářský rozvoj, finance a obchod ve spolupráci s Komisí a zástupci občanské společnosti, pokud jde o dohody o hospodářském partnerství mezi AKT a EU;
13. vítá zvýšenou spolupráci mezi Smíšeným parlamentním shromážděním a OSN a jejími různými orgány a vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby v této spolupráci pokračovalo;
14. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby přispělo k posílení úlohy parlamentů v zemích AKT, pokud jde o parlamentní kontrolu nad vládou, zejména v souvislosti s rozvojovou pomocí;
15. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby plnilo svou roli demokratické kontroly nad SRP a STZS, které byly vytvořeny dohodou z Cotonou, jak učinilo v Addis Abebě v rámci obecné diskuse s SRP a v Haagu s STSZ, v rámci projednávání zprávy o pomoci a zabezpečení potravinami,
16. blahopřeje předsednictvu Smíšeného parlamentního shromáždění, že sestavuje vyváženější pořad jednání schůzí Smíšeného parlamentního shromáždění, který umožňuje věnovat více času příspěvkům z pléna a omezuje počet příspěvků přednesených od řečnického pultu a čas vymezený na tyto příspěvky;
17. vyzývá předsednictvo, aby se snažilo nezasedat v době, kdy probíhá plenární zasedání;
18. s uspokojením konstatuje, že se doprovodných schůzí účastní nestátní aktéři, včetně Fóra žen;
19. zdůrazňuje přínos toho, že se zasedání Smíšeného parlamentního shromáždění konají střídavě v členských státech EU, a věří, že tento systém by měl být zachován i do budoucna a měl by být založen buď na rotujícím předsednictví v Radě nebo na jiném principu, bude-li Evropská ústava přijata všemi členskými státy; poznamenává však, že by členské země AKT uvítaly možnost pořádat zasedání Smíšeného parlamentního shromáždění v příznivější době vzhledem k ročnímu období např. jejich přesunutím na jinou dobu;
20. blahopřeje nizozemskému předsednictví a provincii Severní Brabant a provincii Zeeland a také orgánům měst Haag a Rotterdam k tomu, že aktivně přispěly k organizaci a průběhu 8. zasedání a zejména práce pracovních skupin;
21. vyzývá britské předsednictví a předsednictvo Evropského parlamentu, aby přijaly nezbytná opatření pro pořádání 10. zasedání ve Spojeném království;
22. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění, aby v souladu s čl. 17 odst. 3 Dohody z Cotonou pořádalo schůze na regionální a místní úrovni a opíralo se přitom o stávající parlamentní struktury ve skupině AKT; na schůzích by měla být pozornost věnována regionální spolupráci v souvislosti s předcházením konfliktům a jejich řešení a s uzavíráním a prováděním dohod o hospodářském partnerství;
23. vítá rychlé zpřístupnění dokumentů Smíšeného parlamentního shromáždění na internetu, protože nternet je nezbytným nástrojem pro řádný chod Smíšeného parlamentního shromáždění, jehož členové jsou od sebe velmi vzdáleni;
24. vyzývá Smíšené parlamentní shromáždění a jeho dva sekretariáty, aby soustavně používaly elektronickou poštu a internet pro předávání dokumentů poslancům EP a aby aktivně podporovaly využívání internetu, pokud je k dispozici;
25. vítá inaugurační zasedání Pan-afrického parlamentu (PAP), které se konalo v březnu 2004
P6_TA(2005)0068
Jednání Petičního výboru (2003-2004)
Usnesení Evropského parlamentu o jednáních Petičního výboru v průběhu parlamentního roku 2003-2004 (2004/2090(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení týkající se jednání Petičního výboru,
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 12. dubna 1989 o posílení petičního práva [1],
- s ohledem na články 21 a 194 Smlouvy o ES,
- s ohledem na výroční zprávu evropského veřejného ochránce práv za rok 2003,
- s ohledem na článek 45 a čl. 192 odst. 6 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Petičního výboru (A6-0040/2005),
A. vzhledem k tomu, že petiční právo je základním právem, které je neoddělitelně spjato s občanstvím Evropské unie;
B. vzhledem k tomu, že petiční právo je od roku 1992 zakotveno ve Smlouvě o EU a je potvrzeno ve Smlouvě o Ústavě pro Evropu (článek II-104), která byla schválena Evropským parlamentem dne 12. ledna 2005 [2];
C. vzhledem k tomu, že právo předkládat petice Evropskému parlamentu a právo podávat stížnosti evropskému veřejnému ochránci práv jsou základními prostředky evropských občanů k uplatňování jejich přímých demokratických práv;
D. vzhledem k tomu, že kvalita a rostoucí počet obdržených peticí ukazuje, že občané bydlící v EU tohoto práva využívají k tomu, aby se aktivně podíleli na dění v Evropské unii, což je skutečnost zavazující Evropský parlament k efektivnímu, transparentnímu a urychlenému vyřizování petic;
E. vzhledem k tomu, že Evropský parlament vždy uznával petice za prostředek ke zvýšení své schopnosti reagovat při výkonu politického dohledu na problémy občanů EU, zejména pokud jde o potenciální závažné porušování evropských právních předpisů nebo nedodržování základních práv;
F. vzhledem k tomu, že evropští občané vyžadují nejen lepší součinnost práce institucí, ale také větší průhlednost a jasnost, pokud jde o úkoly evropských orgánů a zejména Parlamentu, Komise, Rady, Evropského veřejného ochránce práv a specializovaných agentur na straně jedné, a na druhé straně orgánů členských států, včetně petičních výborů, kanceláří veřejných ochránců práv v rámci národních a regionálních parlamentů, přičemž všechny jsou významné, neboť poskytují evropským občanům nezbytnou pomoc při uplatňování jejich legitimních práv;
G. vzhledem k tomu, že Evropský parlament, který má po změně článku 230 Smlouvy o ES provedené Niceskou smlouvou právo předkládat žaloby Soudnímu dvoru za stejných podmínek jako Rada a Komise, to znamená bez ohledu na to, jestli jsou dotčena jeho výhradní práva či nikoliv, usiluje o další posílení právních a politických nástrojů, kterými disponuje, což mu umožní účinněji reagovat na legitimní problémy občanů;
H. vzhledem k tomu, že má Evropský parlament jako přímo volený zastupitelský orgán občanů Evropy na evropské úrovni zvláštní úkol a výsadní právo chránit práva občanů; vzhledem k tomu, že však Parlament potřebuje pomoc a loajální spolupráci ze strany Komise coby strážkyně smluv, pokud má být schopen řešit problémy, které vedly občany k žádosti o pomoc;
I. vzhledem k tomu, že členské státy a úřadující předsednictvo Rady Evropské unie má zvláštní povinnost zaručit evropským občanům, aby byly právní předpisy stanovené evropskými zákonodárnými orgány dodržovány a řádně uplatňovány národními, regionálními a místními správami včetně agentur, které jsou jim podřízeny;
1. opakovaně prohlašuje, že Petiční výbor je jednou z nejdůležitějších institucí v rámci Evropského parlamentu pro výkon parlamentní kontroly nad orgány EU i nad orgány národními, regionálními, místními a společenskými, čímž zvyšuje průhlednost fungování Evropské unie ve vztahu k evropským občanům a povědomí o něm;
2. podotýká, že petice poskytují velice užitečný obraz o tom, do jaké míry považují evropští občané za naplněná svá očekávání vzhledem k Evropské unii, od níž se často cítí osobně velmi vzdálení, neúčastní a která s nimi nejedná vhodným způsobem;
3. zdůrazňuje, že prostřednictvím petičního postupu může Evropský parlament zhodnotit a případně veřejně odhalit nedostatečné vytýčení politických cílů, mezery v právním rámci, problémy s praktickým prováděním politik či další slabiny, pokud jde o Evropskou unii a případně také porušení ze strany členských států;
4. podtrhuje konstruktivní úlohu Komise při posuzování petic a považuje spolupráci s Komisí za zásadní; vyzývá Komisi, aby ve své výroční zprávě o uplatňování právních předpisů Společenství označila ty případy, kde byla zahájena řízení o porušení práva na podnět Parlamentu po obdržení petic předložených evropskými občany;
5. žádá, aby byla naplánována každoroční debata a hlasování na plenárním zasedání o práci Petičního výboru a o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv tak, aby probíhaly souběžně s diskusí o výroční zprávě Komise o uplatňování právních předpisů Společenství;
6. vítá skutečnost, že iniciativy pro vyslání delegací do různých členských států či regionů Unie s cílem na místě vyšetřit problémy, na něž upozornili předkladatelé petic, vyslyšet názory dotčených obyvatel, a zvýšit povědomí kompetentních orgánů a médií, pomohly účelněji zaměřit pozornost a ukázaly se být v mnoha případech pro předkladatele petic přínosem;
7. zdůrazňuje svůj záměr účinněji využívat čl. 192 odst. 1 jednacího řádu, který umožňuje Petičnímu výboru vypracovat zprávu či jinak vyjádřit své stanovisko k peticím, které prohlásil za přípustné;
8. připomíná potřebu jasně přidělit pravomoci a povinnosti Komisi, Radě a členským státům či jiným orgánům, které jsou povinny používat právní předpisy EU, jak je naznačeno v pracovním dokumentu, který Petiční výbor předložil předsedovi Konventu o budoucnosti Evropy [3];
9. klade důraz na to, že s potvrzením petičního práva podle nové Ústavy musí být stanovena společná pravidla chování pro všechny orgány Společenství a členské státy v duchu Kodexu řádného správního jednání vypracovaného evropským veřejným ochráncem práv a schváleného Evropským parlamentem;
10. podtrhuje, že při vyřizování petic by přítomnost zástupce Rady či vlády dotčeného členského státu na schůzích výboru měla být samozřejmostí, zejména pokud se daná petice týká právních otázek a cílů Evropské unie, které jsou úzce spjaty s národním právem dotyčného členského státu nebo se dotýkají témat, která jsou pro něj politicky citlivá; vyjadřuje dík členským státům, které se do vyřizování petic zapojily, nicméně trvá na tom, aby úřadující předsednictvo prozkoumalo způsoby, jak zlepšit účast Rady na činnosti výboru, pokud možno jmenováním úředníka na vyšší úrovni, který bude koordinovat záležitosti související s peticemi;
11. požaduje, aby Rada stanovila pro všechny vládní resorty a agentury členských států tříměsíční lhůtu na vypracování podrobné odpovědi Petičnímu výboru a předkladateli (předkladatelům), nebo zprávy o důvodech zpoždění vypracovávanou měsíčně;
12. domnívá se, že závazek předsednictví Rady obsažený v závěrech interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů schválené Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 16. prosince 2003 [4] zajistí účast Rady na náležité úrovni ve výborech Evropského parlamentu;
13. připomíná, že rozšíření EU o deset nových států vyžaduje, aby příslušný výbor podle toho rozšířil svou odbornost v oblasti jazykové, právní a politické, a zdůrazňuje potřebu i nadále posilovat a přizpůsobovat sekretariát výboru tak, aby se dokázal vyrovnat s těmito novými okolnostmi, neboť je nezbytné, aby jeho služby byly dostupné všem občanům EU; zdůrazňuje, že obecné závěry pro další zlepšování práce Petičního výboru jsou vypracovány pro "Zprávu za období 2004-2005" a budou k ní připojeny jako příloha;
14. připomíná, že od vstupu Niceské smlouvy v platnost má Evropský parlament právo podat Soudnímu dvoru žalobu na jiné orgány Společenství pro nedostatek příslušnosti, pro porušení podstatných formálních náležitostí, pro porušení Smlouvy o ES nebo jakéhokoli právního předpisu týkajícího se jejího provádění anebo pro zneužití pravomoci, bez ohledu na to, jestli jsou dotčena výhradní práva Parlamentu či nikoliv;
15. domnívá se, že by bylo oprávněné, aby Parlament podle článku 230 Smlouvy o ES využil své pravomoci, v případě, že to bude nutné k ukončení vážného porušování právních předpisů Společenství, které bylo odhaleno během prověřování petice, a tam, kde i přes snahy o vyřešení přetrvává rozdíl ve výkladu mezi Parlamentem a Komisí, pokud jde o činnost požadovanou právními předpisy Společenství na ochranu práv občanů v daném případě;
16. vyzývá Radu a Komisi, aby zrevidovaly interinstitucionální dohodu s Evropským parlamentem z roku 1989 tak, aby byly předkladatelům petic poskytnuty účinnější způsoby nápravy a aby byl definován jasný a soudržný rámec pro nezbytnou spolupráci mezi orgány v dané oblasti;
17. zastává názor, že by měla být ustavena stálá pracovní skupina, aby bylo možno lépe a trvale kontrolovat postup vyřizování petic podaných Evropskému parlamentu;
18. vítá vytvoření systému SOLVIT jako prostředku neformální pomoci jednotlivcům a organizacím při řešení problémů týkajících se vnitřního trhu a naléhá na členské státy, aby postupně zaváděly tento program integrované spolupráce, aby byl systém SOLVIT funkční ve větším měřítku;
19. naléhá na Komisi, aby pokračovala ve svém úsilí — které již přineslo viditelné výsledky — o racionalizaci a zrychlení interních postupů v návaznosti na požadavky příslušného výboru pro informace týkající se petic;
20. vítá brzké zavedení nového informačního systému pro řízení petic a požaduje, aby bylo co nejdříve projednáno poskytnutí dostatečných lidských zdrojů, které umožní rychlé zadávání údajů do nového systému tak, aby byl co nejdříve plně funkční;
21. požaduje, aby Komise stanovila tříměsíční lhůtu na vypracování podrobné odpovědi Petičními výboru a předkladateli (předkladatelům), nebo aby byly měsíčně uváděny důvody zpoždění;
22. podotýká, že úspěch, kterého bylo dosaženo pomocí petic tím, že upozornily na dopad politik EU na životy jednotlivých občanů, vyžaduje pečlivé posouzení nejlepšího způsobu, jak zlepšit účinnost a zvýšit průhlednost všech postupů zkoumání a zpracování předložených petic s přihlédnutím k tomu, že ve srovnání s podáním stížnosti Komisi je petiční řízení Parlamentu již skutečně veřejnou metodou pro řešení problémů občanů;
23. uznává, že práce Petičního výboru se z mnoha hledisek od činnosti ostatních parlamentních výborů liší, neboť řeší mnohé otázky nezávisle, za pomoci externích poradců a za přispění jednotlivých občanů, zabývá se širokou řadou témat předložených předsedou či plenárním zasedáním a často o problémech rozhoduje bez další účasti plenárního zasedání nebo jiných orgánů Evropského parlamentu; shledává, že to vyžaduje postupy, jež jsou nezbytně odlišné od postupů používaných ostatními výbory Evropského parlamentu, kterým by však, aniž by vyžadovaly zvláštní ustanovení jednacího řádu, prospělo vytýčení pevnějších obecných směrů v rámci výboru, aby byla zajištěna kontinuita jeho práce, soudržnost výsledků jeho činnosti a sledování jejího dopadu;
24. požaduje opatření ke zvýšení povědomí občanů nových členských států o jejich právu předkládat petice Parlamentu podle článku 194 Smlouvy o ES, pokud jde o záležitosti vycházející z oblastí činnosti Společenství, které se jich přímo dotýkají, a rovněž o právu podávat stížnosti Evropskému veřejnému ochránci práv podle článku 195 Smlouvy o ES, pokud existuje podezření, že došlo k nesprávnému úřednímu postupu ze strany orgánů či institucí ES;
25. vyzývá parlamenty členských států, které tak ještě neučinily, aby za účelem racionalizace dialogu s institucemi ES vytvořily národní petiční výbory tak, aby tyto výbory spolupracovaly společně tam, kde je to nezbytné, s Petičním výborem Evropského parlamentu a zároveň poskytovaly úplnější mimosoudní demokratickou ochranu občanských práv uvnitř Společenství;
26. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení a zprávu Petičního výboru Radě, Komisi, Evropskému veřejnému ochránci práv a parlamentům členských států, jejich petičním výborům a jejich národním veřejným ochráncům práv či podobným příslušným orgánům.
[1] Úř. věst.
C 120, 16.5.1989, s. 51.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2005)0004.
[3] Pracovní dokument předložený předsedovi Konventu o budoucnosti Evropy. Zpravodaj: Proinsias De Rossa (PE 318.508/v konečném znění.).
[4] Úř. věst.
C 321, 31.12.2003, s. 1.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0069
Střednědobá revize Lisabonské strategie
Usnesení Evropského parlamentu o střednědobé revizi Lisabonské strategie
Evropský parlament,
- s ohledem na článek 103 jednacího řádu,
1. pevně věří, že Evropská unie může v souvislosti s celosvětovým cílem udržitelného rozvoje představovat předvoj světového hospodářského a sociálního pokroku jakož i pokroku v oblasti životního prostředí; znovu potvrzuje platnost strategických cílů vytyčených na zasedání Evropské rady v Lisabonu a Göteborgu ve věci zvýšení zaměstnanosti, hospodářských reforem, posílení konkurenceschopnosti, dotvoření vnitřního trhu, sociální soudržnosti a ochrany životního prostředí, které mají sloužit jako nástroje udržitelného hospodářství zaměřeného na udržitelný růst; a věří, že Lisabonská strategie by měla být nejvyšší prioritou EU v následujících pěti letech;
2. potvrzuje svůj závazek vůči Lisabonské strategii a vizi, kterou zahrnuje, pokud jde o dynamické hospodářství a lepší společnost s vyšší kvalitou života, posílení růstu a zaměstnanosti, což povede k vytvoření rámce sociální soudržnosti a politiky ochrany životního prostředí; věří, že udržitelný růst a zaměstnanost představují nejnaléhavější cíle Evropy, od nichž se odvíjí pokrok v sociální oblasti a v oblasti ochrany životního prostředí; trvá na tom, že náležitě pojatá sociální politika a politika ochrany životního prostředí jsou samy o sobě klíčovým faktorem v posilování výkonnosti evropského hospodářství;
3. uznává, že zatímco volný pohyb zboží již dobře funguje, vnitřní trh stále nebyl zdaleka dotvořen a je tedy za tímto účelem nezbytné vyvinout větší úsilí;
4. soudí, že úspěch Lisabonské agendy vyžaduje, aby členské státy zahájily strukturální reformy nezbytné pro zachování evropského sociálního modelu; domnívá se také, že je zapotřebí makroekonomický rámec, který by podporoval hospodářský růst, a že tento rámec musí představovat kombinaci stability s pobídkami na investice do lisabonských cílů;
5. zaprvé uznává pozitivní přínos politiky ochrany životního prostředí pro růst a zaměstnanost zejména prostřednictvím vývoje ekologických inovací, a za druhé uznává, že EU musí přijmout jisté výzvy týkající se přírodních zdrojů a životního prostředí, jako například změna klimatu a mizící biologická rozmanitost, které budou v případě, že nebudou bezodkladně zohledněny, představovat náklady a přímé dopady na lisabonské cíle růstu; věří tedy, že je nezbytné zahrnout do revidovaného lisabonského procesu ohledy v souvislosti s ochranou životního prostředí; trvá na tom, že řádné politiky v oblasti životního prostředí, ochrany zdraví a bezpečnosti potravin budou mít pozitivní dopad na růst a konkurenceschopnost;
6. věří stejně jako Komise, že k oživení Lisabonské strategie je nezbytné zabývat se skutečností, že členské státy nesplnily cíle vytyčené v březnu 2000, a učinit Lisabonskou strategii hlavním tématem diskusí jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni EU, věří, že tato debata závisí na:
- účinnějším seřazení priorit s jednoznačně stanovenými prioritními akcemi ve všech třech oblastech Lisabonské agendy, aby se stanovil přesnější směr a upravila se nejasná orientace Lisabonského procesu;
- zajímavé a jasně vymezené vizi, která pomůže zmobilizovat evropskou veřejnost;
- otevřenějším a průhlednějším vytváření politik a jejich uplatňování, aby se zajistila demokratická odpovědnost a jejich vlastnictví poslancům parlamentu a občanům na vnitrostátní i evropské úrovni;
- vnitrostátní a evropské rozpočtové prostředky nezbytné pro zajištění konkrétní podoby stanovených cílů;
- podněcování veřejných a soukromých investic;
7. věří, že jarní zasedání Evropské rady by mělo zaměřit Lisabonskou strategii na klíčové cíle: zajištění růstu a vytvoření pracovních míst s aktivním přispěním společnosti založené na znalostech; podporu veřejných a soukromých investic do lisabonských cílů; podporu přátelského podnikatelského prostředí, sociální politiku založenou na začlenění, bezpečnosti, solidaritě a přizpůsobivosti a využití evropské politiky ochrany životního prostředí jako konkurenčního prostředku;
8. je přesvědčen, že pro splnění hospodářských a sociálních cílů a cílů v oblasti životního prostředí je třeba zajistit udržitelné makroekonomické prostředí orientované na růst, a že to je předpokladem pro konkurenceschopnost Evropy v mezinárodním měřítku; poznamenává, že k tomu nezbytný dynamický hospodářský rozvoj, rozvoj pracovního trhu, stabilní měna, snižování státního dluhu a státních deficitů i režim zajišťující udržitelné důchody;
9. je toho názoru, že by se měly odporovat podnikatelský duch, připravenost nést riziko, vlastní podněty a zodpovědnost, že by hospodářské právní předpisy měly být srozumitelné a neměly by být byrokratické a že by daňový systém měl být jednoduchý a spravedlivý; poznamenává, že hospodářská politika by měla vykazovat vysoký stupeň předvídatelnosti;
10. trvá na tom, že, chceme-li vytvořit širokou koalici stoupenců změny, musí být Lisabonská strategie univerzálně chápána jako strategie se širokým záběrem pozitivního dopadu, která je vytvořena ve spolupráci všech příslušných sociálně-hospodářských činitelů a která usiluje o vytváření trhů práce prosazujících dynamiku a bezpečnost, usilujících o modernizaci nikoli však o oslabení sociálního zabezpečení a které vnímají přísné sociální normy a normy ochrany životního prostředí za součást evropského modelu hospodářské soutěže;
11. zdůrazňuje význam evropské hospodářské soutěže a dosažení jednotného trhu služeb s vyváženým poměrem mezi otevřením trhu, veřejnými službami a sociálními právy a právy zákazníků; zdůrazňuje roli služeb veřejného zájmu při prosazování sociálního začlenění, územní soudržnosti a účinnějšího vnitřního trhu; vyzývá představitele vrcholné schůzky, aby přijali závazek přijmout právní rámec Společenství týkající se služeb veřejného zájmu s cílem zajistit jejich kvalitu a přístup všech Evropanů k těmto službám, přičemž se bude u služeb veřejného zájmu uplatňovat zásada subsidiarity a proporcionality;
12. opětovně zdůrazňuje přínos vysoce kvalitních, obecně dostupných a účinně poskytovaných veřejných služeb pro zajištění kvality života a cílů sociální soudržnosti, které tvoří základ Lisabonské strategie; domnívá se, že účinné uplatňování opatření týkajících se veřejných zakázek by mělo tvořit součást lisabonských cílů;
13. domnívá se, že aktivní role malých a středních podniků při plnění cílů Lisabonské strategie musí být uznána s větší jednoznačností, bere na vědomí skutečnost, že malé a střední podniky zaměstnávají největší podíl zaměstnanců v rámci EU, ale také skutečnost, že v posledních letech vytvořily více nových pracovních míst, než jakékoli další odvětví; žádá proto přijetí dalších opatření pro vytvoření vstřícnějšího prostředí vůči malým a středním podnikům bez zbytečné administrativní zátěže, které by zajistilo lepší přístup k finančním investičním prostředkům;
14. věří, že pro vytvoření společnosti, která je nakloněna změnám, bude zcela nezbytná role systému, který zahrnuje častější přijímání rozhodnutí v oblasti hospodářství; připomíná, že Evropská rada v Bruselu trvala na tom, aby se vysoká úroveň sociální ochrany stala jádrem Lisabonské strategie; znovu potvrzuje, že je nepřípustné, aby lidé žili pod hranicí chudoby a trpěli sociálním vyloučením; podporuje Evropskou radu v Bruselu a její výzvu k posílení politik na odstranění chudoby a sociálního vyčlenění s cílem přijmout celkový přístup pro obnovení rozhodujícího podnětu za účelem snížení chudoby do roku 2010 a zajištění přístupu k základním právům pro všechny evropské občany; žádá, aby představitelé jarního zasedání Evropské rady přijali závazek náročné sociální agendy;
15. domnívá se, že uspokojivá dohoda o nových právních předpisech pro chemické látky (REACH) by poskytla jasný příklad Lisabonské strategie v praxi, neboť by zajistila rovnováhu mezi cíli hospodářské soutěže, ochrany životního prostředí, sociálními cíli a cíli ochrany veřejného zdraví;
16. považuje konkurenční trh s energií, který podporuje formy udržitelné energie, za jednu z podmínek konkurenceschopného a udržitelného hospodářství v Evropě a naléhavě žádá Komisi, aby přišla s novým podnětem a zajistila tak rovnocenné podmínky pro všechny zúčastněné strany a všechny formy energie, včetně obnovitelných; dále připomíná, že zvýšená produktivita zdrojů snižuje náklady průmyslu a domácností, a tím uvolňuje prostředky na jiné investice a činí hospodářství EU méně závislým na omezených zdrojích a nestálých trzích surovin;
17. věří, že střednědobá revize by měla věnovat dostatečnou pozornost přínosu, který mohou mít na nejúspěšnější strategii konkurenceschopnosti nové technologie se slibnou budoucností (například nanotechnologie, mikrotechnologie, lékařské a laserové technologie, dopravní a logistické technologie), jakož i enviromentální technologie a vysoké technologické standardy; vyzývá k vyšší podpoře ekologických technologií a ekologicky účinných novátorských postupů; obecněji zdůrazňuje roli kvality života jako faktoru při rozdělování investic a umísťování podniků; věří, že nezájem o změnu klimatu a zánik biologické rozmanitosti hluboce poškodí příležitost dosáhnout těchto cílů;
18. s ohledem na rozhodnutí Evropské rady o budoucí politice týkající se klimatu znovu potvrzuje svůj názor obsažený v usnesení ze dne 13. ledna 2005 o závěrech konference v Buenos Aires o změně klimatu [1];
19. vyzývá Komisi, aby nabídla pevné vedení při navrhování strategií na zlepšení fungování trhů práce, aby se pro naši mládež zajistily změny do budoucna, které by zlepšily příležitosti mladých lidí v oblasti vzájemného uznávání diplomů, přeshraničního vzdělávání a odborné příležitosti, které by respektovaly zásady solidarity mezi generacemi a které by byly slučitelné s demografickou situací; vyzývá Komisi a členské státy, aby vyvinuly nezbytná srozumitelná opatření s cílem podpořit doplňkové systémy financování vnitrostátních systémů důchodového zabezpečení; věří, že snaha o zlepšení pružnosti trhů práce by se měla zaměřit na zvýšení příležitosti zaměstnat více lidí, přičemž zvláštní důraz by se kladl na zvláštní potřeby malých a středních podniků;
20. v souladu s tímto podporuje evropský podnět ve prospěch mládeže navrhovaný některými členskými státy, který tvoří součást sdělení Komise pro představitele jarního zasedání Evropské rady;
21. považuje zemědělské výdaje na rozvoj venkova, zejména ve prospěch školení mladých zemědělců, kteří mají zvláštní význam v členských státech, za důležitou součást Lisabonské strategie;
22. věří, že dovolené přistěhovalectví hraje důležitou úlohu v podpoře evropského hospodářství založeného na znalostech i v postupu hospodářského rozvoje;
23. věří, že skutečně vysoká úroveň hospodářství založeného na znalostech v Evropě je závislá na vytvoření vysoce vzdělané a kvalitně vyškolené pracovní síly a na vysokém nárůstu rozsahu a účinnosti výzkumu a novátorských forem; trvá na tom, že vysoká kvalita vzdělání přístupného všem občanům je nezbytná pro silné hospodářství a spravedlivou společnost; vyzývá Komisi a členské státy, aby aktivně podpořily vědecký výzkum ve všech fázích inovačního procesu od vzniku myšlenky až po uplatnění v podnicích;
24. vyzývá, aby se v rámci střednědobé revize stalo vzdělávání a školení, zdokonalení lidského kapitálu a celoživotní vzdělávání jádrem Lisabonské strategie a domnívá se, že jarní zasedání Evropské rady by mělo stanovit náročné cíle;
25. připomíná, že v některých členských státech tvoří nejpočetnější skupinu vyloučených ženy, přičemž u většiny z nich rozhodnutí, zda dělat placenou práci závisí na dostupnosti a přitažlivosti zaměstnání; vyzývá tedy představitele jarního zasedání Evropské rady, aby se zabývali nezbytností rovnoprávnosti mužů a žen v souvislosti s lisabonskými cíly, včetně opatření na podporu forem zaměstnání a pracovní doby, které jsou vstřícné vůči rodinám, bezpečného zaměstnání a rovného zacházení, opatření na zlepšení přístupu ke školení a překlenutí propasti platových rozdílů mezi muži a ženami a rozšíření možností péče o děti a podpory péče o starší občany;
26. podporuje myšlenku integrovaného výzkumu a průmyslové politiky se zvláštním důrazem na malé a střední podniky a její finanční dostupnost; domnívá se také, že Evropa potřebuje pevnou průmyslovou základnu a že její hospodářskou soutěž je třeba posílit zavedením důležitých technologických podnětů, které budou vycházet ze soukromých podnětů nebo ze spolupráce soukromého a veřejného sektoru;
27. vyzývá všechny členské státy, aby během jarního zasedání Evropské rady přijaly závazek plnit opatření nezbytná pro zvýšení výdajů na výzkum a vývoj na nejméně 3 % národního příjmu (2 % pro soukromý a 1 % pro veřejný sektor) a aby zároveň zajistily kontrolu prosazovaných opatření s ohledem na lisabonské cíle; zdůrazňuje, že současně s tímto musí dojít ke zdvojnásobení evropského financování výzkumu a vývoje v souladu s lisabonskými cíli, včetně schválení zřízení Evropské výzkumné rady jako nezávislého poradního orgánu v oblasti výzkumu;
28. vyzývá k upřednostňování opatření, která umožňují příhraniční výměnu výzkumných pracovníků;
29. žádá Radu a Komisi, aby zvýšily své úsilí a navrhly hospodárný, co nejméně zatěžující a řádně fungující patent Společenství, který bude skýtat právní jistotu, poskytovat malým a středním podnikům možnosti a bude skutečným hybným prostředkem pro evropský výzkum a vývoj;
30. podporuje Komisi, která společně s Parlamentem definovala spolehlivý plán s jasnými legislativními a rozpočtovými prioritami s ohledem na tři pilíře Lisabonské strategie; trvá na podrobné konzultaci s Parlamentem, pokud jde o obsah plánu a o vytvoření účinného mechanismu mezi Komisí a Parlamentem pro společné plánování;
31. žádá Komisi, aby hodnotila dopady na hospodářství, sociální oblast, zdraví a životní prostředí souvisleji, aby spolupracovala s Evropským parlamentem při sledování a zdokonalování stávajících právních předpisů a aby tak účinně uplatnila interinstitucionální dohodu o zdokonalení tvorby právních předpisů [2] jako otázku priority včetně vhodných mechanismů pro účinnou konzultaci všech zúčastněných stran; trvá však na tom, že hodnocení dopadu musí vždy zohlednit náklady vzniklé v důsledku nečinnosti a dlouhodobější náklady a výhody s ohledem na finance a kvalitu; vyzývá také k lepšímu následnému hodnocení přijatých a uplatňovaných opatření;
32. žádá Komisi, aby prověřila všechny legislativní návrhy, zda souhlasí s cíli Lisabonské strategie, a zajistila tak, že budoucí právní předpisy budou i v případě, že budou používány nástroje komitologie, plně v souladu s nezbytnými demokratickými postupy, aby postoupila dále ve svých plánech zjednodušit a sjednotit stávající "acquis", a snížila tak náklady na zajištění souladu s právními předpisy a uvolnila prostředky na podporu inovace a vytváření pracovních míst;
33. podporuje myšlenku vnitrostátních akčních plánů pro uplatnění Lisabonské strategie, přičemž každá vláda jmenuje ministra, který bude operace koordinovat;
34. vítá konsolidované podávání zpráv a vyzývá k poskytování menšího počtu kvalitnějších ukazatelů, aby se zajistilo průhlednější sledování dosaženého pokroku s ohledem na hospodářské a sociální oblasti a oblast ochrany životního prostředí Lisabonské strategie, včetně veřejné dostupné databáze, která bude zahrnovat u každého členského státu počet provedených bodů a orientační údaje a osvědčené zkušenosti spolufinancovaných programů; žádá, aby Komise pravidelně poskytla Evropskému parlamentu i parlamentům členských států zprávu, která hodnotí uplatňování Lisabonské strategie členskými státy;
35. žádá, aby byla výroční zpráva Komise o pokroku a hospodářské strategické pokyny zasílána Evropskému parlamentu dříve, než bude předána Radě, aby Parlament mohl zaujmout stanovisko;
36. vyzývá představitele jarního zasedání Evropské rady, aby vytvořili jednodušší a souvislejší systém řízení s cílem soustředit pozornost na veřejnou a parlamentní kontrolu;
37. navrhuje tripartitní schůzku všech tří orgánů, aby před zahájením každoročního jarního zasedání Evropské rady identifikovaly klíčové politické priority;
38. trvá na tom, že je nezbytné vytvořit skutečnou kulturu dialogu s Parlamentem, aby se vytvořil pocit sdíleného vlastnictví, komunikace a přísné uplatňování představující součást zájmů Parlamentu; věří tedy, že vytvoření silného partnerství mezi Parlamentem a Komisí, Parlamentem a parlamenty členských států, společně s posílenou účastí regionálních a místních orgánů, představuje klíč k dosažení úspěchu;
39. upozorňuje na meziparlamentární konferenci, která se bude konat v Bruselu ve dnech 16. a 17. března 2005, aby v tomto ohledu podpořila spolupráci mezi parlamenty členských států a Evropským parlamentem; vyzývá představitele jarního zasedání Evropské rady, aby posílili jak parlamentní rozměr, tak úlohu veřejné diskuse v rámci Lisabonské strategie;
40. žádá, aby vnitrostátní a evropský rozpočty, včetně příštího finančního výhledu na období 2007-2013, odrážely cíle, o které se usiluje v rámci lisabonského procesu;
41. uznává skutečný zvláštní přínos regionální politiky při uplatňování lisabonských cílů a připomíná, že, má-li se odpovědět účinným a vyváženým způsobem na tuto výzvu, je nezbytné zajistit odpovídající prostředky; upozorňuje na skutečnost, že upravené strukturální fondy se nyní soustřeďují především na lisabonské cíle a trvá na tom, že finanční výhled musí tuto roli strukturálních fondů odrážet;
42. uznává význam projektů TEN a jejich rychlou výstavbu při posilování snahy o dosažení lisabonských cílů; podporuje tudíž Komisi a její snahu přesvědčit členské státy, že tyto projekty musí být plánovány a financovány za podpory z rozpočtu EU a prostřednictvím spolupráce veřejného a soukromého sektoru;
43. žádá globálně udržitelný přístup v dopravní politice založený na větším využívání nových technologií;
44. věří, že je nezbytné zahájit nový podnět informační společnosti, který se zaměří na výzvy do roku 2010 a že tento podnět by měl stanovit stabilní prostředí pro rozvoj elektronické komunikace a digitální služby a zaměřit se na další rozvoj výzkumných snah, inovace a využití informačních a komunikačních technologií;
45. poznamenává, že "tvořivý průmysl" se v brzké době stane nejslibnějším odvětvím našeho hospodářství a že existují obrovské možnosti pro zaměstnanost v oblasti nové mediální a digitální kultury;
46. žádá představitele jarního zasedání Evropské rady, aby uznali, že investice budou rozhodujícím činitelem při evropské modernizaci, a aby odsouhlasili společnou akci, která by podpořila veřejné a soukromé investice se zvláštním zaměřením na ty formy investic, které jsou rozhodující pro Lisabonskou strategii;
47. vyzývá představitele jarního zasedání Evropské rady, aby posílili roli Evropské investiční banky, přičemž zvláštní důraz by byl kladen na poskytování lépe zaměřených půjček na investice podporující lisabonské cíle a rozšíření náležitých půjček rizikového kapitálu a podporu malých a středních podniků, zejména těch, které jsou opomíjeny kapitálovým trhem;
48. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Přijaté texty, P6_TA(2005)0005.
[2] Úř. věst.
C 321, 31.12.2003, s. 1.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0072
Ekologické potraviny a zemědělství
Usnesení Evropského parlamentu k evropskému akčnímu plánu pro ekologické potraviny a zemědělství (2004/2202(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise nazvané "Evropský akční plán pro ekologické potraviny a zemědělství" (KOM(2004)0415),
- s ohledem na závěry Evropské rady z Göteborgu ze dne 15. a 16. června 2001,
- s ohledem na závěry Evropské konference o rozvoji venkova, která se konala v Salcburku ve dnech 12. až 14. listopadu 2003,
- s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin [1],
- s hledem na usnesení ze dne 18. prosince 2003 o koexistenci geneticky modifikovaných a konvenčních a ekologických plodin [2],
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova (A6-0039/2005),
A. vzhledem k tomu, že se z ekologického zemědělství v Evropské unii stalo v důsledku rostoucí poptávky spotřebitelů a nabídek producentů silně se rozvíjející odvětví a způsob výroby;
B. vzhledem k tomu, že tento způsob výroby významným způsobem přispívá k multifunkčnosti evropského zemědělství, neboť zajišťuje zdravou a kvalitní výrobu zaručující nižší znečištění životního prostředí, zachování a trvalé využívání biologické rozmanitosti, ochranu obdělávané půdy, jakož i zachování či dokonce vytváření pracovních míst;
C. vzhledem k tomu, že se v patnáctičlenné EU zvýšil mezi lety 1985 a 2002 podíl zemědělské plochy využívané pro ekologické zemědělství z 0,1 na 3,3% a že ekologické potraviny představují na evropské úrovni obrat ve výši 11 miliard EUR a na světové pak 23 miliard EUR;
D. vzhledem k tomu, že do roku 1992 — kdy Evropská unie v rámci své agro-environmentální politiky vyjádřila svoji podporu ekologickému zemědělství — bylo ekologické zemědělství rozvíjeno pouze z iniciativy zemědělců a s podporou zúčastněných občanů;
E. vzhledem k tomu, že je nařízení (EHS) č. 2092/91 založeno na propagaci a kontrolních kritériích týkajících se produkce a uvádění na trh, které byly již dříve vypracovány příslušnými sdruženími ekologických zemědělců;
F. vzhledem k tomu, že v souladu s poslední reformou společné zemědělské politiky je podpora ekologického zemědělství závislá na celkovém množství zdrojů druhého pilíře společné zemědělské politiky, jakož i na podílu, který bude povinně určen pro tento způsob zemědělské výroby;
G. vzhledem k tomu, že zvláštní povaha ekologického zemědělství, nikoliv pouze ve vztahu k environmentálním požadavkům na jeho fungování, ale rovněž s ohledem na:
a) jasnou potřebu uvádět výrobky na trh pomocí krátkých distribučních kanálů,
b) stále vysoké ceny konečných výrobků,
c) dodržování environmentálních a hygienických předpisů, kterými se musí řídit dokonce i malí vlastníci a zpracovatelské střední a malé podniky,
d) rozšiřování ekologické výroby na ostatní specifická odvětví, jako je například chov hospodářských zvířat a vinohradnictví,
jsou všechno aspekty, které vyžadují zvláštní zacházení na regulační a finanční úrovni, a to na jiném základě, než je tradiční výroba;
H. vzhledem k tomu, že existují velké rozdíly ve způsobu, jakým členské státy podporují rozvoj ekologického zemědělství a že je v rámci evropského akčního programu na podporu ekologického zemědělství nutné tyto rozdíly vyrovnat;
I. vzhledem k tomu, že se ekologického zemědělství obzvláště dotýká možná kontaminace geneticky modifikovanými plodinami (GMO), zejména pokud jde o opatření, která je nutno přijmout z hlediska řízení koexistence geneticky upravených a ekologických plodin.
Rozvoj trhu s ekologickými potravinami a rozvoj norem (akce 1-3)
1. vítá skutečnost, že Komise uznává, že ekologické zemědělství hraje důležitou roli z hlediska cílů nové společné zemědělské politiky tak, jak byly definovány dohodou Rady ministrů z Lucemburku z června 2003; bere na vědomí, že Komise nepovažuje za nutné stanovit v rámci rozpočtu Evropské unie lidské a finanční zdroje; vítá přístup založený na poptávce, který zvolila Komise ke stimulaci ekologické zemědělské výroby;
2. domnívá se, že:
a) opatření na podporu osvětových a propagačních akcí jsou užitečná, pokud budou brát v úvahu zkušenosti profesních organizací daného odvětví i právní předpisy a programy členských států; skupiny výrobců a družstev by měly mít zvláštní postavení v racionálním řízení výroby a uvádění ekologických výrobků a potravin na trh; přímou distribucí nebo prostřednictvím obchodních řetězců mohou přispívat k dosahování kvalitní výroby a ke zpracování a marketingu zajišťováním přidané hodnoty samotným výrobcům,
b) Komise by při své propagační činnosti měla vycházet z průzkumů trhu a z důsledků zaměření obchodu na ekologické výrobky, přičemž zvláštní pozornost by měla být věnována velkým distribučním sítím,
c) je zapotřebí zvýšit počet spotřebitelských propagačních akcí, zvláště pro děti a mladé lidi a kombinovat je s osvětovými programy zaměřenými na environmentální a výživnou hodnotu ekologických výrobků; propagační akce by se měly soustředit na veřejné stravování, a věnovat zvláštní pozornost školním jídelnám; v rámci příslušných programů Společenství by měla zesílit propagace ekologických výrobků, a to jak v Evropské unii, tak i mimo ní,
d) ve všech propagačních činnostech uvedených v akci 1, by měla Komise stanovit a na stejné úrovni podporovat jak environmentální výhody ekologické zemědělské výroby, tak výhody, které tento druh výrobků nabízí lidskému zdraví,
e) z těchto akcí by měli mít prospěch především malí producenti a malé a střední podniky činné v potravinářském odvětví; tím spíše, jsou-li součástí vícestranných regionálních koncepcí,
f) rozvoj vnitřního trhu s ekologickými potravinami a nepotravinovými produkty povede ke standardizaci metod výroby těchto produktů se samozřejmým zohledněním zvláštních vlastností a tradičních regionálních metod výroby, vytvoří jednotné kontrolní mechanismy a národní orgány pro schvalování ekologických produktů a pomůže odstranit překážky v uvádění na trh a evropským spotřebitelům poskytne úplnější informace; rovněž se domnívá, že logo Společenství by mělo být doplněno o informaci týkající se místního a regionálního původu produktů;
3. vítá záměr Komise dále harmonizovat evropské normy ekologických výrobků a výroby a tím umožnit řádné fungování vnitřního trhu, ukončit narušení hospodářské soutěže a zajistit úplně volný obchod s ekologickými výrobky v celé Evropské unii; domnívá se, že přísnější vnitrostátní normy členských států by neměly bránit tomu, aby ekologické výrobky z jiných členských států byly volně obchodovány jako schválené ekologické výrobky v těchto členských státech;
4. bere na vědomí významnou úlohu internetu jako nástroje pro šíření a propagaci ekologického zemědělství a domnívá se, že je nesmírně důležité, aby informace obíhaly mezi zainteresovanými subjekty; z tohoto důvodu navrhuje vynaložit značné úsilí k transferu již dostupných technologií; a žádá, aby Komise zavedla opatření na školení s podporou Společenství (kromě prostředků uvedených v akci 6 a určených členským státům) pro ty zemědělce a výrobce, kteří se chtějí rozhodnout pro přeměnu svých tradičních činností na ekologické činnosti;
5. domnívá se, že by měla existovat lepší harmonizace zadávacích podmínek, a to včetně živočišné výroby;
6. domnívá se, že Komise by měla do svého návrhu pro přípravu akčních plánů na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni členských států zahrnout podporu produkci osiva pro ekologickou zemědělskou výrobu a podporu školkám vyhrazeným produkci vhodných plodin pro ekologické zemědělství;
7. připomíná, že Parlament v rámci rozpočtového procesu na rok 2005 tento akční plán výslovně zahrnul do rozpočtové položky týkající se podpůrných opatření (05 08 05 01), a domnívá se, že na základě analýzy potřeb jednotlivých členských států by se u této položky mohlo pro rok 2006 počítat s navýšením;
8. domnívá se, že akční plán by měl obsahovat doporučení, aby rozvojová pomoc a prosazování poctivé obchodní praxe podporovaly produkci a obchod s ekologickými výrobky takovým způsobem, aby Ekologický akční plán rovněž získal globální perspektivu.
Státní podpora ve prospěch ekologického zemědělství (akce 4-6)
9. považuje za nezbytné, aby akce a pomoc, kterým se poskytují prostředky podle nařízení o rozvoji venkova, byly, pokud jde o ekologickou výrobu, jasně stanoveny s cílem propagovat tento způsob výroby ve všech členských státech; v tomto smyslu je nutné v členských státech pozorně sledovat dynamiku používání nového programu FEADER pro rozvoj venkova;
10. zdůrazňuje potřebu poskytnout veřejnou pomoc ekologickému zemědělství a odvětvím spojeným s ekologickou zemědělskou výrobou a podpořit zavedení systémů kontroly jakosti;
11. domnívá se, že je nutné dbát na to, aby upřednostňované zavádění ekologického zemědělství, zejména do citlivých oblastí nezpůsobilo nerovnováhu v nabídce ekologických výrobků. Přeměna na ekologické zemědělství by proto měla být podporována na základě identifikovaných odbytišť;
12. domnívá se, že v rámci stávajících zvláštních opatření pro zpracovatelské závody je nutné upřesnit hygienické a zdravotní normy platné pro zpracovatelské malé a střední podniky, zejména v mlékárenském a masném průmyslu;
13. soudí, že by akční plán měl jasně stanovit přínos ekologického zemědělství v takových oblastech, jako směrnice o dusičnanech [3], směrnice o přírodních stanovištích [4], vodní politika, podpora biologické rozmanitosti, jakož i jeho přínos v oblasti zaměstnanosti;
14. je toho názoru, že by Komise měla zcela zvláštní pozornost věnovat situaci ekologického zemědělství nových členských států, zejména pokud jde o zaměstnanost a hospodářství venkova.
Výzkum (akce 7)
15. navrhuje, aby bylo ekologické zemědělství uznáno v rámcovém programu evropského výzkumu jako prioritní, stejně jako koexistence ekologických plodin s tradičními a geneticky modifikovanými plodinami a zhodnocení dopadu technologií, které pro tuto výrobu představují rizika, včetně ekologicky zaměřeného výzkumu v oblasti šlechtění, a to jak rizika pro pěstované druhy, tak i pro chovná zvířata;
16. lituje, že předložený akční plán neobsahuje žádné konkrétní opatření na propagaci výzkumu mimo obecného prohlášení o "podpoře výzkumu ekologického zemědělství"; vyzývá Komisi, aby v tom smyslu detailněji stanovila definici těchto nástrojů:
a) prosazováním většího počtu studií, analýz a zvláštních statistických údajů o různých aspektech ekologického zemědělství,
b) uskutečněním detailních studií o výrobě krmiv pro ekologický chov hospodářských zvířat,
c) zaváděním nových technologií pro rozvoj ekologického zemědělství,
d) sestavením studií a výsledků výzkumu o předmětu ekologického zemědělství provedeného v různých členských státech a jejich publikováním v celé Evropě, atd.;
žádá, aby tento výzkum vzal v úvahu systémový (globální nebo holistický) přístup zvolený ekologickým zemědělstvím, zejména zahrnutím výzkumných opatření na místě.
Normy a kontroly (akce 8-21)
17. vítá zavedení pokrokovějších norem v oblasti dobrých životních podmínek zvířat, ale zdůrazňuje, že by mělo být doprovázeno podporami investic, neboť tyto normy mohou často vyžadovat nákladné práce na přestavbu či výstavbu nových chovných zařízení; souběžně je zapotřebí se zaměřit na ekonomické metody (např. filtry pro zachycování slámy, usazovací nádrže s přelivem atd.);
18. podporuje návrh Komise v akci 9 v úsilí o zajištění integrity ekologické výroby prosazováním předpisů a dodržováním krátkých lhůt naplánovaných pro přechodná období, ale žádá, aby byly přezkoumány zvláštní případy, které se objeví například u chovu hospodářských zvířat, a to v těch případech, kdy neprodloužení lhůty pro zvířata bez ekologického chovu by znamenalo omezení při obnovení a udržení chovu určitých původních plemen, která jsou v určitých členských státech již ohrožena;
19. lituje, že Komise stále nenavrhla postup pro osivo, pokud jde o výměny tradičních místních odrůd nebo odrůd, které již nejsou zahrnuty do rejstříku, který nabízí zemědělcům volnost při výběru a umožňuje, aby se v souladu s platnými právními předpisy splnily požadavky na zdraví osiva a kritéria týkající se čistoty odrůd a klíčivosti;
20. domnívá se, že z důvodu zajištění důvěryhodnosti ekologických výrobků by Komise měla kontrolovat, zda členské státy vykonávají své povinnosti dohledu prostřednictvím soukromých a národních orgánů dohledu, a v případě potřeby uložily pokuty za porušení; dále se domnívá, že Komise by měla sestavit roční přehled zpráv členských států a informovat Parlament;
21. vyzývá Komisi, aby se detailněji zaměřila na akci 10 a stanovila způsob, kterým zamýšlí dosáhnout cíle zdokonalení právních předpisů týkajících se ekologického zemědělství;
22. schvaluje vytvoření skupiny nezávislých znalců, navržené v rámci akce 11, jejímž posláním bude vydávat technická stanoviska, za předpokladu, že k této skupině budou řádně přidruženy dotčené osoby, to znamená zemědělci, zpracovatelské podniky a spotřebitelé;
23. domnívá se, že se v akčním plánu nelze věnovat otázce GMO pouze prostřednictvím úrovně prahových hodnot; Komise musí naznačit, jaké jsou její záměry v oblasti koexistence geneticky modifikovaných a ekologických kultur. Vždy musí být jasné, že v případě kontaminace, i když nepředvídané, musí být finančně odpovědné pouze osoby, které nedovoleně uvádějí geneticky modifikované organismy na trh, a nikoliv celý zemědělský sektor; trvá na tom, aby, pokud jde o GMO, se stejná pravidla vztahovala jak na produkty Společenství, tak na dovážené produkty;
24. má pochybnosti o vhodnosti akce 17, jejíž cílem je přechod systému schvalování kontrolních orgánů na nezávislou mezinárodní organizaci, a vyzývá, aby tento důležitý krok v procesu, který propůjčuje legitimitu evropskému ekologickému zemědělství v očích evropských občanů, zůstal pod kontrolou Komise a členských států;
25. navrhuje, aby každé rozhodnutí o podvodu týkajícího se ekologické povahy výrobku nebo procesu výroby bylo k dispozici v celé Evropské unii s cílem zamezit opakování takových situací, kdy osoba již usvědčená z podvodu má možnost si najít nový schvalující orgán, který jí opět vydá osvědčení, nebo se stěhuje z jednoho členského státu do druhého s úmyslem pokračovat ve svých podvodných jednáních nebo provozovatelé v odvětví výroby nic nevědí o její podvodné minulosti;
26. zdůrazňuje, že definice ekologického zemědělství se musí týkat, nikoliv pouze výrobní metody, ale rovněž souboru zemědělských postupů, které zajišťují ohled na životní prostředí a biologickou rozmanitost a umožňují výrobu zdravých, kvalitních potravin. Je nezbytné dosáhnout přijetí této definice ekologického zemědělství na mezinárodních fórech, aby bylo možné ochránit zvláštnost sektoru ekologického zemědělství v kontextu mezinárodního obchodu;
27. lituje, že Komise nepředkládá žádná konkrétní finanční opatření týkající se organizace distribučních kanálů a žádá, aby byla poskytnuta podpora, včetně finanční podpory, strukturalizaci výroby, zpracování a uvádění na trh;
28. zdůrazňuje Komisi skutečnost, že evropské ekologické zemědělství potřebuje stabilní podporu uvádění svých produktů na trh a jejich distribuci; vyzývá Komisi, aby předložila konkrétnější návrhy pro tuto oblast a měla na paměti, že:
a) je nezbytné se vypořádat se současným problémem vysokých cen ekologických výrobků,
b) je zapotřebí prosazovat větší pozornost nabídce ekologických výrobků,
c) sdružování a vytváření organizací ekologických výrobců by mohlo hrát zásadní úlohu při usnadňování marketingu pomocí společných distribučních kanálů,
d) vytváření širokého trhu, který upřednostňuje dlouhé distribuční kanály a vede k dalším environmentálním nákladům (za zpracování, skladování a dopravu) nepředstavuje, vzhledem k vlastní povaze ekologické výroby, nejvhodnější přístup; proto, je vhodnější podporovat kratší distribuční kanály, což by určitě vedlo k lepší distribuci a k přístupnějším cenám a umožnilo schůdnější sledování a kontrolu potravin;
***
29. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
L 198, 22.7.1991, s. 1.
[2] Úř. věst.
C 91 E, 15.4.2004, s. 680.
[3] Směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (Úř. věst.
L 375, 31.12.1991, s. 1).
[4] Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst.
L 206, 22.7.1992, s. 7).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0073
Návaznost na 4. světovou konferenci o ženách — akční platforma (Peking + 10)
Usnesení Evropského parlamentu o plnění akční platformy přijaté na 4. světové konferenci o ženách (Peking + 10)
Evropský parlament,
- s ohledem na oslavu Mezinárodního dne žen dne 8. března 2005,
- s ohledem na Mezinárodní úmluvu o odstranění všech forem rasové diskriminace, ze dne 21. prosince 1965,
- s ohledem na Úmluvu OSN o odstranění všech forem diskriminace žen ze dne 18. prosince 1979,
- s ohledem na Úmluvu OSN proti mučení a jinému krutému, nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo trestání ze dne 10. prosince 1984,
- s ohledem na pekingskou deklaraci a akční platformu přijaté dne 15. září 1995 v Pekingu 4. světovou konferencí o ženách: boj za rovnost, rozvoj a mír,
- s ohledem na svá usnesení ze dne 15. června [1] a 21. září 1995 [2] o této konferenci,
- s ohledem na své usnesení ze dne 4. července 1996 o plnění závěrů káhirské konference o populaci a rozvoji [3],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 2. prosince 1996 o vyvážené účasti mužů a žen v procesu rozhodování [4],
- s ohledem na své usnesení ze dne 16. září 1997 [5] k sdělení Komise o začlenění rovných příležitostí pro ženy a muže do všech politik a činností Společenství — "mainstreaming",
- s ohledem na své usnesení ze dne 19. května 2000 [6] ke sdělení Komise nazvaném "K dalším krokům v boji proti obchodování se ženami",
- s ohledem na směrnici Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [7] (směrnice o rasové rovnosti),
- s ohledem na své postoje ze dne 17. listopadu 1999 [8] a 9. března 2004 [9] k přijetí akčních programů Společenství (DAPHNE a DAPHNE II 2000-2003 a 2004-2008) o preventivních opatřeních v boji proti násilí na dětech, mladých lidech a ženách,
- s ohledem na svá usnesení ze dne 20. září 2001 o stejném odměňování za práci stejné hodnoty [10] a 25. září 2002 o zastoupení žen mezi sociálními partnery Evropské unie [11],
- s ohledem na své usnesení ze dne 9. března 2004 o rovnováze mezi pracovním, rodinným a osobním životem [12],
- s ohledem na výsledek 49. zasedání Komise OSN pro postavení žen, které se konalo 4. března 2005,
- s ohledem na závažné události, ke kterým došlo dne 6. března 2005 v Istanbulu během demonstrace v souvislosti s Mezinárodním dnem žen,
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že ačkoli ženy tvoří více než polovinu obyvatelstva a voličů v Evropské unii, jsou nadále nedostatečně zastoupeny v orgánech, jež rozhodují v hospodářských, sociálních a politických oblastech v celé Unii; a zejména vzhledem k tomu, že v některých členských státech je podíl žen v parlamentu pod celosvětovým průměrem 15,6 %,
B. vzhledem k tomu, že práva žen jsou ve světě i nadále porušována, přestože jsou integrální, nezcizitelnou a nedílnou součástí všeobecných lidských práv, a vzhledem k tomu, že porušování je obzvlášť otřesné ve válečných oblastech, kde jsou ženy obětmi znásilňování, nuceného těhotenství a sexuálního vykořisťování,
C. vzhledem k tomu, že nedošlo k poklesu sexuálního vykořisťování a podle odhadů se každoročně stovky tisíc žen a dětí ze třetích zemí stanou obětmi obchodování s lidmi v Evropské unii,
D. lituje, že zohavování genitálií, které není neznámé v zemích EU, je ve světě stále velmi rozšířené (podle údajů WHO se každoročně stane na světě obětí těchto praktik dva miliony žen),
E. vzhledem k tomu, že posílení práv žen je zásadním faktorem při odstraňování chudoby a nezbytným předpokladem splnění cílů Lisabonské strategie a jejího plánu dosáhnout 60 % zaměstnanosti žen do roku 2010,
F. vzhledem k tomu, že rovný přístup ke zboží a službám a ekonomická nezávislost žen jsou nezbytné, má-li být dosaženo rovnosti v celé společnosti,
G. vzhledem k tomu, že opatření pro dosažení rovnováhy mezi soukromým a pracovním životem jsou předpokladem prosazování rovnosti mužů a žen v zaměstnání a společnosti v souladu se závěry vrcholných schůzek v Barceloně a Lisabonu,
H. vzhledem k tomu, že zvláštní pozornost by měla být věnována ženám z menšinových skupin,
I. vzhledem k tomu, že mezinárodní rok malých půjček OSN 2005, který je přínosem pro mnoho žen, by měl být Unií aktivně podporován,
J. vzhledem k tomu, že rostoucí míra nezaměstnanosti v Evropě vyžaduje podporování zvláštních opatření s cílem zjednodušit ženám přístup ke kvalifikovaným pracovním místům, neboť ženy jsou nezaměstnaností postiženy jako první, a vzhledem k tomu, že ačkoli mají ženy často lepší vzdělání než muži, stále nejsou v postavení, aby z této výhody lepšího vzdělání měly prospěch,
K. vzhledem k tomu, že rozdíl ve mzdách mužů a žen činí v Evropě stále v průměru 16 až 33 % a vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo žádného skutečného pokroku v uplatňování zásady stejné odměny za práci stejné hodnoty, jež byla zavedena před třiceti lety směrnicí 75/117/EHS [13] o stejné odměně za práci pro muže a ženy, a vzhledem k tomu, že ve srovnání s 6,6 % v případě mužů je v EU na částečný pracovní úvazek zaměstnáno 30 % pracujících žen, přičemž k této volbě jsou často nuceny nedostatkem dostupné péče o děti,
L. vzhledem k tomu, že ze zkušeností je zřejmé, že mají-li být ve společnosti plně zohledněny zájmy žen, musí ženy tvořit nejméně jednu třetinu zástupců volených do všech institucionálních orgánů, a vzhledem k tomu, že 50 % zastoupení je cílem k dosažení paritní demokracie — zásady, která je v některých členských státech přijímána na stranické, místí, národní a evropské úrovni; vzhledem k tomu, že jasná politika Unie v oblasti paritní demokracie stále chybí,
M. vzhledem k tomu, že milionům žen stále chybí informace a vzdělání o jejich zdraví a nemají přístup k nezbytným zdravotním vyšetřením a informacím a ani přístup k antikoncepčním prostředkům; a vzhledem k tomu, že v nedávno vydané zprávě Světové banky se se zvláštním odkazem na pohlavně přenosné choroby jako je HIV/AIDS odhaduje, že 201 milionů žen stále nemá přístup k antikoncepci, což vede k 23 milionům nechtěných těhotenství a 1,4 milionu úmrtí kojenců,
N. vzhledem k tomu, že Akční platforma z roku 1995 výslovně zmiňuje svobodu rozhodování a odpovědnost v otázkách týkajících se sexuality, plné respektování integrity jednotlivce a rovnosti v otázkách sexuálních vztahů a rozmnožování,
O. vítaje úlohu, kterou sehrálo lucemburské předsednictví a Komise při přípravě a průběhu jednání 49. zasedání Komise OSN pro postavení žen;
1. vítá deklaraci 49. zasedání Komise OSN pro postavení žen, která znovu potvrzuje deklaraci a akční platformu přijaté v Pekingu v roce 1995;
2. důrazně odsuzuje brutalitu turecké policie v Istanbulu během demonstrací u příležitosti Mezinárodního dne žen dne 6. března 2005 a vyzývá Komisi, aby předložila Parlamentu vyčerpávající zprávu o tom, k čemu došlo;
3. vyzývá ty členské státy OSN, které tak ještě neučinily, aby ratifikovaly Úmluvu o odstranění všech forem diskriminace žen;
4. připomíná, že lidská práva žen jsou nezcizitelnou, integrální a nedílnou součástí všeobecných lidských práv, a uvádí, že podpora a ochrana práv žen jsou základními předpoklady budování skutečné demokracie a že by mělo být využito všech prostředků k tomu, aby se předešlo porušování lidských práv žen, včetně porušování, ke kterému dochází v rámci Unie;
5. požaduje, aby členské státy přijaly legislativu nebo uplatňovaly stávající právní předpisy, a zabránily tak zohavování ženských genitálií páchanému na jejich území, a aby pomohly třetím zemím, kterých se to týká, vytvořit ve spolupráci s místními nevládními organizacemi programy boje proti těmto praktikám;
6. vyzývá členské státy, o kterých je známo, že jsou místem nedobrovolné sterilizace, aby koordinovaly své úsilí zaměřené na dodržování zákonů a těmto praktikám zabránily;
7. odsuzuje nucené sňatky a vyzývá členské státy a Evropskou komisi v roli koordinátora, aby přijaly všechny kroky potřebné k potrestání pachatelů, a to i pokud jde o nucené sňatky uzavřené rezidenty Unie mimo území Unie;
8. zdůrazňuje, že situace žen v EU se od roku 1995 výrazně nezlepšila, navzdory provádění stávajících právních předpisů, jako např. směrnice 75/117/EHS [14] a směrnice 76/207/EHS [15] o zavedení zásady rovného zacházení, pokud jde o přístup k zaměstnání a odbornému vzdělávání; vyzývá Komisi, aby zajistila, že ženy v nových členských státech plně využívají všechny výhody plynoucí z acquis práva žen, a navrhuje uskutečnit celoevropskou kampaň na toto téma, která by ženy informovala o jejich právech;
9. vítá Komisí předložený návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení s muži a ženami, pokud jde o zaměstnání a povolání (přepracovaná verze) (KOM(2004)0279), jako důležitý krok k dosažení jistoty a jasnosti v oblasti rovnosti mužů a žen;
10. vítá přijetí směrnice 2004/113/ES [16] o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup ke zboží a službám a považuje tuto směrnici za velmi důležitý nástroj zajištění rovnosti mužů a žen; vyjadřuje však politování nad tím, že nebylo dosaženo dostatečného pokroku na cestě k úplnému odstranění rozlišování pohlaví jako diskriminačního faktoru při stanovení pojistného a výhod v souvislosti s pojištěním a dalšími finančními aktivitami;
11. uznává, že byla v souvislosti s násilím páchaným na ženách přijata některá pozitivní opatření; upozorňuje však na nedostatek jasných politických závazků ve prospěch řešení a vymýcení domácího násilí páchaného na ženách, sexuální turistiky a obchodování se ženami, včetně legislativních opatření jako např. právo obětí na azyl;
12. vyzývá proto Komisi, aby rok 2006 prohlásila Evropským rokem boje proti násilí páchanému na ženách, a naléhá na ni dále, aby do příprav a všech akcí, programů a projektů v souvislosti s rokem proti násilí páchanému na ženách zapojila také Rumunsko, Bulharsko, Turecko a sousední země;
13. uznává, že se během posledního desetiletí úroveň zdraví žen v EU výrazně zvýšila, ačkoli v souvislosti se zdravím existuje na cestě k dosažení rovnosti mužů a žen ještě mnoho problémů; požaduje proto, aby byly při schvalování evropských programů zohledňovány odlišné principy zdraví žen a aby byla zvláštní pozornost věnována reprodukčnímu zdraví;
14. naléhavě vyzývá členské státy a Komisi, aby dimenzi rovnosti mužů a žen prosadily na světových konferencích OSN, jako je Káhira + 10 a Světový summit o sociálním rozvoji v roce 2005, a aby zohledňovaly rozvojové cíle tisíciletí OSN;
15. připomíná, že výchova a vzdělávání jsou klíčem k dosažení rovnosti mužů a žen, a zdůrazňuje potřebu celoživotního vzdělávání a odborného vzdělávání, aby byl podporován rovný přístup žen ke kvalifikovaným pracovním místům a na všech úrovních profesionálního života; v této souvislosti poznamenává, že dvě třetiny z 860 milionů negramotných lidí tvoří ženy;
16. vyzývá Radu, aby na základě návrhu Komise přijala ukazatele rozlišující pohlaví související s feminizací chudoby, za účelem dosažení harmonizované politiky v oblasti sociální ochrany, a aby se postarala o to, aby se hlavní prioritou v rámci rozvojových politik Unie stal boj proti chudobě žen;
17. opakuje, že ženy by měly tvořit nejméně 40 % zaměstnanců ve sféře vyjednávání, zachování míru, předcházení konfliktům a humanitární pomoci v případě přírodních katastrof, a to i ve vyšetřovacích a pozorovacích misích vyslaných EU a jejími členskými státy;
18. připomíná důležitost osobní svobody projevu, zdůrazňuje však roli, kterou hrají média, reklama a Internet při vzniku hodnot a stereotypů, pokud jde o pohlaví; vítá proto diskusi s uživateli a regulačními orgány na toto téma s cílem nalézt a dosáhnout skutečné rovnováhy mezi svobodou projevu a právem na lidskou důstojnost, a to obzvlášť v případě médií a reklamy, které mohou sledovat děti;
19. vyzývá Komisi a Radu, aby předložily návrhy na zlepšení přístupu žen k úplnému zapojení do hospodářských, sociálních a politických rozhodovacích procesů a zdůrazňuje význam uplatňování rovnosti mužů a žen ve všech evropských politikách;
20. vyzývá Komisi a Radu, aby zajistily, že součástí všech programů a činností financovaných z rozpočtu EU, a obzvlášť ze strukturálních fondů, bude od roku 2006 sestavování rozpočtu na základě rovnosti mužů a žen;
21. vyzývá politické strany na národní i evropské úrovni, aby přehodnotily svou strukturu a postupy s cílem odstranit překážky, které přímo nebo nepřímo brání účasti žen, a aby přijaly patřičné strategie s cílem dosáhnout větší rovnováhy mezi počtem mužů a žen ve volených sborech, včetně pozitivních opatření, jako jsou např. kvóty;
22. vyzývá Komisi, aby navrhla společnou strategii ukazatelů předložených různými předsednictvy EU;
23. vítá právní reformy, ke kterým došlo v Turecku, opakuje však své obavy, že ženy jsou v Turecku stále ještě obětí vražd ze cti a násilí a vyzývá proto Komisi a Radu, aby pokračovaly ve spolupráci s tureckými orgány a pečlivě sledovaly situaci v oblasti práv žen
P6_TA(2005)0075
Revize Smlouvy o nešíření jaderných zbraní — Jaderné zbraně v Severní Koreji a Íránu
Usnesení Evropského parlamentu o konferenci k revizi Smlouvy o nešíření jaderných zbraní konané v roce 2005 — jaderné zbraně v Severní Koreji a Íránu
Evropský parlament,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. s ohledem na svá předchozí usnesení o jaderném odzbrojení, na které opakovaně upozorňuje, zejména na usnesení ze dne 26. února 2004 [1] o zasedání přípravného výboru konference o revizi Smlouvy o nešíření jaderných zbraní v roce 2005,
B. zdůrazňuje, že evropská bezpečnostní strategie a strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení, přijaté rozšířenou EU, kladou důraz na význam nešíření jaderných zbraní a na odzbrojení,
C. uznávaje, že všechny členské státy jsou smluvní stranou Smlouvy o nešíření jaderných zbraní (smlouva o nešíření) a že dva členské státy EU patří mezi státy, které podle výše uvedené smlouvy vlastní jaderné zbraně,
D. dovolávaje se vyjádření obsažené ve zprávě Panelu na vysoké úrovni o hrozbách, výzvách a změně zřízeného generálním tajemníkem OSN, že "se blížíme k okamžiku, kdy by narušení režimu nešíření jaderných zbraní mohlo mít nezvratné důsledky a vyústit v nekonečně se šířící zbrojení";
1. potvrzuje své stanovisko, že smlouva o nešíření je pro prevenci šíření jaderných zbraní a pro jaderné odzbrojení velmi důležitá;
2. opětovně poukazuje na to, že konečným cílem EU a smlouvy o nešíření je úplné odstranění jaderných zbraní, a očekává, že se státy, o nichž je známo, že jaderné zbraně vlastní, i státy vlastnící tyto zbraně neoficiálně, aktivně zapojí do řešení této otázky a že přispějí k dalšímu snižování a odstranění jaderných zbraní;
3. vyzývá EU a členské státy, aby v duchu "účinné mnohostrannosti" a solidarity a při prosazování strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení vytvořily na konferenci pro revizi smlouvy o nešíření, která se má konat v roce 2005, společnou frontu a rozhodujícím způsobem přispěly do diskuse; naléhavě vyzývá, aby bylo v jejich stanovisku vyjádřeno, že nové podněty pro jaderné odzbrojení a znovuobnovení konference OSN o odzbrojení mají zvláštní význam;
4. vyzývá Radu a členské státy, aby dodaly důraz jejich společnému prohlášení o tom, že "je nutno zachovat smlouvu o nešíření" a aby na podporu společného postoje Unie týkajícího se univerzalizace a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosných systémů učinily na konferenci o revizi prohlášení o společném postoji a společné strategii EU;
5. vyzývá Radu a členské státy, aby pracovaly na účinném provedení bodu 15.3 oddílu označeného článek VI a osmý až dvanáctý odstavec závěrečného usnesení konference o revizi smlouvy o nešíření, konané v roce 2000, aby bylo možno dosáhnout přijetí smlouvy, která účinně zakáže výrobu všech zbraní využívajících štěpné materiály;
6. vyzývá EU, aby ve spolupráci s mezinárodními partnery, včetně NATO, vypracovala a podporovala zásady, které zabrání teroristům nebo těm, kteří jim poskytují útočiště, získat přístup ke zbraním a materiálům hromadného ničení; žádá státy, které jsou smluvními stranami smlouvy o nešíření, aby dostály svým závazkům učiněným v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1540(2004) o nestátním subjektech a šíření jaderných zbraní;
7. vyzývá Radu a Komisi, aby vytvořily program zaměřený na prevenci šíření jaderného materiálu, technologií a znalostí ve světě;
8. vyzývá všechny státy, a zejména státy vlastníci jaderné zbraně, aby neposkytovaly pomoc a nepodporovaly státy, které se mohou snažit o získání jaderných zbraní či jiných jaderných výbušných zařízení, především státy, které nejsou smluvní stranou smlouvy o nešíření;
9. zdůrazňuje, že pevně věří, že činnost zaměřená na jaderné odzbrojení podstatným způsobem přispěje k mezinárodní bezpečnosti a strategické stabilitě a sníží také riziko krádeží plutonia nebo vysoce obohaceného uranu teroristy; naléhavě vyzývá EU, aby podpořila nový mezinárodní podnět o nových jaderných nebezpečích navržený generálním tajemníkem OSN Kofi Annanem a generálním ředitelem Mezinárodní agentury pro atomovou energii Mohammedem El-Baradejem, která poukazuje na nutnost zajistit jaderné odzbrojení států, o nichž je známo, že jaderné zbraně vlastní, i států vlastnící tyto zbraně neoficiálně;
10. naléhavě vyzývá EU, aby se usilovně snažila o založení příkladné úmluvy o jaderných zbraních, jak již byla uložena v OSN, která by mohla poskytnout rámec opatření, jež by byla součástí právně závazného procesu odzbrojení;
11. vyzývá lucemburské předsednictví a Radu, aby věci dodaly důraz tím, že nastíní, jak hodlají dosáhnout společného cíle strategie EU ohledně zbraní hromadného ničení, který se zaměřuje na "podporu úlohy Rady bezpečnosti OSN a zvyšování odborných znalostí při řešení problému šíření jaderných zbraní", a jak konkrétně si mohou státy, které jsou smluvními stranami smlouvy o nešíření, zachovat jedinečnou zkušenost s ověřováním a inspekcemi Komise OSN pro monitorování, ověřování a inspekce, například pomocí seznamu expertů;
12. vyzývá Radu a Komisi, aby předložily návrh, jakým způsobem přesvědčit třetí země a členské státy EU, které ještě nepodepsaly a neratifikovaly dodatečné protokoly Mezinárodní agentury pro atomovou energii, aby tak učinily;
13. vyzývá Radu a členské státy, aby objasnily a zintenzívnily svůj závazek uvolnit finanční prostředky na podporu konkrétních projektů, které vedou multilaterální instituce, například Mezinárodní agentura pro atomovou energii;
14. vyzývá EU, aby na revizní konferenci v roce 2005 navrhla, aby Komise OSN pro odzbrojení bezodkladně zřídila vhodný pomocný subjekt pro jaderné odzbrojení;
15. vyzývá EU, aby vypracovala nezbytné koordinační mechanizmy (monitorovací jednotka EU pro zbraně hromadného ničení ve spolupráci se Situačním centrem EU), které by zajistily, že se při budování solidarity a důvěry mezi členskými státy ohledně politiky týkající se zbraní hromadného ničení využívají zpravodajské služby;
16. zdůrazňuje, že je důležité a naléhavé, aby byla bezodkladně a bezpodmínečně podepsána a ratifikována Všeobecná smlouva o zákazu jaderných zkoušek v souladu s institucionálními postupy, aby mohla vstoupit co nejrychleji v platnost; vyzývá Radu a Komisi, aby na tom trvaly při svém dialogu s partnerskými státy, které ještě neratifikovaly Všeobecnou smlouvu o zákazu jaderných zkoušek nebo smlouvu o nešíření;
17. opakuje svou výzvu USA, aby zastavily vývoj nových generací bojových jaderných zbraní a aby podepsaly a ratifikovaly Všeobecnou smlouvu o zákazu jaderných zkoušek; vyzývá USA také, aby objasnily situaci týkající se množství a strategických cílů svých taktických jaderných arzenálů umístěných na základnách v Evropě;
18. vyzývá Izrael, Indii a Pákistán, aby se staly smluvními stranami smlouvy o nešíření;
19. vítá výzvu, kterou podepsalo 25 nositelů Nobelovy ceny a která vyzývá vlády Spojených států, Ruska, Číny, Francie, Spojeného království, Indie, Pákistánu, Izraele a Severní Koreje, aby podpořily a uskutečnily kroky ke snížení operačního stavu svých systémů jaderných zbraní za účelem snížení rizika jaderné katastrofy; podporuje návrh vysokého představitele EU pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (SZBP) na vytvoření "bezjaderné zóny" na Blízkém východě a vyzývá, aby byla v tomto směru vyvinuta snaha;
20. obnovuje svou podporu mezinárodní kampaně primátorů, kterou zahájili primátoři Hirošimy a Nagasaki a která se týká jaderného odzbrojení, a doporučuje, aby mezinárodní společenství důkladně zvážilo "Projekt Vize 2020", který je součástí této kampaně a jenž vyzývá k vytvoření harmonogramu pro odstranění všech jaderných zbraní;
21. vítá zapracování ustanovení smlouvy o nešíření do nejnovějších dohod EU se třetími zeměmi a do akčních plánů; poukazuje na to, že je nutno, aby tato opatření uskutečňovaly všechny partnerské státy EU bez výjimky;
22. zdůrazňuje, že k prevenci každého ohrožení bezpečnosti kterékoli země je nutná angažovanost mezinárodního společenství; klade důraz na potřebu pevnějších regionálních a multilaterálních struktur na Blízkém východě, indickém subkontinentu a v severovýchodní Asii, aby bylo možno snížit tlak na šíření jaderných zbraní a dosáhnout toho, že se upustí od jaderných programů;
23. vyzývá, aby byly zváženy všechny politické a diplomatické cesty za účelem zajištění mírového urovnání sporů, které se váží k šíření jaderných zbraní.
Írán
24. s obavami poznamenává, že Hassan Rouhání, tajemník íránské Nejvyšší rady pro národní bezpečnost, dne 27. února 2005 znovu připomněl, že Teherán se nevzdá svého "práva na obohacování uranu podle smlouvy o nešíření" a vyzývá íránské orgány, aby přestaly činit matoucí a protichůdná prohlášení;
25. bere na vědomí, že dne 27. února 2005 Rusko a Írán podepsaly dohodu o dodávkách jaderného paliva, která v příštím roce Íránu umožní zahájení provozu prvního atomového reaktoru v provincii Bušer, a zavazuje Írán, aby vracel všechno použité jaderné palivo do Ruska;
26. vyzývá Radu, aby zahájila iniciativu vůči vládě Ruské federace na získání záruk, že současná dohoda s Íránem o dodávce jaderného materiálu je určena výhradně na civilní účely, a aby zajistila podporu diplomatických snah EU; spoléhá, že Mezinárodní agentura pro atomovou energii bude pečlivě sledovat dopravu paliva mezi Ruskem a Íránem;
27. vítá prohlášení generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii Mohammeda El-Baradeje, které učinil koncem ledna 2005, o pokroku, jehož dosáhli inspektoři této agentury pro jadernou bezpečnost během posledních 15 měsíců při vyjasnění povahy a rozsahu íránského jaderného programu;
28. znovu ujišťuje o své plné podpoře pařížské dohody ze dne 15. listopadu 2004, ve které se Írán zavázal pozastavit program obohacování uranu, a přístupu tří států EU k dialogu s íránskými orgány, který má zajistit mírové a diplomatické řešení jaderných otázek týkajících se této země, a žádá objektivní záruky íránské vlády o nevojenské povaze jejího jaderného programu;
29. vyzývá Írán, aby znovu potvrdil své závazky podle smlouvy o nešíření a aby jeho rozhodnutí zastavit obohacování uranu bylo trvalé, čímž by vytvořil dlouhodobou důvěru v mírovou povahu úmyslů Íránu a připravil cestu pro partnerství spolupráce mezi EU a Íránem; trvá na tom, že jednání o dohodě o obchodu a spolupráci je nutno spojit s uspokojivým uzavřením jaderné otázky a s vytvořením přesvědčivých mechanismů kontroly;
30. vyzývá Radu a Komisi, aby zahájily jednání s íránskými orgány o převodu technologií a know-how a o finanční podpoře pro obnovitelné zdroje energie;
31. vyzývá íránský parlament, aby ukončil ratifikaci dodatečného protokolu ke smlouvě o nešíření;
32. vyzývá vládu USA, aby poskytla plnou podporu diplomatickému přístupu EU při řešení tohoto problému, pokládá tuto otázku za rozhodující pro obnovenou transatlantickou spolupráci a vítá nedávné prohlášení USA k této otázce, stejně jako dřívější ujištění, že by se nezapojily do preventivní vojenské akce proti Íránu.
Severní Korea
33. je hluboce znepokojen skutečností, že dne 10. února 2005 Severní Korea prohlásila, že vlastní jaderné zbraně a na neurčito pozastavila svou účast v šestistranných rozhovorech o jejím jaderném programu;
34. bere na vědomí prohlášení Severní Koreje, že jejím "konečným cílem je korejský poloostrov bez jaderných zbraní" a naléhá na ni, aby dostála svým závazkům podle smlouvy o nešíření a aby její vláda a další zúčastněné strany učinily konkrétní kroky při jednáních a přijaly konstruktivní přístup;
35. naléhá, aby Severní Korea znovu přistoupila ke smlouvě o nešíření, aby odvolala své rozhodnutí odstoupit ze šestistranných rozhovorů a aby umožnila obnovení jednání s cílem nalézt mírové řešení krize na korejském poloostrově;
36. naléhavě žádá, aby Severní Korea a USA umožnily urychlené vyřešení současné krize, nejdříve nabídkou učiněnou USA na obnovení dodávek těžkých topných olejů výměnou za ověřené zmrazení elektrárny Jongbyon, aby nedošlo k dalšímu zhoršení současné situace;
37. naléhá na Radu, aby znovu posoudila platbu 4 milionů EUR Jižní Koreji na náklady na dočasné pozastavení činnosti Organizace pro energetický rozvoj na korejském poloostrově, vzhledem k tomu, že tento podnět sehrál významnou úlohu v nedávné minulosti, a je si vědom toho, že by mohla v budoucnosti posloužit k dodávkám konvenční energie;
38. je přesvědčen, že EU by měla podporovat obnovené úsilí, které umožní Severní Koreji vzdát se dalšího využívání jaderné energie výměnou za záruku dodávek energie;
39. vyzývá Radu a Komisi, aby nabídly finanční podporu dodávek těžkých topných olejů na pomoc základním energetickým potřebám Severní Koreje, a žádá Komisi a Radu, aby učinily nezbytné kroky ohledně účasti EU na budoucích šestistranných rozhovorech a aby současně daly najevo, že EU bude vzhledem ke korejskému poloostrovu dodržovat zásadu, že bez informování nebude poskytnuta finanční pomoc;
40. je si vědom toho, že ústředním bodem trvající krize jsou tvrzení, že Severní Korea má plně vyvinutý program na vysoce obohacený uran a že dodávala uran do Libye; avšak vzhledem k tomu, že ani jedno z těchto tvrzení nebylo prokázáno, žádá o veřejné slyšení
P6_TA(2005)0076
Situace v Libanonu
Usnesení Evropského parlamentu k situaci v Libanonu
Evropský parlament,
- s ohledem na své usnesení ze dne 16. ledna 2003 o uzavření dohody o přidružení s Libanonskou republikou [1],
- s ohledem na svá předchozí usnesení o evropsko-středomořském partnerství, a zejména s ohledem na usnesení ze dne 23. února 2005 [2],
- s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1559 ze dne 2. září 2004 o Libanonu,
- s ohledem na prohlášení předsedy Rady bezpečnosti OSN ze dne 15. února 2005 o Libanonu,
- s ohledem na závěry Rady ze dne 21. února 2005 o blízkovýchodním mírovém procesu,
- s ohledem na své usnesení ze dne 20. listopadu 2003 s názvem "Širší Evropa — sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi východními a jižními sousedy" [3],
- s ohledem na své usnesení ze dne 12. února 2004 o znovuoživení činnosti Evropské unie v oblasti lidských práv a demokratizace ve spolupráci se středomořskými partnery [4],
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. hluboce šokován atentátem spáchaným v Bejrútu dne 14. února 2005, při němž zahynul bývalý předseda vlády Libanonu Rafik Hariri a jiní nevinní civilisté,
B. vzhledem k tomu, že Rafik Hariri byl jedním z nejvlivnějších politiků a jedním z nejpevnějších zastánců procesu usmíření v Libanonu a rozhodně podporoval stažení cizích vojsk ze své země,
C. vzhledem k tomu, že Libanon má významné historické, kulturní a hospodářské vztahy s Evropou, je významným partnerem Evropské unie na Blízkém východě a podílí se na evropské politice sousedství, a k tomu, že tato tragédie je útokem na demokratické principy, které má v úctě Libanon i Evropská unie,
D. potěšen jak velikostí pokojných a demokratických lidových demonstrací, které proběhly v posledních dnech, tak tím, že tyto demonstrace ukázaly, jak pevná je jednota národa i přes různost politických a náboženských směrů v zemi,
E. potěšen tím, že se generální tajemník OSN Kofi Annan rozhodl vyslat "informační misi", jejímž cílem bude objasnit "okolnosti, příčiny a důsledky" smrti bývalého předsedy vlády Libanonu Rafika Haririho,
F. vzhledem k tomu, že dne 28. února 2005 odstoupil libanonský premiér Omar Karámí, a to v době, kdy se v parlamentu jednalo o opozičním návrhu na vyslovení nedůvěry vládě a kdy byl vystaven tlaku veřejnosti, která na demonstracích organizovaných opozicí požadovala stažení syrských jednotek,
G. vzhledem k tomu, že se v květnu 2005 mají v Libanonu uskutečnit parlamentní volby, a uznávaje vůli libanonského lidu rozhodnout o své politické budoucnosti,
H. s ohledem na rozhodnutí prezidentů Sýrie a Libanonu oznámit stažení syrských jednotek do východního údolí Bekaa do konce března, přestože mezinárodní společenství požadovalo úplné a rychlé stažení všech vojsk z Libanonu,
I. vzhledem k tomu, že díky obnovení rozhovorů mezi izraelskou vládou a palestinskou samosprávou se ještě zvýšil význam okamžitého aktivního zapojení Sýrie a Libanonu do procesu, jehož cílem je úplné a trvalé urovnání konfliktu na Blízkém východě,
J. zdůrazňuje, že chystané uzavření dohody o přidružení s Evropskou unií zaváže Sýrii k politickému dialogu založenému na podpoře demokracie, lidských práv a právního státu a dodržování mezinárodního práva,
K. zdůrazňuje, že je důležité, aby Libanon opět neupadl do dalšího období neklidu, aby byly podpořeny a upevněny jeho křehké demokratické instituce a aby se pokračovalo v procesu obnovy,
L. zdůrazňuje úlohu, kterou může zcela demokratický a svrchovaný Libanon hrát při rozvoji evropskostředomořského partnerství a v rámci evropské politiky sousedství;
1. ostře odsuzuje pumový atentát spáchaný v Bejrútu dne 14. února 2005, který zavinil smrt bývalého předsedy vlády Libanonu Rafika Haririho a dalších nevinných civilistů; je tímto barbarským činem zděšen a pobouřen a vyjadřuje svou upřímnou soustrast rodině pana Haririho a rodinám ostatních obětí;
2. v souladu s prohlášením předsedy Rady bezpečnosti OSN ze dne 15. února 2005 vyzývá, aby byly co nejlépe objasněny příčiny, okolnosti a důsledky tohoto atentátu, a vyzývá libanonské státní orgány, aby i nadále spolupracovaly s "informační misí" OSN;
3. věří, že tento zločin nezpochybní volební proces v Libanonu, a zdůrazňuje, že je důležité, aby se v této zemi uskutečnily svobodné, demokratické a transparentní parlamentní volby; opakuje svou žádost, aby bylo zváženo vyslání delegace pozorovatelů EU na libanonské parlamentní volby a žádá Komisi, aby v této věci podnikla všechny potřebné kroky;
4. vyzývá Komisi, aby ihned iniciovala spolupráci tím, že podpoří občanskou společnost a nezávislé nevládní organizace prostřednictvím programu MEDA a Evropské iniciativy pro demokracii a lidská práva;
5. naléhavě žádá Komisi, aby dokončila akční plán pro Libanon, který by měl zahrnovat všechny otázky týkající se politické stability země, upevnění demokratických institucí a urychlení procesu obnovy;
6. vyjadřuje svou radost z příznivého vývoje, jenž byl na Blízkém východě zaznamenán během posledních týdnů, zvláště z obnovení vyjednávání mezi Izraelem a Palestinou; žádá také Sýrii, aby netolerovala žádnou formu terorismu, tedy ani podporu vojenské činnosti Hizballáhu nebo jiných ozbrojených skupin;
7. domnívá se, že existují-li nezvratné důkazy o teroristické činnosti ze strany Hizballáhu, bylo by příhodné, aby Rada přijala veškerá možná opatření, aby byla teroristická činnost zastavena;
8. domnívá se, že za tímto účelem je důležité, aby byl obnoven přímý dialog mezi Sýrií a Izraelem, s cílem zajistit mír, bezpečnost, svrchovanost a celistvost těchto zemí v souladu s rezolucemi Rady bezpečnosti OSN;
9. žádá Sýrii, aby plně spolupracovala s Evropskou unií v rámci evropské politiky sousedství za účelem zajištění míru a stability regionu; připomíná, že je nesmírně důležité, aby byla provedena rezoluce č. 1559, která znovu potvrzuje, že mezinárodní společenství si přeje územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Libanonu; vyzývá Sýrii, aby se zdržela jakéhokoli vměšování do vnitřních záležitostí Libanonu; bere na vědomí rozhodnutí o stažení syrských vojsk do konce března, ale žádá úplné stažení syrských jednotek a výzvědných služeb z Libanonu, jak je to stanoveno v rezolucích Rady bezpečnosti OSN, a upřesňuje, že uzavření dohody o přidružení se Sýrií a rozvoj evropské politiky sousedství, pokud jde u tuto zemi, závisejí pouze na pevném odhodlání Sýrie v této věci;
10. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě a Komisi a libanonské vládě a parlamentu.
[1] Úř. věst.
C 38 E, 12.2.2004, s. 307.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2005)0046.
[3] Úř. věst.
C 87 E, 7.4.2004, s. 506.
[4] Úř. věst.
C 97 E, 22.4.2004, s. 656.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0077
Směry politiky Evropské unie na podporu výzkumu
Návrh usnesení Evropského parlamentu o vědě a technologii — hlavní směry budoucí politiky Evropské unie na podporu výzkumu (2004/2150(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise "Věda a technologie, klíč k budoucnosti Evropy — orientace podpory výzkumu v Evropské unii" (KOM(2004)0353),
- s ohledem na závěry předsednictva o evropské politice na podporu výzkumu, které podpořila velká většina delegací na schůzi Rady pro konkurenceschopnost, která se konala ve dnech 25. a 26. listopadu 2004 [1],
- s ohledem na rozhodnutí 1513/2002/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 27. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) [2],
- s ohledem na akční plán Komise, jehož cílem je zvýšení investic do výzkumu (KOM(2003)0226),
- s ohledem na své usnesení ze dne 18. listopadu 2003 o investicích do výzkumu: akční plán pro Evropu [3],
- s ohledem na svá usnesení ze dne 1. dubna 2004 o mezinárodní konferenci o obnovitelných energiích (Bonn, červen 2004) [4], ve kterém se zdůrazňuje potřeba zvýšit podporu výzkumu a rozvoje a inovace v obnovitelných energiích a rozšiřovat a propagovat výsledky ve všech odvětvích společnosti,
- s ohledem na sdělení Komise o ženách a vědě, o úloze vysokých škol v Evropě znalostí, o strategii mobility pro Evropský výzkumný prostor a o profesní dráze evropských výzkumných pracovníků, o základním výzkumu, o nanotechnologii a o výzkumu v oblasti bezpečnosti a o regionálním rozměru Evropského výzkumného prostoru (KOM(1999)0076, KOM(2003)0058, KOM(2001)0331, KOM(2003)0436, KOM(2004)0009, KOM(2004)0338, KOM(2004)0590, KOM(2001)0549),
- s ohledem na sdělení Komise o finančních výhledech pro období 2007-2013 (KOM(2004)0101, KOM(2004)0487),
- s ohledem na zprávu skupiny odborníků Evropské výzkumné rady pod předsednictvím Federica Mayora [5],
- s ohledem na "Vyhodnocení účinnosti nových nástrojů VI. rámcového programu", zprávu skupiny odborníků na vysoké úrovni pod předsednictvím profesora Ramona Marimona [6]
- s ohledem na zprávu o Lisabonské strategii, kterou vypracovala skupina na vysoké úrovni pod předsednictvím Wima Koka [7],
- s ohledem na pětileté hodnocení výzkumu a technického rozvoje v oblasti technologií informační společnosti vypracovanou skupinou odborníků pod předsednictvím J. M. Gaga [8],
- s ohledem na sdělení Komise o výzvách pro evropskou informační společnost po roce 2005 (KOM(2004)0757),
- s ohledem na akční plán v oblasti environmentálních technologií, který uznává, že "investování do výzkumu jak z veřejných, tak ze soukromých zdrojů, je pro hospodářství EU včetně ekologických průmyslových odvětví životně důležité"(KOM (2004)0038),
- s ohledem na sdělení Komise o podílu obnovitelné energie v EU, v němž uznává, že je "nezbytné zrychlit tempo veřejné podpory výzkumu, technického rozvoje a demonstrací v oblasti obnovitelných zdrojů v Evropě"(KOM (2004)0366),
- s ohledem na návrh směrnice a dvou doporučení o přijímání státních příslušníků třetích zemí k provádění vědeckého výzkumu v Evropském společenství (KOM(2004)0178) předložený Komisí,
- s ohledem na zprávu, kterou sestavil meziútvarová skupina Komise pro technologické platformy [9],
- s ohledem na přípravné práce na nové verzi akčního plánu o inovacích a na probíhající konzultace za účelem rámcového programu konkurenceschopnosti a inovací,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0046/2005), vzhledem k těmto důvodům:
A. pokrok při vytváření Evropského výzkumného prostoru (EVP) je prvním krokem v uskutečňování Lisabonské strategie včetně šestého rámcového programu a dalších iniciativ v rámci politiky výzkumu a technického rozvoje, který připravil novou dynamiku výzkumu a definoval nové nástroje k vytvoření EVP,
B. Komise jednala důsledně a přisoudila ve svých návrzích nového finančního výhledu EU prvořadý význam výzkumu a inovacím, stejně tak jako když navrhla zdvojnásobit rozpočet sedmého rámcového programu; některé členské státy, které jsou čistými přispěvateli, požadují, aby byl rozpočet Společenství snížen na nejvýše 1% HDP Unie, a finanční výhled na období 2007 až 2013 musí být slučitelný s návrhem Komise na zdvojnásobení rozpočtu 7. rámcového programu,
C. Kokova zpráva označila "zvýšení přitažlivosti Evropy pro výzkumné pracovníky a vědce" a "zařazení výzkumu a rozvoje mezi přednostní úkoly" za oblasti politiky, které naléhavě vyžadují jednání a které jsou nezbytné pro dosažení lisabonských cílů, a dospěla k závěru, že je třeba přijmout holistický přístup s cílem zabezpečit rozvoj a šíření informačních a komunikačních technologií,
D. Marimonova zpráva podporuje nástroje 6. rámcového programu a zdůrazňuje potřebu souvislosti při plánování výzkumných programů, ale navrhuje řadu opravných opatření,
E. zvláštní zpráva Účetního dvora č. 1/2004 o řízení nepřímých akcí výzkumu a technického rozvoje podle 5. rámcového programu konstatovala, že pravidla účasti v evropských rámcových programech jsou příliš složitá, a to přináší závažné problémy zejména pro malé organizace s méně rozvinutou administrativní strukturou;
F. základní výzkum je rozhodující pro úspěšnou inovaci a dlouhodobou konkurenceschopnost Evropské unie, a na evropské úrovni již dva roky probíhá debata o potřebě struktury (Evropská výzkumná rada), která by na evropské úrovni podporovala základní výzkum ve všech vědních oborech požívajících vědecké nezávislosti;
G. odhaduje se, že EU bude do roku 2010 potřebovat 700000 nových dostatečně kvalifikovaných výzkumných pracovníků, má-li dosáhnout cíle investovat do výzkumu a rozvoje 3% HDP; a úspěšný program Marie Curie má hrát mimořádně významnou úlohu při podpoře výzkumných pracovníků,
H. vysokorychlostní a vysokokapacitní elektronické komunikační sítě a jiné nástroje a infrastruktury informačních a komunikačních technologií mění způsob, jakým výzkumní pracovníci komunikují, spolupracují a inovují, a proto je třeba, aby Společenství poskytovalo infrastruktuře výzkumných sítí v rámci projektu GEANT trvalou a přiměřenou podporu,
I. je nezbytné zkvalitnit rámcové podmínky pro soukromý výzkum, neboť dvě třetiny investic do výzkumu potřebné k dosažení cíle 3% by měly pocházet z podnikatelského sektoru,
J. je nutné vzbudit mezi mladými lidmi nadšení pro vědu a podporovat vědeckou kariéru se zvláštní pozorností věnovanou účasti žen,
K. mobilita výzkumných pracovníků uvnitř EU a obousměrná mobilita mezi EU a třetími zeměmi, veřejnými a soukromými výzkumnými středisky, vysokými školami a průmyslem a mezi různými odvětvími podnikání je nezbytným prvkem pro získání nových poznatků a inovací,
L. malé a velmi malé podniky s technologií na nízké a střední úrovni včetně tradičních oborů mají značnou rezervu skrytého potenciálu inovací, převodu technologií a výzkumu a rozvoje, který dosud nebyl dostatečně využit, ale měl by se podpořit v souladu s duchem a směřováním Evropské charty pro malé podniky,
M. je třeba pěstovat lepší propojení mezi světem výzkumu a průmyslu, zejména malými a středními podniky, zejména formou podpory místních sítí, které spojují podnikatelské prostředí s vysokoškolskými institucemi; probíhá intenzívní diskuse o vytvoření evropských technologických podnětů a zavádění patentu Společenství je podmínkou dosažení úspěšné evropské politiky výzkumu,
N. je třeba vyvinout úsilí na podporu účinnější politiky v oblasti výzkumu a inovací tím, že se budou brát v úvahu příbuzné související politiky, například dokončení vnitřního trhu a vytvoření režimu duševního vlastnictví, který se snaží dosáhnout rovnováhy mezi ochranou a hospodářskou soutěží, poskytuje lepší přístup malým a středním podnikům a podporuje investice veřejného a soukromého sektoru do nových technologií a do nového obsahu,
O. problém konkurenceschopnosti evropského hospodářství pramení zčásti z existence "rozporu" mezi vytvářením vědeckých poznatků (kterých má EU nadbytek) a nedostatečnou schopností přeměnit tyto poznatky v inovace, a zejména v produkci; zapojení průmyslu do přidělování priorit finanční pomoci může tento stav zlepšit, je třeba vyvinout úsilí směrem k zapojení průmyslu a ke zlepšení postavení malých a středních podniků v 7. rámcovém programu,
P. aby byla zastavena marginalizace malých a středních podniků, bylo by vhodné zkoumat potenciál nových, na míru šitých způsobů podporování jejich úlohy v inovacích, včetně:
- zjednodušených pravidel financování a řízení, zejména u malých akcí typu "financuj jednou a vyhodnocuj na konci",
- podpory tematických regionálních seskupení a vytváření jejich sítí v Evropě, věnování pozornosti tomu, aby co největší část přidělených finančních prostředků byla skutečně vyčleněna pro inovativní malé a střední podniky (omezení podílu přiděleného organizacím v seskupení/v síti),
Q. je třeba usilovat o lepší koordinaci mezi rozpočtem na výzkum, strukturálním fondy a dalšími veřejnými a soukromými zdroji prostředků na úrovni EU a celostátní a regionální úrovni.
Evropa si zaslouží více
1. zdůrazňuje nové pravomoci v oblasti výzkumu (články III 248-255), které byly svěřeny EU Smlouvou o Ústavě pro Evropu, zejména v zájmu vytvoření Evropského výzkumného prostoru (EVP); vyzývá Komisi, aby jednala v souladu s tímto novým právním rámcem;
2. zdůrazňuje, že výzkum a znalosti mají v EU vysokou prestiž, ale že evropské výzkumné organizace a podniky nemají dostatečný úspěch ve využívání dobrých nápadů a postřehů a při jejich přeměně ve výnosné podněty, které přispívají k zaměstnanosti; tuto situaci lze zlepšit přizpůsobením výzkumných plánů tak, aby braly v úvahu sociální otázky a potřebu inovace technologií;
3. podporuje hlavní směry budoucí politiky EU v oblasti výzkumu, které byly představeny ve sdělení Komise; zdůrazňuje, že prostor EVP bude možný, pouze pokud bude koordinace vnitrostátních politik výzkumu posílena a pokud bude vyšší podíl prostředků na výzkum přidělován Unií za účelem užší koordinace evropské, celostátní a regionální politiky v oblasti výzkumu, pokud jde o jejich obsah i o jejich financování; a pokud je toto financování doplňuje výzkumnou politiku v členských státech a mezi nimi; očekává, že Komise a členské státy budou uplatňovat závěry Kokovy zprávy, která zdůrazňuje úlohu výzkumu pro dosažení lisabonských cílů zajištěním nezbytného politického podnětu a finančních zdrojů v 7. rámcovém programu;
4. požaduje, aby totéž odhodlání, které bylo projeveno při snaze o dosažení jednotného trhu a měnové unie, uplatňovaly všechny členské státy a orgány EU při vytváření evropského výzkumného prostoru; 7. rámcový program v oblasti výzkumu musí být víc než jen "další rámcový program", musí být zásadně obohacen a vylepšen, aby napomáhal dosažení lisabonských cílů;
5. je pevně přesvědčen, že zvýšení konkurenceschopnosti Evropy vyžaduje větší finanční prostředky na výzkum a inovace; vzhledem k novým pravomocím EU v oblasti výzkumu a k rozšíření EU na 25 a v brzké době na více států požaduje přinejmenším zdvojnásobit procento představované rozpočtem rámcového programu v HDP členských států EU a naléhá na členské státy, aby tuto částku považovaly za minimum, jež nelze při jednáních o finančních výhledech zpochybnit; žádá Komisi, aby naplánovala 7. rámcový program v souladu se svým návrhem finančních výhledů v na léta 2007-2013 a aby bránila návrh, aby rozpočet EU byl pevně stanoven nad 1% HDP;
6. vyzývá ty členské státy, které mají nárok na financování ze strukturálních fondů, aby použily významnou část těchto zdrojů na odstranění svého nevýhodného postavení v oblasti výzkumu;
7. vyzývá členské státy, aby vynaložily veškerou snahu a splnily své příslušné cíle v oblasti investic do výzkumu a rozvoje, které si stanovily samy na barcelonském zasedání Evropské rady; domnívá se, že investice do výzkumu a rozvoje v EU by měly dosáhnout 3% HDP do roku 2010, a že by zejména vnitrostátní veřejné rozpočty na výzkum a rozvoj měly být zvýšeny na úroveň, kterou tento cíl vyžaduje; vyzývá Komisi, aby sledovala, jak členské státy plní své závazky, zejména ty členské státy, které nedosahují evropského průměru;
8. zdůrazňuje potřebu účasti regionů a regionálních orgánů s cílem zvýšit investice do výzkumu a inovací, zejména zavedením regionálních strategií výzkumu a inovací v souvislosti s 3% cílem (zasedání Evropské rady v Barceloně v březnu 2002), požaduje zohlednění regionálních rozměrů výzkumu při stanovování činností spadajících do 7. rámcového programu a vyzývá členské státy, aby odstranili překážky, které stále existují, při spolupráci příhraničních regionů jednoho nebo více států v oblasti výzkumu a inovací, a tak přispívají k vytvoření skutečného evropského výzkumného prostoru;
9. zdůrazňuje význam středisek rozvoje dokonalosti na evropských vysokých školách v různých oborech vědy a výzkumu; je názoru, že toho lze dosáhnout zvýšením veřejného financování členských států a EU a doplňkovým financováním studentů studujících na vysokých školách, které přitahují občany z jiných členských států, ze strany EU;
10. zdůrazňuje, že členské státy by měly věnovat velkou péči tomu, aby se financování výzkumu ze strany EU nikdy nestalo náhražkou vnitrostátního financování, ale aby obě formy financování společně vedly ke zvýšení celkového financování; poznamenává, že v současné době existuje v členských státech několik národně významných výzkumných projektů, které nezbytně nesplňují podmínky pro financování z EU;
11. věří, že 7. rámcový program by mohl být použit jako nástroj k řešení "evropského rozporu", který spočívá v tom, že přestože je kvalita a množství evropského veřejného výzkumu obecně vynikající, přeměna výsledků výzkumu na obchodně životaschopné výrobky a služby stále ještě zaostává za USA a Japonskem;
12. požaduje synchronizaci doby trvání rámcových programů s trváním finančních výhledů v zájmu lepší koordinace plánovací činnosti Komise, pokud se finanční výhledy schvalují každých pět let, a tím se překrývají s každým volebním obdobím Parlamentu; je třeba zajistit systém postupných programů včetně střednědobé revize, aby bylo případně možné cíle ve vhodnou chvíli upravit společně s postupy, které umožní Evropskému parlamentu předložit stanovisko k těmto dalším úpravám;
13. je přesvědčen o potřebě souvislosti mezi 6. a 7. rámcovým programem a zároveň vítá zlepšení navržená v Marimonově zprávě, zejména opatření týkající se potřeby jednodušších a jasnějších administrativních postupů, včetně jasných a lépe zaměřených veřejných soutěží, které by měly snížit velké množství různých vzorů smluv a zavést zjednodušený systém nákladů; a potřebě vyhnout se předem určenému kritickému množství, zejména je přesvědčen o tom, že by se měl obecně rozšířit dvoustupňový postup hodnocení, aby se zlepšila účinnost a omezily se náklady účastníků, zejména malých a středních podniků a místních orgánů;
14. doporučuje, aby byly v zájmu průhlednosti rozpočtu poskytovány přesné údaje o tom, jaký podíl finančních prostředků připadá na různé typy účastníků, včetně lepšího rozlišování velikosti společností;
15. domnívá se, že je třeba posílit mezinárodní spolupráci v oblasti výzkumu se sousedy EU, např. zeměmi Středomoří a Balkánu, Ruskem a novými nezávislými státy, a to především v souvislosti s evropskou politikou sousedství a v rámci přístupových jednání, jakož i se zeměmi AKT;
16. je přesvědčen, že 7. rámcový program by měl vyžadovat průběžné hodnocení vědecké kvality svých výsledků a podle toho by měl být schopen upravovat svá témata a postupy;
17. připomíná, že několik soutěžitelů EU je velkorysejších při veřejné podpoře dlouhodobých výzkumných projektů než EU; obává se možnosti, že pravidla EU o státní podpoře znemožní provádění dlouhodobého výzkumu; obává se, že EU může z dlouhodobého hlediska ztratit svou konkurenceschopnost, pokud dlouhodobý výzkum a základní výzkum nebudou financovány odpovídajícím způsobem; vyzývá Komisi, aby okamžitě přezkoumala stávající pravidla o státní podpoře v případech, kdy se hospodářský přínos výzkumných projektů může projevit pouze v dlouhodobém výhledu;
18. trvá na tom, že se regiony musí zapojit do investičního úsilí, pokud se má dosáhnout 3% cíle tak, jak byl stanoven na zasedání Evropské rady v Barceloně v roce 2002; vítá skutečnost, že již existují strategie regionálního výzkumu a inovace, které pomáhají dosáhnout tohoto cíle, a doufá, že budou posíleny; požaduje, aby byl brán v úvahu regionální rozměr výzkumu při stanovování činností probíhajících v rámci 7. rámcového programu.
Základní výzkum a Evropská výzkumná rada
19. vyzývá k rychlému zřízení Evropské výzkumné rady (EVR) v souladu s návrhem Komise v odpovědi na požadavek, který s rostoucí intenzitou vyjadřují evropští vědci, a v souladu s návrhy obsaženými v Mayorově a Kokově zprávě, ale žádá Komisi, aby tento subjekt hodnotila společně se stávajícími subjekty (Společné výzkumné středisko, GŘ pro výzkum, a jiné), aby se předešlo překrývání;
20. je pevně přesvědčen, že je třeba, aby ERC podporovala základní výzkum ve všech vědeckých oborech na evropské úrovni na základě vědecké excelence a propůjčovala evropskou přidanou hodnotu prostřednictvím celoevropské soutěže a podpory tvořivosti na nejvyšší úrovni;
21. považuje za nezbytné, aby byla EVR dostatečně financována a nezávislá ve svém vědeckém hodnocení a finančně odpovědná svým poskytovatelům prostředků, ale samostatná, pokud jde o její činnost výběr projektů; žádá Komisi, aby předložila plán finančních dodatečných finančních opatření nezbytných k vytvoření EVR z rozpočtu pro 7. rámcový program s jasně vyčleněnou částkou pro správu; domnívá se, že financování vnitrostátních programů by se v důsledku evropské podpory nemělo omezovat; důrazně doporučuje, aby EVR nezvýšila byrokracii a nezpomalila hodnocení návrhů;
22. navrhuje, aby byla EVR řízena správní radou a vědeckým výborem složeným ze špičkových vědeckých pracovníků z různých vědních oborů spolu se zástupci obchodu a průmyslu, například zahrnutím technických platforem; je třeba vytvořit celosvětovou síť odborných kritiků pro hodnocení návrhů; řídící orgány a síť hodnotitelů by měly být vyvážené, pokud jde o poměr mužů a žen; výběrová kritéria jak pro správní radu, tak pro vědecký výbor musí být založena na dokonalosti a odbornosti, aby byla zachována transparentnost a aby bylo zajištěno, že EVR bude požívat co nejširší úcty; domnívá se, že by se v souladu s článkem 171 Smlouvy o ES měla po krátkém přechodném období vytvořit Evropská výzkumná rada; domnívá se, že pravidla účasti v 7. rámcovém programu by měla k tomuto pokynu přihlédnout.
Lidské zdroje
23. vyzývá evropské orgány a členské státy, aby za prioritu považovaly podporu přístupu žen do vědy a jejich kariérního postupu včetně pozitivní diskriminace; navrhuje zahájení evropských podnětů zaměřených na odstraňování kulturních stereotypů a překážek, které odrazují ženy od vědeckého vzdělávání;
24. nabádá členské státy, aby přehodnotily své vzdělávací systémy tak, aby se školy včetně vysokých více věnovaly vědě, a aby podporovaly studenty, kteří mají v úmyslu věnovat se kariéře v této oblasti;
25. pevně věří, že úspěšný program Marie Curie, který účastníci vítají, by měl pokračovat se stávajícími nástroji a měl by rovněž zajistit, že špičkoví mezinárodní vědci včetně těch, kteří patří k mladší generaci, si zvolí výzkumnou práci v Evropě; uznává úspěch programu Marie Curie a doporučuje podstatné zvýšení jeho financování;
26. je pevně přesvědčen, že je třeba jak na úrovni členských států, tak na úrovni EU vytvořit podmínky pro zlepšení mobility výzkumných pracovníků ve všech fázích profesní dráhy, učinit z mobility "hromadný jev", jak na dolních úrovních neučitelské akademické dráhy, tak na úrovni učitelské dráhy; v tomto ohledu by bylo velkým zlepšením stanovení jasných společných norem na úrovni EU pro přístup k akademické kariéře a tím také pro udělování "evropské kvalifikace", která by umožňovala výzkumným pracovníkům, aby pracovali pro vysoké školy a výzkumné ústavy členských států;
27. požaduje vzájemné uznání doktorských diplomů členských států, aby se odstranily překážky mobility výzkumných pracovníků a vědců a upevnil se v EU jednotný evropský výzkumný prostor;
28. zdůrazňuje, že zajištění budov, zařízení a infrastruktur na světové úrovni je nezbytným předpokladem pro to, aby evropská vědecká a výzkumná střediska byla přitažlivá pro nejlepší světové výzkumné pracovníky a pro to, aby se dosáhlo světové dokonalosti ve výstupech výzkumu, a proto podporuje návrh Komise na přidělení finančních prostředků na tento účel;
29. vybízí evropské vysoké školy, výzkumná zařízení a společnosti zaměřené na výzkum, aby uvolnily své kariérní struktury a hierarchie, aby tak poskytly svým mladým a inovativním vědcům podněty včetně přístupu k velkým finančním odměnám ve formě vedlejších produktů a k jiným formám zvýšených náhrad.
Převod technologií
30. věří, že technologické inovaci, je potřeba věnovat v rámci 7. rámcového programu zvláštní pozornost; považuje za nevyhnutelné, aby evropská výzkumná politika byla koordinována s příslušnou politikou podnikání a průmyslovou politikou;
31. vítá návrh evropských "technologických platforem" a technologických iniciativ jako nástrojů k zavedení programů strategického výzkumu a rozvoje ve zvláštních oblastech technologie; a zdůrazňuje význam technologických platforem jako důležitého mechanismu, který spojí průmysl, výzkumné organizace, místní orgány a jiné zúčastněné strany, důležitost technologických platforem jako významných potřebu opatření, která usnadní účast malých a středních podniků,
32. věří, že výzkum by měl být spojen s prioritami politiky s cílem zajistit spojitost;
33. důrazně doporučuje, aby se zvýšily prostředky pro nástroje výslovně určené pro malé a střední podniky, například nástroje STREP (konkrétně zaměřené výzkumné projekty) a společný výzkum (dříve CRAFT) a kolektivní výzkum, aby se zvýšila jejich dostupnost, aby byla kritéria pro přijetí projektů pružnější a projektům by měla být dána větší a spravedlivější šance na úspěch; nabádá členské státy k vytvoření fiskálních či jiných stimulů, které podpoří průmyslovou inovaci, včetně spojení s EUREKA, zejména ve vztahu k malým a středním podnikům; doporučuje poskytovat subvence malým a středním podnikům, aby mohly získat patentové licence; vyzývá Komisi, aby zvážila přidělení části každého tématického rozpočtu na granty mikropodnikům a malým podnikům jako zárodku rizikové investice podrobené zjednodušenému racionalizovanému procesu výběru a poté minimální administrativě;
34. vyzývá Komisi, aby podporovala rozvoj technických platforem a "sociálně motivovaných výzkumných platforem" k rozvoji sociálně motivovaných výzkumných konsorcií v okruhu důležitých výzev ve společenské sféře v Evropě, tj. běžných demografických změn v Evropě a výzev v oblasti životního prostředí;
35. podporuje zefektivnění administrativní zátěže v tomto programu, zejména ve vztahu k malým a středním podnikům;
36. v zájmu podpory inovace volá po tom, aby předem určená podstatná části finančních prostředků na "výzkum prováděný ve spolupráci", který představuje nejdůležitější část 7. rámcového programu, byla vyhrazena na spolupráci mezi malými a středními podniky a výzkumnými institucemi;
37. vyzývá evropské instituce a členské státy, aby podporovaly, včetně zapojení místních a regionálních orgánů a dalších příslušných institucí, zakládání regionálních technologických inkubátorů a aby prostřednictvím jejich veřejných nástrojů financování (EIF, strukturální fondy, regionální fondy) podněcovaly využívání soukromého rizikového kapitálu (účinek násobení) za účelem vytváření regionálních fondů rizikového kapitálu (zejména rizikových investičních fondů), které — jako veřejno-soukromé fondy rizikového kapitálu fungující v úzké spolupráci s technologickými inkubátory — jsou nezbytným předpokladem efektivního financování nových špičkových technických projektů navržených začínajícími podnikateli;
38. vyzývá Komisi, aby věnovala zvláštní pozornost situaci v průmyslovém výzkumu, neboť tento výzkum představuje velkou část celkových zdrojů vynakládaných na výzkum;
39. vyzývá Komisi, aby prosadila opatření na zřízení rychlého skenovacího systému pro malé a střední podniky, který by jim umožnil rychle vyhodnotit pravděpodobnost financování výzkumných projektů;
40. důrazně doporučuje, aby rámcový program prosazoval vytváření vědeckých seskupení a regionálních sítí se zapojením malých a středních podniků a podporoval stávající podněty v členských státech;
41. je pevně přesvědčen, že by bylo třeba účinnější a koordinovanější využití dalších mechanismů financování a podpory (EIB, strukturální fondy, vnitrostátní veřejné a soukromé fondy a EUREKA) k podpoře výzkumu a rozvoje a inovací; proto doporučuje, aby členské státy ve spolupráci s regiony vytvořily spojení mezi vnitrostátními operačními programy Cíle 2 strukturální politiky a projekty žádajícími o financování z rámcového programu;
42. vyzývá Komisi, aby při předložení 7. rámcového programu vysvětlila pojem "evropská přidaná hodnota", a zejména aby zajistila podporu výzkumných oborů, jejichž cílů, které by měly být zřejmé lidem ve všech členských státech, lze nejlépe dosáhnout prostřednictvím společných evropských projektů;
43. podporuje zvýšenou spolupráci mezi národními výzkumnými programy, vyzývá Komisi, aby podle článku 169 Smlouvy o ES převzala iniciativu;
44. vyzývá Komisi, aby uzavřela smlouvy s průmyslem a tak podnítila výzkum ve strategických oblastech.
Tematické priority
45. domnívá se, že vymezení tematických priorit, které mají být zahrnuty do nadcházejícího rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o 7. rámcovém programu, by mělo odrážet strategické priority lisabonské agendy; a kromě toho by mělo vyplynout z aktivní diskuse mezi evropskými, celostátními a regionálními orgány, vědeckou veřejností a představiteli občanské společnosti včetně podnikatelského sektoru;
46. domnívá se, že 7. rámcový program by měl vycházet z rozsahu oblastí výzkumu v rámci 6. rámcového programu, aby se zachovala souvislost; prioritou by však měly být klíčové oblasti vědy a techniky, které hrají rozhodující úlohu v rostoucí evropské konkurenceschopnosti a vytvářejí nová pracovní místa, čímž zlepšují blaho občanů. Souhlasí se zahrnutím výzkumu vesmíru a poměrně nové oblasti výzkumu v otázkách bezpečnosti, domnívá se však, že by měl 7. rámcový program v odpovídající míře podpořit výzkum v oblasti:
a) věd o životě (včetně biotechnologií, vědy o nervovém systému, preventivního lékařství a veřejného zdraví),
b) všech stávajících a budoucích zdrojů energie neprodukující CO2 (zejména obnovitelné energie a energetická hospodárnost),
c) informačních a komunikačních technologií,
d) nanotechnologie, nových materiálů a výrobních procesů,
e) chemie,
47. je přesvědčen o tom, že aby bylo možno čelit rostoucímu celosvětovému ohrožení životního prostředí, je nezbytné, aby politika evropského výzkumu výrazně podporovala výzkum a vývoj v oblasti přírodních rizik;
48. domnívá se, že EU by měla zajistit financování v současné době nedostatečně financovaného výzkumu nemocí, které postihují obyvatele rozvojových zemí;
49. domnívá se, že 7. rámcový program by měl rovněž podporovat výzkum a rozvoj ve vysoce inovativních oblastech pomaleji se rozvíjejících vědeckých disciplín a hospodářských odvětví;
50. zdůrazňuje potřebu Evropské unie podniknout konkrétní kroky a přiblížit vědu občanům, například zahájením veřejné diskuse o důležitých otázkách vědy a techniky, což by se mělo odrážet v evropské politice výzkumu a v následujícím rámcovém programu;
51. vyzývá Komisi, aby projevila náležitý zájem o ochranu zvířat nejprve podporou alternativních metod k testování na zvířatech a poté omezením počtu testů na zvířatech v projektech, které financuje;
52. domnívá se, že by v rámcovém programu měla být věnována větší pozornost interdisciplinárnímu výzkumu, aby se objevily nové podněty a myšlenkové proudy;
***
53. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí.
[1] Rada Evropské unie, 26.11.2004 (v angličtině) — 14687/04 (tisk 323).
[2] Úř. věst.
L 232, 29.8.2002, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 87 E, 7.4.2004, s. 60.
[4] Úř. věst.
C 103 E, 29.4.2004, s. 838.
[5] http://www. ercexpertgroup. org/documents/ercexpertgroup_final_report. pdf.
[6] http://www. cordis. lu/fp6/instruments_review/.
[7] http://europa. eu. int/comm/councils/bx20041105/kok_report_en. pdf.
[8] http://europa. eu. int/comm/dgs/information_society/evaluation/pdf/5_y_a/ist_5ya_final_140105. pdf.
[9] ftp://ftp. cordis. lu/pub/technology-platforms/docs/tp_report_defweb_en. pdf.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0078
Financování Natury 2000
Usnesení Evropského parlamentu k financování Natury 2000 (2004/2164(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu — financování Natury 2000 (KOM(2004)0431),
- s ohledem na Úmluvu o biologické rozmanitosti,
- s ohledem na směrnici Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [1] (směrnice o ptácích),
- s ohledem na své usnesení ze dne 20. října 1998 k sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o strategii Evropského společenství týkající se biodiverzity [2],
- s ohledem na své usnesení ze dne 17. ledna 2001 o provádění směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [3],
- s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [4],
- s ohledem na své usnesení ze dne 14. března 2002 k sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o akčních plánech týkajících se biodiverzity v oblastech zachování přírodních zdrojů, zemědělství, rybářství, rozvoje a hospodářské spolupráce [5],
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a stanoviska Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova a Výboru pro regionální rozvoj (A6-0049/2005),
A. vzhledem k tomu, že na zasedání Evropské rady v Göteborgu v červnu 2001 [6] se hlavy států a předsedové vlád zemí EU zavázaly, zvrátit do roku 2010 pokles biodiverzity v Evropské unii,
B. vzhledem k tomu, že Šestý akční program Společenství pro životní prostředí přesně stanoví cíl chránit a v případě potřeby obnovit strukturu a financování ekosystémů a zastavit do roku 2010 ztrátu biodiverzity jak v Evropské unii, tak v globálním měřítku,
C. vzhledem k tomu, že světový summit o udržitelném rozvoji v Johannesburgu v roce 2002 uznal, že biodiverzita hraje rozhodující úlohu v celkovém udržitelném rozvoji a odstranění chudoby a je nezbytná pro naši planetu, zdraví lidí a jejich obživu a kulturní integritu, a vzhledem k tomu, že johannesburský prováděcí plán potvrdil globální cíl dosáhnout do roku 2010 významného snížení současné míry ztráty biodiverzity,
D. vzhledem k tomu, že síť chráněných oblastí Natura 2000, skládající se z oblastí určených podle Směrnice o ptácích a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [7] (Směrnice o ochraně přírodních stanovišť.), je klíčovým pilířem opatření Společenství na zachování biodiverzity,
E. vzhledem k tomu, že v minulosti většina členských států jen v omezené míře využívala k provádění Natury 2000 možnosti obsažené v současném nařízení o rozvoji venkova; vzhledem k tomu, že programy rozvoje venkova a regionálního rozvoje jsou často v rozporu s prioritami ochrany zachování přírody Evropské unie,
F. vzhledem k tomu, že farmáři a majitelé lesních porostů mohou prostřednictvím postupů hospodaření výrazně přispět k zachování a udržitelnému využívání biodiverzity zemědělské půdy, což často vede k dodatečným nákladům, které je nezbytné odpovídajícím způsobem kompenzovat,
G. vzhledem k tomu, že v roce 2004 bylo z celkového rozpočtu EU ve výši 111,3 miliard EUR poskytnuto na financování výdajů na zemědělské trhy a přímou pomoc 40,2 miliardy EUR oproti 6,5 miliardám EUR poskytnutým na rozvoj venkova, vzhledem k tomu, že současná politika rozvoje venkova je stále zaměřena spíše na cíle strukturální politiky než na zajištění ochrany přírody a podporu udržitelných zemědělských postupů, které méně zatěžují životní prostředí,
H. vzhledem k tomu, že návrhy Komise týkající se finančního výhledu na období 2007-2013 dodržují rozhodnutí přijaté Radou v roce 2002 v Bruselu zmrazit zemědělské výdaje na úrovni z roku 2006 s možností meziroční úpravy ve výši 1% z důvodu inflace; vzhledem k tomu, že tyto návrhy tedy počítají s částkou 301 miliard EUR pro zemědělství na výdaje trhu a přímé platby (v průměru 43 miliard EUR ročně) a s částkou 88,75 miliard EUR na opatření na rozvoj venkova (v průměru 12,6 miliard EUR); přičemž součástí finančních prostředků na rozvoj venkova jsou i opatření EAGGF, která byla dříve financována v rámci strukturálních fondů,
I. vzhledem k tomu, že navzdory skutečnosti, že Evropská rada v roce 2002 nestanovila pro rozvoj venkova žádný strop, rozpočet na tato opatření byl také zmrazen na úrovni roku 2006 a byly pouze přidány finanční prostředky pro Bulharsko a Rumunsko, což neumožní zařazení nových významných úkolů, např. spolufinancování správy sítě Natura 2000, bez odpovídajícího navýšení rozpočtu,
J. vzhledem k tomu, že Komise odhaduje roční náklady na správu sítě Natura 2000 na 6,1 miliardy EUR ročně bez zohlednění mořských chráněných oblastí,
K. vzhledem k tomu, že se v Malahide ( 27. května 2004) členské státy dohodly, že je třeba vypracovat opatření na zajištění přiměřeného a zaručeného spolufinancování sítě Natura 2000 ze strany Společenství, a vzhledem k tomu, že se ve sdělení z Malahide rovněž uvádí, že "to by mělo mimo jiné zahrnovat i zvýšení finančních prostředků na Life-Nature v novém finančním nástroji pro životní prostředí spolu se zvýšením financování ze strukturálních fondů a z fondu pro rozvoj venkova",
L. vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení o finančním výhledu na období 2007-2013 (KOM(2004) 0487) uvádí, že "Komise bude od členských států vyžadovat, aby prokázaly, jak zohlednily potřebu financování životního prostředí, včetně příslušných aspektů Natury 2000, při zpracování národních programů v rámci strukturálních fondů...",
M. vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení analyzuje tři rozdílné způsoby možného budoucího financování sítě Natura 2000,
N. vzhledem, že Komise a Rada se schválením Směrnice o ochraně přírodních stanovišť v roce 1992 jednoznačně zavázaly zajistit, že vlastníci půdy a její uživatelé neponesou finanční náklady vzniklé v důsledku opatření této směrnice;velmi naléhavě žádá, aby byl tento slib dodržen;
1. bere na vědomí, že Natura 2000 je se svou sítí chráněných oblastí na území EU jedním z hlavních pilířů činnosti EU v oblasti biodiverzity a že velká část evropské biodiverzity již byla ztracena;
2. bere na vědomí, že zdravé ekosystémy jsou významnými sociálními a hospodářskými zdroji a vytváří rovněž možnosti rekreace a podporují zemědělskou činnost a rybolov;
3. vítá iniciativu Komise navrhnout strategický přístup ke spolufinancování Natury 2000 a prohlášení komisaře Dimase učiněné na mezinárodní konferenci "Biologická rozmanitost, věda a řízení" dne 24. ledna 2005 v Paříži;
4. zdůrazňuje, že financování Natury 2000 ze strukturálních fondů je v souladu s cardiffským procesem integrace faktorů životního prostředí do všech klíčových politických oblastí, a že by mělo v každém případě zaručit odpovídající financování v rámci cílů strukturálních fondů;
5. vítá prohlášení Komise, že by fondy rozvoje venkova a strukturální fondy EU měly významnou měrou přispět k spolufinancování sítě Natura 2000; dále vítá možnost financovat Naturu 2000 z fondů rozvoje venkova a ze strukturálních fondů; nicméně na základě přezkoumání příslušných návrhů (strukturální fondy, fond rozvoje venkova a LIFE+) je považuje za nedostatečné pro přiměřené spolufinancování sítě Natura 2000 a trvá tedy na zřízení samostatného fondu pro tyto účely;
6. je přesvědčen, že vzhledem k tomu, že významná část nákladů na projekt Natura 2000 by měla být zahrnuta do Fondu pro rozvoj venkova nebo do strukturálních fondů, dotování fondů je nezbytné odpovídajícím způsobem navýšit;
7. vyzývá, aby byl po roce 2006 v rámci návrhu LIFE+ vytvořen fond EU pro zachování biodiverzity, který by poskytoval finanční prostředky na řídící činnosti projektu Natura 2000, které nemohou být financovány ani ze strukturálních fondů ani z Fondu pro rozvoj venkova
8. je přesvědčen, že pro vyrovnání dodatečných nákladů vzniklých zemědělcům v oblastech Natura 2000 lze využít fond rozvoje venkova, za předpokladu, že to nepovede ke snížení finančních prostředků určených na jiná opatření v rámci rozvoje venkova, pohody zvířat, opatření ekologického zemědělství a jiných cílů stanovených v navrženém nařízení o fondu rozvoje venkova;
9. uznává, že zatímco integrovaný přístup je efektivní, pokud se uskutečňuje masivně, minulé zkušenosti ukázaly pouze malý úspěch; domnívá se, že navrhovaná nařízení o fondu rozvoje venkova a strukturálních fondech neodpovídají příslušným ustanovením Natura 2000 a nesplňují ambice uvedené ve sdělení a ohrožují cíl EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2010, mimo jiné proto, že:
- zachování biodiverzity až doposud nebylo hlavním cílem fondu rozvoje venkova a strukturálních fondů a dokonce se může, na místní nebo regionální úrovni, dostat do rozporu s jinými sociálně-ekonomickými rozvojovými cíli,
- spolufinancování chráněných oblastí Natura 2000 by přímo konkurovalo jiným sociálním a hospodářským projektům, např. transevropským sítím nebo strukturálním změnám v zemědělství,
- programování a správa fondu rozvoje venkova a strukturálních fondů jsou nasměrovány na posílení regionálního sociálně-ekonomického rozvoje a orgány odpovědné za jejich správu mají nyní stále omezené pravomoci v oblasti ochrany přírody a nemají dostatek odborných znalostí a dovedností potřebných k řízení projektů, jejichž cílem je ochrana přírody,
- neexistují záruky, které by např. podmiňovaly strukturální financování odpovídajícími národními plány na financování Natura 2000, jak se uvádí ve sdělení o finančním výhledu,
- návrhy týkající se strukturálních fondů, rozvoje venkova a LIFE+ ve stávající podobě nezaručují minimální financování sítě Natura 2000 ani dodatečné financování odpovídajících nástrojů,
- nepočítají s finanční podporou mořských ani jiných oblastí Natura 2000 a druhů vyskytujících se v oblastech s různými druhy vlastnictví;
10. zdůrazňuje, že chráněné oblasti Natura 2000 a přírodní zdroje jsou významným veřejným přínosem, často v hospodářsky izolovaných oblastech, včetně významných přímých místních výdajů, zvýšeného potenciálu pro turistických ruch, významného přínosu pro zdraví, růst zaměstnanosti, který se v současné době odhaduje na 125000 pracovních míst v zemích EU-15, a srovnatelným přínosem v nových členských státech, zdrojů v oblasti vzdělávání a vysoce hodnotných ekologických systémů na podporu života;
11. domnívá se, že tyto prostředky by měly být úměrně rozděleny mezi všechny členské státy (staré a nové) a měla by přitom být zohledněna rozloha oblastí a úroveň biodiverzity těchto lokalit;
12. vyzývá Komisi, aby upravila svůj návrh finančního nástroje pro životní prostředí LIFE+ tak, aby tento fond zahrnoval cíl věnovaný biodiverzitě a mohly se tak poskytnout finanční prostředky na správu chráněných oblastí Natura 2000, které by doplňovaly finanční prostředky z fondu rozvoje venkova, strukturálních fondů a fondu na rozvoj rybolovu a prostředky, které daly k dispozici členské státy, včetně prostředků na speciální investice, projekty a náhlé potřeby v oblasti ochrany přírody; výzkum v oblasti ochrany přírody, zvyšování informovanosti a vzdělávání; a na přeshraniční spolupráci na projektech ochrany přírody se třetími zeměmi;
13. žádá změny návrhu nařízení Rady, kterým se stanoví obecná ustanovení pro Evropský regionální rozvojový fond, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti, aby zahrnovaly odkaz na Naturu 2000 s cílem zajistit nárok na financování činností v rámci Natury 2000 ze strukturálních fondů;
14. zdůrazňuje, že výpočet Komise, podle něhož činí roční náklady na síť Natura 2000 částku 6,1 miliard EUR, pravděpodobně značně podceňuje výši celkových nákladů na správu sítě, a proto by měl být považován jen za nezbytné minimum; zdůrazňuje také, že výpočet nezohledňuje přistoupení nových členských států (Rumunska, Bulharska a Chorvatska) a že finanční potřeby musí být vypočítány znovu, tak aby pokryly síť Natura 2000 v celé EU;
15. vyzývá Komisi, aby informovala Evropský parlament o provádění integrovaného přístupu, až bude známo znění nařízení o strukturálních fondech, rozvoji venkova a rybolovu, a aby v případě, že v nich nebude obsaženo vyčlenění prostředků na správu sítě Natura 2000, navrhla fond určený pro tento účel, který by zahrnul politiku pro poskytování informací a zvýšení osvěty veřejnosti, pokud jde o otázky zachování přírodních zdrojů s cílem zdůraznit rozvojový, hospodářský a sociální přínos vycházející z uplatňování navrhovaných opatření;
16. vítá záměry Komise začlenit politiku zachování přírodních zdrojů do širšího rámce udržitelného hospodářského, sociálního a regionálního rozvoje v Evropské unii; domnívá se nicméně, že poslední návrh Komise nedokazuje jednoznačné rozhodnutí poskytnout dostatečné finanční prostředky na tuto politiku a zajištění jejího úspěšného provádění;
17. podporuje záměr Komise zveřejnit podrobný návod, jak využívat strukturální fondy na podporu sítě Natura 2000, a vyzývá Komisi, aby splnila své sliby, že financování Natury 2000 bude v připravovaných strategických směrech Společenství pro politiku soudržnosti zařazeno jako priorita;
18. vyzývá k tomu, aby podporou a šířením nejlepších zkušeností byly oceněny ty územní jednotky, které prokazují svou schopnost spravovat jim příslušné oblasti sítě Natura 2000 hospodárně, a to jak z hlediska životního prostředí, tak z finančního hlediska;
19. zdůrazňuje význam zapojení národních parlamentů, sociálních partnerů, občanské společnosti a regionálních a místních orgánů do plnění těchto cílů, podporou rozšiřování náležitého dialogu s veřejností;
20. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
L 103, 25.4.1979, s. 1.
[2] Úř. věst.
C 341, 9.11.1998, s. 41.
[3] Úř. věst.
C 262, 18.9.2001, s. 132.
[4] Úř. věst.
L 242, 10.9.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
C 47 E, 27.2.2003, s. 575.
[6] Závěry předsednictví ze zasedání Evropské Rady
P6_TA(2005)0079
Společná organizace obchodu s cukrem
Usnesení Evropského parlamentu o budoucí reformě společné organizace trhu s cukrem
Evropský parlament,
- s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Parlamentu s cílem vypracovat udržitelný zemědělský model pro Evropu a zejména uskutečnit reformu odvětví cukru (KOM(2003)0554 [2] a KOM(2004)0499),
- s ohledem na analýzy dopadu týkající se možností reformy cukerného pořádku ve Společenství (SEK(2003)1022),
- s ohledem na jednání se státy Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), o kterých se zmiňuje protokol č. 3 o cukru v AKT, který je součástí přílohy V Dohody o partnerství AKT-ES [3], zvláštní celní kvótu ve prospěch Indie uvedenou v rozhodnutí Rady 2001/870/ES ze dne 3. prosince 2001 [4] o uzavření dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou, nařízení (ES) č. 2501/2001 [5] o systému všeobecných celních preferencí Společenství a nařízení (ES) 416/2001 [6] o rozšíření bezcelního přístupu bez množstevních omezení pro výrobky vyrobené v nejméně rozvinutých zemích,
- s ohledem na usnesení Smíšeného parlamentního shromáždění AKT-EU ze dne 1. listopadu 2001 [7] a ze dne 21. března 2002 [8]týkající se cukru,
- s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté [9],
- s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2563/2000 ze dne 20. listopadu 2000, kterým se mění nařízení (ES) č. 2007/2000 tak, že se rozšiřuje platnost mimořádných obchodních opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté na Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a Svazovou republiku Jugoslávii [10],
- s ohledem na revizi systému všeobecných celních preferencí navrhovanou Komisí (KOM(2004)0461 [11] a KOM(2004)0699 [12]),
- s ohledem na čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že závazky Evropské unie přijaté v rámci vyjednávacího kola z Dohá vyžadují snížení cla a omezení opatření na podporu výroby a vývozu; že tyto závazky a potřeba celé odvětví modernizovat a učinit konkurenceschopnějším vyžadují reformu společné organizace trhu s cukrem,
B. vzhledem k tomu, že výsledek odvolání proti rozhodnutí panelu Světové obchodní organizace ovlivní míru snížení kvót, a vyžádá si tak zamyšlení se nad budoucností cukru "C",
C. vzhledem k tomu, že se Evropská unie na základě preferenčních dohod se zeměmi AKT a s Indií zavázala dovážet stanovené množství cukru z těchto zemí za garantované ceny,
D. vzhledem k tomu, že pokud se iniciativa "Vše kromě zbraní" bude uplatňovat v současnému stavu, dojde k masivnímu přísunu cukru na evropský trh, zejména prostřednictvím nelegálního trojstranného obchodu, který spočívá v tom, že do Evropy bude zpětně vyvážen cukr, který byl nakoupen za cenu na světovém trhu; že odhalení takové činnosti je prakticky nemožné, že tyto dovozy ohrožují koherentnost a vyváženost samotné společné organizace trhu a že současně tento podvod poškozuje evropské daňové poplatníky,
E. vzhledem k tomu, že iniciativa "Vše kromě zbraní" nezaručuje ani přes své šlechetné cíle hospodářský a sociální rozvoj v nejméně rozvinutých zemích, protože z předpokládaného nárůstu trojstranného obchodu budou mít prospěch pouze třetí země, které jsou již konkurenceschopné; že je iniciativa z hospodářského hlediska v oblasti cukru zavádějící, protože do budoucna každé zvýšení dovozu cukru z nejméně rozvinutých zemí do Evropy způsobí snížení evropské ceny, což je v rozporu se zájmy nejméně rozvinutých zemí,
F. vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu požadují nejméně rozvinuté země nová pravidla v rámci iniciativy "Vše kromě zbraní", a že kromě toho platnost víceletého systému všeobecných celních preferencí vyprší dne 31. prosince 2005,
G. vzhledem k tomu, že v důsledku nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 a 2563/2000, která umožňují zemím západního Balkánu volný a neomezený přístup na trh Evropské unie s cukrem, došlo k nebývalému nárůstu dovozu z těchto zemí, a to zejména prostřednictvím nelegálního trojstranného obchodu, který spočívá v tom, že se cukr, který byl nakoupen za ceny na světovém trhu, zpětně vyváží do Evropské unie,
H. vzhledem k tom, že z hlediska možného budoucího přistoupení zemí západního Balkánu k EU není žádoucí a nebylo by vhodné vytvořit hospodářsky nepříznivé kapacity pro nadbytečnou výrobu cukru tím, že by se podporovaly preferenčním zacházením,
I. vzhledem k tomu, že jedním z cílů společné zemědělské politiky je podporovat multifunkční povahu zemědělství v Evropské unii a že musí přispět k zajištění přiměřené životní úrovně obyvatel, kteří působí v oblasti zemědělství, jak je uvedeno v návrhu Ústavy pro Evropu a v Lisabonské strategii; že Lisabonská strategie klade důraz na zlepšení úrovně a kvality pracovních míst a na větší sociální soudržnost; že na základě usnesení přijatých na zasedání Evropské rady v Lucemburku ( 12.- 13. prosince 1997) a v Berlíně ( 24.- 25. března 1999) musí zemědělství zůstat činností provozovanou v celé Evropě včetně znevýhodněných regionů,
J. vzhledem k významu usnesení přijatého na zasedání Evropské rady v Bruselu ( 24.- 25. října 2002), podle něhož musejí být reformy prováděny způsobem, který bere patřičný ohled na specifické problémy znevýhodněných regionů; vzhledem k tomu, že je třeba zároveň usilovat o trvalé zachování konkurenceschopnosti produkce v EU,
K. vzhledem k tomu, že je nutné splnit požadavky výrobců ze znevýhodněných regionů Evropské unie, jak se požaduje v závěrech ze zasedání Evropské rady v Bruselu,
L. vzhledem k tomu, že reforma společné organizace trhu s cukrem má zaručit, aby byly ceny nastaveny na úroveň, která zajistí odpovídající příjem jak výrobcům ve Společenství, tak dodavatelům ze států AKT a z nejméně rozvinutých zemí,
M. vzhledem k tomu, že celkové zaměření sdělení Evropské komise narušuje stávající rovnováhu v odvětví cukru a poškozuje jak výrobce ve Společenství, tak dodavatele z nejméně rozvinutých zemí a států AKT a představuje nebezpečí, že se přestane pěstovat cukrová řepa a že zanikne cukrovarnictví a přidružené hospodářské činnosti v řadě oblastí Evropské unie,
N. vzhledem k tomu, že snížení cen a kvót, které plánovala Komise, způsobí aktérům v cukrovarnickém odvětví, včetně pěstitelů řepy zničující ztráty na příjmech, aniž by to pravděpodobně znamenalo skutečný zisk pro spotřebitele, jak se již ukázalo během předcházejících reforem, kdy snížení cen surovin nevedlo ke snížení spotřebitelských cen,
O. vzhledem k tomu, že cukrová třtina hraje mimořádně důležitou společensko-hospodářskou úlohu v některých nejodlehlejších regionech a je z hlediska příjmů zemědělců nenahraditelnou plodinou v těchto regionech, které již trpí strukturálními, specifickými a trvalými znevýhodněními, což potvrzují Smlouvy,
P. vzhledem k tomu, že rostoucí výroba cukru v určitých zemích, jež jsou předními výrobci cukrové třtiny, má závažné dopady na životní prostředí například ve formě ničení deštných pralesů, eroze půdy a vytěžování přírodních zdrojů, nadměrného využívání vody, půdy apod.
Vnitřní aspekty reformy
1. zdůrazňuje, že aktéři cukrovarnického odvětví potřebují mít dostatečnou představu o budoucím vývoji, aby mohli vynakládat investice nutné ke zvýšení konkurenceschopnosti; z tohoto důvodu považuje za nutné, aby Komise upřesnila již nyní své záměry na období po roce 2008; navrhuje, aby reforma společné organizace trhu nebyla změněna až do konce roku 2012;
2. je potěšen skutečností, že Komise vypracovala studii o celkovém dopadu jednotlivých možností reformy; lituje však, že tento dokument neobsahuje přesné důsledky návrhu reformy v různých členských státech a regionech, v nichž se vyrábí cukr, zejména pokud jde o zaměstnanost v tomto odvětví;
3. žádá Komisi, aby urychleně vypracovala podrobnou studii o dopadu, která se bude zabývat sociálními a hospodářskými dopady reformy na pěstitele cukrové řepy a zaměstnance v tomto odvětví a rovněž jejími důsledky, pokud jde o vysídlování některých venkovských oblastí EU; žádá Komisi, aby do studie o dopadu zahrnula možný vliv reformy na trh s obilovinami;
4. poznamenává, že snížení cen cukru, které navrhla Komise, přesahuje závazky přizpůsobení se pravidlům Světové obchodní organizace; následně žádá, aby bylo toto snížení omezeno pouze na nutné minimum nezbytné k tomu, aby se v EU dosáhla a udržela trvalá, výkonná a silná výroba cukru v souladu s pravidly Světové obchodní organizace; domnívá se, že snížení kvót musí podléhat stejnému principu a že snížení cen spolu se snížením kvót může ohrozit životaschopnost odvětví jak v nejohroženějších, tak v nejkonkurenceschopnějších regionech;
5. zamítá návrh Komise zvýšit kvóty na isoglukosu, protože by si to vyžádalo další snížení kvót na cukr;
6. domnívá se, že současný systém referenčních cen navržený Komisí je nefunkční a nezajistí tržní stabilitu; proto navrhuje, aby byl současný systém cenové podpory zachován jako "bezpečnostní síť", která zabrání tomu, aby na trhu s cukrem došlo k závažnému narušení rovnováhy;
7. lituje, že otázka přidělování kvót není dosud právně rozhodnuta a vyzývá Komisi, aby ustanovila, že kvóty budou přidělovány individuálním pěstitelům cukrové řepy a cukrové třtiny;
8. domnívá se, že systém přesunu kvót, který navrhla Komise, neodpovídá cílům konkurenceschopnosti, zaměstnanosti a solidarity Společenství; odmítá jej, protože ohrožuje ty, kteří jsou nejvíce zranitelní zejména přesunem pracovních míst a nepřípustnou delokalizací výrobních činností, což je nepřijatelné;
9. žádá Komisi, aby zvážila vytvoření zvláštního fondu řízeného Evropskou unií, který umožní těm, kteří si to přejí, opustit systém za přiměřených podmínek, prostřednictvím dobrovolného prodeje kvót Evropské unii za příznivou a postupně klesající cenu v průběhu časově omezeného období, tyto kvóty budou v takovém případě okamžitě zrušeny; navrhuje systém financování, který bude z rozpočtového hlediska neutrální a zahrne aktéry cukrovarnického odvětví a trh;
10. domnívá se, že kvóty jsou vhodným nástrojem pro dosažení vyrovnaného rozvoje výroby v celém Společenství a že je vhodné je v tomto smyslu využívat; navrhuje, aby byl v legislativním návrhu obsažen pojem minimální výrobní kvóty, která bude chráněna v rámci členského státu;
11. žádá Komisi, aby svůj návrh, kterým se povoluje přesun kvót mezi členskými státy, vzala zpět;
12. zdůrazňuje, že nové členské státy vstoupily do Evropské unie na základě závazků, jejichž splnění si vyžádalo značné úsilí; navrhuje, aby Komise zvážila možnost, při jejímž zvolení by členské státy neutrpěly nadměrným snížením kvót; v této souvislosti upozorňuje na zásadní rozdíl ve způsobu, jakým jsou kvóty B stanovovány novým členským zemím; je potěšen návrhem Komise přiznat pěstitelům cukrové řepy v nových členských státech plnou náhradu;
13. zdůrazňuje, že reforma musí být v souladu s pravidly Světové obchodní organizace a zajistit rovnováhu na trhu Společenství v odvětví cukru, pokračování výroby a ochranu životní úrovně zemědělců;
14. domnívá se, že očekávané snížení nebo zrušení vývozních dotací nesmí vést k úsporám rozpočtových prostředků Společenství, nýbrž že se tyto prostředky mají využít ve prospěch odvětví a umožnit lepší odškodnění zemědělců za ztráty na příjmech nebo přijetí dalších opatření k dosažení rovnováhy na trhu;
15. žádá Komisi, aby při vypracovávání legislativního návrhu vzala v úvahu výsledky panelu Světové obchodní organizace; v tomto směru si přeje, aby dokument obsahoval návrhy řešení týkající se budoucnosti cukru "C"; například žádá Komisi, aby bezodkladně pracovala na rozvoji alternativ pro využití cukru s cílem nabídnout nové výhledy v oblasti odbytu produkce Společenství zejména s ohledem na možnosti, které představuje rozvoj biologických pohonných hmot; vyzývá mimo jiné Komisi, aby se zaměřila na hospodářské a ekologické aspekty případného využívání cukru jako biologické pohonné hmoty;
16. žádá, aby se na výrobu cukru jako potraviny i jako biologické pohonné hmoty vztahovaly sociální a ekologické normy, pravidla o vzájemném dodržování požadavků zemědělství a životního prostředí a rovněž častější využívání střídavého osevního postupu pro pěstování cukru, jež zemědělcům umožní ozdravit půdu s cílem zajistit multifunkčnost zemědělství zejména z hlediska výroby cukru;
17. domnívá se, že očekávané ztráty na příjmech nejsou dostatečně vynahrazeny; navrhuje, aby se v případě omezeného snížení cen, jak je uvedeno v odstavci 4, zachovaly částky původně stanovené Komisí a aby tyto částky byly poskytnuty zvláště pěstitelům cukrové třtiny a cukrové řepy, kteří by tak byli co nejlépe odškodněni; žádá rovněž Komisi, aby při výpočtu odškodnění za snížení cen vzala v úvahu odvozené ceny platné v zemích, ve kterých se tyto ceny uplatňují;
18. vyjadřuje přání, aby byla část fondu uvedeného v odstavci 8 (nebo některého jiného zvláštního fondu) určena na odměny zemědělcům jako náhrada za ztrátu jejich dodavatelských práv a s cílem pomoci jim přeorientovat se na jinou činnost; rovněž požaduje, aby byla ve prospěch zaměstnanců postižených uzavřením cukrovarnických podniků přijata opatření v oblasti sociálního zabezpečení;
19. schvaluje závazek Komise týkající se zvláštního přístupu k nejodlehlejším regionům; lituje zrušení pomoci pro trh s odbytem; žádá obnovu tohoto mechanismu a úplnou náhradu za ztráty na příjmech, aby bylo možné skutečně zohlednit zvláštní nevýhody nejodlehlejších regionů;
20. vyjadřuje přání, aby Komise pečlivě posoudila stav výroby ve znevýhodněných oblastech Evropské unie a stanovila nezbytná opatření, která by zabránila tomu, aby reforma vedla k zániku pěstování cukrové řepy a výroby cukru v těchto oblastech;
21. vyzývá Komisi a členské státy, aby bedlivě sledovaly sociální důsledky možného uzavírání továren v důsledku nadcházející reformy systému cukrovarnického odvětví a v případě, že jsou sociální plány neuspokojivé, přijaly příslušná opatření.
Vnější aspekty reformy
22. připomíná, že schopnost Unie řídit nabídku cukru na svém trhu hraje základní roli v souvislosti s vyvážeností a životaschopností společné organizace trhu s cukrem;
23. důrazně žádá, aby Komise reagovala na žádosti států AKT a nejméně rozvinutých zemí a zvážila vypracování pravidel v rámci iniciativy "Vše kromě zbraní", prostřednictvím které bude moci Evropská unie dále řídit nabídku a která zamezí tomu, aby se výroba v rámci Společenství musela neustále přizpůsobovat nové společné organizaci trhu; navrhuje, aby tato pravidla vytvořila nástroje kvantitativní kontroly pro dovozní kvóty, které by byly v pravidelných intervalech znovu přehodnocovány v závislosti na skutečném dopadu iniciativy "Vše kromě zbraní" na rozvoj v daných zemích, zejména pokud jde o zaměstnanost místních obyvatel a výrobu; navrhuje rozdělit kvóty způsobem, který by umožnil výrobu dalších potravin určených k zásobování dané země potravinami;
24. žádá, aby legislativní návrh Komise znemožnil vývoz cukru ze třetích zemí prostřednictvím nejméně rozvinutých zemí do Evropské unie v rámci trojstranného obchodu;
25. žádá, aby se na výrobu dováženého cukru vztahovaly stejné sociální a ekologické normy jako na výrobu cukru v EU; žádá, aby v případě, že by dodavatelské země tyto normy nesplňovaly, byl na dovážený cukr uvalen poplatek, který by byl odváděn do nového fondu Společenství na podporu zemědělství šetrného k člověku a k životnímu prostředí v rozvojových zemích, jež jsou dodavateli cukru;
26. vyzývá Komisi, aby na základě řádně potvrzených historických údajů neprodleně stanovila kvóty pro země západního Balkánu tak, aby tyto kvóty nepřesáhly objem nenarušené rovnováhy domácí výroby a spotřeby a aby tedy zabránily opětovnému vývozu cukru do EU;
27. žádá Komisi, aby zdokonalila kontrolní systémy zajišťující dodržování pravidla původu zejména proto, že rozšíření přístupu na evropský trh na základě iniciativy "Vše kromě zbraní" může vést k cenovým rozdílům, které by mohly vést k podvodům;
28. vyzývá Komisi, aby okamžitě navrhla přídavná opatření s cílem pomoci zemím AKT, které jsou značně závislé na vývozu cukru do EU, při posilování jejich konkurenceschopnosti a zvyšování jejich schopnosti diverzifikovat své ekonomické základny;
29. žádá Komisi, aby dbala na to, aby při jednáních v rámci Světové obchodní organizace postoj Evropské unie zahrnoval probíhající reformu, aby si budoucí multilaterální závazky nevyžádaly novou reformu, na základě které by museli výrobci platit dvakrát;
30. naléhavě žádá Komisi, aby vzala v úvahu dopady reformy zvláště v Brazílii, kde je výroba a zpracování cukru pod kontrolou jen několika málo osob na úkor mnoha jednotlivců, kteří pracují na plantážích s cukrovou třtinou a v továrnách na zpracování; domnívá se, že EU má morální odpovědnost dohlížet na to, aby uplatňované reformy nepodporovaly neudržitelný způsob pěstování cukru na velkostatcích (latifundiích), jež se používá v Brazílii;
31. vyzývá Komisi, aby jednala o provázání reformy evropské společné organizace trhu s cukrem s obdobnými reformami organizace trhu s cukrem v dalších zemích, zejména ve Spojených státech amerických;
32. žádá Komisi, aby vyvinula veškeré úsilí o dosažení mezinárodních dohod o kontrole výroby a cen cukru v rámci Světové obchodní organizace;
***
33. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, parlamentům členských států EU a vládám a parlamentům nejméně rozvinutých zemí a států AKT.
[1] Úř. věst.
L 178, 30.6.2001, s. 1.
Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 39/2004 (Úř. věst.
L 6, 10.1.2004, s. 16).
[2] Úř. věst.
C 96, 21.4.2004, s. 17.
[3] Úř. věst.
L 195, 1.8.2000, s. 46.
[4] Úř. věst.
L 325, 8.12.2001, s. 21.
[5] Úř. věst.
L 346, 31.12.2001, s. 1.
[6] Úř. věst.
L 60, 1.3.2001, s. 43.
[7] Úř. věst.
C 78, 2.4.2002, s. 79.
[8] Úř. věst.
C 231, 27.9.2002, s. 49.
[9] Úř. věst.
L 240, 23.9.2000, s. 1.
[10] Úř. věst.
L 295, 23.11.2000, s. 1.
[11] Úř. věst.
C 242, 29.9.2004, s. 8.
[12] Úř. věst.
C 52, 2.3.2005, s. 47.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0080
Bělorusko
Usnesení Evropského parlamentu o Bělorusku
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení k situaci v Bělorusku, zejména na usnesení ze dne 16. září 2004 [1] a na usnesení ze dne 28. října 2004 o politické situaci v Bělorusku po parlamentních volbách a referendu, které se konaly dne 17. října 2004 [2],
- s ohledem na stanovisko č. 314/2004 k referendu, které se konalo dne 17. října 2004 v Bělorusku, přijaté na 60. plenárním zasedání Rady benátské komise konaném ve dnech 8.- 9. října 2004,
- s ohledem na konečné závěry mezinárodní volební pozorovatelské mise parlamentního shromáždění OBSE ze dne 9. prosince 2004,
- s ohledem na usnesení parlamentního shromáždění Rady Evropy o situaci v Bělorusku, a zejména na jeho usnesení 1372(2004) ze dne 28. dubna 2004 o pronásledování novinářů v Běloruské republice,
- s ohledem na prohlášení vedoucího úřadu OBSE v Minsku ze září 2004 o trestech odnětí svobody udělených dvěma členům běloruské opozice obviněným z hanobení běloruského prezidenta,
- s ohledem zejména na "akční plán EU na podporu demokracie v Bělorusku" přijatý delegací Evropského parlamentu pro vztahy s Běloruskem dne 23. února 2005,
- s ohledem zejména na své usnesení ze dne 11. února 2003 o vztazích mezi Evropskou unií a Běloruskem: k budoucímu partnerství [3],
- s ohledem na Sacharovovu cenu za svobodu myšlení, která byla v prosinci 2004 udělena Běloruské asociaci novinářů;
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 12. května 2004 o evropské politice sousedství (KOM(2004)0373),
- s ohledem na rezoluci o situaci v oblasti lidských práv v Bělorusku, kterou přijala Komise OSN pro lidská práva dne 15. dubna 2004,
- s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech, a zejména na články 19 a 21, které zaručují právo na svobodu projevu a na pokojné shromažďování,
- s ohledem na sankce, které EU přijala proti běloruským činitelům dne 2. července 2004, jež následovaly po zmizení tří představitelů běloruské opozice a jednoho novináře,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že parlamentní trojka dospěla k závěru, že parlamentní ani prezidentské volby v letech 2000 a 2001 nebyly svobodné a spravedlivé a předcházely jim svévolné zásahy vlády namířené proti politické opozici, nezávislým sdělovacím prostředkům a organizacím zabývajícím se sledováním průběhu voleb, což je závažným porušením demokratických zásad,
B. vzhledem k tomu, že místo zlepšení se situace v Bělorusku i nadále zhoršuje, což má za následek situaci, kdy jsou neúnosně porušována lidská práva a práva menšin, dolní sněmovna je zbavena svých zákonodárných práv a hospodářský život řídí prezident; vzhledem k tomu, že k tomuto porušování patří uvěznění členů demokratické opozice a další formy represí, jež jsou vůči nim používány, rušení politických stran během přípravy na volby, utlačování a zastrašování opozičních kandidátů a zákazy přítomnosti zástupců opozičních stran ve volebních místnostech,
C. vzhledem k tomu, že EU opakovaně odsoudila uvěznění významných představitelů opozice vládou prezidenta Lukašenka a že v nevyřešených případech zmizení řady osob nebylo dosaženo žádného pokroku,
D. vzhledem k tomu, že Michail Marynič, bývalý ministr vnějších ekonomických vztahů, bývalý velvyslanec a kandidát na prezidenta ve volbách v polovině roku 2001, byl odsouzen k trestu 5 let odnětí svobody, který byl 18. února 2005 zkrácen na 3 roky a 6 měsíců,
E. vzhledem k tomu, že v několika uplynulých letech bylo z "technických" důvodů zrušeno několik politických stran a více než 50 demokratických nevládních organizací různé úrovně a různého politického zaměření, přes 25 nezávislých sdělovacích prostředků a několik vzdělávacích zařízení, avšak bylo zjevné, že ve všech případech byly tyto organizace potrestány za kritiku prezidenta Lukašenka a jeho politiky,
F. vzhledem k tomu, že se v Bělorusku stále konají politicky motivovaná zatýkání a soudy aktivistů patřících k demokratickému hnutí a nezávislých novinářů a deportace zahraničních občanů; vzhledem k tomu, že v září 2004 byli dva členové běloruské opozice, Valerij Levoněvskij a Alexandr Vasiljev, odsouzeni k dvěma letům odnětí svobody na základě obvinění z hanobení prezidenta Běloruska,
G. vzhledem k tomu, že pokojné protesty drobných obchodníků se setkaly se zastrašováním vlády a organizátoři stávek byli zadrženi a pokutováni,
H. vzhledem k tomu, že usnesení parlamentního shromáždění Rady Evropy ze dne 28. května 2004 uznalo důkazy o zapojení státních úředníků do únosu a údajného atentátu na vedoucí představitele opozice v roce 1999, a vzhledem k tomu, že v květnu 2004 Rada Evropy odmítla žádost Běloruska o obnovení jeho zvláštního postavení v této organizaci, které bylo pozastaveno, když prezident Lukašenko rozpustil v roce 1997 parlament,
I. jsa velmi znepokojen rozhodnutím běloruských úřadů odejmout právní subjektivitu mezinárodně uznávané Evropské humanitní univerzitě (European Humanities University) v Minsku, jež byla pozoruhodným příkladem akademické svobody a prosazování skutečně evropských hodnot ve výukových a výzkumných programech; toto rozhodnutí bude mít neblahé následky pro akademickou budoucnost stovek studentů a učitelů,
J. vzhledem k tomu, že v dubnu 2004 Komise OSN pro lidská práva kritizovala Bělorusko kvůli přetrvávajícím zprávám o svévolném zatýkání a zadržování a potlačování nevládních organizací a opozičních politických stran a všech, kdo jsou zapojeni do demokratické činnosti;
1. důrazně odsuzuje systematické a zvyšující se pronásledování a zastrašování, jehož se dopouštějí státní činitelé, zejména ministerstvo pro informace, na novinářích, vydavatelích a sdělovacích prostředcích, které jsou kritické vůči prezidentovi republiky či vládě Běloruska; odsuzuje rovněž nevybíravé útoky páchané na příslušnících opozice, na bojovnících za lidská práva a všech osobách, které se snaží svobodně kritizovat prezidenta a režim, jak dokládá svévolné zatýkání, špatné zacházení se zadrženými osobami, mizení, politicky motivované pronásledování a další represivní akty, které znevažují základní zásady demokracie a právního státu;
2. domnívá se, že proces s panem Maryničem byl politicky motivovaný a že jeho odsouzení bylo politicky motivovaným zneužitím soudního systému, což je dalším důkazem nedostatečné nezávislosti soudů v Bělorusku a ukazuje na všeobecně nedostatečné dodržování zásad právního státu a na celkové klima politického útlaku;
3. vyzývá orgány Běloruska, aby okamžitě a bezpodmínečně propustily Michaila Maryniče;
4. žádá orgány Běloruska, aby okamžitě propustily Valerie Levoněvského, Alexandra Vasiljeva a všechny ostatní vězněné politické odpůrce režimu;
5. opakuje svou výzvu k okamžitému propuštění profesora Bandazevského, vědce, který se specializuje na nukleární medicínu a který byl dne 18. června 2001 odsouzen k osmi letům odnětí svobody za svou otevřenou kritiku státních orgánů v souvislosti s vědeckým výzkumem jaderné katastrofy v Černobylu v roce 1986;
6. žádá, aby bylo zahájeno nezávislé vyšetřování pod vedením neutrálního vyšetřovatele ve věci zmizení bývalého ministra vnitra Jurije Zacharenka, bývalého místopředsedy běloruského parlamentu Viktora Gončara, podnikatele Anatolije Krasovského a kameramana ruského televizního kanálu ORT Dmitrije Zavadského;
7. vyzývá orgány Běloruska, aby umožnily pokojné protesty drobných obchodníků a aby propustily z vazby organizátory a vedoucí těchto protestů;
8. považuje prodloužení funkčního období prezidenta Lukašenka prostřednictvím referenda za další důkaz autoritářského způsobu řízení země;
9. zdůrazňuje, že Bělorusko je jedinou evropskou zemí bez smluvních vztahů s EU kvůli rozsáhlému porušování lidských práv a vyzývá Radu, aby odsoudila současný běloruský režim jako diktaturu a prezidenta Lukašenka jako diktátora;
10. vyzývá Radu a vlády členských států, aby zjistily a zmrazily osobní majetek prezidenta Lukašenka a těch vysokých představitelů režimu, kteří zajišťují pokračování diktatury;
11. žádá Radu a vlády členských států, aby přidaly další představitele běloruských orgánů na seznam osob, jimž je zakázáno udělování víz, aby se tím zabránilo jejich vstupu na území členských států EU;
12. poukazuje na to, že všechna významná ustanovení Úmluvy OSN o právním postavení uprchlíků, která platí pro politické uprchlíky, a ustanovení evropských dohod o udělování azylu se vztahují rovněž na oběti Lukašenkova režimu;
13. vyzývá Bělorusko, aby sladilo své policejní a bezpečnostní síly se svými závazky podle Mezinárodního paktu o občanských a politických právech;
14. vyzývá běloruské úřady, aby ihned přestaly zastrašovat všechna vzdělávací zařízení v zemi a aby respektovaly základní principy akademické svobody, pedagogické nezávislosti a tolerance ve vzdělávání;
15. vyzývá k vytvoření zvláštního vzdělávacího programu pro udělování stipendií, hlavně studentům z Evropské humanitní univerzity v Minsku, kteří by chtěli studovat v Evropské unii, a finanční podpory pro akademické instituce, které jsou ochotny přijmout tyto studenty, a vyzývá k vytvoření postupu ad hoc, který by umožňoval převoditelnost kreditů, jež studenti získali na Evropské humanitní univerzitě;
16. zdůrazňuje, že politika sankcí vůči Bělorusku se zaměří pouze na státní orgány země a nebude se dotýkat běloruské společnosti, jak stanoví akční plán EU na podporu demokracie v Bělorusku, který nedávno schválila delegace Evropského parlamentu pro vztahy s Běloruskem;
17. podporuje upevňování občanské společnosti v Bělorusku a vítá rozhodnutí Komise financovat v Bělorusku projekty v rámci Evropské iniciativy pro demokracii a lidská práva;
18. zdůrazňuje, že je třeba využít všech diplomatických a politických prostředků k navrácení Běloruska do evropské rodiny a umožnit tak této zemi, aby měla významnou úlohu v rozvoji evropské sousedské politiky, jak by tomu mělo být;
19. znovu zdůrazňuje, že další rozvoj vztahů EU s Běloruskem bude i nadále záviset na pokroku směrem k demokratizaci a reformě v této zemi;
20. naléhavě žádá Komisi, Radu a vlády členských států, aby vypracovaly akční plán dalších způsobů, jak zvýšit podporu — spolu s dalšími demokratickými zeměmi a mezinárodními institucemi — pro všechny zbývající demokratické síly v Bělorusku a aby účinněji pomáhaly lidem v občanské společnosti Běloruska, kteří usilují o demokratické změny v Bělorusku;
21. podporuje vytvoření alternativních a přístupných informačních zdrojů, jako jsou televize a rozhlas, v sousedních zemích (v Polsku a/nebo v Litvě) s cílem překonat izolaci Běloruska a oslovit co nejvíce obyvatel;
22. vyjadřuje zklamání nad mlčením Komise, které následovalo po trojce EU-Rusko týkající se všech rozhovorů, které se mohly konat o situaci lidských práv v Bělorusku, zejména o problému politického mizení a bezohledného potlačování svobody projevu, což je zvlášť odsouzeníhodné vzhledem k tomu, že se trojka měla věnovat "demokracii a lidským právům ve společném sousedství EU a Ruska";
23. vyzývá orgány EU, aby trvaly na tom, že otázky lidských práv musí být stálým bodem jednání všech budoucích setkání EU a Rusko, a domnívá se, že situace
P6_TA(2005)0081
Kambodža
Usnesení Evropského parlamentu o Kambodži
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o Kambodži a zejména na usnesení z 13. března 2003 [1], 12. února 2004 [2] a 13. ledna 2005 [3],
- s ohledem na Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kambodžským královstvím, která vstoupila v platnost dne 1. listopadu 1999,
- s ohledem na deklaraci předsednictví jménem Evropské unie poté, co byli tři opoziční poslanci zbaveni poslanecké imunity,
- s ohledem na Strategický dokument ES-Kambodža 2004-2006 a na Orientační národní program na období 2005-2006,
- s ohledem na prohlášení zvláštního zástupce generálního tajemníka OSN pro lidská práva v Kambodži o nedemokratickém vývoji v Kambodži v poslední době,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že dne 3. února 2005 zrušilo Národní shromáždění Kambodže poslaneckou imunitu tří poslanců parlamentu, kteří jsou členy strany Sama Rainsyho: těmito poslanci jsou Sam Rainsy, Cheam Channy a Chea Poch,
B. znepokojen tím, že v rozporu s jednacím řádem a vnitřními postupy kambodžského Národního shromáždění proběhlo hlasování zvednutím ruky a konalo se za zavřenými dveřmi poté, co byli novináři a diplomaté vyzváni, aby opustili jednací sál; že rovněž nebyl zveřejněn zápis z tohoto zasedání,
C. vzhledem k tomu, že všem třem poslancům nyní hrozí trestní stíhání za trestné činy, které sahají od nařčení z pomluvy až po obvinění z budování tajné armády s cílem svrhnout vládu,
D. vzhledem k tomu, že Cheam Channy byl zatčen ještě téhož dne na základě zatykače vydaného úřadem vojenského prokurátora a převezen do vojenské věznice v Phnom Penhu na základě obvinění, že organizoval protivládní ozbrojené jednotky,
E. vzhledem k tomu, že pracovníci kambodžské lidové strany veřejně prohlásili, že státní orgány nenalezly žádné důkazy o vytváření jakýchkoli ozbrojených sil,
F. vzhledem k tomu, že je dobře známo, že kambodžský soudní systém není dostatečně nezávislý a nestranný,
G. vzhledem k tomu, že kambodžské právo zakazuje stíhání civilistů vojenskými soudy a mezinárodní právo umožňuje toto stíhání pouze za výjimečných okolností, pokud existují záruky, že soud bude spravedlivý,
H. vzhledem k tomu, že žádost bývalého krále Norodoma Sihanouka adresovaná ministerskému předsedovi, aby byla obnovena imunita Sama Rainsyho, byla zamítnuta s tím, že o změnu rozhodnutí Národního shromáždění může požádat pouze soud,
I. vzhledem k tomu, že straně Sama Rainsyho bylo znemožněno účastnit se práce výborů Národního shromáždění, čímž jí byla upřena možnost účinně působit jako zástupci těch, kteří pro ně hlasovali,
J. vzhledem k tomu, že v průběhu minulých let byli aktivisté lidských práv, opoziční novináři, členové odborů a jiní příznivci opozice zastrašováni, zatýkání a zabíjeni, což vytvořilo v zemi atmosféru politického násilí,
K. zdůrazňuje, že účelem poslanecké imunity je chránit poslance před soudními procesy nebo obviněními, které mohou být neodůvodněné a mohou být motivovány politicky,
1. je přesvědčen o tom, že zbavení opozičních zákonodárců poslanecké imunity vytváří nebezpečný precedens, který oslabuje postavení zákonodárného sboru jako nezávislého orgánu státu a podstaty demokracie;
2. je přesvědčen o tom, že tento čin zpochybňuje demokratický pokrok, kterého již Kambodža dosáhla;
3. vyzývá kambodžskou vládu, aby okamžitě a bezpodmínečně propustila Cheama Channyho, který by jako civilní osoba neměl spadat pod vojenskou soudní pravomoc;
4. domnívá se, že obvinění z trestných činů, které vůči členům opoziční strany vznesli vedoucí představitelé vládnoucí koalice, znamená pro demokracii v Kambodži výrazný krok zpět a zpochybňuje úsilí vlády o skutečnou pluralitní demokracii;
5. vyzývá kambodžské orgány, aby dodržovaly své mezinárodní závazky, zejména Mezinárodní pakt o občanských a politických právech ratifikovaný v roce 1992;
6. vyzývá kambodžskou vládu, aby ukončila pronásledování politických odpůrců a bojovníků za lidská práva v zemi;
7. vyzývá Národní shromáždění Kambodže, aby okamžitě obnovilo imunitu všech tří poslanců parlamentu a zajistilo, že všichni opoziční poslanci smějí být členy jeho parlamentních výborů;
8. vyzývá Komisi, Radu a vlády členských států, aby o této otázce jednaly s kambodžskou vládou a zvážily uvalení odpovídajících sankcí, pokud Národní shromáždění a vláda Kambodže neodvolají svá nedávná rozhodnutí;
9. vyzývá Komisi, Radu a vlády členských států, aby s ohledem na setkání ministrů ASEAN a EU, které se má konat 10.- 11. března 2005
P6_TA(2005)0082
Saúdská Arábie
Usnesení Evropského parlamentu o Saúdské Arábii
Evropský parlament,
- s ohledem na své dřívější usnesení o Saúdské Arábii (přijaté dne 18. ledna 1996) [1] a na svá usnesení o výročních zasedáních Komise OSN pro lidská práva v Ženevě (2000-2005),
- s ohledem na pracovní návštěvu členů delegace EP pro vztahy se státy Perského zálivu včetně Jemenu v Saúdské Arábii ve dnech 7.- 12. února 2005,
- s ohledem na Úmluvu OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, kterou Saúdská Arábie ratifikovala v říjnu 2004, a zejména na její článek 7 o politickém a veřejném životě,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že dne 10. února 2005 byly zahájeny historicky první komunální volby v Saúdské Arábii, jež jsou prvními celonárodními volbami v dějinách země, přičemž začaly v Rijádu a budou pokračovat až do 21. dubna 2005,
B. vzhledem k tomu, že bude zvolena polovina členů místních zastupitelstev, zatímco druhá polovina bude nadále jmenována králem,
C. vzhledem k tomu, že ženám není umožněno hlasovat, přestože volební zákon jasně hovoří o účasti žen, přičemž používá v arabštině slovo "občan", které při definování oprávněných voličů odkazuje na muže i ženy,
D. vzhledem k tomu, že saúdskoarabské úřady prohlásily, že ženy budou v budoucnu oprávněny hlasovat,
E. vzhledem k tomu, že ženy v Saúdské Arábii nadále čelí mnoha formám diskriminace v soukromém i veřejném životě,
F. obzvláště znepokojen podmínkami, kterým čelí pracovníci z řad přistěhovalců, zejména ženy zaměstnávané jako služebné v domácnostech,
1. vítá historicky první celonárodní volby v Saúdské Arábii, jichž byla delegace Evropského parlamentu svědkem a které jsou považovány za pozitivní krok k sociální a politické reformě, avšak velmi lituje skutečnosti, že ženám není umožněno se těchto voleb účastnit;
2. připomíná úřadům jejich povinnosti plynoucí z Úmluvy o odstranění všech forem diskriminace žen, k níž se Saúdská Arábie připojila, vyjadřuje solidaritu s těmi občany Saúdské Arábie, kteří s nadějí očekávají začlenění všech občanů do volebního procesu, a vyzývá úřady, aby přijaly veškerá vhodná opatření k odstranění segregace a diskriminace žen a aby postupně zvyšovaly účast žen v procesu politického rozhodování za rovných podmínek s muži a aby jim umožnily zastávat funkce v úřadech a vykonávat všechny veřejné funkce na všech úrovních veřejné správy;
3. vyzývá saúdskoarabskou vládu, aby zrušila omezení svobodného pohybu žen, včetně zákazu řízení motorových vozidel, omezení týkající se jejich pracovních příležitostí, právní subjektivity a zastoupení žen v právních řízeních;
4. znovu opakuje svou výzvu ke zrušení trestu smrti a vyzývá k okamžitému moratoriu na výkon trestů smrti v Saúdské Arábii, kde bylo podle údajů organizace Amnesty International v roce 2004 vykonáno 31 poprav;
5. vyzývá úřady, aby podnikly kroky pro zlepšení pracovních podmínek pracovníků z řad přistěhovalců a zacházení s nimi, zejména se ženami;
6. vyjadřuje politování nad tím, že v Saúdské Arábii stále neexistuje svoboda vyznání; vyzývá úřady, aby pokračovaly ve svém úsilí o podporu větší umírněnosti a tolerance náboženské rozmanitosti;
7. zdůrazňuje význam boje proti terorismu a fundamentalismu a současně s tím ochrany lidských práv a občanských svobod, a z tohoto důvodu je nakloněn posílení vztahů mezi EU a Saúdskou Arábií;
8. vyzývá konkrétněji EU a Saúdskou Arábii k podpoře vzájemných snah o dosažení uspokojivého řešení izraelsko-palestinského konfliktu;
9. vyzývá Radu a Komisi, aby tyto otázky otevřely na příštím společném zasedání Rady a ministrů mezi EU a Radou pro spolupráci
P6_TA(2005)0086
Doprava na krátké vzdálenosti
Usnesení Evropského parlamentu o námořní dopravě na krátké vzdálenosti 2004/2161(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na své usnesení ze dne 7. července 2000 o sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů "Rozvoj námořní dopravy na krátké vzdálenosti v Evropě: Dynamická alternativa v udržitelném dopravním řetězci — druhá zpráva o pokroku za období dvou let" [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 12. února 2003 o Bílé knize Komise "Evropská dopravní politika pro rok 2010: Čas rozhodnout" [2],
- s ohledem na Bílou knihu Komise "Evropská dopravní politika pro rok 2010: Čas rozhodnout" (KOM(2001)0370 — C5-0658/2001),
- s ohledem na sdělení Komise "Program podpory námořní dopravy na krátké vzdálenosti" (KOM(2003)0155),
- s ohledem na sdělení Komise o námořní dopravě na krátké vzdálenosti (KOM(2004)0453),
- s ohledem na sdělení Komise — "Hlavní směry Společenství týkající se státní pomoci námořní dopravě" (C(2004)0043),
- s ohledem na závěry neformální schůze dopravní rady ve dnech 9. a 10. července 2004,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro dopravu a cestovní ruch (A6-0055/2005),
A. vzhledem k tomu, že námořní doprava na krátké vzdálenosti je vodní doprava zboží a osob po moři nebo po vnitrozemských vodních cestách, je částí logistického dopravního řetězce v Evropě a v oblastech k Evropě připojených, je integrální částí logistického dopravního řetězce mezi dodavatelem a uživatelem a je prostředkem vodní dopravy v zeměpisné Evropě, ať už uvnitř Společenství nebo mezi EU a třetími zeměmi, jako jsou země kolem Středozemního nebo Černého moře,
B. vzhledem k tomu, že nově vytvořená síť trans-evropských "mořských dálnic", především těch vedoucích Baltským mořem, západní Evropou, jihovýchodní Evropou a jihozápadní Evropou by měla mít za cíl soustředit pohyb zboží na námořních logistických trasách tak, aby došlo ke zlepšení služeb námořní dopravy na krátké vzdálenosti nebo k vytvoření nových, životaschopných, pravidelných a častých služeb námořní dopravy na krátké vzdálenosti pro dopravu zboží i osob mezi členskými státy a k omezení zahlcování silnic a zlepšení dopravního spojení mezi okrajovými nebo ostrovními oblastmi a vlastními zeměmi,
C. vzhledem k tomu, že námořní doprava na krátké vzdálenosti představující více než 40 % přeprav v rámci Společenství je nedílnou součástí evropského dopravního systému, protože pod pojmem námořní doprava na krátké vzdálenosti se rozumí přeprava zboží a cestujících po moři nebo vnitrozemskou vodní cestou mezi evropskými přístavy nebo mezi těmito přístavy a přístavy v mimoevropských zemích majících pobřeží na uzavřených mořích sousedících s Evropou,
D. vzhledem k tomu, že námořní doprava na krátké vzdálenosti nabízí významný potenciál v oblasti osobní dopravy,
E. vzhledem k tomu, že námořní doprava na krátké vzdálenosti se musí dále rozvíjet, aby splnila svou ekonomickou, obchodní, společenskou a environmentální úlohu; vzhledem k tomu, že národní vlády, a rovněž regionální a místní samosprávy budou muset poskytnout politickou, ekonomickou a finanční podporu, jež je nezbytná pro dosažení těchto cílů ve spolupráci s příslušnými průmyslovými odvětvími,
F. zdůrazňuje, že s ohledem na její potenciál z hlediska slučitelnosti se životním prostředím, boj se zahlcením četných silnic a omezené náklady, má námořní doprava na krátké vzdálenosti schopnost stát se ještě významnějším propojením různých dopravních systémů v Evropě, se slibnou budoucností, pokud státní orgány a soukromý sektor přijme ve snaze zajistit její plný rozvoj řadu opatření na úrovni Společenství, jednotlivých zemí, jakož i na regionální a místní úrovni,
G. vzhledem k významu, jaký má námořní doprava na krátké vzdálenosti pro ekonomický a sociální rozvoj všech regionů Evropy, zejména pobřežních regionů a odlehlých námořních regionů, a tedy i pro soudržnost Společenství,
H. vzhledem k tomu, že rozvoj námořní dopravy na krátké vzdálenosti poskytuje rovněž ojedinělou možnost vytvořit v nadcházejících letech statisíce pracovních míst v námořním sektoru,
I. vzhledem k tomu, že námořní doprava na krátké vzdálenosti pomáhá rozvíjet obchod a tím podporuje sociální a ekonomický růst třetích zemí, které sousedí s okrajovými námořními oblastmi a mají zájem na propojení s infrastrukturou evropské dopravní sítě,
J. znovu opakuje myšlenku, že za rozvoj námořní dopravy na krátké vzdálenosti je odpovědné především odvětví námořního průmyslu a logistiky, zásah evropských, vnitrostátních a regionálních institucí má však podstatný význam pro vytváření příznivých podmínek pro tento rozvoj; vzhledem k tomu, že již byly učiněny pozitivní podněty, například stanovení národních uzlových bodů, dohody o právních předpisech Evropské unie v souvislosti s programem Marco Polo a zjednodušené používání formulářů IMO-FAL (mezinárodní námořní organizace — usnadnění mezinárodní dopravy),
K. vítá regionální iniciativy směřující k podpoře námořní dopravy na krátké vzdálenosti a k zakládání krátkých námořních dopravních linek, jako je iniciativa pro oblast Středozemního moře zahrnující Španělsko, Itálii, Francii, Portugalsko a Řecko a iniciativy členských států zaměřené na podporu a zavádění pojmu "námořní dálnice" ve čtyřech oblastech stanovených v rozhodnutí 884/2004/ES [3], především iniciativu z oblasti Baltského moře, iniciativu zemí středozemního oblouku včetně Francie, Španělska, Řecka a Itálie a Komise atlantického oblouku,
1. žádá, aby byla výrazněji podporována námořní doprava na krátké vzdálenosti jako věrohodný, trvalý a bezpečný článek evropského dopravního systému, který je úspěšně začleněn do dopravního řetězce díky např. říční dopravě a železničním spojům s cílem snížit přetížení; žádá přechod ze silniční dopravy na námořní dopravu na krátké vzdálenosti a zlepšení spojení s odlehlými a ostrovními oblastmi, se státy závisejícími na námořní dopravě a mezi regiony oddělenými přírodními překážkami a tím posílení soudržnosti v rámci Evropské unie a mezi Unií a jejími sousedy;
2. žádá, aby byly co nejvíce omezeny administrativní formality, které brání rozvoji námořní dopravy na krátké vzdálenosti, aniž by tím byly dotčeny otázky bezpečnosti a bezpečí, a zejména postupy, které narušují logistický proces a oslabují konkurenční postavení tohoto druhu dopravy oproti silniční dopravě; postupy by měly být zjednodušeny a usnadněny, zejména cestou plného využití možností elektronické komunikace;
3. vyzývá k rozvoji vysoce kvalitních koridorů pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti mezi členskými státy Evropské unie s plnou účastí všech zúčastněných veřejných a soukromých stran tam, kde lze vhodně využít nedávno vytvořené nástroje Evropské unie, zejména nástroje týkající se transevropské dopravní sítě a programu Marco Polo;
4. žádá, aby se prioritou staly investice do infrastruktury a zlepšil se tak přístup k přístavům jak z vnitrozemí, tak z moře, včetně např. přeshraničních projektů v rámci transevropské dopravní sítě;
5. v souvislosti s tím podporuje programy Komise zaměřené na zjednodušení právního rámce vztahujícího se na námořní dopravu na krátké vzdálenosti a na vnitrozemskou vodní dopravu, na organizování systému jediných zastávek zřízených podle soukromého nebo veřejného práva v souladu s právními předpisy každého členského státu pomocí zjednodušení administrativních a celních formalit a pomocí multimodálního partnerství, například mezi silničními a námořními dopravci, což rovněž umožní, aby se na inter-modální dopravě podílely malé a střední podniky;
6. zdůrazňuje nutnost spolupráce mezi všemi zúčastněnými veřejnými i soukromými stranami při podpoře a rozvoji kvality činností v námořní dopravě na krátké vzdálenosti na regionální, národní a evropské úrovni;
7. zdůrazňuje potenciál námořní dopravy na krátké vzdálenosti jako doplňkového druhu dopravy, který může být k dispozici velice rychle a s nízkými náklady, než budou dokončeny některé transevropské železniční dopravní sítě; zdůrazňuje například naléhavou potřebu alternativní dopravy mezi Francií a Španělskem do zahájení spojení mezi městy Montpellier a Figueras, které se očekává kolem roku 2020;
8. žádá, aby námořní doprava na krátké vzdálenosti byla propagována jako druh dopravy příznivý pro životní prostředí a následně žádá založení "mořských dálnic" při zachování pevných požadavků na ochranu životního prostředí;
Jednotný evropský systém odpovědnosti:
9. žádá, aby se v rámci Společenství znovu zvážilo zavedení jednotných pravidel v oblasti odpovědnosti pro multimodální řetězce, především pomocí vyhodnocení různých modelů občanskosprávní odpovědnosti a aktivní účasti na práci prováděné na mezinárodní úrovni (především v rámci Komise OSN pro mezinárodní obchodní právo (UNCITRAL)) s cílem dosáhnout celosvětového a evropského jednotného systému odpovědnosti přizpůsobeného potřebám intermodální dopravy v Evropě a zajišťujícího jednotnější, jednodušší a výhodnější systém;
Intermodální přepravní jednotky (IPJ):
10. zdůrazňuje nutnost vyřešit otázku standardizace IPJ tím, že se vyvine přijatelný systém standardizace umožňující široké a efektivní používání přepravních jednotek s tím, že bude zajištěna spolupráce mezi jednotlivými druhy dopravy, především dopravou námořní, dopravou po vnitrozemských vodních cestách, železniční a silniční dopravou;
11. připomíná v této souvislosti svůj postoj ze dne 12. února 2004 [4] v prvním čtení návrhu směrnice týkající se intermodálních přepravních jednotek, že by měly být vytvořeny evropské intermodální přepravní jednotky, které by spojily výhody kontejneru a výměnného těla a maximalizovaly intermodalitu; žádá Radu, aby přijala společný postoj k návrhu, aby bylo možno co nejdříve ukončit legislativní proces;
Cla:
12. připomíná, že námořní doprava na krátké vzdálenosti spadá jako námořní způsob přepravy zboží do celních právních předpisů Společenství;
13. vyjadřuje svůj souhlas s optimálním využitím zproštění od cla, jež umožňují celní předpisy Společenství, a s prosazováním zjednodušených celních režimů uplatňovaných na zboží, které se může volně pohybovat v rámci služeb schválených pravidelných linek;
14. v souvislosti s tím vyzývá všechny dotčené strany, aby rozvíjely a používaly nový systém automatizovaného tranzitu (NSAT), který zavedly celní správy, jelikož je schopný zefektivnit a zkrátit celní operace pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
Elektronická komunikace:
15. žádá, aby se v námořních přístavech pokračovalo v zavádění elektronických přepážek, u nichž lze všechny povinné formality vyřídit jedinou operací;
16. vyzývá členské státy, aby zvážily možnost vybavit své přístavy elektronickým komunikačním zařízením, které by získalo nezbytné financování ze zdrojů Společenství, a tam, kde je to jen trochu možné, používaly centralizovaný systém elektronické komunikace (jediná zastávka);
17. zdůrazňuje, že pro urychlení rozvoje elektronické komunikace by se v Evropské unii mělo navrhnout zřízení přístavních elektronických komunit a jejich propojení do sítě celé Unie a pokud možno i do států s Evropskou unií sousedících, čímž by se využily nejlepší zkušenosti získáné v řadě členských států;
Podpůrné struktury pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti:
18. vítá akční plán evropské síě námořní dopravy na krátké vzdálenosti a žádá podpůrná střediska, aby jej bezodkladně zavedly;
19. oceňuje významnou práci prováděnou středisky pro podporu námořní dopravy na krátké vzdálenosti a jejich evropskou sítí a apeluje na členské státy, aby tato střediska v potřebných případech podporovaly v souladu s právními předpisy Společenství;
20. zdůrazňuje, že členské státy a Komise musí společně provést strategické posouzení dopadu plánovaných "mořských dálnic" na životní prostředí; upozorňuje, že tato analýza dopadu na životní prostředí by neměla zkoumat jen vliv samotných tras, ale i vliv rozvoje přístavů a vliv vyvolaného dopravního pohybu v jejich zázemí;
21. vyzývá Komisi, aby podporu námořní dopravy na krátké vzdálenosti doprovodila i návrhy na zlepšení sociálních standardů pro zaměstnance tohoto sektoru;
Aspekty životního prostředí:
22. připomíná, že je třeba propagovat pozitivní obraz námořní dopravy na krátké vzdálenosti v souvislosti se životním prostředím, především pokud se týká znečistění vzduchu a vody, a proto jako minimální požadavek stanovit environmentální požadavky jako použití paliva s nízkým obsahem síry a mezní hodnoty emisí (SOX, NOX, CO2, atd.) do ovzduší a vody; domnívá se, že by se větší pozornost měla věnovat propagaci koncepce "čisté lodě", která byla přijata v roce 2002 na páté ministerské Konferenci Severního moře;
23. zdůrazňuje přesto potřebu přísnějších právních předpisů Společenství ohledně emisí plynů a znečistění vody způsobených námořní dopravou na krátké vzdálenosti;
24. znovu opakuje potřebu povzbuzovat a pokračovat ve výzkumu méně znečisťujících paliv;
25. znovu opakuje nutnost aktualizovat statistické údaje o nárůstu různých druhů dopravy v Evropě, především data o původu a místu určení zboží dopravovaného po souši, aby tak usnadnily intermodální převod na námořní dopravu;
Mořské dálnice:
26. uznává význam "mořských dálnic" a skutečnost, že se mohou stát užitečným nástrojem podpory námořní dopravy na krátké vzdálenosti tím, že umožňují ve vhodných případech poskytnutí podpory zejména spolufinancováním infrastruktury, aby došlo k přesunu od silniční k námořní dopravě, nebo aby se vhodným způsobem zlepšilo spojení odlehlých oblastí a centrálních trhů;
27. je si vědom současné debaty o "označení kvality mořských dálnic", které by se mohlo vyvinout pro inter-modální provoz využívající námořní dopravu na krátké vzdálenosti a splňující kritéria kvality; zaznamenává, že "označení kvality mořských dálnic" by mohlo být uděleno stávajícím vysoce kvalitním provozům a dalším provozům usilujícím o dosažení požadovaného standardu kvality, ať už jsou nebo nejsou podporovány z veřejných fondů přidělovaných v souladu s pravidly Společenství, především s pravidly hospodářské soutěže;
28. žádá přijetí účinných, jasných a adekvátních finančních opatření ve prospěch akcí spojených s "mořskými dálnicemi" a s námořní dopravou na krátké vzdálenosti přičemž umožňuje optimální úroveň doplnění a přidání financí tak, aby mohly podle potřeby vzniknout nové trvalé a životaschopné trasy (které však v žádném případě nesmí ohrožovat existující služby námořní dopravy na krátké vzdálenosti) využívající veřejné služby v souladu s předpisy Společenství;
29. žádá, aby byl souhrn poptávky prvotním kritériem pro podmínky stanovené ve vodítcích Společenství o státní podpoře námořní dopravě;
30. žádá, aby byly upřesněny předpisy Společenství pro postupy uzavírání úmluv o využívání "mořských dálnic" a podmínky veřejné soutěže vnitrostátního veřejného financování projektů námořní dopravy na krátké vzdálenosti a "mořských dálnic";
*
* *
31. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 121, 24.4.2001, s. 489.
[2] Úř. věst.
C 43 E, 19.2.2004, s. 250.
[3] Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 884/2004/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se pozměňuje rozhodnutí č. 1692/96/ES o směrnicích Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (Úř. věst. L 167, 30.4.2004, s. 1).
[4] Úř. věst.
C 97 E, 22.4.2004, s. 612.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0090
Nebezpečné látky
Usnesení Evropského parlamentu o návrhu rozhodnutí Komise, kterým se přizpůsobuje technickému pokroku příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (CMT-2005-151 a CMT-2005-642)
Evropský parlament,
- s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1],
- s ohledem na návrh rozhodnutí Komise, kterým se přizpůsobuje technickému pokroku příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 (CMT-2005-151 a CMT-2005-642),
- s ohledem na stanovisko výboru uvedeného v článku 7 směrnice 2002/95/ES ze dne 16. března 2005,
- s ohledem na článek 8 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2], a Dohodu mezi Evropským parlamentem a Komisí o prováděcích pravidlech k rozhodnutí Rady 1999/468/ES [3],
- s ohledem na čl. 95 odst. 3 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 81 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/95/ES stanoví, že od 1. července 2006 nebudou nová elektrická a elektronická zařízení uváděná na trh obsahovat olovo, rtuť, kadmium, šestimocný chróm, polybromované bifenyly (PBB) a polybromovaný difenylether (PBDE), pokud nepůjde o použití uvedená v příloze této směrnice,
B. vzhledem k tomu, že dne 10. prosince 2004 se výbor zřízený podle článku 7 směrnice 2002/95/EC v hlasování vyslovil pro přijetí návrhu rozhodnutí Komise, kterým se mění příloha směrnice 2002/95/ES, zavádějí se nové výjimky a mění se výjimky stávající,
C. vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES a bod 1 výše uvedené dohody stanoví, že Evropskému parlamentu "jsou ve stejných lhůtách jako členům výborů a za stejných podmínek zasílány návrhy jednacího pořádku schůzí, návrhy prováděcích opatření, které jsou těmto výborům předkládány ... a výsledky hlasování, souhrnné zápisy z jednání a seznamy orgánů, ke kterým náležejí osoby určené členskými státy ze jejich zástupce",
D. vzhledem k tomu, že Evropský parlament obdržel návrh rozhodnutí s ohledem na jeho právo přezkoumání v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES až 28. ledna 2005 a teprve na svou žádost,
E. vzhledem k tomu, že k tomuto datu Evropský parlament neobdržel takřka žádný z dokumentů, které měl obdržet v souvislosti se schůzí výboru pro přizpůsobení právních předpisů ES o odpadech vědeckotechnickému pokroku během roku 2004,
F. vzhledem k tomu, že příslušný výbor v Parlamentu upozornil na to, že Komise neplní rozhodnutí 1999/468/ES a dohodu s Komisí ze dne 3. února 2005; vzhledem k tomu, že se Komise zavázala zahájit nový postup komitologie a předložit veškeré chybějící dokumenty dne 16. února 2005,
G. vzhledem k tomu, že Evropský parlament obdržel dne 25. února 2005 nový návrh rozhodnutí,
H. vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/95/ES dovoluje kvůli nezbytným změnám přizpůsobit přílohu vědecko-technickému pokroku,
I. vzhledem k tomu, že bezpečnější alternativy k nebezpečným látkám, které zahrnuje čl. 4 odst. 1 směrnice č. 2002/95/ES, jsou dostupné nebo jsou vyvíjeny pro použití, pro která v současnosti běžně platí výjimky,
J. vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2002/95/ES stanoví "vyjmutí materiálů a součástí elektrických a elektronických zařízení z ustanovení čl. 4 odst. 1, jestliže je jejich eliminace nebo náhrada pomocí změn návrhu nebo materiálů a součástí, které nevyžadují materiály a látky uvedené v tomto článku, technicky nebo vědecky neproveditelná, nebo jestliže negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou pravděpodobně převáží jejich přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů",
K. vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 písm. b) směrnice 2002/95/ES stanoví jediná kritéria, která mohou být vzata v úvahu při přípravě návrhu rozhodnutí o dalších výjimkách,
L. vzhledem k tomu, že Komise potvrzuje v bodu odůvodnění 2, že "použití těchto nebezpečných látek v těchto specifických materiálech a složkách je dosud nevyhnutelné",
M. vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES by Komise měla mimo jiné konzultovat zúčastněné strany, než přistoupí ke změně přílohy, přičemž "vezme v úvahu informace, které obdrží",
N. vzhledem k tomu, že přezkoumání konzultace se zúčastněnými stranami odhalilo následující problémy:
- důkazní břemeno týkající se platnosti nebo neplatnosti požadované výjimky bylo vloženo na zúčastněné strany, a ne na žadatele,
- žádosti o výjimku nebyly zpřístupněny veřejnosti, což ohrožuje schopnost Parlamentu účinně vykonávat přezkoumání, zejména zhodnotit oprávněnost ustanovení bodu odůvodnění 2 návrhu rozhodnutí,
- do konzultace se zúčastněnými stranami byly zahrnuty úvahy o nákladech, avšak směrnice 2002/95/ES tyto úvahy neobsahuje; vzhledem k tomu, že neoprávněné konzultace týkající se nákladů zpochybňují základy návrhu rozhodnutí,
O. vzhledem k tomu, že přezkoumání zprávy zadané Komisí k posouzení platnosti žádostí odhalilo následující problémy:
- náklady jsou výslovně považovány za kritéria pro udělení výjimek, což je v rozporu s ustanoveními směrnice 2002/95/ES; vzhledem k tomu, že nenáležité úvahy o nákladech zpochybňují platnost zprávy,
- podstatný rozdíl mezi daty skončení platnosti dává hospodářským subjektům jasný signál a všeobecná revizní doložka, která je ze své povahy otevřená, není pochopena; vzhledem k tomu, že všeobecná revizní doložka nemůže být považována za rovnocennou s jasnými daty skončení platnosti,
- informace o běžné dostupných náhradách neodpovídají plně současné situaci; vzhledem k tomu, že to zpochybňuje platnost zprávy pro posouzení kritérií uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. b),
P. vzhledem k tomu, že přezkoumání návrhu rozhodnutí s ohledem na omezené informace o konzultacích se zúčastněnými stranami a zpráva zadaná Komisí odhalily v návrhu rozhodnutí tyto problémy týkající se zejména jeho přílohy:
- v rozporu s čl. 5 odst. 1 písm. b) jsou udělovány výjimky i tam, kde jsou k dispozici náhradní látky (bod 7 (druhá odrážka), 10, 12, 13 a 14),
- v rozporu s čl. 5 odst. 2 byla rozšířena jedna z výjimek bez konzultací se zúčastněnými stranami (bod 8, kadmium v elektrických kontaktech),
- datum skončení platnosti pro bod 7 (druhá odrážka) rok 2010 bylo zrušeno bez jakéhokoli odůvodnění,
- rozhodnutí nestanovilo žádné datum vypršení, a to ani pro bod 7 (třetí odrážka), v rozporu s jasnými pokyny v bodu 10 přílohy směrnice 2002/95/ES,
- data skončení platnosti navrhovaná pro řadu bodů samotnými žadateli nebyla do směrnice začleněna (body 10, 11, 13, 14),
- v rozporu s čl. 5 odst. 1 písm. b) se některé výjimky týkají širšího použití, než pro jaké byly požadovány nebo odůvodněny (body 10, 12),
- v rozporu s čl. 5 odst. 1 písm. b) byly uděleny výjimky na základě nepodložené nebo nekvantifikované technické diskuse (bod 7 (druhá odrážka), 10, 14),
- v příloze se znovu objevuje nesprávné číslování bodu 10, přestože se Komise zavázala, že zajistí nápravu, poté, co docházelo v důsledku tohoto číslování k nesprávným výkladům směrnice (bod 15),
Q. vzhledem k tomu, že článek 8 rozhodnutí 1999/468/ES stanoví práva Parlamentu přijmout usnesení stanovící, že "návrh prováděcích opatření přesahuje prováděcí pravomoci stanovené v základním právním předpisu",
1. domnívá se, na základě omezených informací, které má k dispozici, že Komise nepostupovala v souladu s čl. 5 odst. 1, zejména čl. 5 odst. 1 písm. b), a čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/95/ES a překročila tak své prováděcí pravomoci pro tuto směrnici;
2. vyzývá Komisi, aby na základě tohoto usnesení znovu přezkoumala svůj návrh rozhodnutí, kterým se za účelem přizpůsobení vědecko-technickému pokroku mění příloha směrnice 2002/95/ES, aby jakékoli změny přílohy byly plně v souladu s ustanoveními této směrnice;
3. potvrzuje, že další přezkoumání dalších souborů komitologie odhalilo, že nesoulad prováděcích ustanovení Komise s rozhodnutím 1999/468/ES a s podmínkami Dohody není ojedinělým případem;
4. vyzývá Komisi, aby podrobně vyhodnotila všechny případy nesouladu s rozhodnutím 1999/468/ES a s Dohodou od změny postupů na konci roku 2003, specifikovala akt a přesnou formu nesouladu a zaslala plné posouzení Parlamentu do tří měsíců;
5. vyzývá Komisi aby respektovala právo Parlamentu na informace a přezkoumání podle rozhodnutí 1999/468/ES a Dohody;
6. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a parlamentům a vládám členských států.
[1] Úř. věst.
L 37, 13.2.2003, s. 19.
[2] Úř. věst.
L 184, 17.7.1999, s. 23.
[3] Úř. věst.
L 256, 10.10.2000, s. 19.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0115
Rozvojové cíle tisíciletí
Usnesení Evropského parlamentu o úloze Evropské unie při dosahování rozvojových cílů tisíciletí (2004/2252(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Deklaraci tisíciletí OSN ze dne 8. září 2000, která stanovila rozvojové cíle tisíciletí jakožto společná kritéria mezinárodního společenství k odstranění chudoby,
- s ohledem na následné zprávy o rozvoji lidstva vypracované Rozvojovým programem OSN,
- s ohledem na zprávu Konference OSN o obchodu a rozvoji (UNCTAD) — Nejméně rozvinuté země v roce 2002: Únik z pasti chudoby,
- s ohledem na výroční zprávy Generálního tajemníka OSN o realizaci Deklarace tisíciletí OSN, z nichž poslední je ze dne 27. srpna 2004,
- s ohledem na zprávu pracovní skupiny Projektu tisíciletí OSN vedené profesorem Jeffrey Sachsem "Investice do rozvoje: praktický plán k dosažení rozvojových cílů tisíciletí",
- s ohledem na výroční zprávy UNICEF o stavu dětí ve světě a Úmluvu OSN o právech dítěte z roku 1989,
- s ohledem na závěrečné deklarace a závěry mezinárodních konferencí, zvláště Mezinárodní konference o financování rozvoje (Monterrey, 2002), Světového summitu o trvale udržitelném rozvoji (Johannesburg, 2002), III. konference OSN o nejméně vyspělých zemích (Brusel, 2001), IV. konference ministrů členských států WTO (Dohá, 2001), Mezinárodní konference o populaci a rozvoji (ICPD) (Káhira, 1994), zvláštního zasedání Valného shromáždění OSN v r. 1999 ke zhodnocení pokroku při dosahování cílů ICPD ("Káhira + 5") a Světového fóra pro vzdělání (Dakar, 2000),
- s ohledem na národní výhrady, které byly členskými státy EU vyjádřeny v závěrečných prohlášeních a závěrech výše uvedených konferencí,
- s ohledem na závazky, které EU učinila na barcelonském zasedání Evropské rady v březnu 2002 před konferencí v Monterrey,
- s ohledem na články 177-181 Smlouvy o založení Evropského společenství a články III-316 až 318 a III-321 Smlouvy o Ústavě pro Evropu,
- s ohledem na zprávu Komise "Rozvojové cíle tisíciletí 2000-2004" (SEK(2004)1379),
- s ohledem na prohlášení Rady a Komise ze dne 20. listopadu 2000 o rozvojové politice Evropského společenství,
- s ohledem na závěry zasedání Rady pro obecné záležitosti a vnější vztahy (GAERC) ve dnech 22.- 23. listopadu 2004,
- s ohledem na sdělení předsedy Komise ve shodě s místopředsedkyní Wallströmovou "Strategické cíle 2005-2009: Evropa 2010: Partnerství pro evropskou obnovu — prosperita, solidarita a bezpečnost" a "Pracovní program Komise na r. 2005",
- s ohledem na sdělení Komise, týkající se návrhu rozhodnutí Rady na schválení pozice Společenství v Radě ministrů AKT-ES k vypořádání všech speciálních půjček těžce zadluženým (HIPC) a nejméně rozvinutým zemím AKT, po plném uplatnění mechanismu pro zmírnění zadlužení HIPC (KOM(2001)0210) a své usnesení ze dne 25. dubna 2002 [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 13. ledna 2005 o odlehčení dluhu rozvojových zemí [2],
- s ohledem na závazek Světového summitu o potravinách z roku 1996 snížit do roku 2015 počet hladovějících lidí o polovinu,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj a stanovisko Výboru pro mezinárodní obchod, (A6-0075/2005),
A. s ohledem na to, že Evropská unie poskytuje více než 50 % celosvětové rozvojové pomoci a s ohledem na skutečnost, že v září 2000 členské státy EU a předseda Komise podepsali Deklaraci tisíciletí a v prosinci 2001 schválilo Valné shromáždění OSN rozvojové cíle tisíciletí,
B. si uvědomuje, že rozvojové cíle tisíciletí, které zdůrazňují úsilí splnit cíle týkající se vymýcení chudoby, musí být považovány za součást širší agendy prosazující udržitelný rozvoj, spravedlnost, poctivost, řádnou správu a právní stát,
C. s ohledem na to, že podle zprávy UNCTAD o nejméně rozvinutých zemích z roku 2002, se v posledních třiceti letech více než zdvojnásobil počet lidí žijících v extrémní chudobě, protože ze 38 milionů v roce 1960 vzrostl jejich počet na 307 milionů v devadesátých letech a jestliže současný trend potrvá, do roku 2015 vzroste počet lidí žijících za méně než 1 USD denně z 307 milionů na 420 milionů,
D. s ohledem na to, že opatření proti chudobě vyžadují především radikální změnu politiky, jak v průmyslově vyspělých, tak rozvojových zemích, aby se mohla zaměřit na strukturální příčiny chudoby, včetně nespravedlivých pravidel světového obchodu, splácení dluhů mezinárodním finančním institucím, které si rozvojové země nemohou dovolit a nespravedlivé rozdělení bohatství,
E. si uvědomuje, že dosažení rozvojových cílů tisíciletí si vyžádá zdvojnásobení současného objemu pomoci a jeho udržení na této úrovni po dobu nejméně deseti let,
F. si uvědomuje současnou snahu o nalezení dodatečných inovačních zdrojů financování, a zároveň uznává, že stejně důležité jsou i kvalita a obsah podpory,
G. lituje, že dvě třetiny rozvojových zemí vydávají více prostředků na splácení dluhu než na základní sociální služby,
H. si uvědomuje, že mnoho silně zadlužených zemí vyžaduje 100 % odpuštění dluhu a v roce 2015 by mělo být bez převisu dluhu,
I. s ohledem na to, že externí hodnocení Výboru pro rozvojovou pomoc (DAC) při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) kritizovalo v roce 2002 Evropské společenství (ES) za "chybějící celkovou strategii Společenství a skutečnost, že cíle rozvojové politiky Společenství jsou příliš početné, příliš vágní a neseřazené" a s ohledem na to, že v minulosti nebyla snaha zajistit, aby se podpora Společenství a podpora poskytovaná prostřednictvím členských států vzájemně doplňovaly,
J. poukazuje na skutečnost, že pouze 10% celosvětových prostředků na zdravotnictví jde na potřeby 90 % světové populace a že 95 % ze 38 milionů lidí trpících AIDS žije v rozvojových zemích,
K. uznává význam prevence, ale současně zdůrazňuje nutnost poskytnout do konce roku 2005 léky proti retrovirům 3 milionům lidí,
L. s ohledem na to, že výzkum, týkající se parazitů přenášejících na člověka čtyři nejzhoubnější formy malárie, učinil v poslední době velký pokrok, což otevřelo cestu k novým formám léčby,
M. je znepokojen vyšší mírou počtu osob postižených infekcí HIV/AIDS v sub-saharské Africe, kde byly výdaje na zdravotnictví a školství drasticky omezeny,
N. s ohledem na to, že některé tropické nemoci se dají léčit, ale léky jsou buď nedostupné, nebo nejsou již nadále vyráběny nebo se vyznačují nedostatečnou kvalitou nebo účinností,
O. si je vědom, že 57% dospělých osob nakažených virem HIV v subsaharské Africe jsou ženy a odsuzuje tlaky, které se snaží podkopat pokrokové politiky v oblasti práv sexuálního a reproduktivního zdraví a jejichž výsledkem je zvýšení nechtěných těhotenství a zdraví nebezpečných potratů,
P. s ohledem na to, že existují důležité vazby mezi udržitelností životního prostředí, obchodními a rozvojovými politikami a vymýcením extrémní chudoby a hladu, a s ohledem na to, že obživa chudých na venkově téměř plně závisí na racionálním řízení základních přírodních zdrojů - lesů, půdy, pastvin, mořských zdrojů i sladkovodních zdrojů,
Q. bere na vědomí nedávné zveřejnění znepokojující Zprávy tisíciletí o hodnocení ekosystémů, která dospěla k závěru, že přibližně 60 % (15 z 24) ze zkoumaných ekosystémů se zhoršuje nebo jsou využívány neudržitelně, včetně čisté vody, rybolovných zásob, čištění vzduchu a vody a regulace regionálních a místních podnebí, přírodních nebezpečí a nákaz, a že těmito změnami ekosystémů trpí nejvíce nejchudší lidé na světě,
R. si je vědom potenciálního dopadu dalšího kola jednání z Dohá o rozvoji a potřeby zavedení spravedlivých a vyvážených obchodních systémů, které by měly přispět k nápravě obchodní nevyváženosti globálního obchodu, zejména pokud jde o Afriku,
S. uznává, že rozvojová spolupráce byla v minulosti budována převážně na základě odvětvových strategií, zatímco systémový způsob zaměřený na rozvojové cíle tisíciletí by byl díky jasně existujícím synergickým vazbám prospěšnější,
1. vítá zprávu Komise o Rozvojových cílech tisíciletí 2000-2004 a těší se na souhrnnou zprávu EU navrhující další opatření, která by zajistila, aby pomoc Společenství plně směřovala k realizaci rozvojových cílů tisíciletí;
2. zdůrazňuje, že zmírnění chudoby pomocí realizace rozvojových cílů tisíciletí a Deklarace tisíciletí musí být jednoznačně uznáno jakožto ústřední rámec pro rozvojovou politiku EU, což se musí jasně odrazit ve všech příslušných politických a legislativních návrzích; ale domnívá se, že by rozvojové cíle tisíciletí neměly být považovány za technickou záležitost, kterou lze snadno vyřešit poskytnutím více peněz, aniž by byly určeny a odstraněny základní příčiny chudoby;
3. lituje, že zatímco rozvojové cíle tisíciletí 1-7 mají jasně stanovené konečné termíny, u rozvojového cíle tisíciletí 8 tomu tak není;
4. zdůrazňuje souvislost mezi rozvojovými cíli tisíciletí, národními strategiemi ke zmírnění chudoby, makroekonomickou politikou, efektivním řízením veřejných výdajů a harmonizovanou pomocí na podporu řádné správy a funkčních politik;
5. je přesvědčen, že materiály týkající se strategie snížení chudoby (PRSP) a strategické dokumenty o zemích (CSP) by se mohly stát důležitými nástroji k dosažení rozvojových cílů tisíciletí, ale myslí si, že je třeba je revidovat, aby rozvojové cíle tisíciletí lépe podporovaly a vyzývá k "rychlým vítězstvím", která by měla být vtělena do PRSP a CSP, aby se stala součástí udržitelného a strukturovaného přístupu; věří, že proces rozvoje PRSP založených na rozvojových cílech tisíciletí má být otevřený a konzultativní a zahrnovat všechny klíčové zainteresované strany, jak na národní, tak na mezinárodní úrovni;
6. věří, že národní a regionální rozvojové politiky musí být demokraticky stanoveny samotným obyvatelstvem a že jejich příslušné vlády by jim měly být odpovědné prostřednictvím demokratických institucí a nikoliv se podmíněně přizpůsobovat strategickým zájmům dárců;
7. věří, že k boji proti chudobě patří uznání práva země nebo regionu demokraticky definovat své vlastní politiky, priority a strategie, které povedou k posílení udržitelné výroby potravin a k hospodářskému rozvoji pomocí mobilizace vlastních přírodních a lidských zdrojů a místního know how;
8. zdůrazňuje, že pro splnění rozvojových cílů tisíciletí musí být použity všechny prostředky, což vyžaduje co nejširší možné partnerství příslušných zainteresovaných stran, zejména s národními parlamenty a s občanskou společností k zajištění potřebné inovace, zdrojů a kapacity;
9. je toho názoru, že každé zemi musí být plně přiznáno právo a povinnost zajistit dostatek potravin pro své obyvatele a případně zabránit exportu z ostatních zemí, pokud by mohl toto úsilí podkopat;
10. má za to, že veřejné služby musí být konsolidovány a rozvíjeny, aby mohly být napravovány velké pohromy spojené s chudobou, jako jsou epidemie, negramotnost, nedostatek pitné vody a nedostupnost čištění odpadních vod;
11. vyzývá k integrovanému přístupu - oproti přístupu založenému na odvětvích - při plnění rozvojových cílů tisíciletí;
12. chválí ty členské státy, které dosáhly nebo překročily 0,7 % HND, zatímco u jiných zaznamenává zneklidňující trend snižování úrovně podpory a také ukončování předcházejících závazků uvedených v harmonogramech.
13. zdůrazňuje, že přestože se nyní zdá, že EU splní svůj cíl poskytnout v r. 2006 0,39 % HND na oficiální rozvojovou pomoc (ODA), existují velké rozdíly ve výsledcích dosažených jednotlivými členskými státy; z tohoto důvodu vyzývá ty členské státy, které stále zaostávají, aby se zavázaly k jasnému časovému rozvrhu a lhůtám tak, aby do roku 2015 dosáhly cíle ve výši 0,7 %;
14. vítá pokrok, kterého již mnohé z 10 nových členských států EU dosáhly tím, že výrazně zvýšily úroveň ODA a těší se na pokračování tohoto trendu.
15. zdůrazňuje, že cíl, stanovující 20 % na základní vzdělání a zdravotnictví by měl být zahrnut do rozpočtu EU a Evropského rozvojového fondu a rozšířit tak stávající 35 % cíl pro základní sociální služeb.
16. podporuje návrh na pravidelné posuzování pokroku, dosaženého směrem k cílům ODA, které by měla provádět Rada pro hospodářství a finance (ECOFIN) a Rada pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy (GAERC), zatímco členské státy vyzývá, aby stanovily roční cíle pro celkovou podporu a podporu nejméně rozvinutým zemím;
17. naléhavě žádá Komisi, aby přezkoumala své rozdělování zdrojů na rozvoj a zavázala se k podstatnému zvýšení svých výdajů na rozvoj během příštího finančního výhledu;
18. vyzývá EU, aby přijala konkrétní opatření proti chudobě a schválila promyšlený přístup k obchodu, rozvojové spolupráci a společným zemědělským politikám, aby zabránila přímým nebo nepřímým negativním dopadům na hospodářství rozvojových zemí;
19. naléhavě žádá Komisi, aby prozkoumala další možné zdroje financování a zvážila všechny návrhy, které byly předloženy jako alternativní způsoby financování rozvojových programů vedle závazku vynakládat 0,7 % HND na ODA;
20. vyzývá k snížení dluhů prostřednictvím postupného odpuštění dluhů těžce zadlužených zemí, zejména nejméně rozvinutých zemí, jejichž vlády respektují lidská práva, zásady řádné správy a jejich prioritou je vymýcení chudoby;
21. vyzývá k tomu, aby cíle ke snížení dluhů byly spojeny nejen s poměrem zahraničního dluhu k vývozu, ale také s potřebami založenými na rozvojových cílech tisíciletí;
22. naléhá na EU, aby zajistila odpovídající mezinárodní financování výzkumu nemocí postihujících obyvatele rozvojových zemí, jenž je v současné době financován nedostatečně;
23. doporučuje Komisi a členským státům, aby posílily svá partnerství s rozvojovými zeměmi takovým způsobem, který podporuje předvídatelnost, vzájemnou odpovědnost a závazky;
24. pevně věří, že společným zvládnutím problému korupce a nelegálních finančních praktik podle ustanovení Dohody o partnerství z Cotonou, přispějí země AKT a země EU podstatným způsobem k boji proti chudobě, zločinu a terorismu a zároveň pomohou vytvářet politickou stabilitu a podporovat sociální a hospodářský rozvoj;
25. zdůrazňuje důležitost komputerizace řízení veřejných financí v širším rámci e-vlády, aby se podařilo lépe zvládat neefektivní byrokracii a vyloučit nedostatek transparentnosti;
26. naléhavě žádá Komisi, aby významným způsobem posílila snahu o větší doplňkovost rozvojové spolupráce členských států s činnostmi Komise, založenou na komparativních výhodách každého dárce;
27. vítá takové iniciativy, jako je Atlas dárců EU, které se snaží koordinovat rozvojovou pomoc mezi členskými státy, a doporučuje Komisi, aby dokončila a vylepšila tento nástroj, aby mohl být používán k určování oblastí, ve kterých lze co nejrychleji dosáhnout pokroku při harmonizaci;
28. v tomto kontextu vyzývá ke konkrétním závazkům a časovým plánům pro harmonizaci a vyzývá k vytvoření ukazatelů a měřítek ke sledování účasti všech partnerů na úrovni jednotlivých zemí;
29. zdůrazňuje možnosti, které poskytuje revoluce v oblasti informační a komunikační technologie (ICT) při řešení specifických problémů souvisejících s chudobou, jako je ICT pro vzdělávání, ICT pro lepší zdravotní péči, ICT pro řádnou správu atd.;
30. zdůrazňuje důležitost přístupu k moderním energetickým službám pro chudé; zároveň uznává, že by rozvojové země neměly opakovat chyby průmyslově vyspělých zemí, a proto by jim měla být poskytnuta specifická podpora, aby investovaly do čistých a účinných energetických technologií;
31. vyzývá Komisi, aby zvýšila financování a vypracovala globální plán pro rozvoj vzdělávání a poskytování informací založený na rozvojových cílech tisíciletí;
32. naléhavě žádá všechny členské státy EU, aby komplexně realizovaly závazky Římské deklarace o harmonizaci ze dne 25. února 2003 ohledně zlepšení poskytování pomoci a v zásadě pomoc uvolnily;
33. naléhavě žádá Komisi, aby zajistila, že EU bude stát v čele úsilí vedoucího k zajištění bezplatného a povinného základního vzdělání a trvá na tom, že toto úsilí musí být doplněno o nové významné zdroje a musí dojít k cílenějšímu vynakládání zdrojů současných;
34. je přesvědčen, že je iluzí dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí na snížení chudoby a hladu do roku 2015 o polovinu tím, že všem bude poskytováno bezplatné vzdělání a zlepšen přístup ke zdravotní péči, když rozvojové země na splácení dluhů vynakládají čtyřikrát více, než na základní sociální služby;
35. trvá na tom, že je-li hlavním problémem, kterému čelí iniciativa Světové banky pro nejrychlejší cestu ke vzdělávání (FTI), nedostatek externích finančních prostředků, měla by Komise hledat možnosti jak financování pro vzdělávání a FTI navýšit;
36. zdůrazňuje důležitost toho, aby byla věnována zvláštní pozornost vzdělávání dívek, jelikož vzdělané dívky mívají menší a zdravější rodiny a pomáhají zvýšit produktivitu a snižovat chudobu;
37. vyzývá, aby zvláštní pozornost byla soustředěna na sirotky a na chlapce a dívky trpcí vyloučením ze společnosti, kteří jsou nepoměrně tvrději postiženi důsledky nepřiměřeného přístupu ke vzdělání;
38. naléhavě žádá Komisi, aby prozkoumala, jak rychle a pozitivně přispět přípravou zásilky, která by obsahovala moskytiéry a očkovací látky, prostřednictvím Globální aliance pro vakcíny a očkování (GAVI) a poskytováním kondomů nejen jako opatření proti HIV/AIDS; členské státy EU by mohly na této akci spolupracovat na národní úrovni; zdůrazňuje, že aby se tyto akce mohly stát součástí udržitelného přístupu, musejí být zakotveny do dlouhodobé strategie;
39. vyzývá Komisi, aby převzala vedení v boji proti malárii, shromáždila potřebné zdroje a navrhla vhodná a komplexní opatření na kontrolu a vymýcení této pandemie v dlouhodobém horizontu, se zvláštním důrazem na prevenci;
40. vyzývá zejména k rozšíření veřejného výzkumu a k mobilizaci soukromých investic pro urychlení výzkumu vakcín;
41. zdůrazňuje, že dostupnost a dosažitelnost základních služeb zdravotnické péče je absolutní podmínkou pro úspěšné zavádění všech zdravotnických politik v rozvojových zemích;
42. podporuje dohodu Komise o potřebě dostupných léků za přijatelnou cenu a zdůrazňuje nutnost pečlivě prozkoumat provádění Dohody TRIPS;
43. vyzývá k zajištění financí pro mimořádné případy ve zdravotnictví v rozvojových zemích a vyzývá vlády, aby ze zdravotnictví učinily svou prioritu;
44. upozorňuje na to, že přístup k pitné vodě a vyvážené stravě je pro veřejné zdraví životně důležitý; trvá proto na tom, že přístup k pitné vodě je nezbytný pro potírání chudoby a nemocí, které souvisí s nedostupností pitné vody;
45. vyzývá rozvojové země, aby obnovily veřejné služby a základní systémy zdravotnické péče a je přesvědčen, že evropská pomoc musí především podporovat vlastní snahy rozvojových zemí o posílení lidské, institucionální a infrastrukturní kapacity;
46. vyzývá k podstatnému zvýšení počtu pracovníků ve zdravotnictví, protože jich odchází více, než je nově školeno;
47. vyzývá ke zvýšení příspěvku EU do Globálního fondu pro zdravotnictví, jelikož peněžní prostředky až dosud přislíbené na rok 2005 představují pouze 1/4 potřebné částky; a vyzývá EU a ostatní, aby se snažili předcházet zdvojování vynaloženého úsilí a prosazovat, aby politiky v oblasti HIV/AIDS, TBC a malárie spravovaly jednotlivé země samostatně;
48. naléhavě žádá EU, aby i nadále prosazovala práva v oblasti sexuálního a reprodukčního zdraví tím, že zachová stávající úroveň financování široké škály zdravotnických služeb zaměřených na sexuální a reprodukční zdraví, včetně plánování rodičovství, léčení pohlavně přenosných chorob a služeb pro bezpečené potraty v případě, že jsou legální;
49. vyzývá k tomu, aby se jedním z cílů v rámci rozvojového cíle tisíciletí 5 stal všeobecný přístup ke zdravotnickým službám zaměřeným na sexuální a reprodukční zdraví do roku 2015, s příslušnými ukazateli, zajišťujícími stejnou nebo rychlejší míru pokroku mezi chudými a ostatními opomíjenými nebo zranitelnými skupinami; vyzývá rovněž ke stanovení souvisejících, vhodně zvolených ukazatelů v rámci zbývajících sedmi rozvojových cílů tisíciletí;
50. zdůrazňuje nutnost zaujmout při vytváření a hodnocení programů Komise přístup založený na dětských právech a vzhledem k tomu, že práva dětí se promítají do všech oblastí, je třeba je systematicky podporovat ve všech nástrojích a programech;
51. domnívá se, že v rozvojové politice Společenství je třeba se znovu zaměřit na priority týkající se pohlaví jako na základní práva a součást kritérií správy používaných na základě dohody z Cotonou a jinde;
52. trvá na tom, že ženy nesmí být nadále odsouvány na okraj společnosti a je třeba jim umožnit hrát ústřední úlohu při navrhování a monitorování strategií na snížení chudoby, založených na rozvojových cílích tisíciletí a dalších životně důležitých všeobecných reformách, zejména pokud se jedná o regionální a místní vlády;
53. vítá a podporuje záměr Komise znovu oživit své vztahy s Afrikou prostřednictvím úzké spolupráce s Novým partnerstvím pro rozvoj Afriky, Africkou unií a nedávnými iniciativami, jako je Komise pro Afriku;
54. znovu zdůrazňuje nutnost stanovenou v článku 178 Smlouvy o ES, aby Společenství posoudilo, v případě potřeby pomocí dopadových studií, zda nebudou cíle jeho rozvojové politiky narušeny jinými politickými aktivitami;
55. žádá vyhodnocení celkového dopadu současné politiky liberalizace obchodu na hlad a chudobu v rozvojových zemích a požaduje, aby výsledky tohoto hodnocení byly využity pro formulaci jasných směrů rozvojové spolupráce;
56. trvá na tom, aby byla věnována dostatečná pozornost životnímu prostředí na úrovni jednotlivých států, což přispěje k dosažení rozvojového cíle tisíciletí 7, a to výslovným zahrnováním životního prostředí a udržitelného rozvoje do strategických materiálů na regionální a státní úrovni;
57. zdůrazňuje, že podpora ochrany a regenerace všech život podporujících systémů, jako je zdravá půda, lesy a mořské zdroje a také racionální řízení zdrojů sladkovodních, je nepostradatelnou součástí programů pro snižování chudoby a že v aktivitách EU týkajících se rozvojové spolupráce musí být takovéto intervence považovány za prioritní;
58. plně podporuje závěry Zprávy tisíciletí o hodnocení ekosystémů, že pokračující ničení světových ekosystémů bude překážkou dosažení rozvojových cílů tisíciletí; souhlasí dále, že jsou nezbytné zásadní institucionální změny a změny politiky, aby se zvrátilo rozšířené zhoršování, a naléhá na Komisi, aby začlenila podrobná doporučení ze zprávy do své souhrnné zprávy a do budoucích plánů práce;
59. žádá Radu, aby vyzvala Řídicí radu Programu OSN pro životní prostředí (UNEP) k zajištění toho, aby summit v září 2005 zahájil komplexní přezkoumání dopadů, které mají dosud uplatňované politiky liberalizace obchodu na sociální oblast a životní prostředí, tak aby tyto politiky co nejefektivněji podporovaly vymýcení chudoby;
60. připomíná, že obchod respektující spravedlivá pravidla sice není absolutním řešením problému chudoby ve světě, avšak může svým působením na hospodářský růst pozitivně přispět k dosažení rozvojových cílů tisíciletí;
61. bere na vědomí nedávné studie UNCTAD a dalších institucí, které ukazují, že rozsáhlá liberalizace obchodu v nejméně rozvinutých zemích se příliš málo projevuje v dlouhodobém a podstatném snížení chudoby a že přispěla ke zhoršení podmínek obchodu v rozvojových zemích, zejména pokud jde o africké země;
62. vyzývá Komisi, aby své politiky spolupráce a obchodní politiky co nejvíce uzpůsobila tak, aby vládám rozvojových zemí pomáhaly udržovat a rozvíjet veřejné služby, a to zejména ty, které zajišťují všem jejich obyvatelům přístup k pitné vodě, zdravotnickým službám, vzdělání, dopravě a energii;
63. opakuje s ohledem na diskusi o dopadech liberalizace na vodní sektor, že služby související s vodními zdroji musí ze zásady zůstat plně v odpovědnosti a pod kontrolou veřejné správy, přičemž je na národních, regionálních nebo místních orgánech, aby zajistily dodržování této zásady, a naléhavě žádá Komisi, aby zastávala stejný názor;
64. znovu potvrzuje, v souladu s usnesením ze dne 11. března 2004 [3] o strategii vnitřního trhu, že voda je společným majetkem celého lidstva a že přístup k vodě, zejména nejchudšího obyvatelstva jihu světa se stává základním lidským právem, které je třeba prosazovat a hájit;
65. lituje, že není k dispozici harmonogram pro rušení dotací zemědělského vývozu, a domnívá se tedy, že by měl vyvinout tlak, aby byl takovýto harmonogram vytvořen;
66. vyzývá vedoucí představitele EU a ostatních průmyslově vyspělých zemí, aby pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí přijali konkrétní opatření založená na rušení exportních dotací, které poškozují místní výrobu potravin a hospodářský rozvoj;
67. vyzývá Komisi, aby se zasadila o to, aby se na současných jednáních WTO více hovořilo o otázkách rozvoje zdůrazněním bezpečnosti potravin a zaměstnanosti na venkově jako nejúčinnějších způsobů boje proti chudobě, mimo jiné vytvořením "rozvojové kapitoly" v Dohodě o zemědělství WTO, která chudším zemím umožní lépe řešit otázky bezpečnosti potravin a zachovat venkovské živobytí, také prostřednictvím úplného ukončení dotací zemědělských vývozů EU;
68. vítá, že Komise uznala potřebu zavedení zvláštního a diferencovaného režimu poté, co rozvojové země vyjádřily své obavy ohledně dopadů liberalizace obchodu a reciprocity;
69. vyzývá Komisi, aby usilovala o urychlenou reformu WTO, aby se udržitelnost a vymýcení chudoby dostaly na první místa na pořadu jednání o obchodu a aby bylo posíleno skutečně zvláštní a odlišné zacházení (S&D);
70. žádá Komisi, aby mezi prioritní opatření souhrnné zprávy o rozvojových cílech tisíciletí zařadila kroky EU ve prospěch stabilizace cen komodit, včetně přezkoumání mechanismů mezinárodního řízení dodávek, podpory návrhů na zahrnutí cen komodit do současného kola jednání WTO a účasti na financování pracovní skupiny pro komodity, kterou navrhla UNCTAD;
71. připomíná, že po dokončení jednání o dohodách o hospodářském partnerství (EPA) by se žádná země AKT neměla po roce 2007 ocitnout z hlediska svých obchodních vztahů v horší situaci než za současného uspořádání a že předem neexistuje žádná záruka nebo závazek, že na konci roku 2007 bude podepsána další dohodu EPA;
72. co se týče vyjednávání o dohodách o hospodářském partnerství s partnery ze zemí AKT vyzývá Komisi, aby zajistila, že se z nich stanou nástroje pro rozvoj zemí AKT a vymýcení chudoby, mimo jiné prostřednictvím pokračování principu nereciprocity v přístupu na trh s cílem zajistit spravedlivé postavení partnerů ze zemí AKT na světovém trhu zaměřením se na omezení na straně nabídky a ochranu citlivých produktů a posílením stávajících iniciativ regionální integrace a iniciováním revize nebo vyjasnění článku 24 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT);
73. naléhavě žádá, aby se maximálně přihlédlo ke skutečnosti, že země AKT jsou často velice závislé na primárních komoditách, které jsou obzvláště citlivé na kolísání cen a zvyšování tarifů a zdůrazňuje důležitost diverzifikace, rozvoj zpracovatelského průmyslu a malých a středních podniků v těchto zemích;
74. vyzývá Komisi, aby v přechodném období podpořila zásadu obchodní ne-reciprocity, kterou se musí řídit vztahy mezi průmyslově vyspělými a rozvojovými zeměmi, a aby během jednání EPA projevila flexibilitu vůči zemím AKT s ohledem na úroveň jejich rozvoje, relativně malý objem jejich hospodářství a jejich finanční, rozvojové a obchodní potřeby a zajistila, aby se dohody EPA skutečně staly nástroji pro udržitelný rozvoj v zemích AKT;
75. vyzývá Komisi, aby připravila platné alternativy vůči EPA, jako je rozšíření iniciativy EU Vše kromě zbraní (EBA) na všechny země, i když nepatří mezi nejméně rozvinuté země nebo zdokonalení návrhu EU týkajícího se všeobecného systému preferencí (GSP+) pro ty země AKT, které mohou vyjádřit neochotu vstoupit do EPA;
76. zdůrazňuje význam vytváření obchodní kapacity a získávání dodatečných zdrojů od EU na zvýšení schopnosti zemí AKT identifikovat potřeby a strategie pro jednání o regionální integraci a na její podporu a na poskytování pomoci tomuto procesu, a to zejména v případě diverzifikace a podpory regionální integrace a přípravy na liberalizaci zvyšováním výrobní, zásobovací a obchodní kapacity a vyrovnáním přizpůsobovacích nákladů a také zvýšením schopnosti těchto zemí přilákat investice;
77. zdůrazňuje, že vytváření kapacity pro místní trhy a pro obchod je přinejmenším stejně důležité jako přístup na trh a že by pro tyto účely mělo být poskytnuto financování stejně jako pro diverzifikaci a podporu, zejména pro banány, rýži a cukr;
78. zdůrazňuje, že by Rada měla podniknout rychlé kroky k provádění rozhodnutí WTO ze dne 30. srpna 2003 o provádění odstavce 6 Deklarace z Dohá o dohodě TRIPS a veřejném zdraví, a vyzývá Komisi, aby naléhavě vyzvala členské státy, aby nové nařízení co nejdříve plně prováděly;
79. zdůrazňuje, že by Rada měla urychlit rozhodování o reformě obchodních politik EU týkajících se citlivých výrobků;
80. vyzývá Komisi, aby rozšířila svou obchodní pomoc a podpořila budování kapacity, což je nezbytnou podmínkou pro to, aby se nejchudší země mohly úspěšně vyrovnat se zvýšenou konkurencí plynoucí z liberalizace trhu.
81. vyzývá ke změně stanov a mandátu Evropské investiční banky, která by umožnila vytvoření specializovaného oddělení fungujícího na základě mandátu ke skutečnému rozvoji;
82. domnívá se, že rozvojových cílů tisíciletí nelze nikdy dosáhnout bez odpovídajících politik ve prospěch žen, dětí, seniorů a osob se zdravotním postižením;
83. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a přistupujících zemí, Meziparlamentní unii, Organizaci spojených národů a Výboru pro rozvojovou pomoc OECD.
[1] Úř. věst.
C 131 E, 5.6.2003, s. 167.
[2] Texty přijaté tohoto dne, P6_TA(2005)0008.
[3] Úř. věst.
C 102 E, 28.4.2004, s. 857.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0116
Finanční dopady přistoupení Bulharska a Rumunska
Usnesení Evropského parlamentu o finančních dopadech přistoupení Rumunska a Bulharska (2005/2031(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na článek 272 Smlouvy o ES,
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [1], zejména body 27 a 30,
- s ohledem na výsledek jednání s předsednictvím Rady a trialogů z 5. a 13. dubna 2005,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Rozpočtového výboru (A6-0090/2005),
A. vzhledem k tomu, že Smlouva o ES, a zejména článek 272 této smlouvy, a interinstitucionální dohoda ze dne 6. května 1999, a zejména body 27 a 30 této dohody, obsahují ustanovení, která potvrzují pravomoci a postupy rozpočtového orgánu ohledně klasifikace výdajů a odpovídající působnost,
1. schvaluje Společné prohlášení připojené k tomuto usnesení;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení spolu se Společným prohlášením Radě a Komisi.
[1] Úř. věst. C 172, 18.6.1999, s.
1. Dohoda ve znění rozhodnutí 2003/429/ES (Úř. věst.
L 147, 14.6.2003, s. 25).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0117
Žádost Bulharské republiky o vstup do EU
Usnesení Evropského parlamentu k žádosti Bulharské republiky o vstup do Evropské unie (2005/2029(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na žádost o přistoupení k Evropské unii, kterou Bulharská republika podala dne 14. prosince 1995,
- s ohledem na stanovisko Komise z roku 1997 k žádosti Bulharské republiky o členství v Evropské unii,
- s ohledem na pravidelné zprávy Komise o pokroku Bulharské republiky na cestě k přistoupení za léta 1998 až 2004 a strategický dokument Komise o pokroku dosaženém v procesu rozšiřování (KOM(2004)0657 — C6-0150/2004),
- s ohledem na závěry Evropské rady v Bruselu z 16. a 17. prosince 2004,
- s ohledem na všechna svá usnesení a zprávy od zahájení přístupových jednání do současnosti,
- s ohledem na stanovisko Komise ze dne 22. února 2005 k žádostem Bulharské republiky a Rumunské republiky o přistoupení k Evropské unii (KOM(2005)0055),
- s ohledem na návrh smlouvy o přistoupení Bulharské republiky a Rumunské republiky k Evropské unii,
- s ohledem na výměnu dopisů mezi předsedou Evropského parlamentu a předsedou Komise o plném zapojení Evropského parlamentu do úvah o uplatnění některé z ochranných doložek podle smlouvy o přistoupení,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanoviska Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova (A6-0078/2005),
A. vzhledem k tomu, že Bulharsko požádalo o členství v Evropské unii dne 14. prosince 1995, bylo formálně uznáno za kandidátskou zemi dne 16. července 1997, zahájilo vyjednávání dne 15. února 2000 a úspěšně dokončilo svá přístupová jednání dne 14. prosince 2004,
B. vzhledem k tomu, že naším společným cílem je, aby Bulharsko uspokojivým způsobem dokončilo své přípravy za účelem podepsání Smlouvy o přistoupení dne 25. dubna 2005 a přistoupení dne 1. ledna 2007,
C. vzhledem k tomu, že Bulharsko nadále splňuje politická kritéria a očekává se, že dokáže splnit všechny požadavky na členství v předpokládaném časovém horizontu,
D. vzhledem k tomu, že Evropský parlament důsledně prosazoval, aby přistoupení Bulharska záviselo výhradně na jeho vlastních zásluhách a nebylo spojováno s kandidaturou žádné jiné země,
1. vítá rozhodnutí Evropské rady ze dne 17. prosince 2004 s úspěchem dokončit vyjednávání s Bulharskem po mnoha letech jednání a příprav na přistoupení, jelikož se tím potvrzuje, že Bulharsko je na dobré cestě stát se členem EU dne 1. ledna 2007;
2. sdílí závěr Rady, že Bulharsko bude schopné převzít všechny závazky vyplývající ze členství, a za tímto účelem povzbuzuje Bulharsko, aby i nadále činilo úspěšný a rychlý pokrok s ohledem na všechny nezbytné reformy reagující na nedostatky zjištěné Komisí v její poslední pravidelné zprávě a zmiňované v posledních usneseních Parlamentu; čímž se vyloučí možnost, že dojde k uplatnění "ochranné doložky";
3. bere na vědomí, že výborný dosavadní pokrok byl možný díky trvalému odhodlání řady po sobě jdoucích bulharských vlád a důvěry a houževnatosti bulharských občanů při uskutečňování a přijímání potřebných změn;
4. vítá mnoho legislativních a ústavních změn, které Bulharsko v uplynulých letech přijalo, a zdůrazňuje nezbytnost praktického provádění reforem pro to, aby byly jejich přínosy co možná nejširší;
5. uznává příspěvek Bulharska ke stabilitě širšího regionu jihovýchodní Evropy a pokračující roli, kterou může sehrát při podpoře regionální bezpečnosti a prosperity.
Politická kritéria:
6. bere na vědomí stabilitu demokratických institucí v Bulharsku, čerstvý závazek politických stran vytvářet efektivní politické koalice, a konsensuální přijetí novely ústavy dne 18. února 2005, stejně jako přijetí nového Zákona o politických stranách v prosinci 2004;
7. očekává, že Komise bude v pravidelných intervalech podávat zprávu Parlamentu o pokroku dosaženém při provádění závazků Bulharska a očekává, že v případě, že se bude zvažovat uplatnění ochranné doložky, bude zohledněno stanovisko Parlamentu;
8. uznává, že reforma soudnictví bude klíčovým faktorem pro připravenost Bulharska k přistoupení a budování skutečné důvěry v národní instituce a procesy. Tato reforma bude mít i významný druhotný dopad na další oblasti a také na vztahy Bulharska s jinými zeměmi; a proto oceňuje důležité kroky, které Bulharsko podniklo, včetně nedávno přijatých legislativních, administrativních a organizačních opatření, zejména Zákona o zprostředkování, Národní koncepce reformy trestního řízení a Společné deklarace o spolupráci při reformě trestního soudnictví;
9. vyzývá k dalšímu řešení problémů souvisejících s předprocesní fází soudního řízení a rolí státního zástupce, aby bylo zajištěno průhledné, odpovědné a účinné fungování služby vyšetřování a úřadu veřejných žalob, a dále ustavení spolehlivého mechanismu pro odvolávání zkorumpovaných nebo neschopných soudců, žalobců a vyšetřovatelů; v tomto ohledu lituje, že plánovaná reforma správy trestního soudnictví, která stanoví vypracování zcela nových trestních zákoníků, není na programu pro schválení tímto parlamentem, neboť nebyla zajištěna dostatečná většina; proto naléhavě vyzývá bulharský parlament, aby pokračoval ve svém slibném úsilí v této oblasti;
10. vyzývá k pokračujícímu hmatatelnému zlepšení v reformě policie, aby mohla efektivně řešit problémy organizovaného zločinu, obchodu s lidmi a korupce, a zároveň uznává pokrok dosažený Ministerstvem vnitra v boji proti zločinu na vysoké úrovni tak, jak jej ocenil Europol, a zejména vítá přijetí Zákona o zabavování majetku pocházejícího z trestné činnosti v únoru 2005; naléhavě vyzývá bulharské orgány, aby uplatňovaly ještě důkladnější opatření proti praní špinavých peněz a souvisejícímu zneužívání finančních institucí;
11. blahopřeje Bulharsku k zahájení "Desetiletí začleňování Romů" dne 2. února 2005 a uznává bulharský závazek integrovat Romy na základě přijetí souhrnného antidiskriminačního právního předpisu; s uspokojením bere na vědomí vývoj vnitrostátního programu zaměřeného na zlepšení podmínek bydlení v městských oblastech obydlených z velké většiny Romy a jinými etnickými menšinami, ale naléhavě vyzývá k účinnějšímu provádění praktických a hmatatelných opatření, zejména s ohledem na řešení problémů znevýhodnění ve vzdělání a vysoké míry nezaměstnanosti v romské komunitě; upozorňuje na fakt, že ke zlepšení životních podmínek je třeba učinit infrastrukturní opatření, která budou součástí adekvátně financované regenerační strategie, a že je třeba se zaměřit na to, aby zdravotní péče a veřejné a sociální služby byly poskytovány bez diskriminace; zdůrazňuje že úspěšná integrace romské komunity závisí na zajištění toho, že Romové budou mít možnost se aktivně zapojit do přípravy a plnění strategií a programů zaměřených na plnění těchto cílů;
12. vítá strategii vzdělávání školou povinných dětí z menšinových komunit přijatou v červnu 2004, ale poznamenává, že pro mnoho romských dětí zůstává realitou segregované vzdělávání odpírající jim přístup ke kvalitnímu vzdělávání; vyzývá bulharské orgány, aby zajistily, že budou prováděny politické závazky zaměřené na zrušení znevýhodnění a segregace ve vzdělání a že bude finančně zajištěna podpora jazykové a kulturní identity národnostních menšin;
13. vyzývá Komisi, aby výrazně zlepšila své programy týkající se Romů a bere na vědomí, že podle Hodnocení pomoci romským menšinám z programu EU Phare provedeného EMS v prosinci 2004 je řízení programů sužováno nedostatkem a střídáním zaměstnanců a slabou administrativní a absorpční kapacitou, otázky nezaměstnanosti nebyly v podstatě řešeny a na zdravotní projekty nebo poskytování zdravotních informací byly vyčleněny nedostatečné prostředky;
14. vítá přijetí národní strategie a akčního plánu na ochranu práv dětí ulice a nyní žádá jeho úplnou realizaci podpořenou přiměřenými finančními a lidskými zdroji, aby došlo k praktickému a viditelnému zlepšení blahobytu dětí a životních podmínek této nejzranitelnější části společnosti;
15. bere na vědomí s ohledem na situaci dětí v institucích, že je nezbytný podstatně větší pokrok v bulharském plánu deinstitucionalizace; proto naléhavě vyzývá Bulharsko, aby prohloubilo své úsilí v této oblasti, a opakuje své volání po jediné, dobře finančně a zdrojově vybavené vládní agentuře s cílem zajistit účinné provádění reforem v oblasti blahobytu dětí; vyzývá k tomu, aby se na tuto oblast zaměřila zvýšená pomoc Komise;
16. vyzývá Bulharsko, aby věnovalo zvláštní pozornost situaci osob umístěných veřejnými orgány v ústavech pro dospělé s duševními poruchami; v tomto ohledu zdůrazňuje naléhavou potřebu poskytovat osobám umístěným v těchto ústavech náležitou péči, zejména pokud jde o materiální a lidské zdroje.
Ekonomická kritéria
17. chválí ekonomickou výkonnost Bulharska (jedna z nejvyšších měr růstu HDP mezi kandidátskými a členskými státy EU), která je výsledkem zásadních strukturálních reforem; to je nutné dále upevnit, aby se Bulharsko dokázalo dlouhodobě vypořádat s konkurenčním tlakem a tržními silami v rámci Unie;
18. vítá verdikt Komise, že Bulharsko má solidní finanční strukturu a zdravý rozpočet, který by mohl být příkladem pro některé členské státy, a vyzývá ke zlepšení systémů interního auditu a finanční kontroly;
19. nadále trvá na tom, že skutečný ekonomický pokrok se bude měřit podle hmatatelných přínosů pro bulharské občany na základě zvyšování jejich životní úrovně; v této souvislosti blahopřeje Bulharsku ke snížení úrovně nezaměstnanosti, vyjadřuje své uspokojení nad tím, že toto číslo má podle předpovědí v roce 2005 dále poklesnout, a vyzývá Bulharsko, aby zavedlo větší flexibilitu na svém trhu práce s cílem urychlit růst zaměstnanosti;
20. vítá trvalý přínos, který bulharské ekonomice přinesl silný růst průmyslové výroby od poloviny roku 2002;
21. vítá nedávné nové zákony v oblasti investiční a obchodní činnosti, které zefektivnily postup při vstupu na trh a při jeho opouštění, a zároveň varuje před nadbytečnými a příliš složitými právními předpisy, které jsou překážkou růstu;
22. vítá rozšiřování soukromého sektoru a významný pokrok učiněný při liberalizaci klíčových odvětví, zejména bankovnictví, telekomunikací a letecké dopravy, přičemž podíl zaměstnanců v soukromém sektoru vzrostl ze 46 % v roce 1999 na 64 % v roce 2004; v této souvislosti proto vyjadřuje zklamání z neúspěchu prodeje dceřiných společností společnosti Bulgartabac; vítá plán vlády znovu provést před koncem svého mandátu dražbu dceřiných společností Bulgartabac; naléhavě vyzývá bulharskou vládu, aby zachovala rychlost privatizace a přijala kroky zaručující transparentní a spravedlivé postupy.
Acquis communitaire
23. povzbuzuje Bulharsko, aby i nadále zlepšovalo administrativní kapacitu v oblastech jako jsou veřejné zakázky, hospodářská soutěž, spravedlnost a vnitřní věci s cílem zajistit účinné provádění acquis a poskytovat spravedlivé a transparentní veřejné služby občanům a hospodářským subjektům;
24. zdůrazňuje, že schopnost zajistit kontrolu nad budoucí vnější hranicí EU a předejít obchodu s lidmi a pašování zboží zůstává pro občany evropských zemí životně důležitou otázkou;
25. trvá na tom, aby Bulharsko přijalo zbývající právní předpisy zejména v oblastech jednotného trhu, práva společností, životního prostředí a ochrany spotřebitelů; je znepokojen praktikami nezákonné těžby dřeva, které se rozsáhle dějí v Bulharsku; lituje, že téměř polovina z celkového objemu dřeva vytěženého v Bulharsku pochází z nelegálních těžebních činností a že povolené roční kácení je překročeno o 1,5 milionu metrů krychlových; zdůrazňuje tudíž potřebu zastavit nezákonnou těžbu dřeva, k níž v Bulharsku dochází;
26. vítá pokrok, kterého Bulharsko dosáhlo při harmonizaci zemědělské politiky země s příslušnými právními předpisy Společenství; zdůrazňuje však, jak významné je dokončení potřebných příprav pro provádění příslušného acquis, jež vedle vytvoření potřebných kontrolních a platebních agentur předpokládá také jejich obsazení příslušně kvalifikovaným personálem;
27. je znepokojen tím, že předpisy pro dobré zacházení se zvířaty, zejména předpisy platné pro přepravu zvířat na jatka, stále nesplňují standardy EU;
28. zdůrazňuje nezbytnost dostatečného počtu a odpovídajícího vybavení hraničních kontrolních stanovišť pro provádění veterinárních nebo rostlinolékařských prohlídek;
29. zdůrazňuje, že provádění nových právních předpisů Společenství o hygieně potravin je výhradně určeno k ochraně spotřebitelů a zajištění kvality potravin a nemělo by vést k záměrné strukturální koncentraci v potravinářském průmyslu; povzbuzuje bulharskou vládu, aby pro diverzifikaci produkce a na podporu decentralizované produkce vysoce jakostních potravin využívala fondů SAPARD;
30. bere na vědomí, že k přijetí dlouho plánované Strategie rozvoje rozhlasu a televize má dojít v březnu 2005 a vyzývá k dalšímu úsilí pro zajištění zcela nezávislých médií bez politického vlivu a přijetí opatření na snížení rostoucího počtu případů urážek na cti, z nichž jsou obviňováni novináři;
31. je znepokojen obtížemi při vymáhání práv k duševnímu vlastnictví, zejména s ohledem na mediální pirátství a porušování autorských práv, které i nadále postihuje obchodní zájmy a investice bulharských i zahraničních odvětví autorských práv; povzbuzuje bulharskou vládu, aby vypracovala a správně prováděla účinný regulační rámec s cílem zabránit těmto nezákonným praktikám;
32. vítá nedávné právní předpisy, které ukončily diskriminační cenový systém v odvětví cestovního ruchu; povzbuzuje bulharské orgány, aby odstranily zbývající formy diskriminace a omezování zaměřené proti občanům EU a hospodářským subjektům, zejména s ohledem na právo usazování;
33. blahopřeje Bulharsku ke krokům, které podniklo s cílem zajistit vysokou úroveň jaderné bezpečnosti v jaderné elektrárně Kozloduj; bere na vědomí, že Pracovní skupina pro jaderné otázky Rady EU, vypracovala velmi příznivou zprávu o vysoké úrovni jaderné bezpečnosti a bere na vědomí významný příspěvek Bulharska k zásobování energií v širším regionu; uznává, že v průběhu vyjednávání s EU o přistoupení učinilo Bulharsko značné kompromisy s významným dopadem na budoucí energetickou situaci na národní i regionální úrovni; vyjadřuje znepokojení nad tím, že pro roky 2010-2012 je předpovídán značný pokles záložních výrobních kapacit v regionu; zdůrazňuje proto důležitost výstavby nové kapacity pro zachování příznivé energetické situace Bulharska na udržitelném základě stejně jako pro zajištění bezpečnosti dodávek elektrické energie v regionu a dosažení cílů Kjótského protokolu; trvá na tom, že Komise musí pozorně sledovat vývoj a poskytnout v tomto ohledu veškerou pomoc; a vyzývá Radu, jako signatáře smlouvy o uzavření elektrárny Kozloduj, aby si uvědomila související riziko kolapsu rozvodných sítí, ke kterému by v zemích tohoto regionu mohlo dojít, a byla připravena vnímat data ukončení provozu uvedené ve smlouvě pružněji do té doby, než bude v Bulharsku zprovozněna nová výrobní kapacita, aniž by to jakkoliv ohrozilo bezpečnostní požadavky, které musí být naprostou prioritou;
34. zdůrazňuje skutečnost, že ačkoli malé a střední podniky v Bulharsku jsou hlavním motorem provádění průmyslové politiky vedoucí k trvale udržitelnému růstu, inovacím a vytváření pracovních míst, koordinace mezi vládními a nevládními orgány chybí, je třeba teprve vytvořit politiku v oblasti podnikání a správní kapacita je omezená;
35. vítá pokrok dosažený v oblasti komunikací, ačkoli má za to, že dvě věci vyžadují naléhavá opatření: zaprvé, regulační úřad musí být zmocněn pro řešení obchodních sporů a jeho nezávislost je nutno zvýšit, a za druhé, univerzální služba musí být uvedena v soulad s "acquis communautaire" a musí být účinně prováděna;
36. vyzývá Komisi, aby podstatně zlepšila řízení, tvorbu cílů a transparentnost financování Společenství, a upozorňuje, že z programů Společenství (PHARE, SAPARD, ISPA, a vyřazování jaderných elektráren z provozu) bylo vyčleněno 495,7 milionů EUR v roce 2004, 399,5 milionů EUR v roce 2005 a 432,1 milionů EUR v roce 2006; zároveň se očekává, že z povstupního finančního balíku bude v letech 2007-2009 poskytnuto přibližně 4,6 miliardy EUR;
37. vyzývá bulharské orgány, aby prokázaly průhlednost v souvislosti s poskytovanou finanční pomocí EU;
38. naléhavě vyzývá s ohledem na provádění společné politiky rybolovu ve všech oblastech, aby byla orgánům a odborníkům v tomto odvětví poskytnuta pomoc při přípravě na přistoupení ve formě přidělení potřebných lidských a finančních zdrojů a zejména prostřednictvím provádění opatření stanovených v programu SAPARD;
39. nadále vyjadřuje vážné znepokojení nad tím, že libyjské orgány dosud nepropustily bulharské zdravotnické pracovníky zadržované od roku 1999 jako podezřelé v trestním případu a v současnosti odsouzené k trestu smrti; vyzývá Radu a Komisi k nápravě této situace;
40. připomíná, že přistoupení Bulharska k EU není účelem samo o sobě, avšak vnímá tento proces ekonomických, politických a sociálních reforem jako dobrou věc, která by měla nakonec vést k vyšší prosperitě a kvalitě života všech bulharských občanů;
41. vyzývá Komisi, aby vyčlenila příslušné finanční částky na informační kampaně, aby veřejnost lépe pochopila dosah přistoupení Bulharska (a Rumunska);
42. uděluje svůj souhlas s podpisem Smlouvy o přistoupení v dubnu 2005 a těší se, až ve svých řadách uvítá 18 bulharských parlamentních pozorovatelů;
43. trvá na tom, aby byly i nadále brány v úvahu názory Evropského parlamentu při sledování pokroku reformy
P6_TA(2005)0119
Žádost Rumunska o členství v Evropské unii
Usnesení Evropského parlamentu k žádosti Rumunska o členství v Evropské unii (2005/2028(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na žádost o členství v Evropské unii, kterou Rumunsko podalo dne 22. června 1995,
- s ohledem na stanovisko Komise z r. 1997 k žádosti Rumunska o členství v Evropské unii,
- s ohledem na pravidelné zprávy Komise o pokroku Rumunska na cestě k přistoupení za léta 1998 až 2004 a strategický dokument Komise o pokroku v procesu rozšíření (KOM(2004)0657 — C6-0150/2004) [1],
- s ohledem na závěry Evropské rady v Bruselu z 16. a 17. prosince 2004,
- s ohledem na všechna předchozí usnesení a zprávy od začátku procesu rozšíření až k dnešnímu dni,
- s ohledem na návrh Smlouvy o přistoupení Rumunska k Evropské unii,
- s ohledem na výměnu dopisů mezi předsedou Evropského parlamentu a předsedou Komise o plném ztotožnění se Evropského parlamentu do úvah o uplatnění některé z ochranných doložek Smlouvy o přistoupení,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanoviska Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova (A6-0077/2005),
A. vzhledem k tomu, že naším společným cílem je co nejlepší příprava přistoupení Rumunska k Unii,
B. vzhledem k tomu, že úsilí směřující k tomuto cíli musí dosáhnout souběhu politické vůle státních orgánů a mobilizace společenskoekonomických subjektů Rumunska, široce podporovaných rumunskou společností,
C. vzhledem k tomu, že rozsah reforem uskutečněných v Rumunsku za účelem jeho přistoupení je pozoruhodný, a vzhledem ke značným skluzům, se kterými bylo nutno se vypořádat v oblasti hospodářské, sociální a politické,
D. vzhledem k tomu, že obrovské úsilí Rumunska v procesu transformace zaslouží bezvýhradného uznání; vzhledem k tomu, že zásluhu na tom mají zejména obyvatelé, kteří s velkou trpělivostí snášeli nebývalý proces politické a ekonomické reformy ve stylu "zlikvidovat nebo napravit",
E. vzhledem k tomu, že perspektiva členství, která působila jako katalyzátor změn a sdružila většinu politických sil země kolem téhož projektu, se stala strategickým cílem Rumunska,
F. vzhledem k tomu, že pokrok dosažený Rumunskem umožnil uzavřít přístupová jednání, avšak úsilí k nápravě stávajících nedostatků, zjištěných ve zprávě Komise o pokroku za rok 2004 a v posledním usnesení Evropského parlamentu ze 16. prosince 2004 [2], musí nadále pokračovat před přistoupením i po něm, zejména v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, pokud jde o boj proti korupci, organizovanému zločinu, kontrolu hranic, jakož i v oblasti hospodářské soutěže, pokud jde o státní podporu, stejně jako v oblasti životního prostředí, pokud jde o zavádění právních předpisů ve všech odvětvích a harmonizaci horizontálních pracovních předpisů,
G. vzhledem k tomu, že toto usilování je schváleno, mělo by být Rumunsko s to splnit závazky přijaté během jednání a dostát povinnostem vyplývajícím z přistoupení, aby se stalo členem Unie podle plánovaného harmonogramu v r. 2007,
1. vítá rozhodnutí Evropské rady z 16.- 17. prosince 2004 o uzavření přístupových jednání s Rumunskem, čímž byly ukončeny čtyři roky vyjednávání a několik let příprav, které podstatně změnily společenskopolitický, ekonomický a kulturní ráz země tím, že umožnily nástup dynamiky změn a pokroku;
2. zdůrazňuje, že perspektiva přistoupení k Unii byla mocným hybatelem reforem a že úsilí, vynaložené Rumunskem, přispělo k modernizaci a demokratizaci země, avšak soudí, že tento proces zdaleka není ještě ukončen;
3. podtrhuje neocenitelnou úlohu, kterou hrají od roku 1990 nevládní organizace a jiní aktivní účastníci z řad občanské společnosti v Rumunsku v procesu demokratizace, v boji proti korupci, při ochraně svobody tisku a snahách po nezávislém soudnictví;
4. konstatuje s uspokojením, že proces transformace hospodářství a jeho struktur, zahájený v r. 1997, vyústil v podstatné zlepšení ekonomické výkonnosti a zavedení životaschopné tržní ekonomiky díky rozsáhlým strukturálním reformám; nicméně soudí, že makroekonomická stabilita musí být ještě dále upevněna, aby umožnila Rumunsku čelit konkurenčnímu tlaku a tržním silám uvnitř Unie; vyzývá rumunské státní orgány, aby pokračovaly ve svém úsilí vypořádat se se schodkem rozpočtu, chce-li země dosáhnout svých cílů v oblasti inflace a snížení schodku běžných účtů, a vybízí rumunské státní orgány, aby pokračovaly v procesu privatizace a restrukturalizace, zejména v odvětví výroby oceli;
5. připomíná, že ke splnění závazků, přijatých během přístupových jednání, jakož i přístupových kritérií takovým způsobem, který umožní stát se členem Unie podle plánovaného harmonogramu v r. 2007, je nezbytné, aby Rumunsko vynaložilo veškeré úsilí na odstranění nedostatků, zjištěných v poslední zprávě Komise o pokroku a v usnesení, přijatém Evropským parlamentem dne 16. prosince 2004;
6. v tomto kontextu zejména trvá na:
- efektivním zavádění správních a soudních reforem tak, aby se veřejná správa a soudní aparát navzájem podporovaly a fungovaly účinným, průhledným a nezávislým způsobem; nezbytnosti více omezit užívání "nouzových nařízení",
- nezbytnosti pokračovat v boji proti korupci, zejména proti korupci. na nejvyšší úrovni, která bez ohledu na nedávno schválené úsilí nadále podemílá společenskoekonomický a politický život země a zhoršuje tím obraz Rumunska v rámci mezinárodního společenství,
- nutnosti zajistit kontrolu budoucích vnějších hranic EU a zabránit obchodu s lidmi a pašování,
- nutnosti zaručit úplnou nezávislost médií a svobodu projevu bez omezení,
- posílení místního a regionálního vládnutí, aby se tak zajistilo odpovídající uplatňování acquis na této úrovni; prosazování koncepce "dobrého vládnutí" a správní kultury a dodržování etických zásad při správě veřejných věcí,
- respektování, uznání a podpoře menšin tak, aby byly odstraněny veškeré formy násilí a diskriminace vůči nim,
- naplňování právních předpisů o ochraně dětí, které vstoupily v platnost 1. ledna 2005, jakož i urychleném nalezení řešení pro případy mezinárodní adopce a podstatném zlepšení situace postižených jedinců a nemocných léčených v psychiatrických zařízeních,
- správném a transparentním uplatňování nového zákona o státní podpoře a přísné kontrole této podpory rumunskou Radou pro hospodářskou soutěž, v souladu s ustanoveními Evropské dohody a se závazky, přijatými Rumunskem během jednání,
- dalším úsilí v oblasti ochrany životního prostředí, vyžadujícím odpovídající investice, a zvýšené bdělosti, pokud jde o rizika průmyslového znečištění, hospodaření s odpady, čištěním odpadních vod a chemickými látkami a geneticky modifikovanými organismy;
7. zdůrazňuje rovněž, že zatímco je průmyslová politika Rumunska stabilní a do určité míry předvídatelná, její správní kapacita je nedostatečná a brání uplatnění náležitých opatření v oblasti průmyslu; stejně naléhavá je potřeba odstranit strukturální překážky investic jako například nadměrnou byrokracii a nestabilní právní prostředí; dále zdůrazňuje, že uplatnění účinné strategie pro malé a střední podniky nevyhnutelně předpokládá posílení institucí;
8. má za to, že je též naléhavě třeba provádět aktivní politiku zabezpečení zásobování energií, neboť vyřazení nehospodárných tepelných elektráren z provozu a uzavření nerentabilních uhelných dolů zůstává klíčovou výzvou vyžadující přijetí sociálních opatření k řešení problému zaměstnanosti;
9. vítá skutečnost, že nová rumunská vláda si stanovila posílení svobody tisku a nezávislosti médií jako klíčový cíl, a bere s uspokojením na vědomí, že vláda oznámila ukončení politiky výběrového přidělování veřejných reklamních trhů, jež umožňovala politickou kontrolu médií, a vytvoření právních předpisů pro zavedení transparentního a zodpovědného systému za pomoci odborných konzultantů z mediálního sektoru;
10. bere na vědomí ambiciózní program nové rumunské vlády a vítá její rozhodnost urychlit přípravy k přistoupení a prohloubit reformy zaměřené na zlepšení spokojenosti a kvality života rumunských občanů;
11. vítá pozitivní vývoj ve vzdělávání rumunských a také romských dětí (z hlediska škol, infrastruktur a zařízení) a naléhavě vyzývá rumunské úřady, aby i nadále považovaly tuto práci za prioritu, zejména pokud jde o zlepšení kvalifikace a odměňování učitelů;
12. konstatuje, že bez ohledu na pokrok v boji proti sociálnímu vyloučení, jakož i v právních předpisech zabývajících se sociální ochranou, je třeba zdvojnásobit úsilí ke snížení chudoby a zajistit tak hospodářskou a sociální soudržnost země, která zůstává nadále velmi křehká;
13. vítá skutečnost, že Rumunsko podepsalo prohlášení o "Desetiletí začleňování Romů" a uznává rumunský závazek začlenit Romy na základě přijetí antidiskriminačního právního předpisu, ale naléhavě vyzývá k účinnějšímu provádění opatření pro řešení problémů segregace ve vzdělání, nesprávného umísťování studentů do škol pro mentálně postižené a nedokončení školní docházky, nedostatečného přístupu ke zdravotní péči a veřejným a sociálním službám, vysoké míry nezaměstnanosti a špatných podmínek bydlení; i opatření zaměřená na aktivní zapojení romské komunity do plnění těchto cílů;
14. upozorňuje, že navzdory celkovému zlepšení situace v ochraně menšin musí být přijata dodatečná opatření k zajištění ochrany maďarské menšiny, jež budou brát ohled na principy subsidiarity a samosprávy;
15. podporuje Komisi při podrobném monitorování pokroku při plnění závazků, přijatých Rumunskem při jednáních; domnívá se, že tato kontrola představuje nutný a účinný nástroj ke zjišťování nedostatků a ke snaze napravit je v nejkratší možné lhůtě, s vynaložením veškerých nezbytných sil, jak na úrovni lidských, tak i materiálních zdrojů; žádá Komisi, aby pomoc poskytovaná prostřednictvím různých nástrojů financování (PHARE, SAPARD, ISPA) byla co nejvhodnější a nejúčinnější;
16. naléhavě vyzývá rumunské státní orgány, aby uzákonily jasná a obezřetná pravidla koexistence pro volné šíření odrůd geneticky modifikovaných organismů (GMO), aby nebyla k datu přistoupení podkopávána ustanovení acquis communautaire týkající se GMO;
17. zdůrazňuje, že provádění právních předpisů Společenství o hygieně potravin je výhradně určeno k ochraně spotřebitelů a zajištění kvality potravin a nemělo by vést k záměrné strukturální koncentraci v potravinářském průmyslu; vybízí rumunskou vládu, aby využívala fondů SAPARD pro diverzifikaci produkce a na podporu decentralizované produkce vysoce jakostních potravin;
18. doufá, že v zájmu uplatnění společné politiky rybolovu ve všech oblastech budou ti, kdo řídí toto odvětví, a ti, kdo v něm pracují, připraveni jak z hlediska přidělení potřebných lidských a finančních zdrojů, tak zejména uskutečněním podnětů stanovených v programu SAPARD;
19. zdůrazňuje naléhavou potřebu toho, aby Rumunsko a Komise v procesu zjišťování priorit v rámci strategického rámce pro předvstupní financování a strukturální fondy vyčlenily fondy potřebné ke zlepšení životních podmínek a zacházení s pacienty a osobami umístěnými v psychiatrických zařízeních a v nemocnicích;
20. vyjadřuje znepokojení nad dlouhými přechodnými obdobími dohodnutými při jednáních o kapitole týkající se ochrany životního prostředí a vyzývá Komisi a rumunské úřady, aby přijaly opatření na podstatné zlepšení správní kapacity v oblasti ochrany životního prostředí; znovu opakuje své obavy z plánovaného projektu těžby zlata v Rosia Montana a požaduje úplné zhodnocení dopadu na životní prostředí pro zhodnocení rizik spojených s tímto projektem, zejména s ohledem na potenciální znečištění kyanidem a obnovu po uzavření dolu;
21. nadále bude přísně sledovat proces, jenž povede k přijetí Rumunska do Unie v lednu r. 2007, a žádá, aby jej Komise pravidelně informovala o tom, jak rumunské státní orgány respektují závazky, které přijaly v rámci Smlouvy o přistoupení, zvláště s ohledem na boj proti korupci, ochranu životního prostředí, a oblast spravedlnosti a vnitřních věcí a ochrany hospodářské soutěže; znovu zdůrazňuje, že schvaluje Smlouvu o přistoupení pod podmínkou, že Rada a Komise ji plně spojí s přijetím rozhodnutí pro případ, že by v rámci přistoupení Rumunska k Unii musely být použity ochranné doložky, jež obsahuje Smlouva o přistoupení;
22. upozorňuje na skutečnost, že případné použití ochranné doložky by nemělo být chápáno jako sankce, nýbrž jako mechanismus, který má Rumunsku poskytnout nezbytný čas na přípravu připojení k vnitřnímu trhu bez otřesů, jak pro něj, tak pro komunitární politiky, v podmínkách, kdy dobré fungování je společným zájmem členských států i kandidátských zemí a má přímý dopad na život občanů;
23. je přesvědčen, že přistoupení Rumunska k Unii přinese skutečnou přidanou hodnotu pro budování Evropy v jejím kulturním a politickém rozměru, zejména v úsilí stabilizovat oblast Balkánu a v nové evropské politice sousedských vztahů;
24. upozorňuje, že úspěch přistoupení závisí ve značné míře na podpoře a zapojení občanů přistupující země; proto vybízí rumunské státní orgány a nevládní organizace, aby zahájily rozsáhlou, seriózní a objektivní informační kampaň o Unii a jejích cílech, jakož i o výhodách a povinnostech, vyplývajících z členství tak, aby si byli rumunští občané plně vědomi své volby a co nejvíce se zapojili do probíhajících příprav; vyzývá Komisi, aby poskytla příslušné finanční prostředky na informační kampaně s ohledem na lepší pochopení dosahu přistoupení Rumunska (a Bulharska) ze strany veřejnosti;
25. zdůrazňuje, že přijetí Rumunska do Unie nesmí být vnímáno jako samoúčelný cíl, nýbrž jako příležitost přispět do projektu evropské integrace, který je zaměřen na prosazování míru a vlastních hodnot a na vytváření prostředí solidarity a prosperity, jejichž výhody budou dostupné všem členským státům a jejich národům;
26. schvaluje podpis Smlouvy o přistoupení v dubnu 2005 a s radostí přijímá třicet pět rumunských parlamentních pozorovatelů do svých řad;
27. pověřuje svého Předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi, jakož i vládám a parlamentům členských států a Rumunska.
[1] Dosud nezveřejněn
P6_TA(2005)0127
Zasedání Evropské rady (Brusel, 22. a 23. března 2005)
Usnesení Evropského parlamentu k výsledku zasedání Evropské rady ve dnech 22. a 23. března 2005 v Bruselu
Evropský parlament,
- s ohledem na závěry předsednictví po zasedání Evropské rady ve dnech 22. a 23. března 2005,
- s ohledem na zprávu Evropské rady a na prohlášení Komise k zasedání Evropské rady ve dnech 22. a 23. března 2005,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu.
I. Pakt stability a růstu
1. vítá skutečnost, že po měsících kontroverzních signálů bylo na zasedání Evropské rady dosaženo politické dohody o reformě Paktu stability a růstu, jejímž cílem je zlepšení koordinace a sledování hospodářských politik při zvýšení flexibility a oživení závazku rozpočtové disciplíny, což je základem stabilní měny, hospodářského růstu a tvorby pracovních míst;
2. vítá zejména posun k posílení preventivní funkce paktu, zvýšenou pozornost věnovanou úrovni adluženosti a dohodu o propojení paktu s lisabonskými cíly a politikami, ale je znepokojen nejasností, pokud jde o pravidla pro donucovací funkci paktu;
3. vyzývá Komisi a Radu k předložení dohodnutých změn nařízení (ES) 1466/97 [1] a (ES) 1467/97 [2] a k plnému zapojení Evropského parlamentu, aby tak bylo zajištěno, že budou vyřešeny zbývající otázky;
4. vyzývá Komisi, aby plně využila svého práva iniciativy a postupů, které má k dispozici, s cílem zajistit řádné provádění paktu a aby hrála v makroekonomické koordinaci aktivní úlohu; vyjadřuje pochyby, pokud jde o toto hledisko reformy, kdy se nevyužilo příležitosti k posílení úlohy Komise.
II. Oživení lisabonského procesu
5. vítá závazky Rady a Komise vnést do Lisabonské strategie novou dynamiku skrze nový cílený přístup založený na tříletém cyklu a skutečnost, že tento přístup podporuje mnoho postojů, které byly před zasedáním Evropské rady přijaty Parlamentem, jako je například přeformulování vzájemné provázanosti hospodářského, sociálního a environmentálního rozměru Lisabonské strategie;
6. očekává, že Komise zaujme vedoucí pozici při oživení Lisabonské strategie tím, že představí Lisabonský program Společenství, který pro orgány Společenství vytýčí plán postupu; trvá na podrobné konzultaci s Parlamentem, pokud jde o obsah tohoto plánu a o vytvoření efektivního mechanismu pro společné plánování Komise a Parlamentu;
7. podporuje myšlenku, že členské státy by měly k růstu a zaměstnanosti přispívat více a praktičtěji, a v návaznosti na diskusi s účastníky a po konzultaci s národními parlamenty podporuje myšlenku zavedení tzv. národních reformních programů;
8. vyjadřuje však lítost, že Evropská rada neshválila doporučení skupiny na vysoké úrovni, aby Komise každoročně podávala zprávu o tom, které členské státy plní lisabonské cíle nejlépe a které zaostávají;
9. připomíná, že blahobyt občanů EU je předpokladem pro úspěch Evropy v hospodářské oblasti a v oblasti hospodářské soutěže; vítá plány na zelenou knihu o demografických trendech v EU a znovu opakuje, že je nutné, aby na jejím základě byly učiněny konkrétní kroky;
10. znovu opakuje své stanovisko, že Lisabonská strategie by měla být prostředkem k upevnění evropského sociálního modelu skrze vyšší sociální soudržnost, a zvýšení míry a kvality zaměstnanosti, zlepšení přizpůsobivosti pracovníků, investicím do lidského kapitálu, modernizaci a zajišťování sociální ochrany, podpoře rovných příležitostí a rovnováhy pohlaví a k vyváženosti mezi pracovním a osobním životem;
11. podporuje potřebu pevné průmyslové sítě na celém území Evropy a nutnost provádět aktivní průmyslovou politiku;
12. vítá výslovné uznání zásadní role malých a středních podniků (MSP) pro inovaci, růst a zaměstnanost;
13. sdílí názor, že politika životního prostředí hraje zásadní roli v udržitelném růstu, což přispívá k zaměstnanosti, a zdůrazňuje důležitost zaměření na ekologickou inovaci a environmentální technologii, což EU umožní vyrovnat se s řadou výzev týkajících se přírodních zdrojů a životního prostředí, jako je biologická rozmanitost a změna klimatu;
14. vítá závazek Evropské rady vytvořit plně funkční vnitřní trh služeb, který bude slučitelný s evropským sociálním modelem, s cílem zvýšit konkurenceschopnost, tvorbu pracovních míst a růst a zaručit sociální odpovědnost, ochranu práv spotřebitelů a sociální a ekologické normy; souhlasí s tím, že je třeba v rámci legislativního procesu vyvinout veškeré úsilí k zajištění široké shody o směrnici o službách, která všechny tyto cíle splňuje;
15. vyjadřuje souhlas s tím, že REACH musí uvést do souladu otázky životního prostředí a zdraví s potřebou podpořit konkurenceschopnost evropského průmyslu, zatímco bude věnovat zvláštní pozornost MSP a jejich schopnosti inovovat;
16. zdůrazňuje potřebu zajistit finanční zdroje potřebné k uskutečňování lisabonské agendy jak na úrovni rozpočtu EU, tak na úrovni národních rozpočtů;
17. požaduje, aby národní rozpočty a rozpočet EU, včetně budoucího finančního výhledu na léta 2007-2013, odrážely cíle sledované v rámci lisabonského procesu; vítá silnou podporu prioritních programů transevropských dopravních sítí ze strany Evropské rady a vyzývá Radu a členské státy, aby urychlily plánování a vyčlenily z národních rozpočtů potřebné finanční prostředky na prioritní projekty, zejména na budování chybějících přeshraničních spojů;
18. vítá postoj Evropské rady, pokud jde o důležitost a úlohu, kterou při oživování Lisabonské strategie a v rámci cílů růstu a zaměstnanosti připisuje politice soudržnosti a udržitelné dopravě;
19. vítá zachování celkového cíle dosažení investic do výzkumu a vývoje ve výši 3 % HDP Evropské unie s odpovídajícím podílem soukromých a veřejných investic; vyzývá členské státy a EU, aby věnovaly přednostní pozornost výzkumným programům, které jsou v souladu s cíli zvyšování kvality života a posilování udržitelného hospodářství; poukazuje na význam investic do inovace a nových technologií, které představují hlavních prvky při řešení výzev, jimž EU čelí v globalizovaném světě;
20. domnívá se, že pro úspěch Lisabonské strategie je zapotřebí soudržnější Evropská investiční iniciativa.
III. Udržitelný rozvoj
21. sdílí názor, že enviromentální politika je významným přínosem k udržitelnému růstu a zaměstnanosti a že se EU musí zabývat řadou výzev týkajících se přírodních zdrojů a životního prostředí, jako jsou změny klimatu a enviromentální technologie; vítá pozornost věnovanou enviromentálním politikám jako přínos pro růst, zaměstnanost, konkurenceschopnost a v neposlední řadě také kvalitu života; podporuje požadavek Rady na rychlé provádění akčního plánu pro ekotechnologie;
22. je zklamán časovým plánem, který byl přijat pro přehodnocení strategie udržitelného rozvoje EU, protože je přesvědčen, že enviromentální politika by mohla nabídnout významné hospodářské příležitosti, zejména zvážíme-li její působení na průmyslové inovace; naléhavě proto žádá Komisi, aby jednala rozhodně a předložila příslušné návrhy co nejdříve; je přesvědčen, že je nutné vyčlenit na dosažení cílů definovaných podle upravené Lisabonské strategie odpovídající finanční zdroje;
23. znovu konstatuje, že je zapotřebí udržitelné řízení a využívání přírodních zdrojů a žádá Komisi, aby je zařadila do své strategie;
24. věří, že střednědobé přehodnocení by dodalo odpovídající váhu tomu, jak mohou nové technologie s nadějnou budoucností a rovněž enviromentální technologie a vysoké normy pro životní prostředí přispět k vítězné konkurenceschopné strategii; žádá o zvýšenou podporu ekotechnologií a ekologicky účinných inovací; v širším smyslu zdůrazňuje úlohu kvality života jako činitele při investicích a rozmístění průmyslu; je přesvědčen, že ignorování změn klimatu a ztráta biologické rozmanitosti vážně ochromí schopnost těchto cílů dosáhnout;
25. připomíná nezbytnost naléhavě vzít v úvahu hrozbu přenosných nemocí, zejména možnou pandemii chřipky, která by mohla postihnout zejména nejzranitelnější části obyvatel, jako jsou děti a starší lidé;
IV. Změna klimatu
26. vítá vůli prozkoumat možnosti ohledně režimu po roce 2012 v rámci procesu OSN týkajícího se změny klimatu spolu s vývojem dlouhodobé strategie EU a zvažování cesty ke snížení emisí vyspělých zemí v rozmezí 15-30 % jako cíle do roku 2020; trvá na tom, že by si EU měla ponechat vedoucí roli v mezinárodním úsilí v boji se změnou klimatu a přednést konkrétní návrhy na ambiciózní program jdoucí až za rok 2012;
27. zdůrazňuje, že cíle Kjótského protokolu jsou nezbytnou podmínkou globální strategie v oblasti změny klimatu, že však musí být stanoveny další cíle pro období po roce 2012, a že celosvětové emise by se měly do roku 2050 snížit o polovinu, aby globální oteplování bylo nižší než 2°C nad úrovní před obdobím industrializace;
28. zdůrazňuje, že pro dosažení kolektivního cíle EU-15 podle Kjótského protokolu jsou nezbytné dodatečné politiky a opatření, zejména v oblasti energie a dopravy, kde se předpokládá, že emise i nadále značně porostou;
29. naléhavě žádá členské státy, aby přijaly další opatření ke zvýšení úspor energie, zlepšení energetické účinnosti a k přechodu na obnovitelné zdroje energie, a znovu opakuje svůj požadavek, aby byly mezinárodní dohody uzavřeny tak, že budou zahrnovat emise z mezinárodních letů a přepravy do cílů na snížení emisí na druhé období závazku po roce 2012.
V. Příprava setkání OSN na nejvyšší úrovni
30. vítá priority, které udělila Evropská rada přípravě setkání OSN na nejvyšší úrovni k rozvojových cílům tisíciletí, které se bude konat v září; zdůrazňuje, že EU a členské státy musí demonstrovat svou angažovanost vzhledem k rozvoji a rozvojovým cílům tisíciletí zvýšením části rozpočtu EU určené na rozvoj a zlepšení efektivity pomoci např. činností směřující k úplnému uvolnění veškeré rozvojové pomoci;
31. vyjadřuje jasnou podporu tomu, že Evropská rada stvrzuje, že podpora Unie Africe by měla být posílena; vítá iniciativu o Africe navrženou Komisí na rok 2005; zdůrazňuje, že toto zaměření na nejchudší země, které je v souladu s úsilím dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí a s odhodláním Unie vymýtit chudobu, musí být podpořeno rozsáhlým zvýšením pomoci z Unie i z členských států;
32. rozhodně podporuje výzvu generálního tajemníka OSN představitelům států a vlád rozvinutých zemí, aby sestavily jasný časový plán pro dosažení cíle 0,7 % HND pro oficiální rozvojovou pomoc; naléhavě žádá členské státy EU, aby bezodkladně schválily nadcházející návrhy Komise na tento konkrétní plán;
33. plně podporuje výzvu generálního tajemníka OSN představitelům států a vlád rozvinutých zemí, aby se dohodly na zahájení série iniciativ, které přinesou rychlé výsledky, jak to navrhuje projekt tisíciletí OSN vedený profesorem Jeffreym Sachsem;
34. naléhavě žádá členské státy, aby daly najevo svou oddanost dodržování lidských práv podporou návrhu generálního tajemníka OSN nahradit Výbor pro lidská práva silnější a důvěryhodnější Radou pro lidská práva.
VI. Vnější vztahy
35. připomíná, že Parlament opakovaně trval na tom, aby zbrojní embargo uvalené na Čínu nebylo za současných podmínek zrušeno, a s uspokojením bere na vědomí, že Evropská rada neučinila další kroky ke zrušení embarga;
36. vítá rozhodnutí Evropské rady vytvořit pracovní skupinu pro podávání zpráv o pokroku Chorvatska při plnění podmínek pro zahájení jednání o přistoupení s EU a naléhavě žádá Radu a Komisi, aby tuto pozorovatelskou pracovní skupinu co nejdříve vyslaly do Chorvatska, aby pro příští schůzku Rady pracovní skupina poskytla spolehlivé výsledky jako základ pro přijímání rozhodnutí;
37. znovu opakuje svůj postoj k současné situaci v Libanonu a vítá oznámení, které učinil ministr zahraničí Sýrie, že syrské jednotky, vojenský majetek a zpravodajské služby budou plně staženy do 30. dubna 2005 v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1559(2004); vyzývá členské státy a Radu, aby vznesly otázku stabilizace Libanonu v Radě bezpečnosti OSN; doufá, že jako příspěvek ke stabilitě země bude vytvořena nová vláda s cílem uspořádat svobodné, spravedlivé a průhledné volby; naléhavě žádá Radu, aby, po dohodě s libanonskými úřady, vyslala volební pozorovatelskou misi EU a to i na při přípravu voleb;
38. je toho názoru, že nedávné události
P6_TA(2005)0131
Západní Balkán
Usnesení Evropského parlamentu ke stavu regionální integrace na západním Balkánu
Evropský parlament,
- s ohledem na výroční zprávy Evropské komise o procesu stabilizace a přidružení pro jihovýchodní Evropu,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o zemích jihovýchodní Evropy a o procesu stabilizace a přidružení, a to zejména na usnesení ze dne 20. listopadu 2003 [1],
- s ohledem na historickou návštěvu chorvatského premiéra v Srbsku a Černé Hoře dne 15. listopadu 2004 a na společné prohlášení, které bylo při této příležitosti podepsáno a v němž obě strany zdůrazňují své odhodlání vstoupit do Evropské unie a přání nalézt řešení zbývajících problémů, k nimž patří ochrana menšin, návrat srbských uprchlíků do Chorvatska a informace o Chorvatech, kteří jsou od války pohřešováni,
- s ohledem své usnesení ze dne 17. listopadu 2004 o Evropské agentuře pro obnovu [2] a na otázky k ústnímu zodpovězení položené Radě (B6-0026/2004) a Komisi (B6-0025/2004),
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že v roce 1999 zahájila EU proces stabilizace a přidružení se zeměmi západního Balkánu (Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Srbsko a Černá Hora a Bývalá jugoslávská republika Makedonie) jako svůj hlavní příspěvek k Paktu stability, který vytváří strategický rámec vztahů těchto zemí s EU a zahrnuje současně navázání nových smluvních vztahů (dohody o stabilizaci a přidružení) a program pomoci (CARDS),
B. vzhledem k tomu, že bilaterální vztahy doplňují multilaterální rámec rozvoje regionální spolupráce a dobrých sousedských vztahů jako základních podmínek pro konkrétní vyhlídky na členství,
C. vzhledem k tomu, že zasedání Evropské rady v Soluni v roce 2003 výslovně uznalo evropské směřování zemí účastnících se procesu stabilizace a přidružení a jejich potenciál jako kandidátů na členství v EU,
D. vzhledem k tomu, že tyto země dosáhly pokroku, ale že před nimi stojí ještě mnoho úkolů, než dokončí přechod k plně fungující demokracii a tržnímu hospodářství a než budou schopny zvládnout bližší připojení k EU; a že jakkoli je jejich evropské směřování nesporné, celkově bude další pokrok v tomto směru záviset na schopnosti těchto jednotlivých zemí dosáhnout výrazných posunů vpřed,
E. vzhledem k tomu, že státní unie Srbska a Černé Hory, vytvořená z podnětu EU pro podporu procesu demokratických a hospodářských reforem a pro urychlení integrace země do EU, nesplňuje v současnosti očekávání a její parlament ve skutečnosti přestal od 3. března 2005 fungovat,
F. vzhledem k tomu, že cílem činnosti EU musí být vytvoření demokratického Kosova nejen pro etnickou většinu, nýbrž pro všechny etnické skupiny, které v Kosovu žijí, a vzhledem k tomu, že současná i budoucí pomoc musí být založena na těchto principech; vzhledem k tomu, že výsledky tohoto úsilí jsou neuspokojivé; vzhledem k tomu, že situace v Kosovu a nedostatečná bezpečnost zbývajících příslušníků srbské komunity a jiných nealbánských komunit, zejména poté, co propuklo etnické násilí v březnu 2004, má rovněž nepříznivý dopad na situaci v Srbsku,
G. vzhledem k tomu, že není vždy dodržována rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999) týkající se návratu srbských a dalších uprchlíků do jejich měst v Kosovu,
H. vzhledem k tomu, že velký počet vnitřních vysídlenců v Srbsku a Chorvatsku představuje další finanční zátěž pro obě země,
I. vzhledem k tomu, že k nestabilitě v regionu přispívá přítomnost polostátních útvarů a jejich dosud nevyjasněný status,
J. vzhledem k tomu, že současný institucionální rámec vzniklý na základě Daytonských dohod podrývá životaschopnost Bosny a Hercegoviny a brání evropské integraci;
K. vzhledem k tomu, že ztroskotáním referenda v Bývalé jugoslávské republice Makedonii dne 7. listopadu 2004 byla připravena cesta pro plné uplatnění Ochridské dohody a zvýšilo se tempo evropské integrace,
L. vzhledem k tomu, že nadcházející zahájení rozhovorů o přistoupení s Chorvatskem, jakmile budou splněny závazky vůči Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY), by mělo být považováno za pozitivní signál vyslaný všem zemím v regionu, pokud jde o jejich evropskou perspektivu,
M. vzhledem k tomu, že Bývalá jugoslávská republika Makedonie také předložila žádost o vstup do EU a očekává, že časem získá stanovisko Komise,
1. zdůrazňuje, že v souladu s evropskou bezpečnostní strategií, která byla přijata v prosinci 2003, je západní Balkán regionem s nejvyšší prioritou pro EU a že budoucnost tohoto regionu je jednoznačně spojena s evropskou integrací, ale že tato budoucnost do značné míry závisí na samotných zemích tohoto regionu;
2. poznamenává, že politické vlastnictví a znalost technických mechanismů evropské integrace jsou důležitými prvky, ale že je nutno posílit příslušné instituce, zejména volené orgány (v zemích regionu), a uznává, že to bude vyžadovat značné množství dalších finančních prostředků;
3. vyjadřuje vážné znepokojení nad ekonomickou a sociální situací v regionu; zdůrazňuje, že řešení této zásadní otázky je jedním z hlavních předpokladů pro zajištění stabilního rozvoje těchto zemí; vyzývá vlády a EU, aby učinily ze sociálního a hospodářského rozvoje jednu z nejvyšších priorit;
4. připomíná, že na vrcholné schůzce hlav států Bosny a Hercegoviny, Chorvatska a Srbska a Černé Hory v červenci 2002 bylo přijato společné prohlášení o naplňování Daytonské dohody, o zachování zásady neměnnosti hranic, o podpoře návratu uprchlíků a o spolupráci při evropské integraci;
5. vítá bilaterální dohodu o ochraně menšin, kterou dne 15. listopadu 2004 uzavřelo Chorvatsko a státní unie Srbska a Černé Hory a v níž obě strany vyjádřily svou vůli uznat, že národnostní menšiny jsou pozitivním prvkem, který společnost obohacuje.
Bosna a Hercegovina
6. konstatuje, že deset let po podepsání Daytonské dohody zůstávají nevyřešeny zásadní politické problémy, že země je rozdělena a politická stabilita je křehká; zastává názor, že jsou naléhavě třeba nové politické iniciativy založené na přístupu zdola nahoru a na účasti tří národů žijících v zemi jako sousedé v udržitelném míru; zdůrazňuje proto potřebu revize Daytonských dohod;
7. upozorňuje na priority, které je stále ještě třeba vyřešit: plná spolupráce s ICTY, otázky bezpečnosti, budování institucí, infrastruktura, dodávky energie; vítá rozhodnutí EU převzít operace k zachování míru po jednotkách SFOR, které řídí NATO, jejíž mandát skončil 2. prosince 2004, a v této souvislosti zdůrazňuje obrovský význam této dosud nejrozsáhlejší vojenské mise EU, která značně zviditelní EU v Bosně; bere na vědomí, že se tím EU stane hlavním mezinárodním činitelem v Bosně, který bude mít k dispozici nejen vojenské prostředky, ale i civilní nástroje, včetně hospodářské pomoci, obchodní výměny a politického dialogu; poukazuje na rozpory v postoji některých politických sil v Bosně a Hercegovině, které otevřeně podporují evropskou integraci, brání však nezbytným reformám nutným pro fungování státu;
8. vítá skutečnost, že EU je připravena vzít na sebe větší odpovědnost za stabilitu v Bosně a Hercegovině, než tomu bylo v minulosti; poukazuje na to, že největší vojenská mise EU EUFOR doplňuje policejní misi EU v Bosně a Hercegovině; zdůrazňuje proto, že převzetí operací SFOR na zachování míru, vedených dosud Severoatlantickou organizací, k němuž došlo v prosinci 2004, je deset let po Daytonském setkání velkou příležitostí pro další pokrok; bere na vědomí, že součástí mise jsou jak vojenské, tak politické složky; vyzývá Radu, aby zajistila co nejlepší koordinaci mezi různými aktéry a aby zajistila, že Evropský parlament bude dobře informován a bude dostávat o misi EUFOR konkrétní informace;
9. vítá činnost ředitelství pro evropskou integraci v rámci vlády Bosny a Hercegoviny; je si vědom pozitivních změn, ke kterým došlo; opakuje, že je důležité, aby orgány nadále pokračovaly v procesu reforem a obrátily svou pozornost k prioritám, kterými je například potírání korupce a organizované trestné činnosti, pátrání po válečných zločincích, kteří jsou dosud na svobodě, řešení velmi špatného stavu ospodářství, příliš vysoké náklady na udržení funkční státní správy a celkově nedostatečná administrativní kapacita;
10. lituje rozhodnutí Spojených států - které vstoupilo v platnost v červnu 2003 - udělit americkým občanům v Bosně imunitu, díky níž nemohou být stíháni Mezinárodním trestním soudem (ICC) v Haagu, poté, co jej uznal parlament Bosny a Hercegoviny;
11. vyzývá bosenské orgány, zejména vládu Srbské republiky, aby plně spolupracovaly s ICTY při stíhání osob obviněných z válečných zločinů, a pokud bude tento požadavek splněn, podpoří v budoucnu přizvání Bosny k účasti v programu Partnerství pro mír; zdůrazňuje, že nejvážnějším problémem zůstává skutečnost, že dosud nebyly potrestány osoby obviněné z válečných zločinů a že je obtížné dosáhnout jejich vydání, což brání usmíření národů a rozvoji vzájemné důvěry mezi nimi; vyzývá orgány Bosny a Hercegoviny na všech úrovních veřejné správy, občanskou společnost, pravoslavnou církev a všechny ostatní odpovědné činitele, aby vynaložily veškeré úsilí na to, aby Karadžić a Mladić byli postaveni před ICTY; v této souvislosti vítá, že policie Srbské republiky nedávno zatkla osm osob na základě místních zatykačů za válečné zločiny a že Rada přijala rozhodnutí zmrazit aktiva většího počtu osob obviněných z válečných zločinů;
12. je krajně pobouřen zjištěním, které učinili vědci z Programu OSN pro životní prostředí (UNEP), že vzorky vody a půdy odebrané v různých částech Bosny a Hercegoviny jsou kontaminovány ochuzeným uranem; vyjadřuje své znepokojení nad pasivitou ohledně doporučení UNEP, aby byly zamořené oblasti dekontaminovány;
13. vítá opětovné připojení elektrických generátorů v Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, Bývalé jugoslávské republice Makedonii a Srbsku a Černé Hoře k západoevropskému systému UCTE, od něhož se tyto země odpojily v roce 1991; je přesvědčen, že opětovné sjednocení bosenského trhu, dříve rozděleného mezi Federaci a Srbskou republiku, napomůže hospodářskému zotavení Bosny;
14. uznává, že v Bosně a Hercegovině je dosud zapotřebí Úřadu vysokého představitele; požaduje větší transparentnost a kontrolu Evropského parlamentu, pokud jde o činnost a rozhodnutí tohoto úřadu, zejména s ohledem na plánovaný postupný přesun jeho činnosti na vlastní orgány Bosny a Hercegoviny; v této souvislosti žádá vysoké představitele, aby se zdržel přílišného využívání tzv. "bonnských pravomocí" vzhledem k tomu, že tento nástroj vlády zhoršuje možnost ustavení právního státu v Bosně a Hercegovině.
15. naléhavě žádá Komisi, aby podpořila politické síly v zemi při hledání konsensu o reformě politického rámce, uvedeného v Daytonské dohodě, aby bylo možno v Bosně a Hercegovině vybudovat účinně fungující správní struktury.
Srbsko a Černá Hora
16. poukazuje na to, že příští dva roky budou klíčové pro státní unii v Srbsku a Černé Hoře, neboť nalezení řešení uspokojivého pro obě strany bude zásadním faktorem pro stabilitu v celém regionu; opakuje, že EU by měla být připravena pomoci Srbsku a Černé Hoře dospět k trvalému uspořádání, přičemž by měla zaujmout nestranný postoj, pokud jde o to, jak by tento vztah měl vypadat;
17. lituje, že Srbsko a Černá Hora stále nespolupracuje s ICTY, a vyzývá úřady, aby dále pokročily v reformě armády a policie a zvláště se přitom zaměřily na tajnou policii; vítá, že se k ICTY nedávno dostavili obvinění vysoce postavení váleční zločinci a očekává, že srbské orgány urychlí spolupráci s ICTY;
18. připomíná vládě Srbska a Černé Hory, že úcta k základním právům a svobodám včetně práv etnických a národnostních menšin je jedním z kodaňských kritérií a základní podmínkou pro další účast v procesu stabilizace a přistoupení, který může případně vést až k členství v EU;
19. bere na vědomí zjištění mise Evropského parlamentu do Vojvodiny vytvořené ad hoc a její zprávu o etnickém a sociálním napětí v této oblasti; připomíná srbským orgánům jejich odpovědnost za zajištění zákonnosti v celé zemi a pro všechny obyvatele; uznává schopnost Vojvodiny stát se vzorem pro zbytek Srbska při zajišťování mírového spolužití mezi různými etnickými skupinami a plném využívání regionálních a přeshraničních programů, které EU vytvořila a podporuje.
Kosovo
20. vyzývá Evropskou komisi, aby urychleně dokončila práce v souvislosti se studií proveditelnosti, aby mohla být co nejdříve zahájena jednání o uzavření dohody o stabilizaci a přidružení s Evropskou unií;
21. je si vědom toho, že budoucí rozhodnutí o statutu Kosova budou mít politické důsledky pro Srbsko, a vyzývá proto Bělehrad a Prištinu, aby vedly dialog v duchu spolupráce s cílem nalézt konstruktivní řešení pro budoucnost Kosova;
22. vítá rozhodnutí bývalého kosovského ministerského předsedy Ramuše Haradinaje, že rezignuje a vydá se tribunálu ICTY; věří, se toto dobrovolné vydání se soudu poslouží jako příklad pro ostatní válečné zločince v regionu a zvýší respekt a pověst ICTY;
23. bere na vědomí výsledky nedávných voleb ( 23. října 2004), lituje však nízké volební účasti, zejména hromadného bojkotu těchto voleb ze strany srbské menšiny v Kosovu, a skutečnosti, že to jednoznačně ukazuje, jak hluboká a nezacelená jsou nepřátelství na tomto území;
24. uvědomuje si, že vyhodnocení zavádění norem bude zahájen v polovině roku 2005 s cílem rozhodnout o možnosti zahájení dialogu o budoucím statutu Kosova;
25. očekává, že Rada, zejména vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, a Komise budou spolu s OSN, USA, NATO a dalšími důležitými aktéry plně hrát svou roli při přípravě podmínek pro nadcházející rozhovory o budoucnosti Kosova; zdůrazňuje v tomto ohledu, že si všechny strany musejí plně uvědomovat, že celá tato oblast má společnou evropskou budoucnost;
26. vyzývá Radu a Komisi, aby převzaly vedoucí úlohu při přípravě jednání o konečném statutu a aby v zájmu urychlení tohoto procesu předem vyloučily tyto možnosti:
- návrat k ústavnímu vztahu se Srbskem a Černou horou;
- sjednocení s Albánií nebo jakýmkoli jiným státem nebo územím v tomto regionu;
- rozdělení Kosova;
27. požaduje však, aby kosovské úřady přijaly rozhodná opatření pro zajištění bezpečnosti všech občanů Kosova;
28. uznává důležitost sledovacího mechanismu procesu stabilizace a přidružení (STM) jako prostředku podpory Kosova při strukturálních reformách, které odpovídají standardům EU, a přípravy na budoucnost Kosova v rámci Evropské unie;
29. zdůrazňuje, že více než pět let po konfliktu není známo, jaký osud postihl téměř 3500 obyvatel Kosova; vyzývá vládu Srbska, aby aktivně spolupracovala a poskytla veškeré informace týkající se pohřešovaných osob; rovněž vyzývá kosovské úřady, aby poskytly veškeré informace o 500 kosovských Srbech, kteří jsou stále nezvěstní;
30. vyzývá kosovské úřady, aby respektovaly práva srbské komunity, usnadnily návrat srbských a ostatních uprchlíků jiné než albánské národnosti, dodržovaly rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999) a bojovaly proti organizovanému zločinu a obchodu s drogami s větším odhodláním.
Albánie
31. je znepokojen tím, že politická atmosféra v Albánii je problematická, protože napětí uvnitř vládnoucí strany vyústilo v její rozštěpení; vyjadřuje politování nad neschopností albánské vlády účinně jednat; očekává od všech politických stran, že učiní konkrétní kroky pro zlepšení politického klimatu;
32. zdůrazňuje nutnost zlepšit fungování veřejné správy Albánie a bojovat proti svévolnému jednání úřadů; doporučuje, aby byla přijata širší opatření s cílem poskytnout prostředky nutné pro boj s korupcí, organizovaným zločinem, obchodováním s lidmi, zbraněmi a drogami a pro pokrok směrem k vytvoření nezávislého a výkonného soudnictví, zejména rozvoj fungující jurisdikce ve správním sektoru;
33. uvědomuje si, že vzhledem k roli, kterou musí Albánie hrát v boji proti organizované trestné činnosti, je klíčovým činitelem pro stabilizaci regionu;
34. je si vědom, že je ještě stále třeba učinit mnoho pro rozvoj hospodářství (např. čtvrtina obyvatel žije pod hranicí chudoby) a že je nutné bojovat s korupcí a zvýšit průhlednost; upozorňuje na obtížnou situaci v sektoru vzdělávání, zejména s ohledem na naléhavou potřebu zajistit rovné příležitosti, pokud jde o vzdělání dětí z celé země;
35. vyzývá albánskou vládu a albánské úřady, aby respektovaly práva řecké národnostní menšiny, a zdůrazňuje, že pokrok v jednáních o dohodě o stabilizaci a přidružení a evropská perspektiva Albánie přímo závisejí na dodržování lidských práv a práv menšin.
Bývalá jugoslávská republika Makedonie
36. zastává názor, že plná účast Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na procesu evropské integrace bude přínosem nejen pro tuto zemi, ale také pro celý region;
37. vítá odpovědi vlády Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na dotazník Komise o politických a hospodářských otázkách a acquis EU; očekává, že Komise předloží své stanovisko ohledně žádosti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o členství v EU co nejdříve; zdůrazňuje, že získání statutu kandidátské země na Zasedání Evropské rady v prosinci 2005 povzbudí zemi k dosahování dalších výsledků v rámci procesu reforem a upevní stabilitu v regionu;
38. vítá úsilí, které vláda vyvinula při provádění decentralizačních reforem, které jsou součástí rámcové dohody podepsané v Ochridu v roce 2001; vítá výsledek referenda z listopadu 2004, které ukázalo, že evropské směřování země má podporu obyvatelstva a vytváří podmínky pro další reformy; zdůrazňuje, že snahám Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o decentralizaci by se mělo dostat přiměřené podpory z programů EU, které by měly být dále "dekoncentrovány", aby k nim mohly svými odbornými znalostmi přispět i národní a místní orgány;
39. vyjadřuje politování nad tím, že místní volby konané na jaře 2005 zmařily podle pozorovatelů OBSE nesrovnalosti a vyzývá orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, aby okamžitě přijaly nezbytná opatření k tomu, aby se volební praxe přiblížila požadavkům ODIHR (Úřadu pro demokratické instituce a lidská práva);
40. je toho názoru, že ztroskotání referenda o teritoriálním rozdělení umožní trvalé usmíření mezi dvěma hlavními etnickými skupinami tak, jak se uvádí v Ochridské dohodě, s cílem učinit Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii vzorem mírového soužití a přispět ke stabilizaci celého regionu;
41. je toho názoru, že různé orgány EU působící v Bývalé jugoslávské republice Makedonii by měly zlepšit koordinaci mezi sebou; v této souvislosti se domnívá, že by Komise měla hrát stěžejní roli při realizaci politik EU v této zemi;
42. domnívá se, že plná podpora ICC je základním prvkem spolupráce mezi EU a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie; zdůrazňuje v této souvislosti, že vzhledem k žádosti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o členství by se měla anulovat tzv. "výjimečná smlouva" uzavřená mezi Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a USA v roce 2003;
43. s politováním konstatuje, že podle zpráv OBSE o místních volbách byly v řadě obcí pozorovány nesrovnalosti; vyzývá proto, aby se další úsilí v budoucnu zaměřilo na posílení volebních postupů, zejména na místní úrovni.
Chorvatsko
44. vítá rozhodnutí přiznat Chorvatsku statut kandidátské země, které bylo přijato dne 18. června 2004 [3];
45. bere na vědomí rozhodnutí Rady odložit zahájení vstupních rozhovorů s Chorvatskem, protože neexistuje společná shoda na tom, zda tato země plně spolupracuje s ICTY;
46. v této souvislosti vítá rozhodnutí Rady o schválení rámce pro jednání s Chorvatskem a vyzývá chorvatskou vládu, aby se vynasnažila dokázat, že plně spolupracuje s ICTY; domnívá se, že toto je základní zkouškou pro všechny země v oblasti a vyjadřuje svou plnou podporu obtížné práci, kterou vykonává ICTY;
47. vyzývá Chorvatsko, aby v dialogu se Slovinskem urovnalo zbývající spory o pohraničních oblastech, vyvarovalo se jednostranných akcí s cílem ohrozit stanovení slovinsko-chorvatských hranic a ovlivnit vymezení hranic bez dohody, a aby učinilo vše, co je v jeho silách, pro vytvoření podmínek pro návrat uprchlíků a pro jeho usnadnění;
48. bere na vědomí návštěvu chorvatského premiéra Sanadera v Bělehradu v listopadu 2004, první oficiální návštěvu tohoto druhu od rozpadu bývalé Jugoslávie; poukazuje na to, že premiér Sanader a srbskočernohorský prezident Marovič podepsali dohody o národnostních menšinách a o vědecko-technické spolupráci a že se shodli na tom, že k budoucnosti Chorvatska i Srbska a Černé Hory musí patřit členství v Evropské unii;
49. vyzývá úřady, aby učinily významné kroky pro usnadnění návratu uprchlíků a pro zajištění spravedlivých a účinných domácích soudů pro válečné zločiny;
50. naléhavě vyzývá Radu a Komisi, aby do Chorvatska co nejdříve vyslaly monitorovací pracovní skupinu, aby byly na příštím zasedání Rady k dispozici spolehlivé výsledky, na jejichž základě by bylo možno rozhodovat.
Obecné body
51. vyzývá k lepší koordinaci akcí mezinárodního společenství v tomto regionu; poznamenává, že vzhledem k mnoha činitelům, kteří hrají roli v tomto regionu, je třeba vymezit/přerozdělit jejich pravomoci; zvláště upozorňuje na potřebu jednoznačného přerozdělení odpovědností/pravomocí Evropské agentury pro rozvoj a "dekoncentrovaných" delegací Evropské komise v tomto regionu;
52. vyzývá Radu a Komisi, aby vymezily jasnou cestovní mapu a přístupovou strategii pro země západního Balkánu k přesnějšímu vymezení strategie EU pro Balkán na několik následujících let a zejména s ohledem na zahájení přístupových jednání s Chorvatskem žádá, aby EU vyslala jednoznačný signál ostatním státům jihovýchodní Evropy;
53. poukazuje na to, že proces stabilizace a přidružení na západním Balkánu je nezbytným rámcem pro dané země na jejich cestě k členství v EU;
54. poukazuje na to, že by měla být posílena role procesu stabilizace a přidružení a dohod o stabilizaci a přidružení a že by EU měla vytvořit jasný program postupných kroků integrace;
55. vyzývá EU, aby podpořila všechny vlády v oblasti při vypracování dočasných národních plánů rozvoje, které by odpovídaly podmínkám EU, podobně jako tomu bylo v případě Turecka, a které by institucím umožnily vytvořit si dostatečné možnosti pro budoucí přijímání pomoci EU, zejména v oblasti rozvoje venkova, infrastruktury a lidských zdrojů;
56. poukazuje na to, že volnému obchodu mezi zeměmi jihovýchodní Evropy a trhem EU brání otázka pravidel původu, protože ve většině případů tyto země nepodepsaly celoevropskou dohodu o pravidlech původu; vyzývá Komisi, aby pomoc těmto zemím při vedení všech jednání a provádění nezbytných postupů stanovila jako svou hlavní prioritu;
57. konstatuje, že od roku 2002 neustále docházelo k podstatnému snižování finančních prostředků z rozpočtu vyčleněných na vztahy se západním Balkánem; a je rozhodnut v dalším finančním výhledu poskytnout této oblasti dostatečné finanční prostředky s přihlédnutím k zásadním úkolům, které před regionem stojí, k postupnému přechodu od fyzické rekonstrukce k vytváření institucí a poskytování předvstupní pomoci, a ke strategickému významu regionu pro Evropskou unii;
58. vzhledem k tomu, že je třeba, aby se pokrok na cestě regionu směrem k EU týkal celé společnosti, zejména tvůrců veřejného mínění, vyzývá Radu a Komisi, aby urychleně přijaly opatření na posílení spolupráce v oblasti hraničních kontrol jako součásti širší strategie pro region spadající pod spravedlnost a vnitřní věci, jejíž součástí by měla být studie o dopadech postupného zmírňování vízové povinnosti pro země v regionu, kterou vypracuje Komise a jejíž závěry by měly být předloženy do konce roku 2005; studie by se měla zaměřit zvláště na otázku, jak usnadnit pohyb studentů, zástupců nevládních organizací, ekonomických subjektů a zástupců politických institucí a podnikatelů;
59. vyzývá orgány v těchto zemích k vynaložení většího úsilí, aby se před jejich soudy dostaly všechny osoby odpovědné za válečné zločiny nehledě na etnický původ obětí a pachatelů a aby tak učinily v souladu s mezinárodně uznávanými normami pro spravedlivý soud a ve spolupráci s ICTY;
60. zdůrazňuje, že země tohoto regionu mohou samy učinit mnoho pro to, aby napomohly dalšímu pokroku na cestě k integraci do EU, a to splněním následujících podmínek:
- spolupráce s ICTY;
- provádění účinné politiky pro návrat uprchlíků a vysídlených osob;
- dodržování lidských práv a práv menšin;
- provádění aktivních politik namířených proti korupci, organizovanému zločinu, obchodování s lidmi, zbraněmi a drogami;
- účinná hospodářská spolupráce;
61. vítá sofijskou deklaraci o Desetiletí romské integrace a žádá Komisi, aby rozhodujícím způsobem podpořila úsilí zemí tohoto regionu o zlepšení situace romského obyvatelstva;
62. poznamenává, že jedním z klíčových cílů politiky EU by měl být systematický a postupný přesun úkolů spojených s prováděním a řízením pomoci EU, vyšší zapojení místních a národních orgánů a postupné zvyšování účasti občanské společnosti a demokratických sil, jakmile pro to budou mít dotyčné země dostatečný potenciál;
63. žádá Komisi, aby nyní zapojila orgány zemí přímo do systému finančního řízení pomoci EU, jak se uvádí v programu CARDS;
64. vyzývá všechny země v regionu ke společnému úsilí o koordinaci regionální infrastruktury, protože pokrok v této oblasti má zásadní význam pro hospodářskou integraci regionu;
65. lituje, že stále v plném rozsahu nedošlo k návratu uprchlíků a vnitřních vysídlenců v regionu;
66. je nadále vážně znepokojen hromadným odchodem mladých lidí a odlivem mozků z tohoto regionu a mírou chudoby a nezaměstnanosti, které spolu vzájemně souvisejí;
67. poznamenává, že minová pole na Balkáně jsou stále vážnou překážkou pro rozvoj a integraci regionů jihovýchodní Evropy a že ačkoli se v minulých letech podařilo učinit v této věci mnoho, je třeba v zemích tohoto regionu pokračovat v činnosti v rámci akce EU pro odstraňování nášlapných min, aby bylo dosaženo cíle Ottawské úmluvy vyhlásit do roku 2010 oblasti bez nášlapných min;
68. zastává názor, že rozvoj a podpora skutečné občanské společnosti je nezbytným faktorem pro posilování demokratických institucí a pro přípravu cesty k dokonalému usmíření mezi stranami;
69. vyzývá Komisi, aby se i nadále snažila podporovat země tohoto regionu v jejich úsilí o to, aby se jejich multietnické dědictví plně odráželo ve vzdělávacích systémech a aby zajistila, že se tyto země mohou účastnit vzdělávacích výměnných programů Evropské unie;
70. důrazně žádá Komisi, aby předložila konkrétní projekt na vytvoření oblastí s větší svobodou pohybu mezi sousedícími regiony, což povede k rozvoji přeshraniční a regionální spolupráce;
71. důrazně žádá Komisi, aby propagovala a podporovala vytváření partnerských programů na úrovni obcí a podporovala všechny činnosti zaměřené na usnadnění vzájemných kontaktů mezi různými činiteli v EU a v zemích, které se účastní procesu stabilizace a přidružení;
72. navrhuje, aby EU ve spolupráci s OSN hrála rozhodující úlohu při vytváření platformy pro bezodkladné zahájení dialogu mezi všemi příslušnými politickými činiteli o statutu Kosova a těší se na hmatatelné výsledky těchto rozhovorů;
73. důrazně žádá země západního Balkánu, aby přijaly a uplatnily Kodex EU o vývozu zbraní;
74. vyzývá Komisi a Agenturu pro obnovu, aby nadále podporovaly obsáhlý proces hledání pravdy a usmíření, který doplňuje soudní procesy a který by měl zapojovat občanskou společnost, politické činitele a osobnosti kulturního života a vytvořit základ trvalého míru a stability v regionu; domnívá se, že proces usmíření se musí zaměřovat především na mladé lidi a měl by zahrnout důkladnou revizi školních učebnic a osnov pro výuku dějepisu;
*
* *
75. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí, všem vládám a parlamentům v regionu, zvláštnímu koordinátorovi EU pro Pakt stability pro jihovýchodní Evropu, zvláštním zástupcům EU v regionu, zvláštnímu zástupci OSN
P6_TA(2005)0132
Společná zahraniční a bezpečnostní politika (2003)
Usnesení Evropského parlamentu o výroční zprávě Rady pro Evropský parlament o hlavních hlediscích a základních možnostech SZBP, včetně finančních důsledků pro souhrnný rozpočet Evropských společenství — 2003 (8412/2004 — 2004/2172(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu, podepsanou v Římě dne 29. října 2004,
- s ohledem na Evropskou bezpečnostní strategii, kterou přijala Evropská rada dne 12. prosince 2003,
- s ohledem na výroční zprávu Rady za rok 2003 (8412/2004),
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [1], bod 40,
- s ohledem na článek 21 Smlouvy o EU,
- s ohledem na své usnesení ze dne 12. ledna 2005 o Smlouvě o Ústavě pro Evropu [2],
- s ohledem na své usnesení ze dne 23. října 2003 o pokroku dosaženém při provádění společné zahraniční a bezpečnostní politiky [3],
- s ohledem na své usnesení ze dne 29. ledna 2004 o vztazích mezi Evropskou unií a Organizací spojených národů [4],
- s ohledem na své usnesení ze dne 20. listopadu 2003 na téma "Širší Evropa — sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi východními a jižními sousedy" [5],
- s ohledem na své usnesení ze dne 10. dubna 2003 o prioritách a nedostatcích nové evropské bezpečnostní a obranné architektury [6],
- s ohledem na doporučení Rady ze dne 26. února 2004 ke vztahům EU a Ruska [7],
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o stavu transatlantického partnerství před vrcholnou schůzkou EU-USA v Dublinu ve dnech 25. - 26. června 2004 [8] a ze dne 13. ledna 2005 o transatlantických vztazích [9],
- s ohledem na své usnesení ze dne 23. října 2003 o míru a důstojnosti na Středním východě [10],
- s ohledem na své doporučení Radě ze dne 24. září 2003 k situaci v Iráku [11],
- s ohledem na své usnesení ze dne 12. února 2004 o Afganistanu: výzvy a výhledy do budoucna [12],
- s ohledem na své usnesení ze dne 15. listopadu 2001 o globálním partnerství a společné strategii pro vztahy mezi Evropskou unií a Latinskou Amerikou [13],
- s ohledem na své usnesení ze dne 13. ledna 2005 o nedávné katastrofě způsobené tsunami v Indickém oceánu [14],
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 16.- 17. prosince 2004, a zejména na její rozhodnutí týkající se terorismu a vnějších záležitostí,
- s ohledem na čl. 112 odst. 1 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanovisko Rozpočtového výboru (A6-0062/2005),
A. vzhledem k tomu, že Parlament nepovažuje současnou praxi Rady, která mu pouze předává souhrnný seznam akcí za předchozí rok a nekonzultuje s Parlamentem hlavní hlediska a základní možnosti pro rok následující, za dostatečnou formu konzultace podle článku 21 Smlouvy o EU,
B. vzhledem k tomu, že stávající praxe by proto měla skončit a Rada by měla zvolit jiný přístup, kterým bude skutečně konzultovat s Parlamentem výše uvedeným způsobem vedoucím k jeho užšímu zapojení,
C. vzhledem k tomu, že duch a věcný obsah Smlouvy o Ústavě pro Evropu, podepsané v Římě dne 29. října 2004, by již před její ratifikací měl mít významné důsledky z hlediska provádění společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU v roce 2005 a v dalších letech,
D. vzhledem k tomu, že se Parlament opakovaně vyjádřil ke způsobu, jakým by mělo probíhat udržování vztahů s některými regiony a zeměmi a jakým dosáhnout jeho lepší rovnováhy v zájmu posílení globálního charakteru vnější politiky Unie,
E. vzhledem k tomu, že současné financování SZBP a EBOP je naprosto nedostatečné, jak kvantitativně, tak kvalitativně, a také z hlediska možnosti jeho demokratické kontroly,
1. i když je spokojen se způsobem, jakým vysoký představitel/generální tajemník Rady skutečně plně informoval Parlament o vývoji v hlavních otázkách SZBP, důrazně odmítá přístup a posteriori, který dosud Rada uplatňovala, když pouze předkládala souhrnný seznam činností SZBP v předchozím roce, a považuje takový postup za jasné porušení článku 21 Smlouvy o Evropské unii a interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999, pokud jde o předběžnou konzultaci s Evropským parlamentem;
2. žádá proto Radu, aby přestala postupovat tímto způsobem a zvolila přístup a priori, kterým by s Parlamentem konzultovala na začátku každého roku hlavní hlediska a základní možnosti, které Rada vidí pro daný rok v globálních i v horizontálních otázkách, a také priority plánované pro jednotlivé geografické oblasti; dále žádá Radu, aby následně informovala Parlament o tom, zda a jakým způsobem prakticky uplatnila příspěvek parlamentu;
3. má v úmyslu přispět k úsilí o zvýšení možnosti demokratické kontroly v otázkách SZBP konáním pravidelných diskusí s národními parlamenty v rámci čtvrtletní výměny názorů s vysokým představitelem/ generálním tajemníkem Rady a s komisařem pro vnější vztahy, včetně diskuse o pozměňovacích návrzích národních parlamentů k výroční zprávě Evropského parlamentu o SZBP;
4. vyzývá Radu a vysokého představitele/generálního tajemníka Rady, aby se aktivně účastnili výroční debaty o evropské bezpečnostní strategii s Evropským parlamentem a s národními parlamenty;
5. vybízí Radu i členské státy k tomu, aby dále prohloubily parlamentní projednávání EBOP, a to na národní úrovni posílením role národních parlamentů při schvalování operací EBOP a na evropské úrovni tím, že Evropský parlament získá významnou roli při posuzování celého rozpočtu SZBP;
6. žádá Radu, aby zajistila provádění svých politických nástrojů, jako například sankční politiky, s větší přísností a politickým odhodláním.
Hlavní hlediska a základní možnosti SZBP pro rok 2005 s ohledem na podepsání Ústavní smlouvy
7. vyslovuje názor, že duch (a věcný obsah) ustanovení nové Smlouvy týkajících se SZBP by měl být uplatňován již nyní, jak se již stalo v případě zřízení Evropské obranné agentury, koncepce "bojového uskupení", vytvoření propracované politiky sousedství EU, která by měla být daleko významnější než současná politika sousedství, a uplatňování ustanovení o solidaritě v boji proti teroristickým hrozbám nebo útokům; odstraňování následků těchto činů by mělo být prováděno účinnou koordinací vhodných činností včetně současných a budoucích nástrojů civilní ochrany a rovněž povinností vzájemné solidarity poskytovat pomoc a podporu v případě ozbrojené agrese proti kterémukoliv členskému státu Evropské unie;
8. žádá proto, aby byl informován současně s Radou o jakémkoli budoucím návrhu, který předloží místopředseda Komise/ministr zahraničních věcí EU ve věci přípravy společné zahraniční a bezpečnostní politiky pro rok 2005, a aby byl do něj více zapojen;
9. vyslovuje přání, aby budoucí evropský útvar pro vnější činnost hrál klíčovou roli v oblasti vnější činnosti a byl nápomocen ministrovi zahraničních věcí EU/místopředsedovi Komise; v každém případě připomíná potřebu zachovat pravomoci Parlamentu a ponechat Parlamentu možnost kontrolovat nový útvar jako celek, zejména s ohledem na začlenění částí Komise do tohoto nového útvaru (GŘ pro vnější vztahy, delegace ES atd.); žádá o výhled dalšího vývoje v mezivládních prvcích (tu musí zajistit zejména členské státy), aby mohl budoucí útvar působit v rámci integrovaného modelu Společenství jako součást Komise, přičemž by se v mezivládních otázkách nadále plně řídil vůlí Rady;
10. žádá Radu, aby vyvinula maximální úsilí s cílem naplnit ustanovení Ústavní smlouvy o solidaritě při obraně skutečným obsahem, jakmile vstoupí Smlouva v platnost a Unie bude mít opravdovou a účinnou společnou zahraniční a bezpečnostní politiku;
11. považuje za nezbytné, aby komisař pro vnější vztahy a vysoký představitel pro SZBP nyní po podpisu Ústavní smlouvy uplatňovali nové standardy a plně informovali Parlament, konzultovali jej a dále jej zapojili do veškerých otázek SZBP a EBOP; zdůrazňuje potřebu zajistit zejména demokratickou kontrolovatelnost a průhlednost všech činností Evropské obranné agentury;
12. vítá zřízení Evropské obranné agentury a přípravná opatření Komise v oblasti bezpečnostního výzkumu; domnívá se, že by ve střednědobém finančním plánu měla být na bezpečnostní výzkum včetně civilních aspektů ročně přidělena vhodná částka;
13. žádá Radu, aby také pravidelně konzultovala s Parlamentem hlavní hlediska a základní možnosti, které navrhuje u EBOP, zapojovala Parlament do rozhodování o těchto otázkách a průběžně informovala Parlament o tom, jak se tato politika vyvíjí, v souladu s čl. I-41 odst. 8 Smlouvy o Ústavě pro Evropu; taková konzultace by měla probíhat stejným způsobem, jaký je požadován výše v případě SZBP.
Konkrétní návrhy ke globálním a horizontálním otázkám pro rok 2005
14. vítá bezpečnostní strategii Evropské unie, kterou přijala Evropská rada dne 12. prosince 2003; plně se ztotožňuje s jejím uceleným přístupem v oblasti civilní i vojenské a s jejími klíčovými koncepty preventivního závazku a účinné mnohostrannosti, které musejí být charakteristické pro SZBP i pro EBOP, a upozorňuje na zprávu, kterou o této strategii právě vypracovává Výbor pro zahraniční věci; zdůrazňuje potřebu vybudovat si nástroje rychlé reakce v případě humanitárních pohrom a katastrof;
15. v tomto kontextu zdůrazňuje potřebu vytvořit odpovídající bezpečnostní kulturu, jak zamýšlí Bezpečnostní strategie, a proto bezvýhradně podporuje práci momentálně prováděnou na zavedení koncepce školení EU v oblasti EBOP; vytvoření a zřízení Evropské bezpečnostní a obranné univerzity musí v budoucnosti poskytovat Evropské unii a členským státům kvalitně vyškolené pracovníky schopné efektivně pracovat v oblasti EBOP; proto musí tato Univerzita stát na životaschopném základě a být příslušně financována;
16. plně podporuje současné společné úsilí o uskutečnění Strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení, s ohledem na revizi Smlouvy OSN o nešíření jaderných zbraní z roku 2005 a na aktivní roli, kterou by měla EU hrát v této souvislosti a při prosazování rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1540 (2004); poukazuje na své dřívější postoje k ručním zbraním a na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o výsledcích přezkoumání Ottawské úmluvy o protipěchotních minách [15], zdůrazňuje svou podporu posilování Kodexu EU pro vývoz zbraní s cílem dosáhnout jeho závaznosti a podporu EU při prosazování Mezinárodní smlouvy o obchodu se zbraněmi;
17. zdůrazňuje svou zásadní víru v to, že jaderné i konvenční odzbrojování významně přispěje k mezinárodní bezpečnosti a strategické stabilitě a omezí nebezpečí šíření jaderných zbraní; vyzývá ty členské státy, které vlastní arzenál jaderných zbraní, aby splnily svou povinnost vyplývající z článku 6 smlouvy o dalším nešíření jaderných zbraní; žádá členské státy, aby na nadcházející hodnotící konferenci o smlouvě o dalším nešíření jaderných zbraní podpořily novou iniciativu na mezinárodní úrovni o nových jaderných nebezpečích navrženou generálním tajemníkem OSN Kofi Annanem a o jaderném odzbrojení a revitalizaci Konference OSN o odzbrojení navrženou ředitelem Mezinárodní agentury pro atomovou energii (IAEA) Mohammedem El Baradeiem;
18. sdílí názor Evropské rady, že boj proti terorismu bude i nadále prioritou EU a klíčovým prvkem politiky vnějších vztahů, zároveň však opětovně zdůrazňuje, že se nesmí uskutečňovat na úkor lidských práv a občanských svobod, a doporučuje usilovat o větší koherentnost a rozhodnost protiteroristické politiky Unie vůči třetím zemím:
a) zintenzivněním politického dialogu o terorismu s partnerskými třetími zeměmi,
b) posílením spolupráce s mezinárodními a regionálními organizacemi (zejména s Protiteroristickým výborem OSN a s NATO), a zejména obnovením autority systému OSN,
c) uplatňováním Prohlášení EU a USA o boji proti terorismu z roku 2004,
d) podporou strategie cílené pomoci, kterou uskutečňuje Komise a která se již uplatňuje v programech CARDS, TACIS, MEDA aj. a pro kterou bude on nynějška charakteristický přístup součinnosti v prioritních oblastech uvedených v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1373 (2001),
e) posílením využívání mechanismů rychlé civilní/vojenské reakce,
f) důsledným uplatňováním protiteroristické doložky, která je součástí dohod se zeměmi, u nichž existují důkazy o teroristických hrozbách nebo konkrétních teroristických aktivitách, např. najímání, výcvik nebo financování teroristů, nebo s kteroukoli jinou zemí, která je potenciální hrozbou pro Unii; domnívá se, že je třeba věnovat pozornost návrhu interinstitucionálního kodexu chování pro politiku vnějších vztahů Unie, který předložil Parlament v roce 2002,
g) plným využíváním konkrétních operací EBOP, kdykoli to bude zapotřebí,
h) zajištěním dodržování mezinárodního práva v oblasti humanitární a v oblasti lidských práv v souvislosti se všemi podniknutými opatřeními,
i) zajištěním aktivního přispění Evropské unie k mírovému a spravedlivému řešení dlouhotrvajících regionálních otázek s patřičným ohledem na rozhodnutí OSN a její mezinárodně uznávané role a bojem s kritickými sociálními problémy (chudoba, sociální vyřazení), které přispívají k násilí a terorismu;
19. přikládá maximální důležitost svému vlastnímu příspěvku k boji proti terorismu; naléhá proto na Výbor pro zahraniční věci a na Výbor pro občanské svobody, aby se snažily nalézt vhodný postup pro přípravu doporučení k této věci určené Radě i Komisi; žádá v této souvislosti Radu, aby plně informovala Výbor pro zahraniční věci a Výbor pro občanské svobody spravedlnost a vnitřní věci a konzultovala s nimi problematiku unijního seznamu teroristických organizací; vítá v této souvislosti pozitivní reakci lucemburského předsednictví;
20. pokládá za zásadní, že by se v případě přírodních pohrom měly být zdroje pro kapacity vybudované Radou a Komisí v oblasti civilní/vojenské, včetně jednotky pro civilní/vojenské plánování a zařízení jako je GALILEO a GMES.
Priority Parlamentu v jednotlivých geografických oblastech pro rok 2005
21. žádá Radu, aby učinila okamžité kroky k nápravě stávající geografické nevyváženosti aktů SZBP přijatých v posledních deseti letech, aby bylo dosaženo spravedlivější rovnováhy mezi jednotlivými regiony v souladu s globálními ambicemi Unie; žádá Radu, aby zejména nalezla geografickou rovnováhu mezi úsilím dosud směřovaným na východ vzhledem k rozšíření a novým směřováním na jih Středomoří, nicméně zdůrazňuje, že by se měla vyhnout jakýmkoliv projevům ochlazujícího se zájmu EU o pokrok nejméně v oblasti západního Balkánu, Ukrajiny a jižního Kavkazu;
22. doporučuje proto, aby Rada přijala nezbytná opatření, která umožní EU využít privilegované vztahy s některými geografickými oblastmi (prostřednictvím regionálních, mnohostranných nebo dvoustranných dohod o přidružení atd.) k posílení své mnohostranné váhy při jednání s dalšími zeměmi a regiony, s nimiž takové privilegované vztahy zatím nebyly navázány; dále zdůrazňuje, že se nesmí dávat vyšší priorita sousedním oblastem EU na úkor klíčových vztahů a solidarity mezi EU a rozvojovými zeměmi po celém světě;
23. přikládá však maximální důležitost především postupnému rozšiřování Unie, jak o něm rozhodla Evropská rada ve dnech 16.- 17. prosince 2004, za druhé rozvoji evropské politiky sousedství jako nejvyšším prioritám Unie v politickém programu na rok 2005, včetně evropského hospodářského prostoru pro evropské země; trvá na klíčovém významu maximálního úsilí o dosažení mírového a obecně přijatelného řešení konfliktu na Středním východě na základě čtyřstranné "cestovní mapy" a uskutečňování strategického partnerství se Středomořím a Středním východem, o kterém rozhodla Evropská rada v červnu 2004; vítá proto nedávnou schůzku na nejvyšší úrovni mezi Arielelm Sharonem a Abu Mazenem v Sharm-el-Sheiku; trvá rovněž na maximálním úsilí přispět k vyřešení jiných probíhajících nebo hrozících konfliktů a krizí, např. v Kosovu, v Čečensku, v Dárfúru, v Somálsku, v oblasti Velkých jezer, v Íránu a v Severní Koreji (KLDR), a k prosazování sociálního pokroku ve světě v souladu s rozvojovými cíly tisíciletí OSN;
24. přikládá rovněž maximální důležitost pokračování a dalšímu rozvoji evropské strategie pro západní Balkán za účelem postupné integrace zemí v tomto regionu do Evropských institucí, zejména ve světle zásadního rozhodnutí o konečném statutu Kosova, které má být učiněno v druhé polovině roku 2005;
25. je připraven pracovat s Radou a Komisí na dlouhodobé strategické reorganizaci Srbska a Černé Hory včetně Kosova s cílem pomoci dosáhnout společné mírové budoucnosti v Evropské unii pro všechny národy v tomto regionu;
26. očekává úzkou spolupráci s Radou a Komisí s cílem politicky a ekonomicky podepřít pokračující mírový proces na Blízkém východě;
27. považuje za důležité, aby mezi EU a USA byly konstruktivní vztahy a aby se NATO znovu stalo fórem pro politickou diskusi rovných partnerů, ve které je třeba nalézt rozumnou rovnováhu mezi nástroji prevence, krizového řízení a vojenských kapacit, považuje za nezbytné přijmout společný postoj (EP-US Kongres) k určitým globálním otázkám společného zájmu (boj proti terorismu, regionální konflikty, šíření zbraní hromadného ničení, odzbrojení, mezinárodní právo, účinný multilateralismus, spolupráce v oblasti energetiky, změny klimatu atd.) a domnívá se, že zejména v roce 2005, k desátému výročí Madridské deklarace, by se měl transatlantickým vztahům dát nový impuls - dokončení transatlantického trhu do roku 2015, aktualizace nové transatlantické agendy a co nejrychlejší vstup dohody o transatlantickém partnerství v platnost a to v každém případě do dvou let;
28. zdůrazňuje potřebu úzké spolupráce mezi EU a USA na řešení globálních ekonomických, politických a bezpečnostních problémů; žádá o vypracování nového transatlantického programu s cílem vytvořit strukturu pro dialog o globálních otázkách;
29. vyzývá Radu, aby s Evropským parlamentem prodiskutovala koncepci "strategického partnerství" se třetími zeměmi, které musí být založeno na sdílení a rozvíjení společných hodnot; v této souvislosti žádá o celkové vyhodnocení strategického partnerství s Ruskou federací a Čínou;
30. žádá Radu i Komisi, aby vynaložily veškeré úsilí k vytvoření úzkých vztahů s Ruskem, s přihlédnutím k našim společným zájmům a hodnotám a na základě plného dodržování lidských práv, právního státu a demokracie;
31. podporuje v této souvislosti návrh Rady na společné krizové řízení EU a Ruska v případech konfliktů v Podněstří a na Jižním Kavkaze; poukazuje na to, že válka v Čečensku komplikuje rozvoj skutečného partnerství, a zdůrazňuje svůj požadavek na politické řešení konfliktu se zapojením veškerých demokratických složek čečenské společnosti;
32. vyjadřuje politování, že se vztahy s Čínou rozvíjí pouze v oblasti obchodní a ekonomické bez zásadního pokroku v oblasti lidských práv a demokracie; opakuje svůj požadavek, aby byl přijat závazný kodex EU o vývozu zbraní a v této souvislosti žádá Radu, aby nezrušila zbrojní embargo a nalezla způsoby, jak podpořit dialog, uvolnit napětí a podpořit odzbrojení v rámci vztahů s druhou stranou Tchaj-wanského průlivu, a současně podporovala Tchaj-wan jako model demokracie pro celou Čínu;
33. vyjadřuje nejhlubší obavy z vysokého počtu raket v jižní Číně namířených přes Tchaj-wanský průliv a z tzv. "anti-separačního zákona" Čínské lidové republiky, který neospravedlnitelně vyhrocuje situaci na druhé straně zálivu; vyzývá Čínskou lidovou republiku a Čínskou republiku na Tchaj-wanu, aby pokračovaly v politických jednáních založených na vzájemném porozumění a uznání s cílem podpořit stabilitu, demokracii, lidská práva a právní řád ve východní Asii;
34. podporuje snahu Británie, Francie a Německa a Rady a Komise podpořit Írán, aby se stal aktivním a přátelským partnerem v regionu, který plně dodržuje otázky lidských práv, a zajistit, že nebude vyvíjet jaderné zbraně; a zdůraznit, že důkazy o vývoji těchto zdraní budou mít ty nejvážnější důsledky pro vztahy mezi EU a Íránem;
35. podporuje další upevnění evropských závazků v Afghánistánu a podporuje spolehlivé a životaschopné střednědobé financování tohoto úkolu; souhlasí s posilováním úsilí o obnovení mezinárodního společenství; v této souvislosti přikládá zvláštní důležitost rozvoji systému školství, zlepšování postavení žen, dívek a dětí, opatření pro odzbrojení a opětovnou integraci a rozvoji a realizaci ekonomických alternativ k pěstování opia;
36. žádá Radu, aby co nejdříve zahájila postup pro přijetí společného postoje k Iráku v oblasti SZBP;
37. v této souvislosti vyjadřuje své hluboké obavy týkající se prohlášení Korejské lidově demokratické republiky ze dne 10. února 2005, ve kterém vyhlašuje svůj záměr časově neomezeně zastavit účast v multilaterálních jednáních o svém jaderném programu;
38. odkazuje na mnoho svých usnesení a zpráv týkajících se jednotlivých geografických oblastí, které obsahují cenné příspěvky k diskusi o tom, jak by se měla vyvíjet politika Unie vůči těmto geografickým oblastem, aby bylo dosaženo výše uvedené vyváženosti;
39. znovu zdůrazňuje aktivní roli, kterou musí hrát Unie ve svých vztazích s třetími zeměmi při prosazování dodržování lidských práv a zajišťování plnění rozvojových cílů tisíciletí jako důležitých a nedílných součástí jak SZBP, tak EBOP;
40. poukazuje na společný postup EU při nedávných volbách na Ukrajině jako na dobrý příklad toho, jak by měly jednotlivé evropské orgány v součinnosti s členskými státy reagovat a chopit se iniciativy, když jde o společné evropské zájmy a hodnoty; zavazuje se, že v případě Ukrajiny bude podporovat další kroky, protože poslední události bezpochyby představují velké výzvy i pro Unii;
41. žádá Radu, Komisi a členské státy, aby kromě opatření plánovaných v akčním plánu evropské politiky sousedství zvážily jiné formy vztahů s Ukrajinou, které by jí daly jasnou evropskou perspektivu a reagovaly na projevené aspirace valné většiny ukrajinského národa, které v konečném důsledku mohou vést ke vstupu Ukrajiny do EU.
Názor Parlamentu na roli Unie v některých mnohostranných organizacích
42. do doby, než vstoupí v platnost nová Ústavní smlouva, která dává Unii právní subjektivitu, doporučuje, aby byla přijata nezbytná opatření ke zvýšení zastoupení Unie jako celku v jednotlivých mezinárodních mnohostranných organizacích, zejména v OSN, v Mezinárodním trestním soudu (ICC), v Organizaci pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE), v Radě Evropy a na ostatních důležitých fórech; žádá Radu a Komisi o zapojení poslanců Evropského parlamentu tam, kde je to vhodné, do plnění těchto cílů; zdůrazňuje zejména potřebu zintenzívnit vztahy EU s OBSE a s Radou Evropy a také s OSN; žádá, aby byla Parlamentu svěřena role odpovídající vysoké úrovni parlamentní diplomacie, s níž přispívá k rozvoji SZBP;
43. vyslovuje názor, že Unie jako celek by měla zejména hrát důležitou roli v systému OSN, že by EU měla mít napříště zaručeno své místo v Radě bezpečnosti OSN, což by bylo nejlepším výrazem skutečné a účinné společné zahraniční politiky, a že by měla podpořit reformu OSN podle návrhů obsažených ve zprávě Komise na vysoké úrovni pro hrozby, výzvy a změnu;
44. vítá historické rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN přijmout iniciativu několika členských států EU a postoupit zločiny spáchané v Dárfúru prokurátorovi ICC; považuje to za rozhodný krok k tomu, aby se obětem válečných zločinů a zločinů proti lidskosti dostalo nestranné spravedlnosti; lituje však, že občané zemí, které nepodepsaly Římský statut, byly vyňaty z jurisdikce ICC, a vyzývá Radu, aby ICC nadále rozhodně podporovala.
Názor Parlamentu na financování SZBP v roce 2005
45. opakuje, že připravenost na pět hlavních hrozeb evropské bezpečnosti, jak je uvádí Evropská bezpečnostní strategie (terorismus, šíření zbraní hromadného ničení, regionální konflikty, selhání státních struktur, organizovaná trestná činnost) bude vyžadovat dlouhodobé nasazení ve vnější politice s použitím veškerých dostupných nástrojů, včetně značných investic do výzkumu v oblasti bezpečnosti a prevence konfliktů a dosažení konkrétních, udržitelných rozpočtových kompromisů, které budou výslovně uvedeny v budoucím finančním výhledu na léta 2007-2013;
46. trvá na tom, že již není dále možné činit rozdíl mezi civilními a vojenskými výdaji, zejména pokud jde o operace EBOP, konkrétně operace, které uskutečňuje pouze sama Unie a které jsou plánovány a prováděny prostřednictvím jejího civilního/vojenského útvaru;
47. znovu proto zdůrazňuje, že společné náklady na vojenské operace v rámci EBOP by měly být hrazeny z rozpočtu Společenství (jak je tomu již v civilní sféře v případě policejních operací) a nikoli z doplňkového rozpočtu nebo z počátečního fondu členských států, jak je nyní stanoveno;
48. za tímto účelem připomíná nové možnosti, které skýtá financování budoucích zásahů plánovaných "bojových seskupení pro řešení humanitárních katastrof" v případě přírodních pohrom, při nichž je nutné nasadit jak civilní, tak vojenské prostředky pomoci, jako při nedávné katastrofě způsobené tsunami v jižní Asii; žádá v této souvislosti Radu a Komisi o vypracování nového návrhu, který vezme v úvahu rovněž návrh Evropského parlamentu na vytvoření evropských civilních mírových sborů a zřízení evropských dobrovolných pomocných sborů v souladu s ustanovením článku III-321 Ústavy;
49. žádá Radu, aby v případě jakékoli budoucí operace EBOP v rámci boje proti terorismu a bez ohledu na stávající pravidla, jako je zásada "náklady se hradí tam, kde k nim došlo" a na jakékoli jiné postupy ad hoc, jako je tzv. "mechanismus ATHENA", zvážila možnost úhrady společných nákladů na tyto operace z rozpočtu Společenství;
*
* *
50. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, parlamentům členských států, generálnímu tajemníkovi OSN, generálnímu tajemníkovi NATO a generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
[1] Úř. věst.
C 172, 18.6.1999, s. 1.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2005)0004.
[3] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 599.
[4] Úř. věst.
C 96 E, 21.4.2004, s. 79.
[5] Úř. věst.
C 87 E, 7.4.2004, s. 506.
[6] Úř. věst.
C 64 E, 12.3.2004, s. 599.
[7] Úř. věst.
C 98 E, 23.4.2004, s. 182.
[8] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 1043.
[9] Přijaté texty, P6_TA(2005)0007.
[10] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 610.
[11] Úř. věst.
C 77 E, 26.3.2004, s. 226.
[12] Úř. věst.
C 97 E, 22.4.2004, s. 647.
[13] Úř. věst.
C 140 E, 13.6.2002, s. 569.
[14] Přijaté texty, P6_TA(2005)0006.
[15] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 1075.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0133
Evropská bezpečnostní strategie
Usnesení Evropského parlamentu k evropské bezpečnostní strategii (2004/2167(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu podepsanou v Římě dne 29. října 2004,
- s ohledem na evropskou bezpečnostní strategii přijatou Evropskou radou dne 12. prosince 2003, která navázala na iniciativu řeckého předsednictví, neformální Radu ministrů zahraničí (Kastellorizon, květen 2003) a závěry ze zasedání Evropské rady v Soluni ( 19.- 20. června 2003),
- s ohledem na své usnesení ze dne 30. listopadu 2000 o vytvoření společné evropské bezpečnostní a obranné politiky po Kolínu a Helsinkách [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 10. dubna 2003 o nové evropské bezpečnostní a obranné architektuře - priority a nedostatky [2],
- s ohledem na usnesení ze dne 10. března 2005 o konferenci k přezkumu Smlouvy o nešíření jaderných zbraní konané v roce 2005 - jaderné zbraně v Severní Koreji a v Íránu [3],
- s ohledem na návrh Bílé knihy o evropské obraně, který byl předložen Institutem pro bezpečnostní studie EU v květnu 2004,
- s ohledem na zprávu o doktríně o bezpečnosti obyvatel pro Evropu (Human Security Doctrine for Europe), která byla předložena vysokému představiteli EU pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku dne 15. září 2004 [4],
- s ohledem na různé programy na předcházení konfliktům, zveřejněné všemi evropskými orgány,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A6-0072/2005),
A. berouc v úvahu milník dosažený v evolučním vývoji evropské bezpečnostní a obranné politiky (EBOP), který představuje francouzsko-britská deklarace ze St. Malo ze dne 3.- 4. prosince 1998;
B. berouc v úvahu agendu EBOP, která byla stanovena v návaznosti na zasedání Evropské rady v Kolíně ( 3.- 4. června 1999), Helsinkách ( 10.- 11. prosince 1999) a Göteborgu ( 15.- 16. června 2001),
C. berouc v úvahu potřebu posílit kontrolu vývozu zbraní do a z EU a na celosvětové úrovni,
D. uznávaje důležitou úlohu, kterou mají různé programy pomoci EU, a jejich nepostradatelný přínos k ekonomickému rozvoji, podpoře demokratických institucí, provádění opatření na obnovu, vypracovávání makroekonomických programů a podpoře lidských práv;
E. uznávaje, že komplexní přístup prosazovaný evropskou bezpečnostní strategií je již aktivně prováděn na Balkáně, což dokládá řada nástrojů EU uplatňovaných v současné době s cílem stabilizovat tento region: program pomoci CARDS, civilní mise PROXIMA a EUPM a vojenská mise ALTHEA;
F. vzhledem k tomu, že při výzkumech veřejného mínění byla v posledních deseti letech trvale zjišťována vysoká podpora a ukázalo se, že více než 60 % občanů EU se vyslovuje pro společnou zahraniční politiku EU a více než 70 % pro společnou obrannou politiku; avšak s ohledem na jiné průzkumy, podle nichž není zvýšení vojenských výdajů podporováno,
G. berouc na vědomí a vyjadřujíc politování nad tím, že míra kontroly společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP) ze strany Evropského parlamentu v souladu s článkem III-304 Smlouvy o Ústavě pro Evropu nebyla podstatně zvýšena a že řada rozhodnutí a kroků Rady není a nikdy nebyla s Parlamentem konzultována; uznávaje však dobrou vůli vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a jeho služeb informovat pravidelně Parlament a vést s ním dialog; naléhavě žádá vysokého představitele a jeho služby, aby pokračovali v tomto otevřeném dialogu s Parlamentem a posilovali jej,
H. všímaje si, aniž by byl dotčen předchozí bod, pokračující odpovědnosti za akce prováděné v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie vůči národním parlamentům, zejména s ohledem na členské státy, v nichž je k jakékoli vojenské akci nezbytný souhlas parlamentu,
I. vzhledem k tomu, že veškeré akce v rámci SZBP Unie musí být prováděny v přísném souladu s mezinárodním právem a s ohledem na zásady Charty OSN, jak je jasně uvedeno v článcích I-3 a III-292 Smlouvy o Ústavě Evropu.
J. vzhledem k tomu, že řada členských států EU (včetně Spojeného království, Německa, Španělska, Itálie a Řecka) měla, a v některých případech stále má, zkušenosti s různými formami terorismu a s filosofiemi, na nichž je terorismus založen,
K. vzhledem k tomu, že v dohledné budoucnosti bude pro EU, stejně jako pro ostatní regiony, představovat největší hrozbu islámský terorismus, zejména pokud se teroristům podaří získat kontrolu nad zbraněmi hromadného ničení;
L. vzhledem k tomu, že evropská bezpečnostní strategie tvoří součást všeobecné SZBP a EBOP, v jejichž rámci může EU využít širokou škálu dostupných politických možností, včetně diplomatických, ekonomických nebo rozvojových.
Evropské bezpečnostní prostředí
1. zdůrazňuje, že pouze úplné porozumění definici pojmu "bezpečnost" umožní dostatečně zohlednit jak vliv politických otázek dodržování demokracie (např. porušování lidských práv, záměrné diskriminace určitých skupin obyvatel, existence utlačitelských režimů), tak i dopad široké škály sociálních, hospodářských a ekologických činitelů (např. chudoby, hladomoru, nemocí, negramotnosti, nedostatku přírodních zdrojů, poškozování životního prostředí, nerovnoprávných vztahů v mezinárodním obchodě atd.), jež přispívají ke stávajícím regionálním konfliktům, selhávání státního aparátu a ke vzniku zločinných a teroristických sítí, ačkoli jejich činy nelze v žádné podobě výše uvedenými činiteli ospravedlňovat;
2. vítá proto úplné pochopení pojmu bezpečnost tak, jak je vyjádřen v evropské bezpečnostní strategii (EBS); sdílí názor vyjádřený v EBS, že klíčovými hrozbami pro světovou bezpečnost v současnosti jsou terorismus, šíření zbraní hromadného ničení (ZHN), nevyřešené regionální konflikty, selhávající státní aparáty a státní aparáty, které již selhaly, a organizovaný zločin; zdůrazňuje, že tyto hrozby nelze řešit v první řadě ani vyřešit výlučně vojenskými prostředky;
3. dochází proto ke stejnému závěru, který je vyjádřen v EBS, že kombinace různých programů a nástrojů pomoci, včetně nástrojů a programů rozvojové politiky jak na úrovni EU, tak i členských států, společně s diplomatickými, civilními a vojenskými možnostmi a znalostmi mohou nejlépe přispět ke zvýšení bezpečnosti ve světě;
4. naléhavě proto požaduje praktické provedení tohoto pojetí bezpečnostního prostředí v existujících strukturách Unie, aby byla Unie schopna odhalit krize v dostatečném předstihu a jednat proaktivně; doporučuje v této souvislosti zvýšit úsilí pro vytvoření systému včasného varování v případě ohrožení při využití inovačních technologií pro analýzu a vyhodnocování zpráv převzatých z civilních oblastí výpočetní techniky; vyjadřuje v tomto ohledu svůj názor, že vytváření "tension detection centres" ("center pro zjišťování napětí"), která lze zřídit jak v rámci budoucího evropského útvaru vnější činnosti, tak také prostřednictvím útvarů mimo Evropskou unii, jako např. útvarů Africké unie, aby bylo možné v oblastech zvláště náchylných ke vzniku krizí rozeznat příčiny konfliktů, informovat o nich a podílet se na jejich odstranění, a zabránit tak jakémukoli stupňování násilí; dále v této souvislosti zdůrazňuje význam, který přikládá začlenění předcházení konfliktům i boje proti terorismu do všech oblastí politiky EU.
Strategické cíle pro EU
5. plně souhlasí se strategickými cíli pro Unii vyjádřenými v EBS: reagovat na hrozby, budovat bezpečnost v sousedství Unie a posilovat mezinárodní řád prostřednictvím účelných akcí s použitím účinných mnohostranných struktur; zdůrazňuje, že cíle EBS dalece přesahují vojenské aspekty evropské bezpečnostní a obranné politiky;
6. bere na vědomí, že v souvislosti s odpovědí na hrozby bude nezbytné určovat hrozby regionální a/nebo globální povahy, aby Unie mohla účelně mobilizovat své dostupné nástroje a zdroje k řešení daného problému; podotýká, že zakotvení bezpečnosti v sousedství Unie bude do značné míry čelit hrozbám regionální povahy, zatímco hrozby globální povahy musí být řešeny prostřednictvím účelných mnohostranných mezinárodních struktur, v nichž je EU vůdčí silou; podotýká však, že mnohostranné organizace a struktury mohou být také vyzvány, aby řešily regionální hrozby;
7. plně sdílí názor vyjádřený v nové politice sousedství Unie a EBS, že sousedství Unie by mělo být chápáno šířeji a zahrnovat nejen východoevropské země sousedící s EU, ale i východnější a jižnější regiony, jako Kavkaz, Blízký východ a severní Afrika; zaznamenává soulad mezi touto politikou a probíhajícími činnostmi Unie při hledání řešení arabsko-izraelského konfliktu i prostřednictvím barcelonského procesu; zdůrazňuje, že nejdůležitějšími podmínkami mírového soužití lidí je demokracie a dodržování zásad právního státu;
8. zdůrazňuje primát OSN v rámci mnohostranného institucionálního rámce a nutnost toho, aby EU hrála vůdčí úlohu v oživování struktur a možností této nepostradatelné organizace; bere v této souvislosti na vědomí zprávu předloženou Generálním tajemníkem OSN dne 21. března 2005 pod názvem "Ve větší svobodě: směrem k rozvoji, bezpečnosti a lidským právům pro všechny"; vítá tuto zprávu - aniž by byla dotčena budoucí podrobná hodnocení Parlamentu - jako výchozí bod pro otevřenou diskusi o reformě OSN, aby byla schopna postavit se výzvám 21. století; naléhavě žádá EU a členské státy, aby koordinovaly své postoje v rámci těchto diskusí s ohledem na trvale vyjadřovanou podporu veřejného mínění pro silnější zastoupení SZBP/EBOP prostřednictvím EU než dosud;
9. zdůrazňuje i další potřebu toho, aby Unie hrála vedoucí úlohu ve spolupráci s dalšími mezinárodními a regionálními organizacemi, které prosazují mír a spolupráci ve světě; zdůrazňuje zejména potřebu plné spolupráce s OBSE;
10. zdůrazňuje, že je nezbytné, aby EU uplatňovala rozhodnou a spravedlivou rozvojovou politiku s cílem účinně přispívat k plnění dohodnutých rozvojových cílů tisíciletí.
Nejnovější milníky EBOP
11. bere na vědomí cenné zkušenosti získané při civilních a vojenských misích v posledních dvou letech, mimo jiné: převzetí kontroly v Bosně a Hercegovině Mezinárodní policejní operační skupinou (nyní EUPM) od roku 2003, PROXIMA v Bývalé jugoslávské republice Makedonie (FYROM) a EUJUST THEMIS v Gruzii; vítá též plánované rozmístění policejních jednotek Evropské unie v Demokratické republice Kongo (EUPOL Kinshasa);
12. uznává významný pokrok v rozšiřování vojenských možností Unie; zároveň poukazuje na význam rámce Berlín Plus dohodnutého s organizací NATO, který umožnil realizaci první vojenské mise EU CONCORDIA v Bývalé jugoslávské republice Makedonie a misi ALTHEA v Bosně a Hercegovině; oceňuje výhodnou pružnost unijního rámce EBOP, která umožňuje další operaci ARTEMIS v Demokratické republice Kongo;
13. zdůrazňuje dosavadní přínos situačního střediska EU (SITCEN) při propojování všech dostupných civilních, vojenských a diplomatických zpravodajských informací při zpracování výstižných analýz jednotlivých situací; naléhavě žádá členské státy k dalšímu rozšíření sdílení informací s SITCEN, aby zbytečně nebránily naplňování ambicí vyjádřených v EBS;
14. zdůrazňuje, že zvláštní charakter a dodatečný přínos EBOP spočívá v kombinaci civilních a vojenských složek, a bere s ohledem na výše uvedené výsledky na vědomí, že v zájmu splnění cíle a ducha Evropské bezpečnostní strategie (EBS), bude EU v budoucnosti muset nalézt odpovídající rovnováhu mezi vojenskými a civilními složkami; zastává názor, že mise ALTHEA v Bosně a Hercegovině poskytne cenné zkušenosti v tomto smyslu, pokud Unie bude schopna koordinovat své vojenské snahy s probíhajícími civilními operacemi a programy;
Pokrok směrem k hlavnímu cíli pro rok 2010 a k hlavnímu civilnímu cíli pro rok 2008
15. souhlasí s cíli vytýčenými v tzv. hlavním cíli pro rok 2010 tak, jak je oficiálně přijala Rada pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy dne 17. května 2004 a s dohodou o stanovení hlavního civilního cíle pro rok 2008 přijatou Radou pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy dne 13. prosince 2004 jako prostředky pro soustředění snah, jejichž cílem je poskytnout EU nezbytné možnosti pro naplňování strategických cílů EBS; soudí, že těmto důležitým a časově provázaným cílům by měla být dána konkrétní podoba v bílé knize;
16. uznává v této souvislosti pokrok, který učinila Rada pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy dne 22. listopadu 2004 pokud jde o další rozvoj koncepce rychlého nasazení bojových skupin ("Battle Groups") pro vysoce intenzivní bojové operace; bere na vědomí, že tyto bojové skupiny musí být především odvozeny od dvounárodních a mnohonárodních jednotek, které již v rámci EU existují; bere na vědomí rovněž dohodu schválenou Radou pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy vypracovat hlavní civilní cíl pro rok 2008 a vítá úmysl zajistit větší rozsah působnosti a účinnost existujících civilních nástrojů vyjádřený v této dohodě, aby bylo možné kombinovat různé integrované kontingenty podle zvláštních potřeb dané lokality; uznává proto, že budoucí řízení civilních krizí v rámci EBOP přesáhne ve skutečnosti rámec čtyř prioritních oblastí stanovených na zasedání Evropské rady v Santa Maria de Feira (policie, právní stát, civilní správa a civilní ochrana);
17. zdůrazňuje, zejména vzhledem k dosažení plné operační mobility uvedených bojových skupin do roku 2007, důležitost globálního přístupu k otázkám rozmístitelnosti (Global Approach on Deployability, GAD) a v této souvislosti vítá přínos koordinačních center Athény a Eindhoven v oblasti přepravy vojsk;
18. dále v této souvislosti vítá oficiální přijetí návrhu civilně-vojenské buňky (Civ/Mil) v rámci Vojenského štábu Evropské unie (EUMS) Evropskou radou; bere na vědomí, že Civ/Mil bude mít zvláště významný úkol při strategickém plánování všech operací (tj. civilních, vojenských a smíšených civilně-vojenských) a - počínaje rokem 2006 - při zřizování operačního střediska pro autonomní operace EU v případech, kdy nebyl určen národní generální štáb; dále zdůrazňuje význam Civ/Mil při zpracování zásad a modelů pro řízení civilně/vojenského rozhraní; uznává však, že mnohé z těchto zásad a modelů budou odvozeny z probíhajících a budoucích operací;
19. Upozorňuje v souvislosti s budoucím plánováním smíšených civilních a vojenských misí EU na návrhy a myšlenky uvedené ve zprávě "doktrína o bezpečnosti obyvatel pro Evropu" (Human Security Doctrine); vítá v tomto ohledu nejen současný vývoj v oblasti EBOP jako například vytvoření smíšených jednotek Civ/Mil, které jsou v souladu s celkovým zaměřením této zprávy, ale také budoucí zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci na základě čl. III-321 odst. 5 Smlouvy o Ústavě pro Evropu; poukazuje však na to, že prvotním zaměřením Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci je podle onoho článku "rámec, do něhož společně přispívají mladí Evropané"; požaduje proto, aby tento rámec byl buď rozšířen nebo doplněn vytvořením doplňujícího "sboru" tak, aby bylo možno čerpat ze zkušeností a znalostí profesionálů, kteří se nacházejí uprostřed své profesní dráhy i těch, kteří již své služební období ukončili s cílem vytvořit akceschopný sbor, který bude lépe odpovídat směrům vytyčeným pro evropský civilní mírový sbor, jak Parlament již při několika příležitostech navrhoval;
20. bere na vědomí, že dne 7. ledna 2005 částečně na základě předběžných návrhů předložených komisařem pro zahraniční věci Rada pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy rovněž vyzvala své příslušné podřízené orgány a Komisi, aby posoudily, v jakém rozsahu je možné posílit schopnosti EU v oblasti odpovědi na krize ve vztahu k pomoci v případě pohromy;
21. naléhavě vyzývá Radu a Komisi, aby zaručily komplementaritu a soudržnost existujících nástrojů a schopností a těch návrhů, které se týkají zejména úzkého spojení mezi předcházením konfliktům a zvládáním krizí; domnívá se, že měřitelný úspěch při uskutečňování tohoto dosud nesplněného úkolu může být posuzován jako pokrok směrem k budoucímu vytvoření evropského útvaru pro vnější činnost;
22. vítá iniciativu některých členských států vytvořit Evropské policejní síly a jejich připravenost poskytnout ji pro účely EBOP; zdůrazňuje velkou důležitost těchto sil při zajišťování přechodu od v zásadě čistě vojenské fáze operací ke smíšené nebo čistě civilní fázi;
23. zdůrazňuje nutnost vytvořit kulturu evropské bezpečnosti prostřednictvím účinného uplatňování strategie vzdělávání EU v rámci EBOP, která zvyšuje interoperabilitu jednotlivých subjektů podílejících se na zvládání krizí EU; upozorňuje v této souvislosti na potřebu vytvořit Evropskou akademii bezpečnosti a obrany, jež evropským subjektům a členským státům umožní získávat pracovníky s odpovídajícími znalostmi, schopné účinně pracovat ve všech oblastech EBOP; domnívá se, že tato akademie musí mít jasnou organizační a finanční strukturu;
24. s uspokojením zaznamenává rychlý postup při vytváření Evropské obranné agentury (EOA) ještě před formálním přijetím Smlouvy o Ústavě pro Evropu; podotýká, že činnost EOA by měla být ku prospěchu Unie nejen při dalším rozvoji obranných schopností v oblasti zvládání krizí, ale i při racionalizaci nákladů na výzkum a vývoj v členských státech a z dlouhodobého hlediska přispět i k vybudování evropského zbrojního trhu; domnívá se, že zbrojní agentura by se měla věnovat zejména výzbroji a výstroji bojových skupin a měla by zajistit jejich kompatibilitu; žádá, aby bylo bojovým skupinám přednostně dodáváno nové a jednotné vybavení; varuje však, že jakékoli budoucí úspěchy EOA budou do značné míry záviset na (politické) dobré vůli členských států a na dostatečných rozpočtových prostředcích; dále v této souvislosti podotýká, že aby mohla Unie uskutečňovat cíle EBS, nesmí se EOA bránit naplňování dlouhodobějších cílů v oblasti schopností EU, tedy cílů přesahujících hlavní cíl pro rok 2010;
25. považuje evropskou vesmírnou politiku za jednu z největších strategických úkolů, před nimiž EU ve 21. století stojí; bere na vědomí, že v oblasti telekomunikací a výzvědných služeb byla řada projektů vytvořena paralelně, čímž se snížila jejich účelnost a zvýšily náklady; vyzývá, aby byly projekty, jako jsou francouzský satelitní systém Helios a německý systém SAR Lupe, sjednoceny v rámci evropského výzkumu bezpečnosti;
26. vítá snahu Komise podporovat v blízké budoucnosti výzkum bezpečnosti v rámci EU; podporuje proto vytvoření samostatného Evropského programu pro výzkum bezpečnosti v rámci příštích rámcových výzkumných programů, který bude obsahovat nástroje, úpravy a finančními modely dle doporučení skupiny odborníků, jež budou vhodné pro otázky bezpečnosti; upozorňuje však na to, že hrozí nebezpečí duplicity s výzkumnými iniciativami EOA; vyzývá proto Komisi, Radu a členské státy, aby udržovaly úzké pracovní vztahy s cílem vyloučit takové riziko; doporučil v této souvislosti - souběžně s výzkumem urychlovaným technologiemi - zaměřit se na rozvoj společných nástrojů pro vytváření modelů a simulací i na schopnost analyzovat hrozby a bezpečnostní koncepce s využitím výhod, jež současné srovnávání umožňuje.
Nedostatky ve způsobilosti
27. upozorňuje na tyto tři kategorie materiálních nedostatků, které mohou vážně ovlivnit způsobilost Unie provádět civilní operace řízení krizí a zásahové humanitární operace vysoké intenzity za použití převážně vojenských prostředků, jako je zabránění humanitárním katastrofám rozměrů podobných situaci ve Rwandě:
a) nedostatek rozmístitelných sil potřebných pro zachování nezbytné rotace (1/3 na misi, 1/3 ve výcviku, 1/3 odpočívá) pro dlouhodobé nebo velmi náročné operace;
b) nedostatek trvalé rozsáhlé letecké kapacity pro přepravu jednotek do zahraničí;
c) nedostatek odpovídajících rozmístitelných kapacit v oblasti velení, řízení a komunikace, jakož i zdrojů pro zpravodajství, sledování a průzkum v kolektivním rámci EBOP;
28. bere na vědomí, že pokračující budování bojových skupin vyřeší do značné míry první nedostatek; upozorňuje však na to, že plánovaná výroba přepravních tryskových letounů A400 M druhý z těchto nedostatků plně neodstraní a naléhavě proto žádá opatření k dořešení tohoto problému; požaduje nicméně, aby byla zvážena možnost zavedení plánu rotací pro rozmístění sil; v souvislosti se systémem rotace požaduje společné normy pro výcvik, pokud jde o vrtulníky; domnívá se, že společný systém výcviku by zvýšil schopnost nasazení a snížil náklady; v souvislosti s posledně uvedeným nedostatkem naléhavě žádá, aby byla přijata opatření, která by EU umožnila uskutečňovat mise vyžadující asistenci vojenských sil bez nutnosti uchýlit se k využívání zdrojů NATO nebo jakéhokoliv jediného členského státu; poukazuje na to, že taková opatření by reálně mohla znamenat nutnost spojení existujících zdrojů a kapacit v rámci členských států s cílem zřídit komunikační základnu nebo síť, která by sloužila EBOP;
29. zdůrazňuje dále, že splnění cílů vyjádřených v tzv. hlavním cíli pro rok 2010 nebude dostatečné pro uskutečňování misí náročnější povahy nebo trvajících déle než jeden rok; naléhá proto na Komisi, aby v úzké spolupráci s Radou předložila Bílou knihu o praktických požadavcích rozvoje ESDP a EBS s cílem nadále podněcovat diskuse o rozvoji budoucí evropské obranné strategie.
Kontrola vývozu zbraní a nešíření zbraní hromadného ničení a lehkých zbraní
30. uznává v rámci SZBP Unie celkovou soudržnost evropské strategie proti šíření zbraní hromadného ničení tak, jak byla formálně přijata Evropskou radou v prosinci 2003, se strategickými cíli evropské bezpečnostní strategie; s uspokojením bere na vědomí práci, kterou odvedl osobní zástupce vysokého představitele při uskutečňování kapitoly III této strategie, a to zejména v souladu se seznamem priorit schváleným Evropskou radou v prosinci 2004;
31. souhlasí s evropskou bezpečnostní strategií v tom, že šíření zbraní hromadného ničení představuje největší možnou hrozbu pro naši bezpečnost, a v souladu s ustanoveními evropské bezpečnostní strategie vyzývá EU, aby využila veškeré dostupné prostředky k odvrácení hrozby spojené se zbraněmi hromadného ničení, a v této souvislosti upozorňuje na to, že na možné spojení terorismu se zbraněmi hromadného ničení je třeba rychle a přiměřeně reagovat;
32. zdůrazňuje, že Evropská unie musí převzít iniciativu při posilování režimu mezinárodní kontroly zbraní, a tím přispět k posílení účinného multilateralismu v rámci mezinárodního pořádku; bere dále na vědomí snahy zahrnout aspekty nešíření do sousedské politiky EU v souladu s celkovým strategickým cílem budování bezpečnosti v sousedství Unie;
33. vítá zamýšlené zahrnutí doložek o nešíření zbraní hromadného ničení do všech budoucích dohod o partnerství a spolupráci mezi EU a třetími zeměmi, příkladem mohou být dohoda o partnerství a spolupráci s Tádžikistánem ze dne 11. října 2004 [5] a návrh asociační dohody se Sýrií, který nyní čeká na schválení;
34. vítá skutečnost, že jednání mezi EU a Íránem zaměřená na předcházení šíření jaderných zbraní byla vedena v souladu s legitimními ekonomickými zájmy a zájmy regionální bezpečnosti; podotýká, že tato politika je výrazem zahraniční a bezpečnostní politiky založené na zásadách mezinárodního práva a multilateralismu v nejlepším zájmu mezinárodního společenství; vítá výrazné sblížení postojů EU a USA vůči Íránu;
35. bere na vědomí vzájemné hodnocení (tzv. peer review), které v současné době provádí systém EU pro kontrolu exportu; bere na vědomí, že hlavním zjištěním vyplývajícím z první fáze této prověrky provedené na jaře 2004, byla potřeba, aby členské státy kolektivně (tj. EU) a individuálně přijaly pro-aktivnější přístup ke kontrole vývozu položek s dvojím použitím; naléhavě žádá členské státy, aby neprodleně reagovaly na toto zjištění a aby v této souvislosti i obecně více využívaly situační středisko EU jako základny pro výměnu informací; vítá snahy EU co nejvíce koordinovat a organizovat společné stanovisko EU v rámci různých režimů kontroly exportu a dále vítá snahy EU zahrnout nové členské státy do různých režimů kontroly exportu;
36. bere na vědomí současné praktické obtíže při uplatňování strategie proti šíření zbraní hromadného ničení, které jsou způsobeny zejména existencí různých zdrojů a postupů, jež mají být použity pro mobilizaci rozpočtových zdrojů; naléhavě žádá Radu a Komisi, aby se společně s Parlamentem zapojily do dialogu o racionalizaci a zjednodušení těchto postupů s cílem přijmout tyto změny v rámci příslušného nového finančního výhledu pro rozpočtové období 2007-2013;
37. zdůrazňuje nutnost nadále posilovat etický kodex EU o vývozu zbraní a posílit účast EU v boji proti šíření malých zbraní a lehkých zbraní, zejména zavedením úmluvy o mezinárodním obchodu se zbraněmi;
38. vyzývá státy uvedené ve Smlouvě o nešíření jako státy mající jaderné zbraně, zejména USA, Čínu a Rusko, aby s ohledem na nekontrolovatelné nebezpečí terorismu a šíření zbraní hromadného ničení revidovaly svou vlastní jadernou politiku v duchu Smlouvy o nešíření; vyjadřuje politování nad úsilím americké vlády vynaloženým v uplynulých čtyřech letech na podporu výzkumu a vývoje nových jaderných zbraní a je zarmoucen jejím odmítavým postojem k ratifikaci Smlouvy o úplném zákazu nukleárních zkoušek (CTBT); vyjadřuje znepokojení nad nedostatečným úsilím, jež Rusko vynakládá na zajištění svých atomových zásob; je znepokojen výrazným zvýšením výdajů Číny na zbrojení o 12,6 procent, rozsáhlou modernizací jejího jaderného vojenského potenciálu i nad zvýšením dovozu moderních zbrojních technologií.
Rozpočtové výzvy
39. bere na vědomí, že největší hrozbou pro soudržnost a úspěch EBS zůstává případný nedostatek odpovídajících rozpočtových prostředků, které jsou v celém spektru politik a nástrojů EU dostupné; v této souvislosti bere na vědomí zvláštní důležitost programů pomoci EU a jejich značný podíl na pro-aktivním komplexním přístupu vyjádřenému v EBS; požaduje, aby byl tento bod vzat v úvahu při současném jednání o budoucím finančním výhledu pro období 2007-2013;
40. bere dále na vědomí, že účinnost EBS, a zejména EBOP, závisí do značné míry na výdajích členských států mimo rámec EU; v této souvislosti doporučuje jednak citlivější a účinnější využívání výdajů v jednotlivých členských státech na obranu, čehož lze v některých členských státech dosáhnout například rychlejší modernizací a restrukturalizací ozbrojených sil, a jednak vytvoření mechanismu hodnocení toho, jaký podíl z HDP vynakládá daný členský stát na obranu; vyzývá proto členské státy, aby za tímto účelem spolupracovaly s EOA;
41. vyjadřuje politování nad tím, že článek III-313 Smlouvy o Ústavě pro Evropu zachovává status quo dvojího rozpočtování pro operace SZBP; všímá si snah Rady zajistit větší transparentnost mechanismu (ATHENA), podle něhož mají být náklady na operace vojenského a obranného charakteru spravovány mimo rozpočet Unie [6]; zdůrazňuje nicméně své přesvědčení, že trvající oddělování financování běžných výdajů v civilních operací prostřednictvím rozpočtu Unie od nákladů dopadů vojenských nebo obranných operací financovaných mimo rozpočet Unie bude stále méně udržitelné, jelikož mise prováděné v rámci SZBP budou stále více smíšené, jak dokládá zřízení civilní/vojenské buňky;
42. poukazuje v této souvislosti na závažné problémy, které současný systém zadávání zakázek představuje pro organizaci rychlých akcí v rámci EBOP; naléhavě proto žádá Komisi a Radu, aby co nejrychleji dokončily zkoumání speciálních postupů či výjimek pro budoucí opatření a operace EBOP v rámci finančního nařízení [7].
Transatlantické vztahy
43. bere na vědomí podstatnou shodu v hodnocení globálních hrozeb ze strany EBS a Strategie národní bezpečnosti USA; zastává názor, že tato shoda by měla být považována za základ, na němž by EU a USA mohly obnovit dialog rovnocenných partnerů s cílem dosáhnout dohody, pokud jde o dodržování Charty OSN a její legitimizační úlohu při řešení zvláště problematických otázek, jako je autorizace a použití vojenské síly, a obecně při znovu oživení transatlantické bezpečnostní spolupráce;
44. zdůrazňuje, že těžištěm transatlantického bezpečnostního dialogu musí být zaměření na zmocňování dalších organizací, jako je OBSE a zejména Africká unie, k tomu, aby se samy na globální bezpečnosti podílely; v této souvislosti zdůrazňuje užitečnost neformálních multilaterálních formací, jako je Quartet, ve snaze o dosažení trvalého řešení izraelsko-palestinského konfliktu;
45. vyjadřuje své přání pro větší spolupráci se Spojenými státy na poli nešíření a boje proti terorismu; naléhavě však žádá EU i USA, aby v těchto oblastech pokračovaly v pozitivním dialogu a aby rozhodně pokračovaly v akčním plánu další spolupráce tak, jak se odráží ve společných deklaracích o boji proti terorismu a o nešíření zbraní hromadného ničení přijatých na vrcholné schůzce EU a USA dne 26. června 2004; domnívá se, že tyto body by měly být řešeny v kontextu všech setkání EU-USA, která mají význam pro bezpečnostní politiku.
NATO
46. bere na vědomí, že mnoho členských států nadále uznává NATO za základ své bezpečnosti v případě ozbrojené agrese; zastává názor, že spolupráce a doplňkovost by se měly stát klíčovými prvky, na kterých jsou vztahy EU a NATO postaveny; navrhuje v tomto smyslu diskuse - s ohledem na rozdílný charakter těchto organizací - o lepší koordinaci národních podílů na síle rychlé reakce NATO a na plnění hlavních cílů EU s cílem vyhnout se duplicitě; naléhavě vybízí členské státy, aby pokračovaly v reformách svých ozbrojených sil s cílem zajistit, aby tyto síly byly lépe rozmístitelné, přepravitelné a trvale udržitelné; v tomto ohledu bere na vědomí, že v dohledné budoucnosti bude většina členských států nadále pro NATO i pro EU využívat týchž jednotek, což je dáno nedostatkem jednotek s odpovídajícím výcvikem a odpovídajícími schopnostmi; naléhavě vyzývá členské státy, aby nadále rozšiřovaly své síly schopné rychlého nasazení, aby bylo možno v budoucnu pohotově uspokojovat potřeby jak EU, tak i NATO;
47. podotýká, že současné problémy, které bohužel ztěžují nezbytnou spolupráci mezi Vojenským výborem EU a NATO, mohou být velmi rychle odstraněny, bude-li k jejich řešení politická vůle na straně dotčených rozhodovacích orgánů;
48. vyzývá Turecko, aby v rámci NATO vytvořilo podmínky pro podporu lepší spolupráce, které je naléhavě zapotřebí, mezi Vojenským výborem EU a příslušnými orgány NATO;
49. vybízí novou Evropskou obrannou agenturu, aby prozkoumala možnosti spolupráce s NATO v oblasti zbrojení a výslovně stanovila možnost takové spolupráce v rámci administrativní dohody, která má být ve stanovené době podepsána, jak stanoví článek 25 společné akce Rady 2004/551/SZBP, o zřízení Evropské obranné agentury [8];
50. bere na vědomí komplementární povahu některých programů NATO (partnerství pro mír, istanbulská iniciativa pro spolupráci a středozemský dialog) a EU (politika sousedství a barcelonský proces); vyzývá obě strany, aby prověřily, jak se mohou tyto programy a politiky vzájemně účinněji posilovat.
Bezpečnost vlastního území a boj proti terorismu
51. všímá si, že EBS věnuje velkou pozornost odstraňování statických rozhraní mezi tradičním pojetím vnitřní a vnější bezpečnosti z minulosti; bere však na vědomí nedostatek souvislostí v rámci EBS pro propojení obou pojetí, které by náležitě řešilo hrozby; je si však vědom, bez ohledu na tuto koncepční slabinu, řady různých iniciativ Rady, Komise a členských států v oblasti vnitřních a zahraničních věcí;
52. bere v souvislosti s předcházením terorismu, řízením následků a ochranou klíčové infrastruktury na vědomí návrhy předložené Komisí, týkající se vytvoření systému ARGUS, jehož prostřednictvím by bylo možné rozesílat informace a koordinovat aktivní reakci, a jeho možného propojení s krizovým centrem a výstražnou sítí (CIWIN) na ochranu klíčové infrastruktury v rámci EU;
53. bere v téže souvislosti na vědomí požadavek Evropské rady obsažený v haagském programu ze 4.- 5. listopadu 2004 adresovaný Radě a Komisi, aby při plném respektování pravomocí členských států, vytvořily integrovaný a koordinovaný režim krizového řízení pro řešení krizí s přeshraničními účinky v rámci EU, který by měl být uplatněn nejpozději do 1. července 2006;
54. vítá práci, která již byla dokončena nebo zahájena na základě shora uvedených návrhů a výzev, a řadu dalších opatření a návrhů, jež obvykle tvoří součást vnitřní politiky členských států; v této souvislosti též vítá zvláštní postavení, jež bude příslušet situačnímu středisku (SITCEN) při hodnocení a analýze rizik ve spojení s možnými cíly teroristických útoků; vyzývá v této souvislosti k neomezené spolupráci mezi tajnými službami napojenými na ministerstva obrany členských států s cílem zajistit nezbytné kapacity v rámci SITCEN;
55. vítá zejména cíl upravit přeshraniční výměnu informací výzvědných služeb a bezpečnostních složek v souladu se zásadou dostupnosti informací stanovenou v tzv. haagském programu - v případech, kdy se týká budoucí výměny informací v oblasti vynucování práva - se zásadou, na jejímž základě, při zohlednění zvláštní povahy postupů používaných těmito službami (např. potřeba ochrany procesu shromažďování informací a informačních zdrojů a zachování důvěrného charakteru informací po jejich výměně), by měly být informace, které získaly tajné služby jednoho členského státu, zpřístupněny odpovídajícím tajným službám jiného členského státu;
56. v souvislosti s bezpečnostní politikou je hluboce znepokojen tím, že členské státy řádně neuplatňují všechna opatření a nástroje uvedené v plánu boje proti terorismu přijatém v říjnu 2001;
57. bere na vědomí zprávu vysokého představitele EU o zahrnutí boje proti terorismu do politiky vnějších vztahů EU, která byla předložena Evropské radě ve dnech 16.- 17. prosince 2004; všímá si závěru obsaženého v této zprávě, že příslušné kapacity v souvislosti s hlavním cílem pro rok 2010 a hlavním civilním cílem pro rok 2008 by měly být přizpůsobeny požadavkům spojeným s různými možnými hrozbami a scénáři teroristických útoků - včetně možné intervence na základě doložky solidarity (Článek I-43 Ústavy);
58. vybízí v rámci nové politiky sousedství a obecně v souvislosti se zahraničními vztahy EU k posilování politického dialogu o terorismu se třetími zeměmi, který by se měl týkat nejen potřeby zajistit neomezenou spolupráci těchto zemí s mezinárodními a regionálními organizacemi, ale i striktního uplatňování doložek o boji s terorismem, obsažených v dohodách se třetími zeměmi tam, kde existují důkazy o teroristickém ohrožení nebo o specifických teroristických aktivitách;
59. vyjadřuje nicméně obavy - i přes úctu pro práci dosud vykonanou při hledání dělicí čáry mezi vnitřními a zahraničními věcmi - ohledně soudržnosti a koordinace této práce a zejména ohledně míry, do jaké jsou brány v úvahu demokratické svobody a dodržování zásad právního státu; vyzývá proto naléhavě Výbor pro zahraniční věci a Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci k nalezení vhodného postupu pro přípravu doporučení Radě a Komisi v této oblasti tak, aby byla nejen prověřována soudržnost a koordinace, ale aby bylo zajištěno, že občanská a politická práva občanů a organizací nebudou nijak ohrožena, a tudíž tam, kde to bude potřebné, k vypracování doporučení patřičným parlamentním výborům k předložení Radě i Komisi.
Útvar pro vnější činnost
60. vítá Smlouvu o Ústavě pro Evropu jako důležitý základ pro uskutečňování EBS a její další rozvoj; domnívá se, že vytvoření nového útvaru pro vnější činnost se stane vysoce důležitým nástrojem pro provádění vnějších akcí v rámci SZBP, a tím i pro EBS; zdůrazňuje, že účelná EBS musí plně využívat existující diplomatické možnosti (tj. ministra zahraničních věcí EU a evropský útvar pro vnější činnost (článek I-28 a čl. III-296, odst. 3) a v případě nutnosti i vojenské možnosti (tj. stálá strukturovaná spolupráce mezi členskými státy s cílem splnit vysoce intenzivní mise vyžadující vyšší vojenskou schopnost (čl. I-41, odst. 6 a článek III-312 a Specifický protokol));
61. naléhavě žádá Radu a Komisi, aby okamžitě podnikly nezbytné kroky ke sjednocení svého úsilí v duchu spolupráce před konečnou ratifikací Smlouvy o Ústavě pro Evropu; zdůrazňuje, že Parlament se bude snažit vyhodnotit tyto snahy pozitivně a konstruktivně a posoudí všechny akce a opatření navržené v přechodném období spíše na základě jejich kvality než původu, s cílem vytvořit fungující a účinný evropský útvar pro vnější činnost; upozorňuje, že Parlament bude tyto snahy hodnotit též ve světle skutečnosti, zda berou zřetel na politickou vůli k vytvoření společné politiky, vyjádřenou v Ústavě, aby mohla Evropa vystupovat vůči světu jednotně;
*
* *
62. pověřuje svého předsedu, aby předložil toto usnesení Radě, Komisi, parlamentům členských států, generálním tajemníkům Organizace spojených národů, NATO, OBSE a Rady Evropy.
[1] Úř. věst.
C 228, 13.8.2001, str. 173.
[2] Úř. věst.
C 64 E, 12.3.2004, str. 599.
[3] Přijaté texty, P6_TA(2005)0075.
[4] Barcelonská zpráva studijní skupiny pro evropské bezpečnostní schopnosti.
[5] Úř. věst.
L 340, 16.11.2004, s. 21.
[6] Rozhodnutí Rady 2004/197/SZBP ze dne 23. února 2004 o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou (Úř. věst.
L 63, 28.2.2004, str. 68).
[7] Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16. 9. 2002, s.1).
[8] Úř. věst.
L 245, 17.7.2004, s. 17.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0134
Dopování ve sportu
Usnesení Evropského parlamentu k boji proti dopingu ve sportu
Evropský parlament,
- s ohledem na prohlášení č. 29 o sportu připojené k Amsterodamské smlouvě a článek III-282 Smlouvy o Ústavě pro Evropu,
- s ohledem na své usnesení ze dne 7. září 2000 [1] ke sdělení Komise o plánu podpory Společenství pro boj proti dopingu ve sportu,
- s ohledem na závěry zasedání Rady a zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě konané dne 4. prosince 2000 k boji proti dopingu [2],
- s ohledem na své usnesení ze dne 7. září 2000ke zprávě Komise pro Evropskou radu o ochraně stávajících struktur ve sportu a zachování společenské funkce sportu v rámci Společenství — helsinská zpráva o sportu [3],
- s ohledem na Světový antidopingový kodex přijatý v Kodani dne 5. března 2003,
- s ohledem na veřejné slyšení Výboru pro kulturu a vzdělávání dne 29. listopadu 2004 k "používání dopingu ve sportu: překážka atletického ideálu",
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že počet dopingových případů během Letních olympijských her v Aténách v roce 2004 opět ukázal, že doping ve sportu je bohužel stále ještě realitou, kterou je nutno potírat,
B. vzhledem k tomu, že veřejné zdraví a ochrana nezletilých osob patří k prioritám Evropské unie,
C. vzhledem k tomu, že doping je skutečným problémem v oblasti veřejného zdraví a týká se všech, kteří jsou zapojeni do sportovních činností, včetně mladých lidí a amatérů, kteří získávají nedovolené látky například ve fitness centrech a ve stálé větší míře prostřednictvím internetu,
D. vzhledem k tomu, že by na úspěch Evropského roku vzdělávání prostřednictvím sportu měla Evropská unie navázat akcí pro potírání všech aspektů dopingu ve sportu,
E. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu stanoví vhodný právní základ pro navržení a provedení akce Společenství v oblasti sportu,
F. vzhledem k tomu, že stále narůstá nátlak na sportovce, kteří čelí vysilujícím požadavkům, mediálním a ekonomickým tlakům,
1. zdůrazňuje, že používání chemických látek zvyšujících výkonnost odporuje hodnotám sportu jako společenské, kulturní a výchovné činnosti;
2. konstatuje, že ačkoli používání dopingu bylo patrné v celé historii sportu, dnes má doping novou a nebezpečnější podobu, jelikož se používají látky jako například růstové hormony a erythropoietin, a praktiky jako například transfúze krve;
3. obává se o fyzické a psychické zdraví profesionálních i amatérských sportovců;
4. zdůrazňuje význam provádění průřezové nezávislé lékařské kontroly;
5. vyzývá Komisi, aby podnikla kroky, které zajistí, že vnější hranice Evropské unie budou účinně kontrolovány a aby bojovala proti obchodování s nedovolenými látkami;
6. žádá Komisi, aby provedla účinnou a integrovanou politiku ve všech souvisejících oblastech, zejména v oblasti veřejného zdraví, prevence, vzdělávání a farmaceutického výzkumu;
7. vyzývá Komisi, aby podporovala dlouhodobou informační kampaň s cílem zavést účinnou politiku prevence;
8. žádá členské státy, aby společně s Komisí zintenzivnily spolupráci se Světovou antidopingovou agenturou WADA, Radou Evropy a Světovou zdravotnickou organizací do té míry, aby Evropská unie byla schopna účinně jednat v oblasti prevence a kontroly dopingu;
9. vyzývá Komisi, aby zapojila všechny zúčastněné strany ve sportu do rozhodovacího procesu v souvislosti s dopingem k účinnému řešení tohoto problému a k prosazování čisté podoby sportu a fyzické činnosti;
10. vyzývá Komisi, aby podpořila koordinaci mezi členskými státy při vývoji společných účinných metod kontroly a certifikace používání chemických látek a složek v tělocvičnách a sportovních centrech, do kterých často chodí především mladí lidé;
11. vyzývá Komisi, aby v sedmém rámcovém programu navrhla další výzkum různých metod odhalování a kontroly dopingu;
12. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Komisi, Radě, vládám a parlamentům členských států, kandidátským zemím, národním a mezinárodním sportovním federacím, Mezinárodní jezdecké federaci (FEI), Radě Evropy, Mezinárodnímu olympijskému výboru a agentuře WADA.
[1] Úř. věst.
C 135, 7.5.2001, s. 270.
[2] Úř. věst.
C 356, 12.12.2000, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 135, 7.5.2001, s. 274.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0135
Kulturní rozmanitost
Usnesení Evropského parlamentu o přípravě úmluvy o ochraně rozmanitosti kulturního obsahu a uměleckého vyjádření
Evropský parlament,
- s ohledem na své usnesení ze dne 14. ledna 2004 o ochraně a podpoře kulturní rozmanitosti: roli Evropských regionů a mezinárodních organizací, jako je UNESCO a Rada Evropy, [1]
- s ohledem na sdělení Komise "Směrem k mezinárodnímu nástroji kulturní rozmanitosti" (KOM(2003)0520),
- s ohledem na své usnesení ze dne 12. března 2003 o Všeobecné dohodě o obchodu a službách (GATS) v rámci WTO, včetně kulturní rozmanitosti, [2]
- s ohledem na Všeobecnou deklaraci UNESCO o kulturní rozmanitosti ze dne 2. listopadu 2001,
- s ohledem na čl. 149 odst. 1 Smlouvy o ES a článek 151 Smlouvy o ES,
- s ohledem na preambuli a článek 22 Charty základních práv Evropské unie,
- s ohledem na čl. I-3 odst. 3 čtvrtý pododstavec Smlouvy o Ústavě pro Evropu, který stvrzuje, že Unie respektuje svou bohatou kulturní a jazykovou různorodost a dbá na zachování a rozvoj evropského kulturního dědictví, a na čl. III-315 odst. 4 třetí pododstavec, který stvrzuje, že při sjednávání a uzavírání dohod v oblasti obchodu kulturními a audiovizuálními službami, pokud by tyto dohody mohly ohrozit kulturní a jazykovou rozmanitost Unie, Rada rozhoduje jednomyslně,
- s ohledem na rozhodnutí Generální konference UNESCO ze dne 17. října 2003 zahájit práci vedoucí k vypracování návrhu Úmluvy o kulturní rozmanitosti pro příští zasedání Generální konference v roce 2005,
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že mezi prosincem 2003 a květnem 2004 se uskutečnila jednání nezávislých odborníků s cílem vytvořit první předběžný návrh úmluvy,
B. vzhledem k tomu, že se počínaje zářím 2004 uskutečnila řada mezivládních jednání s cílem dokončit předběžný návrh úmluvy a zprávu,
C. vzhledem k tomu, že Všeobecná deklarace UNESCO o kulturní rozmanitosti přijatá v listopadu 2001 byla vítaným krokem směrem k mezinárodní spolupráci, ale ukázalo se, že je nedostatečnou reakcí na ohrožení kulturní rozmanitosti v globalizujícím se světě,
D. vzhledem k tomu, že návrh úmluvy UNESCO má za cíl zajištění a ochranu rozmanitosti kulturního obsahu a uměleckého vyjadřování, a vzhledem k tomu, že jejím cílem je usnadnit rozvoj a přijímání kulturních politik a vhodných opatření na ochranu a podporu rozmanitosti kulturního vyjadřování a také podpořit širší mezinárodní kulturní výměny,
E. vzhledem k tomu, že zatímco cíl úmluvy souvisí s kulturními otázkami — oblastí, v níž podle článku 151 Smlouvy nepřísluší Společenství harmonizační pravomoci — opatření zaměřená na plnění daných cílů mohou zahrnovat ustanovení s vlivem na "acquis communautaire"; jinými slovy, návrh úmluvy UNESCO je smíšená dohoda a zahrnuje řadu ustanovení spadajících do působnosti Společenství,
F. vzhledem k tomu, že Rada proto dne 16. listopadu 2004 souhlasila s tím, že Komise bude oprávněna vyjednávat jménem Společenství o těch částech znění návrhu UNESCO, které spadají do působnosti Společenství,
G. vzhledem k tomu, že členské státy mají povinnost úzce spolupracovat se Společenstvím s cílem zajistit jednotu při vyjednávání a uzavření jakéhokoliv znění,
H. vzhledem k tomu, že článek 300 Smlouvy stanovuje procedurální pravidla s ohledem na dohody Společenství a zahrnuje konzultace s Evropským parlamentem o návrhu uzavřít takovou dohodu,
I. vzhledem k tomu, že je důležité, s ohledem na smíšenou dohodu, aby spolu členské státy a všechny orgány společenství úzce spolupracovaly;
1. připomíná, že úmluva musí být nástrojem mezinárodní spolupráce ve prospěch kulturního rozvoje, a domnívá se, že návrh úmluvy představuje vážný pokus odpovědět na výzvy, které pro kulturní rozmanitost představuje globalizace a mezinárodní obchodní politika, a vítá proces ustavení závazného a normotvorného nástroje na ochranu kulturní rozmanitosti;
2. domnívá se, že členské státy musí vyvinout veškeré úsilí ke koordinaci svých stanovisek, a to mezi sebou i se Společenstvím;
3. vyjadřuje svou obavu, že jakýkoliv nedostatek jednoty naruší postavení a důvěryhodnost Společenství při vyjednávání, a zdůrazňuje důležitost jednoty EU a nezbytnost toho, aby byl Evropský parlament plně zapojen do vymezení jasného mandátu, a také zohlednění názorů vyjadřovaných občanskou společností;
4. trvá na tom, aby Komise nejen poskytovala nejnovější informace o vyjednávání v rámci organizace UNESCO Radě, ale také zajistila úplnou informovanost Evropského parlamentu;
5. domnívá se, že navrhovaná úmluva UNESCO musí velmi jasně zdůraznit práva signatářských států vytvářet, udržovat a provádět politiky a právní předpisy na podporu a ochranu kulturní rozmanitosti a plurality médií; má za to, že je nezbytné posílit práva obsažená v úmluvě a vzdorovat všem pokusům jakýmkoliv způsobem prostřednictvím této úmluvy tato práva rozmělnit a oslabit;
6. je přesvědčen, že úmluva musí uznat velmi důležitou roli, kterou hrají veřejné služby, zejména provozovatelé veřejnoprávního vysílání, v rámci ochrany, podpory a rozvoje kulturní rozmanitosti a identity a přístupu všech občanů ke kvalitnímu obsahu a znalostem;
7. zdůrazňuje, že přestože kulturní služby a produkty mají dvojí povahu ekonomického a kulturního zboží, nelze je stavět na roveň běžnému zboží;
8. zdůrazňuje také, že přístup k rozmanité nabídce kulturního obsahu jak národního, tak pocházejícího ze všech regionů světa, je základním právem;
9. trvá na tom, že Evropská unie a její členské státy by neměly během procesu vyjednávání a uzavření této úmluvy učinit nic, co by ohrozilo kulturní rozmanitost nebo narušilo schopnost vlád podporovat kulturní rozmanitost a identitu;
10. vyzývá Generální konferenci UNESCO a vyjednávající strany, aby zajistily, že se úmluva bude vztahovat na všechny formy projevů kultury;
11. vyzývá všechny vyjednávající strany, aby vyvinuly veškeré úsilí a dokončily návrh tak, aby příští Generální konference UNESCO v říjnu 2005 v Paříži mohla návrh přijmout;
12. je přesvědčen o tom, že pluralismus médií musí být základním principem úmluvy;
13. trvá na tom, že úmluva musí zaručovat transparentnost, zásadu proporcionality a demokratické zásady;
14. trvá na tom, že úmluva musí být založena na zásadách individuálních lidských práv, jak jsou stanovena v mezinárodních nástrojích, včetně práva na svobodu informací a názoru, a práv duševního vlastnictví;
15. je přesvědčen, že otázka vztahu mezi mezinárodním obchodním právem a budoucí úmluvou UNESCO je klíčovým aspektem, k němuž by se mělo nejlépe přistupovat tak, aby kulturní rozmanitost měla přinejmenším tutéž prioritu jako ostatní politiky, a v žádném případě prioritu menší;
16. je toho názoru, že v úmluvě musí být stanoven jednoduchý, jednotný a závazný mechanismus urovnávání sporů, aby se mezinárodním právu vytvořila judikatura v oblasti kulturní rozmanitosti;
17. domnívá se, že jakékoliv vymezení kulturních odvětví v úmluvě musí zahrnovat nejen výrobu, ale také tvorbu, zveřejňování, propagaci, šíření, vystavování, poskytování, prodej, vytváření sbírek, uchovávání a ochranu kulturního zboží a služeb;
18. domnívá se, že úmluva musí uznat význam přímé i nepřímé veřejné finanční podpory a že signatářské státy mohou rozhodovat o povaze, výši a příjemcích takové podpory;
19. domnívá se, že státy by si měly zachovat právo organizovat, financovat a vymezovat pravomoci institucí poskytujících veřejné služby, které jsou určeny k ochraně kulturní rozmanitosti a plurality médií, zejména poskytovatelů veřejnoprávního vysílání, s cílem zajistit jejich demokratickou a sociální relevantnost pro jejich společnosti, a že toto musí platit i ve věku digitálních znalostí;
20. domnívá se proto, že úmluva musí chránit práva signatářských států rozšířit své kulturní politiky i na obsah nových médií a nové způsoby šíření, a že zásada technologické neutrality musí být v úmluvě výslovně zmíněna;
21. vítá návrh na Observatoř kulturní rozmanitosti v rámci UNESCO, která musí být provozována ve spolupráci s odbornými organizacemi;
22. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám členských států a kandidátských zemí, Výboru regionů, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Radě Evropy a organizaci UNESCO.
[1] Úř. věst.
C 92 E, 16.4.2004, s. 322.
[2] Úř. věst.
C 61 E, 10.3.2004, s. 289.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0136
Bangladéš
Usnesení Evropského parlametnu o Bangladéši
Evropský parlament,
- s ohledem na Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bangladéšskou lidovou epublikou o přátelství a rozvoji [1],
- s ohledem na rostoucí kritiku četných a stále horších případů zneužívání lidských práv oficiálními silami a fundamentalistickými náboženskými organizacemi, kterou vyjádřila Hospodářská a sociální rada OSN v únoru 2005 (E/CN.4/2005/NGO/32), a rovněž ministerstvo zahraničí USA v únoru 2005 (Country Report on Human Rights Practices in Bangladesh 2004) a Amnesty International (například Urgent Action 061/2005),
- s ohledem na prohlášení předsednictví jménem EU o útocích v Habiganj v Bangladéši dne 29. ledna 2005,
- s ohledem na čl. 115 jednacího řádu,
A. znepokojen opakovanými bombovými útoky na významné opoziční politiky, menšinové náboženské skupiny, novináře a představitele nevládních organizací, a zejména dvěma nedávnými útoky granáty, jejichž cílem byli dva významní opoziční politikové: Sheikh Hasina, předsedkyně Lidové ligy (Awami League) a bývalá premiérka, dne 21. srpna 2004, a bývalý ministr financí Shah Mohammad Kibria dne 27. ledna 2005, který byl při útoku zabit,
B. znepokojen aktuálním politickým vývojem v Bangladéši, kde se zjevně stupňuje hrozba fundamentalismu a kde špatná správa, korupce a nepotismus vážně narušují jak právní řád, tak ustanovení na ochranu základních práv v Bangladéši zakotvená v ústavě,
C. znepokojen tím, že vláda Bangladéše potlačuje výbuchy násilí jen s částečným úspěchem a že extremistické skupiny jsou nadále vážnou hrozbou; bera na vědomí, že na venkově stále operují paravojenské skupiny, jimž v některých případech poskytují podporu místní úřady,
D. znepokojen tím, že náboženské menšiny včetně Hindů i umírněných muslimských skupin a organizace bojující za práva žen jsou v posledních letech často obětí násilných útoků a vyhrožování,
E. poukazuje na to, že současná atmosféra strachu vznikla v důsledku zneužívání pravomocí, kterého se dopouští některé strany ve vládě,
F. vzhledem k tomu, že zatímco Bangladéš učinila jistá zlepšení v socioekonomické sféře včetně zdravotnictví, hygieny, vzdělávání, zlepšení postavení žen, rodinného plánování a soběstačnosti ve výživě, zaostává ve zlepšení vládnutí a podpoře lidských práv, jejichž dodržování by mohlo dále povzbudit socioekonomický rozvoj ve prospěch jejích obyvatel,
G. znepokojen jak tím, že bangladéšská vláda dosud nedokázala postavit před soud pachatele těchto atentátů, tak zhoršením celkové situace v Bagladéši, pokud jde o právo a veřejný pořádek, v průběhu posledního roku; poukazuje však na to, že dne 22. února 2005 zakázala bangladéšská vláda činnost dvou muslimských zločineckých organizací a zmrazila jejich aktiva,
H. vyzdvihuje skutečnost, že základem Dohody o spolupráci ES a Bangladéše je dodržování lidských práv a demokratických zásad a že porušení článku 1 je prohřeškem, který může ohrozit pokračování dohody,
I. vzhledem k tomu, že Komise musí zajistit monitorování situace v oblasti lidských práv v Bangladéši a poskytování informací Parlamentu,
J. vyzdvihuje skutečnost, že Bangladéš má určité závazky v rámci mezinárodního práva jako smluvní strana Mezinárodního paktu o občanských a politických právech a Úmluvy OSN proti mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestům, ale dosud nepřijala žádné zákony, které by tyto závazky uvedly v praxi,
1. odsuzuje opakované bombové útoky a vyzývá vládu Bangladéše, aby zajistila, že mezinárodní vyšetřovatelé, kteří pomáhají bangladéšským zpravodajským útvarům, budou mít zcela volný přístup k veškerým důkazům souvisejícím s atentáty, tak jak přislíbila sama vláda, a vyzývá bangladéšskou vládu, aby zveřejnila celou zprávu o vyšetřování;
2. naléhavě žádá vládu Bangladéše, aby dodržovala pokyny bangladéšského nejvyššího soudu, které požadují, aby nezneužívala právní nástroje při zadržování účastníků opozičních demonstrací a aby se zdržela represí ve formě věznění a mučení proti pokojným politickým protestům;
3. vybízí vládu Bangladéše, aby zejména zastavila činnost paravojenských sil RAB ("oddíly rychlé akce"), jež vede k mimosoudnímu zabíjení. Uznávaná organizace na obranu lidských práv ODHIKAR uvádí, že podle zveřejněných zpráv zemřelo v roce 2004 ve vazbě 90 osob následkem mučení;
4. vybízí vládu Bangladéše, aby umožnila obyvatelstvu účastnit se tradičních kulturních akcí a aby přijala opatření pro zajištění bezpečnosti těchto akcí, jež jsou výrazem tradice tolerance a sekularismu;
5. naléhavě žádá vládu Bangladéše, aby preventivně zasáhla proti muslimským paravojenským jednotkám, které ve venkovských oblastech Bangladéše šíří násilí a strach;
6. opakuje svou podporu požadavku, aby osoby, o nichž je známo, že se podílely na masakru bangladéšských občanů a na jiných válečných zločinech v období bangladéšské války za nezávislost v roce 1971, byly postaveny před soud;
7. domnívá se, že vzhledem k parlamentním volbám, které jsou plánovány na konec roku 2006/ začátek roku 2007, jsou nutné systémové změny, aby bylo obnoveno dodržování zásad dobrého vládnutí a aby volební komise a prozatímní vláda mohly vykonávat svou činnost nezávisle;
8. domnívá se, že na podporu těchto reforem bude nutný koordinovaný postup všech dárců na celém světě;
9. vyzývá všechny strany, aby se zdržely nedemokratických praktik a aby zahájily dialog všech stran prostřednictvím plného zapojení do demokratického procesu v parlamentu; vyzývá zvláště opoziční strany, aby ukončily bojkot parlamentní činnosti, neboť agitace a násilí způsobují utrpení bangladéšského lidu;
10. vyjadřuje podporu zásadovým krokům evropských představitelů, které učinili v průběhu posledního roku v souvislosti s ochranou práv náboženských menšin v Bangladéši, jako byla jejich fyzická přítomnost v budovách muslimského hnutí Ahmadija v říjnu 2004, kdy fundamentalisté připravovali hromadný útok na tento komplex;
11. vyzývá Radu k tomu, aby přezkoumala uplatňování klauzule o lidských právech a demokracii
P6_TA(2005)0137
Humanitární pomoc uprchlíkům ze západní Sahary
Usnesení Evropského parlamentu o humanitární pomoci pro uprchlíky ze Sahary
Evropský parlament,
- s ohledem na své usnesení ze dne 16. března 2000 o západní Sahaře [1], v němž Evropský parlament "žádá Komisi, aby poskytla více humanitární pomoci uprchlíkům ze Sahary, a vyzývá ji, aby zvýšila humanitární pomoc pro obyvatele Sahary, zejména pokud jde o potraviny, zdravotnictví a vzdělávání".
- s ohledem na své usnesení ze dne 23. října 2003 o předběžném návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2004, oddíl III: Komise [2], v němž vyzývá Komisi, aby poskytla záruky, že saharských uprchlíkům bude neustále poskytována podstatná humanitární pomoc,
- s ohledem na zprávy generálního tajemníka Organizace spojených národů ze dne 20. října 2004 o možném snížení počtu pracovníků mise OSN pro referendum na západní Sahaře (MINURSO), včetně civilních a správních pracovníků (S/2004/827) a ze dne 27. ledna 2005 o situaci na západní Sahaře (S/2005/49), které vyzývají mezinárodní společenství, aby nadále poskytovalo humanitární pomoc saharským uprchlíkům, dokud nebude vyřešen konfliktu na západní Sahaře,
- vzhledem k tomu, že návrh Světového potravinového programu OSN (UNWFP) ze dne 5. května 2004 na poskytnutí pomoci uprchlíkům na západní Sahaře (WFP/EB.2/2004/4-B/4) přihlíží ke zhoršení životních podmínek uprchlíků ze Sahary (opožděný vývoj u dětí, špatná výživa, anémie,...) v důsledků snížení pomoci,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že obyvatelé Sahary, kteří žijí v uprchlických táborech v Alžírsku se tam nacházejí v důsledku nedokončené dekolonizace a že přežití tohoto obyvatelstva závisí pouze na mezinárodní humanitární pomoci,
B. s ohledem na závěry skupiny evropských poslanců, kteří od 3. do 6. března 2005 navštívili tábory uprchlíků ze Sahary (blízko Tindufu v jihozápadním Alžírsku) a zjistili, že humanitární situace se v táborech zhoršila,
C. vzhledem k tomu, že výzva Světového potravinového programu dárcovským zemím ze dne 26. února 2005 zdůrazňuje, že "od května 2005 Světový potravinový program nebude schopen zajistit plnou denní dávku 2100 kcal pro 158000 uprchlíků ze Sahary...", neboť chybí velkorysé příspěvky a pomoc z vnějšku, "což může závažným způsobem ohrozit zdraví uprchlíků, zejména dětí a žen",
D. znepokojen vyčerpáním zásob potravin, k němuž dojde v květnu 2005, což povede u uprchlíků, kteří již teď žijí v nejistotě, k velké humanitární krizi, nebudou-li okamžitě podniknuta nezbytně nutná opatření pro to, aby byla poskytnuta důsledná a rychlá pomoc, díky níž bude možno čelit této vážné situaci,
E. s ohledem na dramatické následky, k nimž by vedlo pokračující snížování pomoci, kterou Komise prostřednictvím oddělení pro humanitární pomoc (ECHO) poskytuje saharským uprchlíkům (snížení potravinové pomoci, zhoršení v oblasti zdravotnictví a vzdělávání atd.),
F. vzhledem k významné specifické a doplňkové pomoci (potraviny, zdravotní péče, vzdělávání, bydlení, hygiena,...), kterou Komise poskytovala saharským uprchlíkům až do roku 2002, k pomoci, která obnášela výrobky základní potřeby a kterou poskytly orgány OSN v rámci svého mandátu,
G. vzhledem k tomu, že humanitární krize byla způsobena zejména tím, že hledání spravedlivého a trvalého politického řešení politické situace západní Sahary, které by bylo přijatelné různými zúčastněnými stranami, nevykazovalo významný pokrok;
1. žádá Komisi, aby poskytla nezbytně nutnou pomoc, která by umožnila čelit těžké situaci, v níž se nyní nacházejí saharští uprchlíci;
2. žádá Komisi, aby zvýšila a rozrůznila svou pomoc, tak aby tato pomoc dosáhla alespoň úrovně z roku 2002, a aby tak saharským uprchlíkům zaručila potřebné minimum potravin, a žádá, aby současně byla nadále přikládána důležitost zdravotnictví, vzdělávání, bydlení a dopravě;
3. opakuje svůj požadavek uvedený v odstavci 66 výše uvedeného usnesení Evropského parlamentu ze dne 23. října 2003, aby Komise přijala vhodná opatření pro to, aby byla pomoc poskytovaná saharským uprchlíkům zaručena a aby v žádném případě nebyla, ani dočasně, přerušena z důvodů čistě administrativních;
4. žádá Komisi, aby při provádění programů ECHO pro saharské uprchlíky spolupracovala s evropskými nevládními organizacemi, které již mají v této oblasti zkušenost, tak aby byla zaručena účinnost a rychlost provedení pomoci přidělené Evropskou unií;
5. žádá Komisi, aby přispěla k posílení kapacit pro řízení humanitární pomoci v uprchlických táborech ve spolupráci se saharskými institucemi zřízenými výhradně pro tyto účely;
6. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, generálnímu tajemníkovi OSN, marocké vládě, hnutí Front Polisario a předsedovi Africké unie.
[1] Úř. věst.
C 377, 29.12.2000, s. 354.
[2] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 457.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0138
Lampedusa
Usnesení Evropského parlamentu o Lampeduse
Evropský parlament,
- s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv a její článek 14,
- s ohledem na Ženevskou úmluvu z roku 1951 o právním postavení uprchlíků a na čl. 33 odst. 1 této úmluvy, podle něhož je nutno posuzovat případy jednotlivě a který zakazuje vyhošťování nebo navracení uprchlíků,
- s ohledem na Evropskou úmluvu o lidských právech, zejména odstavec 4 čtvrtého protokolu této úmluvy, podle něhož "je hromadné vyhošťování cizinců zakázáno",
- s ohledem na barcelonské prohlášení a na pracovní program, který byl přijat na euro-středomořské konferenci ve dnech 27 a 28. listopadu 1995 s cílem podpořit ochranu základních práv v oblasti Středomoří,
- s ohledem na Chartu základních práv Evropské unie [1] a článek 18 této charty o právu na azyl,
- s ohledem na článek 6 Smlouvy o EU a článek 63 smlouvy o ES,
- s ohledem na otázky k písemnému zodpovězení E-2616/04 a E-0545/05,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že ostrůvek Lampedusa o rozloze 20 km2 s 5500 obyvateli, který se nachází uprostřed Sicilského průlivu, má jasně omezené možnosti přijímat a poskytnout zázemí velkému množství přistěhovalců a žadatelů o azyl, kteří pravidelně přistávají na jeho pobřeží, často v zoufalém stavu;
B. znepokojen hromadným vyhošťováním přistěhovalců, které od října 2004 do března 2005 prováděly italské orgány z ostrova Lampedusa do Libye;
C. vzhledem k tomu, že Vysoký komisař OSN pro uprchlíky (VKSNU) odsoudil, že dne 17. března 2005 bylo vráceno 180 osob, a prohlásil, že "zdaleka nelze říci, že Itálie provedla nezbytná opatření, aby se ujistila, že nevrací skutečné uprchlíky zpět do Libye, kterou nelze považovat za zemi bezpečnou pro azylanty"; vzhledem k tomu, že Vysoký komisař pro uprchlíky "hluboce lituje nedostatku otevřenosti na straně jak italských, tak i libyjských orgánů";
D. znepokojen tím, že italské orgány dne 15. března 2005 odmítly povolit vstup Vysokému komisaři OSN pro uprchlíky do uprchlických táborů na ostrově Lampedusa, zatímco podle VKSNU italské orgány přístup libyjským úředníkům umožnily;
E. vážně se obávaje o osud stovek žadatelů o azyl, kteří byli vráceni do Libye - země, která není signatářem Ženevské úmluvy o uprchlících, nemá azylový systém, nenabízí účinné záruky dodržování práv uprchlíků a praktikuje svévolné zatýkání, držení ve vazbě a vyhošťování, a vzhledem k tomu, že jsou vyhoštěné osoby většinou zatýkány a není jim známo, kam budou dopraveni;
F. znepokojen zacházením s osobami zadržovanými v táborech v Libyi a jejich politováníhodnými životními podmínkami a také nedávným hromadným vysídlováním cizinců z Libye do jejich zemí původu, a to za podmínek, které jim nezaručují důstojnost ani možnost přežití; znepokojen informacemi z libyjských zdrojů, podle nichž došlo ke 106 případům úmrtí v důsledku tohoto vyhoštění;
G. berouc v úvahu dvoustrannou dohodu mezi Itálií a Libyí, jejíž obsah je stále ještě tajný a která má svěřovat dohled nad proudem přistěhovalců libyjským orgánům a ukládá Libyi povinnost převzít zpět osoby, které Itálie odmítne přijmout na své území;
H. znepokojen tím, že v Itálii neexistuje zákon o právu na azyl;
I. berouc v úvahu skutečnost, že na základě žádosti č. 11593/05, kterou podala skupina vyhoštěných migrantů, požádal Evropský soud pro lidská práva dne 6. dubna 2005 Itálii o poskytnutí informací o situaci na Lampeduse;
1. vyzývá italské orgány a všechny členské státy, aby upustily od hromadného vyhošťování žadatelů o azyl a "nelegálních přistěhovalců" do Libye a do dalších zemí a aby zaručily, že se budou zabývat každou žádostí o azyl jednotlivě a že bude dodržována zásada, že nelze nepřijmout žadatele o azyl na své území;
2. domnívá se, že hromadné vyhošťování přistěhovalců do Libye, které provádějí italské orgány, mj. případ ze 17. března 2005, je porušováním zásady, že nelze nepřijmout žadatele o azyl na své území, a že italské orgány nedodržely své mezinárodní závazky tím, že se neujistily, zda život osob, které vyhošťují, není v zemi jejich původu ohrožen;
3. vyzývá italské orgány, aby zajistily VKSNU volný přístup do uprchlického tábora na Lampeduse a k osobám, které jsou tam zadržovány a které by mohly potřebovat mezinárodní ochranu;
4. vyzývá Komisi, strážkyni Smluv, aby dbala na dodržování práva na azyl v Evropské unii ve smyslu článku 6 Smlouvy o EU a článku 63 Smlouvy o ES, aby zajistila ukončení hromadného vyhošťování a požadovala od Itálie a ostatních členských států, aby dodržovaly své povinnosti vyplývající z práva Unie;
5. znovu zdůrazňuje nezbytnost vytvořit přistěhovaleckou a azylovou politiku Společenství, která by byla založena na otevření legálních možností přistěhovalectví a na stanovení společné normy ochrany základních práv přistěhovalců a žadatelů o azyl pro celou Evropskou unii, jak bylo stanoveno Evropskou radou na zasedání v Tampere v roce 1999 a potvrzeno Haagským programem;
6. znovu opakuje svůj hluboký nesouhlas s přístupem založeným na nejnižším společném jmenovateli, který se objevuje v návrhu směrnice Rady o azylových postupech KOM(2002)0326, a vyzývá členské státy, aby urychleně ve svém právu provedly směrnici 2004/83/ES [2] o minimálních podmínkách pro přiznání statutu uprchlíka;
7. vyzývá Komisi, aby na toto téma vedla otevřenou diskusi a také dala veřejnosti k dispozici výsledky své odborné mise do Libye týkající se nelegálního přistěhovalectví, která se konala v listopadu a prosinci 2004;
8. vyzývá Libyi, aby povolila vstup mezinárodním pozorovatelům, ukončila vyhošťování a svévolné zatýkání přistěhovalců, ratifikovala Ženevskou úmluvu o uprchlících a uznala mandát VKSNU, a požaduje, aby byly všechny readmisní dohody s Libyí zveřejněny;
9. požaduje vyslání delegace, jejímiž členy by byly členové příslušných výborů, do uprchlických táborů na Lampeduse a
P6_TA(2005)0139
Sucho v Portugalsku
Usnesení Evropského parlamentu o suchu v Portugalsku
Evropský parlament,
- s ohledem na články 2 a 6 Smlouvy o ES, podle kterých mají být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do politik Společenství v různých odvětvích, s cílem dosáhnout udržitelného hospodářského rozvoje z hlediska životního prostředí,
- s ohledem na článek 174 Smlouvy o ES,
- s ohledem na Kjótský protokol a na Rámcovou úmluvu OSN o změně klimatu (UNFCCC) z prosince 1997 a na ratifikaci Kjótského protokolu ze strany ES dne 4. března 2002,
- s ohledem na zprávu Komise o změně klimatu a o otázce evropských vod,
- s ohledem na čl. 103 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že jižní Evropa, a zejména Pyrenejský poloostrov, byly v posledních několika letech zasaženy velkými suchy,
B. vzhledem k tomu, že absence srážek v Portugalsku v období od 1. října 2004 do konce března 2005, kdy srážky představovaly méně než 50 % průměrné hodnoty ve srovnání s obdobím 1961-1990, vedla k výraznému snížení obsahu vody v půdě, přičemž tato hodnota v některých oblastech na jihu země představuje méně než 20 %,
C. vzhledem k tomu, že ke dni 15. března 2005 je téměř 88 % území kontinentálního Portugalska zasaženo velkým nebo dokonce extrémním suchem a že po několika dnech, kdy bylo zaznamenáno určité množství srážek, se situace dostatečně nezměnila,
D. vzhledem k tomu, že jsou pociťovány následky nedostatku vody, které mají výrazné sociálně-ekonomické dopady, zejména na zemědělství, chov dobytka a na lesní hospodářství - kde je zaznamenán velmi slabý nebo nulový růst vegetace, jmenovitě obilnin, pícnin a přírodních luk, což ohrožuje sklizeň obilnin a slámy a vede k výraznému nedostatku krmiva, jehož zásoby jsou vyčerpány - stejně jako na lidskou spotřebu, na životní prostředí, na systém zdravotnictví Portugalska, a tedy i na jeho hlavní hospodářské odvětví, kterým je cestovní ruch,
E. vzhledem k tomu, že od května až do začátku podzimu nebyly zaznamenány nové srážky, bude tedy nutno pokračovat v krmení zvířat, nejen v létě, ale také po celou následující zimu,
F. vzhledem k tomu, že nejvíce zasaženou skupinou obyvatelstva je ta, která má nejméně finančních prostředků a která, pokud se přímých důsledků týče, pocítí buď dopad na jarní kultury - které jsou ohroženy vzhledem k nízkému stavu vody v hlavních přehradních nádržích - nebo zvýšené riziko požárů v létě, které již dosáhly katastrofálních rozměrů zejména v roce 2003,
G. vzhledem k tomu, že podle studií dopadu sucha, vypracovaných s výhledem na 11 měsíců, jsou ztráty čisté přidané hodnoty vyčísleny řádově na 34 % a v nejvíce postižených oblastech na jihu země mohou dokonce dosáhnout řádově až 40 %,
H. domnívaje se, že přetrvávající sucho v Portugalsku je dalším důkazem negativních následků klimatických změn a zdůrazňuje, že toto sucho opět poukazuje na nutnost podniknout ambiciozní celosvětové kroky k zastavení změny klimatu; domnívaje se tedy, že EU musí i nadále hrát v tomto procesu vedoucí úlohu a znásobit své úsilí v klíčových oblastech životního prostředí, energetiky a dopravy,
1. vyjadřuje svoji solidaritu s postiženým obyvatelstvem a postiženými odvětvími a obavy ze situace, v níž se nacházejí portugalští zemědělci a chovatelé dobytka a také obavy ohledně oblastí, které již mají potíže se zásobováním vodou s tím, že situace je vážná zejména v centrální části země a na jihu;
2. považuje za nutný zásah na úrovni Společenství, a to nejen ve smyslu podpory těch nejpostiženějších, ale také proto, aby se zabránilo zhoršení škod a aby se předešlo tomu, že stejné situace v budoucnosti opět způsobí tak tíživé následky; v tomto smyslu a na základě informací, které již byly poskytnuty portugalskými orgány naléhavě žádá Komisi, aby:
- předem provedla v plné výši platby příslušných zemědělských podpor zemědělcům;
- povolila, v souladu s právními předpisy Společenství a podle toho, co se už událo v podobných situacích v minulosti, uvolnění obilnin z intervenčních zásob Společenství, jež pocházejí z přebytků některých členských států,
- podpořila veterinární pověření, s nimiž počítá plán pro nepředvídané události, pro potírání katarové horečky neboli nemoci "modrého jazyka", jež se objevila v období současného sucha a jež tím, že si vynutila opatření omezující pohyb zvířat, ještě značnou měrou zhoršila situaci;
- povolila různé odchylky z uplatňování některých nařízení Společenství, zejména povolení pastvy ve vyčleněných oblastech nebo v oblastech, kde se pěstují obilniny a kde postižení výrobního cyklu zcela znemožní sklizeň úrody,
- schválila státní pomoc portugalských orgánů tam, kde to okolnosti vyžadují, zvláště pro drobné zemědělce, a to zejména kompenzacemi mimořádných výdajů na výživu zvířat a dopravu nebo schraňování vody nebo na činnosti nejvíce postižené, jako například brambory nebo citrusy;
- předložila radě a parlamentu návrh na přehodnocení právních nástrojů s ohledem na přizpůsobení současné právní úpravy potřebě zabránit stejně závažným následkům v dalších letech, kdy se sucha na jihu evropy mohou opakovat;
3. rozhodně vyzývá v této souvislosti Komisi a Radu, aby daly ihned k dispozici finanční prostředky a příslušnou techniku, aby bylo možno včas zabránit výskytu většího množství lesních požárů z důvodu sucha během letošního léta;
4. blahopřeje Komisi k jejímu sdělení o řízení rizik a krizí v zemědělství (KOM(2005)0074), a pobízí ji, stejně jako Radu, aby naléhavě pokračovala, tak rychle jak je to jen možné, ve vytváření účinného systému ochrany evropských zemědělců na úrovni Společenství proti rizikům a krizím podobným těm, jež plynou ze současného sucha v Portugalsku; považuje za nutné zavést veřejnou formu zemědělského pojištění financovanou z prostředků Společenství, jež by umožnila v případech veřejných katastrof, jako jsou sucho a požáry, zaručit zemědělcům minimální příjem;
5. považuje za nutné získat položku finanční podpory, která by minimalizovala nárůst nákladů a snížení objemu zemědělské výroby, stejně jako dočasné zproštění plateb na sociální pojištění (aniž by došlo ke ztrátě práv) pro zemědělce pracujících na plný úvazek, s příjmem nižším než 12 EVJ, a bezúročné prodloužení zemědělských úvěrů o dva roky;
6. vyzývá Radu a Komisi, aby přistoupily k nové analýze možností využití Fondu solidarity, zejména tak, aby mohl rovněž čelit situacím, k nimž dochází především na jihu Evropy;
7. vybízí Komisi, aby předložila návrhy zajišťující dodržování závazků, které byly přijaty v Kjótu;
8. naléhavě žádá Komisi, aby do hloubky prostudovala výskyt těchto jevů a určila, zda jsou povahy cyklické nebo náhodné nebo zda jsou novým ukazatelem dlouhodobé změny klimatu, a aby prozkoumala možnosti s ohledem na dohodu na období po roce 2012 v rámci programu OSN týkajícího se změny klimatu, spolu s vytyčením dlouhodobé evropské strategie, jež počítá s omezením emisí do roku 2020 jako směr, který mají rozvinuté země sledovat; trvá na tom, aby si Evropská unie zachovala svoji vedoucí úlohu v mezinárodním úsilí při řešení otázek spojených s klimatickými změnami a aby předložila konkrétní návrhy strategické akce po r. 2012;
9. se zájmem bere na vědomí nedávnou zprávu Komise o globálním jevu změny klimatu a jeho přímý dopad na zásobování vodou a na kvalitu vody a vodních ekosystémů; vítá zejména návrh předložit příslušné příspěvky o dopadech na vodní hospodářství evropským politickým činitelům (zemědělství, městské aglomerace, odvětví energetiky a průmyslu, ochrana občanů, územní plánování) v rámci scénářů klimatické změny;
10. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, portugalskému národnímu shromáždění a portugalské vládě, stejně tak jako místním orgánům v postižených oblastech.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0149
Vnitřní trh v nových členských státech
Usnesení Evropského parlamentu o vnitřním trhu v nových členských státech: situace, příležitosti, ponaučení (2004/2155(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
- s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1],
- s ohledem na hodnocení vnitřního trhu (Internal Market Scoreboard Edition) č. 13 ze dne 13. července 2004,
- s ohledem na interinstitucionální dohodu o zdokonalení tvorby právních předpisů [2],
- s ohledem na 1579 směrnic o vnitřním trhu s termínem převedení do národního práva nejpozději do 15. listopadu 2004,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 7. května 2003 Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů: "Strategie vnitřního trhu — priority na léta 2003-2006" (KOM(2003)0238),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 21. ledna 2004 Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů: "Zpráva o naplňování strategie vnitřního trhu (2003-2006)" (KOM(2004)0022),
- s ohledem na zprávu, kterou uveřejnila v listopadu 2004 skupina na vysoké úrovni vedená Wimem Kokem, "Čelíme výzvě: Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost",
- s ohledem na zprávu, kterou uveřejnilo Sdružení evropských obchodních a průmyslových komor Euro-Chambers a Slovinská obchodní a výzkumná asociace SBRA: "Průzkum CAPE 2004: připravenost podniků ve střední Evropě na rozšíření",
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů (A6-0068/2005),
A. vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.1 písm. c) Smlouvy stanoví, že činnosti Společenství budou zahrnovat i vytvoření vnitřního trhu, který se vyznačuje odstraněním překážek volného pohybu zboží, osob, služeb a kapitálu mezi členskými státy,
B. vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 1 písm. h) Smlouvy stanoví, že činnosti Společenství budou zahrnovat sbližování právních předpisů členských států v míře nutné pro fungování společného trhu,
C. vzhledem k tomu, že článek 10 Smlouvy vyzývá členské státy, aby přijaly veškerá vhodná opatření k plnění jejich závazků, které vyplývají ze Smlouvy nebo jsou důsledkem činnosti orgánů Společenství a stanoví, že by se měly zdržet jakýchkoli opatření, která by mohla ohrozit dosažení cílů této Smlouvy,
D. vzhledem k tomu, že čl. 14 odst. 2 Smlouvy stanoví, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy,
E. vzhledem k tomu, že čl. 18 odst. 1 Smlouvy stanoví, že po splnění určitých podmínek má mít každý občan Unie právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států,
F. vzhledem k tomu, že články 23 a 24 Smlouvy vyzývají k volnému pohybu zboží v rámci Společenství,
G. vzhledem k tomu, že část třetí, hlava III Smlouvy vyzývá k volnému pohybu osob, služeb a kapitálu v rámci Společenství,
H. vzhledem k tomu, že vnitřní trh zřízený Evropským společenstvím je nezpochybnitelným hospodářským úspěchem a hnací silou při podporování hospodářské soudržnosti a při postupném odstraňování regionálních nerovností,
I. vzhledem k tomu, že vnitřní trh může být skutečně dovršen pouze tehdy, provedou-li všechny členské státy směrnice o vnitřním trhu a budou-li je prosazovat,
J. vzhledem k tomu, že nedostatky v provádění, uplatňování a prosazování těchto směrnic mají za následek roztříštěnost vnitřního trhu, znemožňují další hospodářský růst a prohlubují regionální nerovnosti,
K. vzhledem k tomu, že pozdní nebo nesprávné provádění práva znemožňuje podnikům a spotřebitelům využívat skutečných výhod správně fungujícího vnitřního trhu,
L. vzhledem k tomu, že účinné provádění a uplatňování právních předpisů Společenství pomáhá rozvíjet vzájemnou důvěru mezi vládami, občany a podniky,
M. vzhledem k tomu, že hlavním cílem Lisabonské strategie je vybudovat do roku 2010 nejdynamičtější a nejkonkurenceschopnější znalostní ekonomiku na světě s větším počtem lepších pracovních míst a větší sociální soudržností, a vysokou úrovní ochrany životního prostředí,
1. je přesvědčen, že k plnému využití potenciálu nově rozšířeného evropského trhu musí být všechny směrnice pro vnitřní trh, jejichž provádění a uplatňování jsou zpožděné, převedeny a uplatňovány tak, aby se rychle odstranily zbývající překážky v pohybu zboží, osob, služeb a kapitálu;
2. doporučuje, aby nové členské státy zpracovaly strategie pro provádění právních předpisů, které budou účinně provádět právní předpisy Společenství a zvyšovat povědomí o nových právních předpisech u spotřebitelů, výrobců, obchodníků a soudů;
3. naléhavě žádá, aby cíl 1,5 % navrhovaný Evropskou radou pro deficit provádění směrnic braly všechny členské státy vážně a aby byl podpořen pevným politickým závazkem každého státu, že veškeré směrnice, jejichž převod nebyl uskutečněn včas budou převedeny do určitého termínu;
4. navrhuje, aby členské státy vedle včasného a správného provádění směrnic o vnitřním trhu do svých právních řádů a jejich účinného uplatňování rovněž prozkoumaly své stávající vnitrostátní právní předpisy s cílem zjistit jejich slučitelnost s předpisy EU, aby bylo možno pomoci procesu odstraňování překážek trhu a rozvoji hospodářské soutěže na vnitřním trhu;
5. vítá skutečnost, že nové členské státy přijaly ve svých právních předpisech zásadu vzájemného uznávání a že navíc některé členské státy přijaly ustanovení o horizontálním vzájemném uznávání, které automaticky uznává tuto zásadu v neharmonizovaných oblastech; ale opakovaně potvrzuje nutnost pokroku směrem k harmonizaci, která je hlavním cílem vnitřního trhu;
6. zvláště chválí některé nové členské státy za jejich výkon při přijímání evropských norem týkajících se výrobků, v mnoha případech mnohem rychleji než staré členské státy;
7. vyzývá všechny národní instituce nových členských států, aby rozvíjely a zkvalitňovaly své správní kapacity, a zmenšily tak rozdíly mezi formálním souladem a faktickým prosazováním právních předpisů Společenství;
8. navrhuje, aby k dosažení cílů stanovených v Lisabonské strategii zvýšily nové členské státy své investice do výzkumu a vývoje, které se v současné době nacházejí hluboko pod průměrem EU, podporovaly lepší kontakty mezi výzkumnými institucemi a podniky a rozvíjely efektivnější vzdělávací a školící systémy s cílem zvýšit kvalitu pracovního trhu s ohledem na nedávno uveřejněnou zprávu "Čelíme výzvě: Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost";
9. upozorňuje na zásadní důležitost účelného režimu duševního vlastnictví pro stimulaci inovací a komerčního využití nových myšlenek i pro rozvoj kreativního obsahu v prostředí off-line a on-line; vyzývá nové členské státy, aby zaručily efektivní fungování systémů ochrany patentů a autorských práv a aby na opatření k boji proti pirátství a padělání poskytovaly náležité zdroje;
10. vyzývá Radu, aby s ohledem na značnou důležitost zajištění ochrany duševního vlastnictví u vynálezů týkajících se digitální technologie, blíže spolupracovala s Evropským parlamentem na schválení nového patentového opatření, které poskytne bezpečný rámec pro patentovatelnost technických vynálezů v této oblasti;
11. vyzývá národní, regionální a místní orgány v nových členských zemích, aby rozvíjely pružný a dynamický trh práce s cílem zvýšit zaměstnanost v soukromém sektoru a řešit problémy strukturální nezaměstnanosti a regionální nerovnosti;
12. upozorňuje na důležitost budování účinného systému profesionální kvalifikace a vyzývá k definování norem, které by byly vzájemně uznávány; navrhuje, aby Komise vyčlenila další zdroje na pomoc rozvoji profesních orgánů v nových členských státech s cílem podpořit rozvoj vysoce kvalifikované pracovní síly;
13. zdůrazňuje důležitost dovršení vnitřního trhu s cílem snížit sociální a regionální nerovnosti v nových členských státech;
14. upozorňuje na důležitost dynamického trhu služeb při vytváření pracovních míst a vzniku nových podniků; zdůrazňuje velkou důležitost navrhované směrnice o vnitřním trhu služeb pro ekonomiky nových členských států, uvědomuje si však, že tohoto cíle musí být dosaženo, aniž by byla narušena sociální soudržnost v Unii a vysoká úroveň ochrany evropských spotřebitelů;
15. naléhavě žádá národní, regionální a místní orgány nových členských států, aby zlepšily a rozšířily svoji úlohu při šíření informací týkajících se právních předpisů a fungování EU a vnitřního trhu; považuje za důležité, aby veřejnost získávala informace a rady o právech spotřebitelů a o možnostech pracovat a podnikat v rámci vnitřního trhu;
16. vyzývá nové členské státy, aby zajistily náležitou finanční podporu pro odpovídající rozvoj a fungování nástrojů mimosoudního vyrovnání a řešení problémů, jako je SOLVIT [3], s cílem zajistit, aby evropští občané a podniky měli k dispozici nástroje pro řešení problémů, se kterými se mohou při rozvoji vnitřního trhu setkat;
17. vítá, že dne 20. října 2004 zavedla Komise zvláštní postup při porušení právních předpisů proti novým členským státům, které do svého právního řádu neprovedly směrnice, které měly být provedeny nejpozději do 1. května 2004;
18. je přesvědčen, že pro usnadnění provádění právních předpisů Společenství by aktuální informace o stavu provádění předpisů měly být k dispozici častěji. Tyto aktualizované informace by měly doplňovat "hodnocení vnitřního trhu" (Internal Market Scoreboard) a měly by být používány pro vytvoření jmenovitého seznamu členských států založeném na zásadě "jmenuj a zostuď" (name and shame), které bohužel v procesu přebírání právních předpisů zaostávají;
19. zastává názor, že by Komise měla zahájit reorganizaci současných právních předpisů Společenství s cílem jejich zjednodušení. To by velmi pomohlo při procesu jejich provádění a uplatňování a dále podpořilo pohyb a obchod uvnitř Společenství stejně jako růst evropského hospodářství;
20. upozorňuje na důležitost jednoduchého a účinného regulačního prostředí pro minimalizaci nákladů podniků a zajištění maximálního souladu s právními předpisy; doporučuje novým členským státům, aby acquis pro vnitřní trh přebíraly tím nejjednodušším možným způsobem; navrhuje, aby nové členské státy aktivně podporovaly programy Komise na zdokonalení tvorby právních předpisů tím, že poskytnou své současné znalosti o složitosti současného acquis, dokud je mají v živé paměti;
21. navrhuje, aby "hodnocení vnitřního trhu" (Scoreboard) bylo povýšeno na úroveň Evropské rady a bylo na politické úrovni uznáno jako hlavní odkaz, pokud jde o stav provádění právních předpisů;
22. je toho názoru, že by Evropský parlament měl hrát aktivnější úlohu při kontrole dosažených výsledků a vyvíjet tlak na členské státy, aby prováděly směrnice;
23. připomíná svůj vlastní závazek aktivně ovlivňovat, tam kde je to nutné a vhodné, přesměrování lisabonské agendy a zachovávat rovnováhu mezi hospodářským, sociálním a ekologickým rozměrem lisabonského a göteborgského procesu s cílem vyvinout ambiciózní a udržitelnou strategii rozvoje;
24. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám členských států.
[1] Úř. věst.
L 236, 23.9.2003, s. 17.
[2] Úř. věst.
C 321, 31.12.2003, s. 1.
[3] SOLVIT je dobrovolná on-line síť řešící problémy, kde členské státy EU spolupracují na mimosoudním řešení problémů způsobených špatným uplatněním právních předpisů o vnitřním trhu ze strany veřejných orgánů.
Centrum SOLVIT existuje v každém členském.
Centra SOLVIT mohou pomoci při řešení stížností občanů i podnikatelů.
Jsou součástí národní správy a musí předložit reálné řešení problému do deseti týdnů.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0150
Lidská práva ve světě (2004) a politika EU
Usnesení Evropského parlamentu o výroční zprávě o stavu lidských práv ve světě v roce 2004 a o politice EU v této oblasti (2004/2151(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv a na všechny příslušné mezinárodní nástroje na ochranu lidských práv,
- s ohledem na vstup Římského statutu Mezinárodního trestního soudu (ICC) v platnost dne 1. července 2002 a na svá usnesení související s ICC [1],
- s ohledem Chartu Organizace spojených národů,
- s ohledem na Protokol č. 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, který se týká zrušení trestu smrti za všech okolností,
- s ohledem na Chartu základních práv Evropské unie [2],
- s ohledem na články 3, 6, 11, 13 a 19 Smlouvy o Evropské unii a na články 177 a 300 Smlouvy o založení Evropského společenství,
- s ohledem na Dohodu o partnerství AKT-EU [3],
- s ohledem na své usnesení ze dne 23. října 2003 o míru a důstojnosti na Středním východě [4],
- s ohledem na své usnesení ze dne 24. února 2005 o 61. zasedání Komise OSN pro lidská práva v Ženevě [5],
- s ohledem na 6. výroční zprávu EU o stavu lidských práv,
- s ohledem na první a druhou zprávu o lidském rozvoji v arabském světě v rámci plánu rozvoje Organizace spojených národů,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A6-0086/2005),
A. vzhledem k tomu, že toto usnesení si neklade za cíl obsáhnout vše, nýbrž zaměřit se ve svých dvou hlavních částech za prvé na nejdůležitější události v oblasti lidských práv v jednotlivých geografických oblastech mimo EU a za druhé na osm klíčových tematických otázek, které budou pro EU důležité v nadcházejících letech;
Problémy v jednotlivých zemích
Kandidátské země
1. připomíná zjištění uvedená v jeho zvláštních podrobných zprávách o přistupujících/kandidátských zemích Bulharsku, Rumunsku a Turecku, blahopřeje těmto zemím k pokroku, kterého dosáhly v oblasti lidských práv, připomíná jim však, že ještě stále před sebou mají úkoly, které musí splnit; naléhá na ně, aby vytrvaly a zintenzívnily své úsilí v tomto směru;
Západní Balkán
2. je toho mínění, že Evropský parlament by měl učinit více pro záruky ohledně lidských práv jak ve Vojvodině, tak v Kosovu;
3. vyzývá Chorvatsko, Bosnu a Hercegovinu a Srbsko a Černou Horu, aby zajistily spravedlivé soudní procesy za válečné zločiny; připomíná jim, že mají povinnost plně spolupracovat s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii (ICTY);
4. připomíná Srbsku a Černé Hoře, že je důležité zajistit dodržování lidských práv a právní stát, zejména je třeba odsuzovat a zákonnými prostředky trestně stíhat veškeré akty národnostně motivované nesnášenlivosti a násilí;
Země sousedící s EU a Blízký východ
5. kvůli posílení dodržování lidských práv v sousedních zemích a v oblasti Středomoří podporuje, aby se v příslušných zemích vytvořily nezávislé instituce a otevřené občanské společnosti, což by zaručilo účinné uskutečňování práv vyplývajících z podepsaných dvoustranných a mnohostranných dohod;
6. žádá stále větší úctu k právům žen a menšin a úctu ke svobodám a pluralismu sdělovacích prostředků, úctu k lidským právům v systému trestního soudnictví a zrušení praktik mučení a trestu smrti v zemích, s nimiž EU uzavřela dohodu o přidružení a projednává akční plány;
7. doufá, že dojde k vyvinutí většího úsilí v podpoře práv žen v rámci Barcelonského procesu; v tomto ohledu žádá o vytvoření regionálního akčního plánu zaměřeného na zlepšování práv žen a rovnosti mezi pohlavími v duchu zprávy Rozvojového programu OSN; vyzývá všechny členské země Barcelonského procesu, aby upustily od svých výhrad týkajících se Úmluvy o odstranění všech forem diskriminace žen (CEDAW);
8. podtrhuje, že země v regionu musí učinit pokrok v oblasti lidských práv a zejména ve spolupráci s ICTY; v oblasti uskutečňování účinné politiky ve prospěch návratu uprchlíků a vysídlenců; s respektem k právům menšin; v uskutečňování aktivní politiky bránící obchodování s lidmi;
9. vyzývá všechny země, které vzhledem k tomu, že se nacházejí v blízkém sousedství EU, mají s EU politické, obchodní a sociální styky, aby si uvědomily, že nutným základem pro proces hospodářské a sociální reformy je přijetí politik prosazujících dodržování lidských práv a demokratické standardy v souladu s mezinárodními předpisy v oblasti lidských práv;
10. vítá velký důraz, který na prosazování standardů lidských práv kladl nově zvolený prezident Ukrajiny ve svém projevu v tomto parlamentu ve Štrasburku v únoru 2005, vítá skutečnost, že v době prezidentských voleb byl na Ukrajině zachován pořádek a právní stát, a vybízí Ukrajinu, aby si zvolila cestu otevřenosti světu a demokracie, což je nezbytným základním krokem k tomu, aby všichni její občané požívali lidských práv v nejširším slova smyslu; vyzývá novou vládu, aby provedla legislativní a politické reformy, které zaručí svobodu tisku a sdělovacích prostředků na celé Ukrajině, aby učinila přítrž mučení a špatnému zacházení ze strany příslušníků policejních složek, aby zajistila možnost spojit se okamžitě po zadržení s právníkem a vedla boj proti korupci;
11. vyzývá Bělorusko, aby přiznalo všem svým občanům jejich občanská a politická práva; vyzývá běloruské orgány, aby okamžitě zastavily popravy představitelů politické opozice a neoprávněná zatýkání a vazební stíhání; podporuje činnost Svazu běloruských novinářů, kterému byla udělena Sacharovova cena za rok 2004 jako uznání jeho úsilí o to, aby měli běloruští občané k dispozici nezkreslené informace a vyvážené zpravodajství; vyzývá běloruské orgány, aby umožnily vypracování politiky spolupráce se zeměmi EU a aby zjednodušily systém udělování víz, aby mohly pokračovat programy prázdninových ozdravných pobytů pro děti, které trpí následky havárie jaderné elektrárny v Černobylu;
12. bere na vědomí nedávné volby v Moldavsku; zaznamenává obavy Rady EU, že tyto volby nesplňovaly některé podmínky skutečné soutěže politických sil ve volebním procesu, zejména pokud jde o rovný přístup ke sdělovacím prostředkům a nestranné informování o volební kampani; vyzývá novou vládu Moldavska, aby prošetřila zprávy o údajném mučení a špatném zacházení s jednotlivci, včetně nezletilých, ze strany policie a aby zlepšila podmínky ve věznicích; žádá provedení reforem, které povedou ke zdokonalení právního státu a vymýcení korupce na úřadech; vyzývá Moldavsko, aby zabránilo jakémukoli obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, včetně případů žen, které se stávají sexuálními otrokyněmi, a obchodování s lidskými orgány pro účely transplantace; vyzývá orgány, aby zajistily politicky vyvážené zpravodajství ve státních sdělovacích prostředcích; domnívá se, že zatýkání opozičních poslanců a jiná opatření namířená proti poklidným demonstracím jsou jednoznačným porušováním základních práv a svobod, jako je svoboda vyjadřování, sdružování a shromažïování; vyzývá tzv. Dněsterskou moldavskou republiku, aby propustila všechny zbývající politické vězně;
13. vyzývá Ukrajinu a Moldávii, aby zakročily proti pašování z Podněstří, do této oblasti, či přes tuto oblast, a Rusko, aby zakročilo proti pašování z Kaliningradské oblasti do Litvy a Polska, a aby vytvořily účinné protikorupční programy pro své celnice, pohraniční stráž a finanční úřady, jakož i pro svou policii;
14. vítá úsilí Maroka řešit situaci obětí porušování lidských práv, k němuž docházelo v minulosti, zejména zřízení Výboru pro spravedlnost a usmíření; bere na vědomí pozitivní změny - zákaz mučení a odškodnění osob, které v minulosti trpěly; podporuje pokračování právní reformy, jako je zákon o rodině, který marocký parlament přijal v lednu 2004, a návrh zákona, podle něhož je mučení trestnou činností (prosinec 2004); ostře odsuzuje užívání trestů odnětí svobody pro novináře v případech údajného hanobení a žádá, aby marocké orgány provedly reformu trestního zákoníku s cílem zrušit tresty vězení za porušení tiskových zákonů; konstatuje, že v Maroku existuje moratorium na trest smrti; vyzývá marocké orgány, aby zrušily trest smrti;
15. se znepokojením bere na vědomí zprávy o porušování lidských práv v Západní Sahaře, pokud jde mimo jiné o svobodu projevu a volný pohyb, a vyzývá Maroko a Frontu Polisario, aby směřovaly k řešení situace podle mezinárodně uznaného Bakerova plánu; vyzývá Maroko a Frontu Polisario, aby propustily všechny válečné zajatce;
16. vyzývá Maroko a Alžírsko, aby postupovaly při přijímání přistěhovalců humánním způsobem; zdůrazňuje, že všechna taková opatření musí být v naprostém souladu s mezinárodním humanitárním a uprchlickým právem;
17. vyzývá Alžírsko, aby i nadále bralo v úvahu své závazky v oblasti lidských práv, když se vypořádává s hrozbami teroristů, a vítá pokračující proces reformy; poukazuje na to, že je zapotřebí, aby Alžírsko i nadále podporovalo svobodu tisku, nezávislou občanskou společnost a politickou opozici, a v tomto ohledu vítá poslední vývoj; vítá pokračující dialog mezi alžírskou vládou a EU v oblasti nedovoleného přistěhovalectví; žádá Alžírsko, aby kladně odpovědělo na žádost Pracovní skupiny pro vynucená a nedobrovolná zmizení OSN a aby na prvním místě vyřešilo otázku zmizelých;
18. vyzývá Libyi, aby propustila na svobodu všechny politické vězně; je vážně znepokojen libyjskou legislativou, která zakazuje politické strany, sdružování a sdělovací prostředky; zdůrazňuje význam uznávání mezinárodního humanitárního práva a úmluv v oblasti lidských práv; vyzývá EU, aby naléhala na libyjské orgány, aby přiznaly mezinárodním organizacím na ochranu lidských práv povolení ke vstupu do Libye a provedly tam šetření; vyzývá Libyi, aby umožnila mezinárodním pozorovatelům vstup do země, ukončila svévolné vyhošťování a zatýkání migrantů, ratifikovala Ženevskou úmluvu o právním postavení uprchlíků a uznala mandát Vysokého komisaře pro uprchlíky;
19. naléhá na Tunisko, aby umožnilo vytvoření nezávislých organizací na ochranu lidských práv; vyzývá Tunisko, aby okamžitě uvolnilo veškeré finanční prostředky, které Evropská unie převedla organizacím pro lidská práva, zejména finanční prostředky určené Tuniské lize pro lidská práva;
20. naléhá na Tunisko, aby uznávalo základní práva, jako jsou svoboda názoru, projevu a sdružování, a aby nadále přijímalo veškerá nezbytná opatření, aby zaplnilo zbývající mezery, a aby se tak vyrovnalo s úmluvami o lidských právech, jakož i s ustanovením o lidských právech v dohodě o přidružení; vyjadřuje své znepokojení nad zprávami o porušování práv obhájců lidských práv včetně sužování, zastrašování, neoprávněného vynucování, hanobení, svévolného zatýkání a fyzického násilí; tudíž vyzývá EU, aby vzala v úvahu všechny tyto aspekty v rámci akčního plánu Evropské politiky sousedství (EPS) a aby pečlivě a pravidelně hodnotila pokrok v oblasti lidských práv na tomto poli;
21. povzbuzuje pokračující dialog mezi EU a Egyptem s cílem posílit stabilitu, rozvoj a lidská práva v euro-středomořské oblasti, jak se ukázalo při euro-středomořském parlamentním shromáždění konaném v Káhiře; v tomto ohledu vítá propuštění Dr. Noora; vyzývá Egypt, aby považoval podporu lidských práv za svou prioritu; vítá zorganizování vrcholné schůzky zabývající se Darfúrem, která se má uskutečnit v Egyptě, a uznává oddanost egyptské vlád podpoře míru v Súdánu; vyzývá Egypt, aby odvolal mimořádný stav;
22. uvědomuje si, že změna palestinského vedení je novou příležitostí k nalezení pozitivní cesty vpřed v tomto regionu, a podporuje "cestovní mapu" jako základ pro trvalé řešení; je přesvědčen o nutnosti plné politické podpory USA a EU, mají-li obě strany dospět k takovému trvalému řešení;
23. vyzývá nové palestinské vedení, aby pokračovalo v přijímání veškerých nezbytných opatření k zastavení teroristické činnosti namířené proti Izraeli, zejména k ukončení podpory a provádění sebevražedných bombových útoků; podporuje úsilí nového palestinského vedení v tomto směru a považuje dosažený pokrok za slibný;
24. všímá si úsilí vynaloženého Izraelem v reakci na nový vztah, který existuje mezi palestinským a izraelským vedením; vítá obzvláště opatření přijatá na vybudování důvěry, jako jsou propuštění vězňů, prohlášení o ukončení ozbrojených útoků, ukončení politiky ničení palestinských obydlí a neustálá podpora politiky neangažování se ve vztahu k pásmu Gazy; uznává právo Izraele přijímat opatření na zajištění bezpečnosti Izraelců; připomíná Izraeli, že jakákoli opatření přijatá proti terorismu nesmějí opomíjet hledisko lidských práv;
25. vyjadřuje své znepokojení nad vznikem a rozsahem ochranného plotu/bezpečnostní bariéry v rozsáhlých částech oblasti západního břehu Jordánu a nad důsledky jeho existence pro lidská práva místních obyvatel; žádá Izrael, aby zastavil další výstavbu ochranného plotu/bezpečnostní bariéry; bere na vědomí rozhodnutí Mezinárodního soudního dvora ve věci ochranného plotu/bezpečnostní bariéry; bere na vědomí rovněž rozhodnutí izraelského Nejvyššího soudu z června 2004 a rozhodnutí izraelské vlády z února 2005;
26. vyzývá Sýrii, aby dodržovala lidská práva a zejména svobodu sdružování, a je znepokojen zprávami, že Sýrie údajně financuje teroristické organizace; vítá prohlášení ministra zahraničí Sýrie, že stažení veškerých syrských jednotek, vojenských a zpravodajských zařízení bude dokončeno do 30. dubna 2005 v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1559 (2004);
27. vyzývá vládu Sýrie, aby neprodleně propustila politické vězně a s konečnou platností zrušila výjimečný stav; doufá, že Sýrie vydává pokyny ve smyslu uskutečňování a praktického uplatňování svých závazků týkajících se lidských práv a svobod, zejména pokud jde o ukončení diskriminace Kurdů a rovná práva pro ženy a zabránění násilí na ženách; zdůrazňuje vysoký počet neodůvodněných zatčení a uvěznění a také velmi rozšířené mučení a špatné zacházení, a to i u dětí;
28. vyjadřuje politování nad používáním trestu smrti v Saúdské Arábii a vyzývá vládu, aby ukončila tuto praxi, k níž se v současnosti přistupuje pravidelně; je znepokojen tím, že saúdské právo nechrání mnohá základní práva a že svoboda vyjadřování je stále velmi značně omezená;
29. vítá nedávné místní volby jako krok směrem k demokracii, ale odsuzuje nerovnost pohlaví v Saúdské Arábii a krajní diskriminace a omezení svobod žen, které mimo jiné nemají volební právo; připomíná, že ženy v Saúdské Arábii stále potřebují k cestování písemné povolení od příbuzného mužského pohlaví a že pokud ženy trpí špatným zacházením nebo násilím ze strany mužských příbuzných, nemají často žádnou možnost tuto situaci změnit;
30. uvědomuje si obtíže, s nimiž se setkávají nové irácké úřady při svém úsilí nastolit právo a pořádek za pomoci vojenských jednotek, které jsou v zemi rozmístěny, a vyjadřuje své znepokojení současnou situací; vítá odhodlání a odvahu, které projevil irácký lid během nedávné volební kampaně a voleb samotných, ve kterých měl možnost zvolit pro sebe a svou zemi lepší demokratickou budoucnost; vyjadřuje svou podporu nově zvolenému parlamentu v Iráku; doufá, že brzy bude ve spolupráci s menšinami sepsána nová demokratická ústava; vyzývá Komisi, aby zvýšila svou podporu iráckým orgánům; vyzývá OSN, aby zvýšila své zapojení do řešení situace v Iráku a svou přítomnost v zemi; je znepokojen zprávami o pokračujícím mučení a špatném zacházení s vězni v iráckých věznicích; uvědomuje si nebezpečné podmínky, za kterých nadále působí v Iráku novináři, a odsuzuje pokračující únosy; vyzývá k okamžitému propuštění všech unesených a důrazně odsuzuje barbarské braní rukojmích, popravy a sebevražedné bombové útoky; znovu vyslovuje své odsouzení mučení a jakéhokoli krutého, nelidského nebo ponižujícího zacházení s vězni v Iráku ze strany iráckých orgánů nebo příslušníků cizích vojenských sil;
31. vyzývá Írán, aby se konstruktivně zapojil do dialogu o lidských právech s EU; je velmi znepokojen tím, že stav lidských práv se za poslední dva roky zhoršil, a vyzývá íránské orgány, aby se se vší vážností zavázaly zvrátit tento trend; odsuzuje značný nárůst případů porušení lidských práv, zejména zvyšující se množství zpráv o veřejných popravách (vypouští se) a bičování; vítá moratorium na kamenování a naléhá na íránský parlament, aby přijal zákony zakazující tuto praxi bez výjimky; bere na vědomí ujištění íránských orgánů ohledně zavedení moratoria na popravy mladistvých a vyzývá je ke schválení návrhů zákonů zakazujících popravu osob, které spáchaly trestný čin v nedospělém věku, přičemž tento zákaz musí platit i poté, co tato osoba dosáhne věku 18 let; bere na vědomí ujištění Íránu ohledně moratoria na uřezávání končetin; vyzývá Radu a Komisi, aby pozorně sledovaly, zda Írán plní své závazky ohledně moratoria v těchto tří klíčových oblastech - kamenování, popravy mladistvých a uřezávání končetin; je znepokojen velkým množstvím zatčení, zejména žen a mladých lidí, na základě nejasných nebo nezávažných obvinění; vyjadřuje velmi vážné znepokojení nad tím, že (vypouští se) byl nedávno popraven mladistvý, který se dopustil sexuálního provinění; odsuzuje zavrženíhodnou politiku Íránu, pokud jde o zatýkání a věznění novinářů a opozičních aktivistů publikujících na internetu a potlačování svobody tisku a sdělovacích prostředků; vyzývá Írán, aby přestal podporovat teroristické organizace;
32. žádá o to, aby byl plně zapojen do komplexního zhodnocení euro-středomořského partnerství, které má být předloženo ministrům na příští euro-středomořské schůzce ministrů v Lucembursku;
33. znovu vyzývá všechny smluvní strany euro-středomořských dohod o přidružení, aby převedly ustanovení o lidských právech do akčního programu, aby prohloubily a posílily respektování lidských práv a zavedly mechanismus pro pravidelné hodnocení souladu s článkem 2 příslušných dohod o přidružení;
34. je přesvědčen, že Evropská iniciativa pro demokracii a lidská práva musí hrát zásadní roli v prosazování zakladatelských hodnot EU v barcelonském procesu; vyzývá v tomto směru k posílení svých postupů v zemích středomořských partnerů, aby se podpořil rozvoj a upevnění občanských společností a nezávislých nevládních aktérů;
Rusko jako soused
35. vyjadřuje lítost a odsouzení v souvislosti s hrůznými teroristickými činy, které se odehrály v Ruské federaci v roce 2004, zejména tragické a nezapomenutelné násilí teroristů na dětech v Beslanu;
36. uvědomuje si, že Rusko čelí teroristické hrozbě ze strany extremistů, a podporuje ruské úsilí vypořádat se s terorismem, ale trvá na nutnosti dodržovat v rámci tohoto boje lidská práva;
37. vyzývá Rusko, aby okamžitě přijalo opatření k ukončení mimosoudních výkonů trestu smrti ze strany ruských jednotek, únosů osob a mučení ve vyšetřovací vazbě v Čečensku - podle zpráv jde o časté případy; naléhá na Rusko, aby zajistilo humanitárním organizacím, reportérům a pozorovatelům pro oblast lidských práv bezproblémový přístup do Čečenska, přičemž respektuje lidská práva a uznává územní celistvost Ruské federace;
38. připomíná Rusku jeho povinnosti podle mezinárodního humanitárního práva; je znepokojen ruskými právními předpisy z poslední doby, které mohou vést k omezení lidských, občanských a politických práv, např. omezení přímých voleb gubernátorů, rozšíření faktické vládní kontroly nad většinou televizních stanic, předpisy omezující právo konat veřejnou demonstraci a zpětná účinnost právních předpisů týkajících se vlastnických a investorských práv;
39. připomíná Rusku jeho přijaté závazky jakožto signatáře Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, zejména závazek uznávat a podporovat demokratické principy a zákonnost, včetně konání svobodných a spravedlivých voleb, zdravou politickou pluralitu, existenci alternativních zdrojů informací, právo na sdružování, právo na svobodu vyjadřování a průhledné a nediskriminační uplatňování právních předpisů nezávislými soudy;
40. důrazně žádá Rusko, aby vytvořilo podmínky pro návštěvy pozorovatelů pro oblast lidských práv v kterékoli části země;
41. vyzývá ruskou vládu, aby chránila jakékoli aktivisty lidských práv a organizace na ochranu lidských práv ohrožené pronásledováním ze strany místních orgánů ve všech republikách severního Kavkazu;
42. naléhá na ruskou vládu, aby zajistila nezávislost soudnictví a dodržovala principy umožňující existenci spravedlivého, politicky nezaujatého podnikatelského sektoru, jaký si zvolily demokracie EU;
Asie
43. vítá skutečnost, že vláda Kazachstánu zavedla moratorium na výkon trestu smrti a že Kyrgyzstán své moratorium prodloužil; vyzývá vlády a parlamenty obou zemí, aby formálně zrušily trest smrti; naléhá na obě vlády, aby usnadnily politickým stranám možnost přihlásit se do voleb a účastnit se jich; vyzývá obě země, aby umožnily vyvážené zpravodajství a zajistily svobodu tisku;
44. naléhá na vládu Uzbekistánu, aby učinila konkrétní praktické kroky vedoucí ke zrušení trestu smrti poté, co se k tomu zavázala, tj. aby zavedla moratorium na rozsudky odsuzující k trestu smrti a na výkon tohoto trestu; vítá, že v roce 2003 byly provedeny změny trestního zákoníku, které postavily mimo zákon mučení a špatné zacházení ve vazbě a které umožnily jejich trestní postih; vyzývá Uzbekistán, aby dodržování těchto změn skutečně prováděl a aby propustil zbývající politické vězně; trvá na vytvoření systému nezávislé soudní moci; vítá nedávný závazek vlády provést zásadní reformy, mj. posílit nezávislost soudní moci a zrušit cenzuru tisku;
45. vyzývá vládu Tádžikistánu, aby zanechala pokusů upevnit svou moc před blížícími se parlamentními volbami a umožnila opozičním stranám přihlásit se do voleb;
46. vyzývá Turkmenistán, aby dal všem svým občanům skutečnou politickou svobodu, zejména svobodu vyjadřování; naléhá na Turkmenistán, aby ukončil neodůvodněné držení ve vazbě a věznění; jakož i útoky na politické oponenty;
47. vítá pozitivní výsledky volebního procesu v Afghánistánu a vybízí novou vládu pana Karzáího, aby pokračovala v politice modernizace a restrukturalizace, zejména s důrazem na zajištění dodržování lidských práv všech svých občanů; důrazně odsuzuje barbarskou praxi braní rukojmích a poprav nevinných lidí;
48. vítá zřízení komisí pro lidská práva v Afghánistánu a na Maledivách; vyzývá v této souvislosti vlády obou těchto zemí, aby pamatovaly na to, že tyto komise by měly být sice finančně podporovány, ale mělo by jim být umožněno pracovat nezávisle;
49. vítá různé pozitivní kroky, k nimž došlo v Pákistánu v oblasti lidských práv: vytvoření společné kandidátky pro menšiny, přijetí zákona o svobodném poskytování informací a přidělení míst v Národním shromáždění ženám; uznává, že Pákistán má specifickou odpovědnost v souvislosti s potíráním teroristické činnosti a politické obtíže vyplývající z této odpovědnosti, ale trvá na tom, že hlediska lidských práv nelze přehlížet při jakýchkoli protiteroristických opatřeních, zejména v souvislosti se zadržováním a vězněním; lituje neochoty prezidenta Mušarafa splnit svůj závazek oddělit vládu státu od vojenské moci, protože takové oddělení je základním znakem běžné demokracie, v níž vojenská moc podléhá demokraticky zvolené vládě;
50. uznává, že Indie je největší fungující demokracií na světě, a podporuje pokrok, k němuž došlo v oblasti lidských práv; zůstává však znepokojen přetrvávající diskriminací v indické společnosti z důvodu kastovního, společenského nebo náboženského postavení; třebaže se jedná na prvním místě o společenský problém ve venkovských oblastech, zastává názor, že indická vláda musí v této oblasti pokračovat v podpoře společenské změny;
51. vítá pozitivní dialog o Kašmíru, který v poslední době probíhá mezi Pákistánem a Indií; je i nadále znepokojen zprávami o případech porušování lidských práv, kterých se dopouštějí příslušníci indických vojenských a policejních jednotek v oblasti Kašmíru; vyzývá vládu Indie, aby zajistila neprodlené prošetření všech zpráv o takových případech příslušným soudním orgánem; důrazně odsuzuje veškeré teroristické a násilné činy v celé oblasti a upozorňuje na povinnost Pákistánu energicky se snažit napomoci potlačit tuto činnost; trvá na tom, aby do Kašmíru měly plný a otevřený přístup sdělovací prostředky a organizace pro ochranu lidských práv;
52. vítá zlepšení situace týkající se lidských práv na Srí Lance, avšak vyjadřuje obavy nad praktikami osvobozenecké skupiny Tamilští tygři zaměřenými na zabíjení a únosy členů jiných tamilských politických skupin a na nábor dětí do vojenských oddílů;
53. vyzývá vládu Bangladéše, aby následovala pokynů svého nejvyššího soudu, podle nichž musí zamezit zneužívání právních nástrojů při zadržování účastníků opozičních demonstrací a přestat potlačovat pokojné politické protesty prostřednictvím zatýkání a mučení; vyzývá vládu Bangladéše, aby ukončila akce polovojenského Praporu rychlého nasazení, jehož činnost zahrnuje i mimosoudní výkony trestu smrti; vyzývá vládu Bangladéše, aby preventivně zasáhla proti muslimským polovojenským skupinám, které ve venkovských oblastech Bangladéše šíří násilí a strach;
54. je i nadále znepokojen skutečností, že Laos a Vietnam jsou stále státy s jedinou politickou stranou, které stále potlačují národnostní a náboženské menšiny, jakož i aktivisty bránící demokracii a lidská práva, a vyzývá vlády obou zemí, aby dodržovaly svobodu slova, shromažïování a náboženského vyznání;
55. vyjadřuje hlubokou lítost nad porušováním lidských práv domorodých Montagnardů ve Vietnamu a vyzývá vládu, aby odstranila jakoukoli formu diskriminace kterékoli menšiny;
56. je přesvědčen, že zrušení politické imunity kambodžského Národního shromáždění pro pány Rainsyho, Pocha a Channyho představuje vážné porušení demokratických principů, a vyzývá kambodžské orgány, aby ukončily veškeré formy pronásledování demokratické opozice v této zemi; vybízí Kambodžu k zahájení skutečných demokratických reforem jako rámce pro zajištění dodržování lidských práv, aby se podařilo odstranit přetrvávající vážné nedostatky; vyzývá Kambodžu, aby dosáhla vyššího pokroku při reformách svého soudního systému a posílila svůj boj proti nezákonnému obchodu s ženami a dětmi; v tomto ohledu odsuzuje skutečnost, že 91 žen a dětí zachráněných z otroctví bylo uneseno v Phnompenhu, a vyzývá k jejich okamžitému propuštění;
57. vyzývá vládu v Barmě, aby jako první krok k vytvoření státu založeného na vůli lidu přestala potlačovat legitimní a demokratickou politickou činnost; naléhá na vládu, aby okamžitě propustila Aung San Suu Kyi, držitelku Sacharovovy ceny, 75letého novináře Wina Tina, poradce Aung San Suu Kyi;
58. vítá skutečnost, že se Čína zapojuje do dialogu o lidských právech s EU; žádá vlády členských států, Komisi a Čínu, aby využily tento dialog jako skutečnou příležitost dosáhnout změn v čínské vnitřní politice, v souvislosti s níž přetrvávají velké výhrady týkající se lidských práv, zejména pokud jde o uplatňování trestu smrti a potlačování svobody sdružování a náboženského vyznání; zdůrazňuje, že stále otevřenější obchodní vztahy musí být podmíněny reformami v přístupu k lidským právům; je znepokojen nedávným obratem politiky EU, který provedla Rada v otázce embarga na prodej zbraní Číně a velmi doporučuje, aby bylo embargo na prodej zbraní zachováno v plném rozsahu, dokud nenastane větší pokrok v otázkách lidských práv; vyzývá k oficiálnímu přehodnocení událostí na náměstí Tiananmen ze strany čínských orgánů, zveřejnění seznamu politických vězňů a jejich bezpodmínečné propuštění; se znepokojením se dozvídá o zacházení s obyvateli Tibetu a Xinjiangu, pokud jde o svobodu sdružování a náboženského vyznání;
59. odsuzuje způsob, jakým se chopil moci král Gjánendra a Královská nepálská armáda dne 1. února 2005, a přísný zákon o cenzuře; je zděšen množícími se zprávami o mizení osob po celé zemi a o útocích na aktivisty v oblasti lidských práv, na novináře, opoziční politické skupiny a skupiny občanské společnosti; odsuzuje závažné zločiny, které spáchaly skupiny bojovníků během konfliktu, který sužuje zemi od roku 1999; vyzývá krále, aby obnovil demokratický systém a komunikační spojení, aby propustil všechny politické vůdce a ochránce lidských práv a respektoval svobodu vyjadřování a shromažďování;
60. vítá historicky první prezidentské volby v Indonésii v září 2004; je zneklidněn zprávami o opakujících se zločinech, které páchají indonéské ozbrojené síly na civilistech při vojenských operacích v provinciích Papua a Aceh; vyjadřuje naději, že proces obnovy po zničujícím náporu tsunami lze využít jako podnětu k usmíření a k pokroku v mírovém procesu, a docílit tak ukončení dlouhotrvajícího konfliktu v Acehu; naléhá na indonéské orgány, aby vypátraly a postavily před soud osoby odpovědné za vraždy a jiné zločiny spáchané na ochráncích lidských práv a aby zajistily, že ustanovení deklarace o ochraně ochránců lidských práv, kterou přijalo v prosinci 1998 Valné shromáždění OSN, budou v Indonésii plně dodržována;
61. vyzývá Severní Koreu, aby si uvědomila, v jaké situaci je lid země, který trpí pod útlakem severokorejského režimu, a zahájila proces skutečných změn na všech úrovních s cílem začít uskutečňovat reformy, které budou plně odrážet potřebu dodržovat lidská práva; poukazuje na to, že ve výročním pořadí zemí světa z hlediska svobody sdělovacích prostředků je Severní Korea uvedena jako nejhorší na celém světě; hluboce lituje oznámení režimu Severní Koreje o svém stažení se z mnohostranného rámce pro rozhovory (rozhovory šesti stran);
Afrika
62. poukazuje na kritickou situaci mnoha občanů zemí v celé Africe, kteří byli nakaženi závažnými pandemickými chorobami, zejména HIV/AIDS; uznává pokrok, k němuž došlo v některých afrických zemích, např. v Ugandě; vyzývá Komisi, aby pomohla OSN ve spolupráci s Africkou unií vypracovat komplexní strategii pro zadržení a minimalizaci šíření pandemických chorob, zejména HIV/AIDS; potvrzuje právo každého člověka na přístup ke zdravotní péči a k léčbě; vyzývá členské státy a Komisi, aby ve svých rozvojových politikách pokládaly za svou nejvyšší politickou a finanční prioritu boj proti infekčním chorobám, a zejména rostoucí pandemii HIV/AIDS;
63. věří, že komplexní přístup k HIV/AIDS je naléhavě potřebný v subsaharské Africe, má-li se šíření AIDS zastavit a zvrátit do roku 2015;
64. hluboce lituje skutečnosti, že v různých částech Afriky dochází k beztrestnému porušování lidských práv a osoby v odpovědných funkcích si mohou počínat naprosto beztrestně; vyzývá Africkou unii, aby do takových případů vstoupila a úzce spolupracovala s ICC s cílem zlepšit situaci (viz tematický oddíl týkající se ICC);
65. je znepokojen zhoršující se situací v Gambii, která zahrnuje mnohá porušení svobody tisku, a vyzývá k prošetření vraždy novináře Deydy Hydary v prosinci 2004;
66. vyjadřuje skutečné znepokojení nad nedávnými událostmi na Pobřeží slonoviny, které vyústily v rasistické útoky na civilní obyvatelstvo; vyzývá válčící skupiny na Pobřeží slonoviny, aby respektovaly lidská práva všech občanů země;
67. je hluboce znepokojen státním převratem, který umožnil Faure Gnassingbému, aby byl jmenován prezidentem Toga po smrti svého otce při porušení pravidel demokracie; vyzývá tožské orgány, aby vytvořily institucionální rámec, který je nutný pro zajištění svobodných a spravedlivých prezidentských voleb, aby se země vrátila k ústavní zákonnosti a k dodržování lidských práv a základních svobod, bez nichž nemůže být spolupráce s Evropskou unií znovu obnovena;
68. vítá snížení počtu rozsudků smrti vynesených soudy šaríja v Nigérii, ale je i nadále znepokojen tím, že mnoho soudů stále soudí podle práva šaríja; je toho názoru, že Nigérie by místo toho měla dodržovat mezinárodní standardy;
69. je zděšen zprávami, že eritrejská vláda nadále pronásleduje křesťanské menšiny v celé oblasti; rovněž se znepokojením konstatuje, že v Eritreji i nadále trvá vláda jedné strany a nejsou naplánovány žádné volby; požaduje okamžité propuštění všech politických vězňů a novinářů zadržovaných v zemi; vyzývá eritrejské orgány, aby zvrátily trend zhoršování stavu lidských práv;
70. všímá si s obavami, že od září roku 2001 bylo zatčeno 10 nezávislých novinářů v Asmaře, z nichž jeden, Davit Isaak, je švédským občanem, který nebyl souzen za žádný trestný čin a který je stále ještě ve vězení; vyzývá eritrejskou vládu, aby propustila uvězněné novináře a aby zrušila zákaz soukromého tisku;
71. bere na vědomí a podporuje podpis nové mírové smlouvy mezi jednotkami v jižním a severním Súdánu, která ukončí dvě desetiletí trvající občanskou válku provázenou strašlivými případy porušování lidských práv; naléhá na všechny příslušné strany, aby respektovaly veškeré protokoly mírové dohody;
72. vyzývá vládu Súdánu, aby okamžitě přestala spolupracovat s arabskými milicemi, nebo takzvanými janjaweedskými milicemi, které páchají násilí na obyvatelstvu na rozsáhlém území, včetně nedodržování lidských práv, válečných trestných činů a trestných činů proti lidskosti v oblasti Darfúru v západním Sudánu; vítá zprávu vyšetřovací komise OSN a podporuje její zjištění a doporučení; trvá na tom, aby súdánská vláda v součinnosti s Africkou unií důrazně a rozhodně zasáhla a učinila přítrž útokům na neozbrojené civilisty ze všech stran a odzbrojila janjaweedské milice; vyzývá vládu Sudánu, aby projevila ochotu k vyjednání mírové dohody s povstaleckými silami v Darfúru;
73. vyzývá EU, aby uvalila na vládu Súdánu cílené sankce do doby, než budou k dispozici ověřitelné důkazy o tom, že skončila s politikou etnických čistek a masových vražd svých občanů; naléhá na EU, aby podpořila předání situace v Darfúru ICC ze strany Rady bezpečnosti OSN jakožto nejlepší způsob zajištění spravedlnosti pro oběti a skoncování s klimatem beztrestnosti, které zde panuje, a zamezení páchání dalších zločinů;
74. je i nadále znepokojen velkým množstvím incidentů ve východní části Konžské demokratické republiky, zejména v Ituri, v severním a jižním Kivu, v Maniemě a severní Katanze; ostře odsuzuje počínání vládních jednotek i povstaleckých bojovníků - jedni i druzí se v červnu 2004 dopustili válečných zločinů ve městě Bukavu v jižním Kivu;
75. vítá pozitivní proces obnovy a usmíření ve Rwandě; naléhá na Rwandu, aby ještě zvýšila úsilí s cílem zabránit porušování lidských práv a nastolit trvalý mír ve střední Africe; je zděšen zvýšeným počtem útoků na organizace občanské společnosti, kostely a školy ve Rwandě a je velmi znepokojen počtem soudců a soudních úředníků donucených odstoupit v rámci tzv. reformy soudnictví;
76. nejostřejším možným způsobem odsuzuje masakr v uprchlickém táboře Gatumba v Burundi; naléhavě vyzývá burundskou vládu a mezinárodní společenství, aby vynaložily co největší úsilí na dopadení viníků a postavily je před soud; podporuje proces přeměny v Burundi; vítá plánované volby jako důležitý krok v tomto procesu přeměny;
77. je hluboce znepokojen hrozivou humanitární situací v severní Ugandě, kde v důsledku činnosti Armády odporu Páně pod vedením povstaleckého vůdce Josepha Konyho velmi značné procento obyvatelstva setrvává v táborech vysídlenců; odsuzuje strašlivé porušování lidských práv, včetně hromadných únosů, mrzačení a znásilňování dětí, kterého se v této oblasti dopouštějí povstalci patřící k Armádě odporu Páně;
78. vítá oznámení angolské vlády, že se koncem roku 2006 budou v Angole konat parlamentní volby; je znepokojen ozbrojeným konfliktem v oblasti Cabinda a zprávami o násilí na civilním obyvatelstvu, kterého se dopouštějí angolské ozbrojené síly;
79. protestuje proti akcím vlády Zimbabwe a kritizuje její politiku, která podporuje rasovou segregaci a špatné řízení hospodářství země; má obavy, že taková politika vede zemi do hlubokého úpadku; s obavami poukazuje na značný pokles produkce potravin v poslední době a na těžkosti, které mají nevládní organizace snažící se pomoci potřebným; vyzývá vládu, aby přestala utiskovat politickou opozici, zaručila svobodu sdělovacích prostředků a zajistila konání svobodných a spravedlivých voleb za přítomnosti spolehlivých mezinárodních pozorovatelů;
80. stále je znepokojen tím, že v Rovníkové Guineji zůstávají ve vazbě političtí vězni, z nichž bylo přiznání vynuceno mučením a že představitelé politické opozice jsou zadržování bez obvinění nebo soudního procesu;
Amerika
81. vyzývá vládu Kuby, aby akceptovala právo na svobodné shromažďování a svobodu projevu a aby okamžitě obnovila neoficiální moratorium na trest smrti; znovu odsuzuje uložení trestu smrti třem únoscům letadla a věznění představitelů opozice a žádá jejich okamžité propuštění; vyzývá kubánské orgány, aby umožnily držiteli Sacharovovy ceny Oswaldu Payá přijmout pozvání Evropského parlamentu; a odsuzuje skutečnost, že Rada náhle změnila strategii a zrušila sankce;
82. vyzývá vládu Jamajky, aby účinně zakročila a zastavila zabíjení lidí bez řádného soudu, kterého se dopouštějí bezpečnostní síly; rovněž vyzývá vládu Jamajky, aby zrušila oddíly 76, 77 a 79 zákona o trestných činech vůči osobě, který kriminalizuje sex mezi plnoletými muži a používá se jako zdůvodnění pro nepřijatelné pronásledování, a to zejména pedagogů, kteří vyučují o HIV/AIDS; žádá vládu Jamajky, aby aktivně bojovala s rozšířenou homofobií;
83. podporuje názory vyslovené Mezikontinentální americkou komisí pro lidská práva (IACHR), která v říjnu 2004 vyjádřila vážné znepokojení nad stavem lidských práv a humanitární situací na Haiti;
84. je znepokojen velkým počtem žen, které zemřely násilnou smrtí v Guatemale, a naléhá na tamní orgány, aby tyto zločiny důkladně vyšetřily a zamezily tomu, aby se podobné násilné činy opakovaly;
85. sdílí znepokojení mexických orgánů nad vysokým počtem žen, které zemřely násilnou smrtí v mexickém Ciudad Juarez, a podporuje snahu mexických orgánů, a zejména zvláštního jmenovaného úředníka, vyšetřit a objasnit tyto zločiny a zabránit dalším vraždám;
86. stále je znepokojen rostoucím počtem útoků a hrozeb vůči Guatemalcům, kteří usilují o to, aby bylo učiněno zadost spravedlnosti za porušování lidských práv v minulosti, především za útoky proti obráncům lidských práv, pracovníkům soudů a novinářům; jako pozitivní signál vítá skutečnost, že v únoru 2005 byli za únos čtyř novinářů v roce 2003 odsouzeni jeden bývalý polovojenský činitel a bývalý starosta, a také to, že guatemalský parlament souhlasil s otevřením úřadu Vysokého komisaře pro lidská práva OSN, přičemž se očekává, že guatemalský Kongres co nejrychleji schválí jeho otevření;
87. vyzývá Venezuelu, aby přijala účinná opatření proti mučení a zabíjení, kterého se dopouštějí její policejní složky, a také opatření k zajištění svobody vyjadřování a svobodného přístupu k informacím; poznamenává, že je třeba, aby Venezuela spolupracovala se sousedními státy v rámci společného úsilí o stabilitu v regionu;
88. vyjadřuje politování nad trvajícími závažnými případy porušování lidských práv jako je například zneužívání děti jako bojovníků v občanské válce v Kolumbii - několik tisíc z nich je ve věku pod 15 let; je i nadále hluboce znepokojen hrozbami, kterým jsou vystaveni obránci lidských práv v zemi, a v tomto ohledu naléhá na kolumbijské orgány, aby přijaly jasná a účinná opatření na ochranu života a práce těchto osob; je znepokojen bídnými podmínkami, v nichž je drženo velké množství Kolumbijců, mezi nimi nezletilí, vojáci a policisté unesení před více než sedmi lety, členové Kongresu, např. Jorge Eduardo Gechem Turbay, Óscar Tulio Lizcano a Luis Eladio Pérez Bonilla, členové vallského regionálního shromáždění, bývalý ministr Fernando de Araujo a bývalá kandidátka na prezidentský úřad Ingrid Betancourt; staví se za závěry obsažené v deklaraci, která vzešla z mezinárodní schůzky o spolupráci a koordinaci v Kolumbii a byla přijata v Cartageně v návaznosti na doporučení vydaná v Londýně, mimo jiné za účasti OSN, a také na doporučení Úřadu vysokého komisaře OSN pro lidská práva v Kolumbii;
89. podporuje stanoviska, která stran Kolumbie vyslovil zvláštní zpravodaj Organizace spojených národů, Ambeyi Libago, který doporučuje, aby vláda oficiálně prohlásila všechny milice za nezákonné a rozpustila je a zahájila soudní jednání proti osobám, které jsou odpovědné za porušování lidských práv a humanitárního práva, bez ohledu na jejich politickou příslušnost;
90. vyzývá Ekvádor, aby okamžitě zrušil policejní soudy a aby postavil členy bezpečnostních jednotek obviněné z násilných trestných činů před nestranný civilní soud;
91. je znepokojen zvýšením počtu útoků na novináře v Peru, a zejména vraždou dvou známých novinářů v roce 2004; je zděšen zprávami o velkém množství případů mučení zadržených osob v peruánských věznicích a jejich úmrtí ve vyšetřovací vazbě;
92. uvědomuje si, že pouliční násilí v Brazílii je i nadále znepokojující a je středem pozornosti, poukazuje však na to, že v roce 2004 vzrostlo násilí ve venkovských oblastech a spory o pozemky, zejména v Rooseveltově rezervaci ve státě Rondônia, ve které žijí domorodci z kmene Cinta-Larga;
93. naléhá na Spojené státy, aby přistoupily ke zrušení trestu smrti, poukazuje na to, že pokračující ukládání trestu smrti v USA se neslučuje s obrazem země usilující o prosazení standardů lidských práv, svobody a spravedlnosti na celém světě, a poslední statistické údaje svědčící o postupném snižování míry udělování trestu smrti v USA považuje za slibné;
94. odsuzuje vládu Spojených států za to, jak zachází s osobami uvězněnými na Guantánamu; naléhá na vládu USA, aby zajistila všem vězňům, včetně vězňů ve vězeňském táboře na Guantánamu, minimální lidská práva v souladu s mezinárodními předpisy v oblasti lidských práv a spravedlivý soud; vyzývá USA, aby se okamžitě jasně vyjádřily k situaci vězňů na Guantánamu a na jiných místech s ohledem na mezinárodní standardy lidských práv a humanitární právo, a trvá na svých postojích k dramatické situaci vězňů na Guantánamu, jak je opakovaně vyjádřil v několika svých usneseních;
95. vyzývá USA, aby předložily Výboru OSN pro lidská práva zprávu o tom, jak dodržuje Mezinárodní pakt o občanských a politických právech (ICCPR);
Tematické otázky
I. Válka proti terorismu a lidská práva
96. výslovně odsuzuje veškeré formy terorismu;
97. uvědomuje si existenci nového jevu globálního terorismu namířeného proti demokraciím, který má na svědomí brutální a vražedné útoky na velké množství civilních obyvatel; uvědomuje si, že cílem těchto útoků bylo ovlivnit demokratické procesy; poznamenává, že tento terorismus je novou a velmi nebezpečnou hrozbou pro základní lidská práva;
98. znovu potvrzuje, že máme-li úspěšně čelit této strašlivé hrozbě moderní doby, musí demokratické vlády v první řadě se vší rozhodností zajistit ochranu občanů, důsledně a neúnavně bojovat proti terorismu a odhalovat a rozbíjet veškeré teroristické sítě; trvá na tom, že při svém úsilí a při stíhání předpokládaných pachatelů musí vlády samotné dodržovat zákonnost a své mezinárodní závazky v oblasti lidských práv, včetně humanitárního a uprchlického práva;
99. uvědomuje si, že k tomu, aby bylo možné čelit hrozbě terorismu, je zapotřebí solidarity EU; za rozhodující považuje vypracování komplexní strategie, která pomůže řešit příčiny extrémní chudoby, nejistoty, zhroucení státu a růstu fundamentalismu, které mohou přispívat ke vzniku terorismu;
100. bere na vědomí zprávu Vysoké skupiny expertů OSN pro otázky hrozeb, která zdůrazňuje, že globální protiteroristické snahy "v některých případech způsobily narušení samotných hodnot, proti nimž je terorismus zaměřen - lidských práv a právního státu";
101. podporuje snahy jednotlivých států zpřísnit vnitrostátní právní předpisy a posílit regionální a mezinárodní spolupráci s cílem odvrátit hrozbu teroristických útoků, trvá však na tom, že se tak nesmí dít na úkor mezinárodních lidských práv, humanitárního a uprchlického práva a že státy by měly zajistit, aby právní předpisy v oblasti bezpečnosti nebyly uplatňovány proti obráncům lidských práv jako prostředek, kterým jim lze bránit v jejich úsilí o ochranu lidských práv; je si vědom utrpení a zoufalství obětí útoků a vyzývá státy a veškeré ostatní správní orgány, aby zavedly opatření právní a sociální ochrany; žádá Komisi, aby prosazovala sepsání mezinárodní úmluvy v rámci OSN, která by se týkala ochrany obětí terorismu a pomoci těmto obětem;
102. vyzývá Radu a členské státy, aby zajistily užší koordinaci mezi příslušnými pracovními skupinami Rady, které jsou pověřeny protiteroristickou činností EU, včetně spolupráce s třetími zeměmi při uskutečňování příslušných rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů, a mezi pracovní skupinou rady pro lidská práva (COHOM); a podporuje úzkou spolupráci mezi koordinátorem EU pro boj proti terorismu a osobním zástupcem pro lidská práva, kterého nedávno jmenoval generální tajemník Rady/vysoký představitel pro SZBP;
103. uvědomuje si potřebu důrazné a koordinované odezvy na terorismus a trvá na tom, že teroristické činy nelze nikdy ničím ospravedlnit; poznamenává, že opatření musí být specifická podle jednotlivých teroristických organizací; vyzývá v tomto ohledu Radu, aby pravidelně informovala Parlament o aktualizovaném seznamu teroristických organizací a o důvodech změn tohoto seznamu;
104. připomíná všem státům, že mají povinnost dodržovat základní práva a svobody osob v jejich jurisdikci a zajistit dodržování těchto práv a svobod;
105. bere na vědomí Berlínské prohlášení Mezinárodní komise právníků jako pokus nalézt přijatelnou rovnováhu mezi bojem proti terorismu a dodržováním lidských práv;
106. naléhá na státy, aby se při přijímání protiteroristických opatření důsledně držely zásad legality, nezbytnosti, přiměřenosti a nediskriminace;
107. vyzývá všechny státy, aby nestíhaly oprávněné uplatňování základních práv a svobod; zdůrazňuje, že trestní odpovědnost za teroristické činy musí nést jednotlivci, nesmí být kolektivní;
108. vyzývá všechny státy, aby zajistily, aby jakékoli pozastavení práva, které může být v mimořádné situaci pozastaveno, bylo dočasné, naprosto nezbytné a přiměřené v zájmu odvrácení konkrétní hrozby a aby při něm nedocházelo k diskriminaci na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, sexuální orientace, nezpůsobilosti, věku, náboženského vyznání, jazyka, politického nebo jiného přesvědčení, státní příslušnosti, sociální nebo etnické příslušnosti, majetku, místa narození nebo jiné skutečnosti;
109. vyzývá všechny státy, aby nezadržovaly žádnou osobu tajně a aby vedly evidenci zadržovaných osob, a také aby daly všem osobám zbaveným svobody možnost spojit se co nejdříve s právníkem a v případě potřeby jim zajistily lékařské ošetření;
110. vyzývá všechny státy, aby zajistily, aby kdykoli a za jakýchkoli okolností byli obvinění souzeni pouze nezávislým a nestranným soudem zřízeným v souladu s právními předpisy a aby jim dostalo veškerých záruk práva na spravedlivý soud, včetně presumpce neviny, práva ověřit důkazy, práva na obhajobu, práva na vlastního právníka a práva odvolat se proti rozsudku;
111. zdůrazňuje, že při uplatňování protiteroristických opatření je nutno dodržovat a chránit základní práva a svobody, včetně svobody vyjadřování (pokud dané výroky nepodněcují k násilí nebo nesnášenlivosti), náboženského vyznání, svědomí nebo přesvědčení, sdružování a shromažïování, a také práva na soukromí, jehož ohrožení je důvodem ke znepokojení zvláště v oblasti shromažïování a předávání zpravodajských informací;
112. vyzývá státy, aby nevyhošťovaly, nevracely, nepředávaly ani nevydávaly osoby podezřelé nebo usvědčené z teroristických činů do států, v nichž je reálné nebezpečí, že v případě těchto osob dojde k vážnému porušování lidských práv, tj. k mučení, nelidskému nebo ponižujícímu zacházení nebo trestání, k násilnému zmizení, k popravě na základě soudního rozsudku nebo bez řádného soudu, nebo k záměrně neobjektivnímu soudnímu řízení;
113. zdůrazňuje, že během ozbrojeného konfliktu a na obsazených územích musí státy uplatňovat a dodržovat pravidla a zásady jak mezinárodního humanitárního práva, tak práva v oblasti lidských práv;
114. vyzývá státy, aby nevydávaly vězně k výslechům do zemí, v nichž jim hrozí mučení; naléhavě vyzývá země, aby nepřihlížely k důkazům, které byly získány pod nátlakem nebo s pomocí mučení; připomíná státům, že při zadržování osob podezřelých z terorismu by měly respektovat Úmluvu OSN proti mučení a jinému krutému, nelidskému nebo ponižujícímu zacházení nebo trestání;
115. vyzývá Komisi, aby se zaměřila na státy, které používají hrozbu terorismu jako záminku pro zavádění represivních opatření, zejména opatření s cílem omezit svobodu tisku a sdělovacích prostředků; zdůrazňuje především skutečnost, že při boji proti terorismu nesmí zákony vztahující se k bezpečnosti legitimizovat pronásledování obránců lidských práv;
116. vyzývá Radu a členské státy, aby se zejména zabývaly nedostatky v přístupu Organizace spojených národů k boji proti terorismu, včetně zajišťování toho, aby opatření, která státům doporučuje Protiteroristický výbor Rady bezpečnosti splňovala mezinárodní normy v oblasti lidských práv;
II. Práva dětí
117. zdůrazňuje, že každé dvanácté dítě na světě je obětí nejhorších forem nucené práce, sexuálního vykořisťování nebo nucených odvodů do armády [6];
118. souhlasí s definicí dítěte uvedenou v Úmluvě OSN o právech dítěte (CRC) [7] a Africké chartě práv dětí [8], které uvádějí, že dítětem je každá osoba mladší 18 let bez výjimky;
119. žádá Komisi, aby předložila sdělení o právech dětí a rozvojovou politiku EU;
120. vyzývá Radu a Komisi, aby se v revidovaném prohlášení o rozvojové politice EU specificky zaměřily na práva dětí jako na základní zásady a samotné cíle;
121. je zneklidněn tím, že v dnešní době žije v chudobě více dětí než kdykoliv jindy v historii; vyzývá Komisi a Radu, aby děti a práva dětí učinily těžištěm vkladu EU k dosažení Rozvojových cílů tisíciletí;
122. uvědomuje si, že téměř všeobecná ratifikace CRC z roku 1989 se nemusí promítnout v následném procesu jejího uplatňování [9]; vyzývá všechny státy, aby učinily krok od všeobecného přijetí ke všeobecnému dodržování;
123. naléhá na státy, aby respektovaly postupy mechanismu sledování a podávání zpráv podle této úmluvy; je přesvědčen, že uplatňování úmluvy je klíčovým faktorem pro volání vlád k odpovědnosti;
124. podporuje Opční protokol k Úmluvě OSN o právech dítěte, který se zabývá účastí dětí v ozbrojených konfliktech; naléhá na státy, včetně členských států EU, aby podepsaly a ratifikovaly tento protokol;
125. naléhá na Spojené státy, aby ratifikovaly CRC při nejbližší příležitosti, protože jsou jedním z posledních dvou států, které ji ještě neratifikovaly - druhým státem je Somálsko, které postrádá fungující vládu;
126. je hluboce znepokojen tím, že na choroby, kterým lze předcházet, stále každoročně umírají miliony dětí, kterým je odepřeno jejich právo na zdraví a život a že miliony dětí jsou postiženy vlivem HIV/AIDS, protože jsou infikované nebo kvůli HIV/AIDS ztratily rodiče;
127. je hluboce znepokojen tím, že právo na vzdělání je odepřeno asi 104 milionům dětí školního věku, většinou dívkám; vyzývá Komisi, aby splnila závazky vzhledem k tzv. "Fast Track" iniciativě a aktivně se angažovala v problematice vzdělání s partnery z ACP;
128. je hluboce znepokojen rostoucím počtem dětí, které se stávají obětí globálního obchodu s lidmi; pokládá tuto situaci za selhání světového společenství jako celku a zdůrazňuje potřebu naléhavých opatření a právních předpisů k potrestání pachatelů této činnosti a k ochraně jejích obětí;
129. podporuje opatření na regionální a mezinárodní úrovni s cílem bojovat proti všem formám dětské práce;
130. vyzývá všechny státy, aby skončily s odváděním dětí do ozbrojených sil a se zapojování dětí mladších 18 let do ozbrojených konfliktů;
131. kategoricky odsuzuje barbarské používání "dětských vojáků" v konfliktech a válkách; země, kterých se to týká, vyzývá k dodržování všeobecně uznávané legislativy o lidských právech;
III. Dopad konfliktů na ženy a děti
132. vyzdvihuje skutečnost, že v posledních letech bylo při válečných konfliktech zaznamenáno masové znásilňování v mnoha zemích, mimo jiné v Kambodži, v Libérii, v Peru, v Bosně, v Sierra Leone, ve Rwandě, v Konžské demokratické republice, v Somálsku a Ugandě; je zděšen tím, že zcela nedávno v Darfúru v západním Súdánu popisovali vysídlenci případ systematických a protizákonných útoků na civilní obyvatelstvo, včetně znásilňování, ze strany vládou podporovaných arabských ozbrojenců a súdánské armády; uvědomuje si, že je nutné věnovat zvláštní pozornost nejzranitelnějším skupinám obyvatelstva;
133. odsuzuje barbarskou zvyklost využívat znásilňování jako válečný nástroj a trvá na tom, že mezinárodní společenství musí jasně říci, že znásilňování při válečném konfliktu je porušováním mezinárodních humanitárního práva a mezinárodních úmluv; vyzývá k důrazné zákonné reakci v podobě stíhání za tyto zločiny; upozorňuje, že Římská smlouva, kterou byl v roce 2000 zřízen ICC, pokládá znásilnění za jeden ze zločinů proti lidskosti;
134. je si vědom, že důsledkem masového znásilňování je skutečnost, že ženám a dívkám hrozí nákaza HIV/AIDS; naléhá na EU, aby všechny ženy a dívky, které byly znásilněny, měly po činu okamžitý přístup k lékařské péči, včetně přerušení těhotenství;
135. odsuzuje skutečnost, že v mnoha případech osoby odpovědné za sexuálně motivované násilí a znásilňování spáchané při konfliktech uniknou trestu a zůstávají neodhalené, a zastává názor, že k minimalizaci těchto případů by přispělo zavedení a plné dodržování práv na reprodukční zdraví;
136. je znepokojen údajnými případy sexuálního a fyzického zneužívání ze strany příslušníků misí OSN mj. v Konžské demokratické republice, v Bosně a v Kosovu;
137. je znepokojen tím, že tisíce dětí jsou i nadále zneužívány jako "ozbrojení pěšáci" ve více než 20 zemích celého světa; poukazuje na to, že podle Světové zprávy o dětských vojácích z roku 2004 používaly dětské vojáky v ozbrojených konfliktech vlády a ozbrojené skupiny povstalců v Burundi, Konžské demokratické republice, na Pobřeží slonoviny, v Guineji, Libérii, Myanmaru, Rwandě, Súdánu a Ugandě; naléhavě vybízí všechny vládní ozbrojené síly a ostatní ozbrojené skupiny, aby ze svých řad okamžitě propustily všechny děti;
138. podporuje Opční protokol k CRC, který se zabývá účastí dětí v ozbrojených konfliktech a naléhá na státy, včetně členských států EU, aby podepsaly a ratifikovaly tento protokol;
139. je si vědom, že jako dětští vojáci byli využíváni v první řadě chlapci, ale poukazuje na to, že stale více jsou v ozbrojených konfliktech využívány dívky jako aktivní bojovnice a prostitutky;
140. zdůrazňuje, že děti jsou odváděny do ozbrojených sil, aby plnily různé úkoly a úlohy, např. Jako spojky, zvědové, kuchaři, nosiči atd. a že všechny tyto úkoly vystavují děti nebezpečí; zdůrazňuje, že dívky jsou ve svém postavení nucených sexuálních otrokyň nebo nucených manželek zvlášť vystaveny rizikům;
141. žádá OSN a mezinárodní společenství jako celek, aby věnovaly zvýšenou pozornost dopadu konfliktních situací na ženy a děti, zvláště ty, které patří k etnickým, jazykovým a nebo náboženským menšinám, a zejména pokud jsou terčem promyšlené válečné strategie;
142. vítá přijetí obecných směrů EU týkajících se dětí a ozbrojených konfliktů v roce 2003; žádá Radu a Komisi, aby předkládaly každých šest měsíců Evropskému parlamentu průběžnou zprávu o plnění a dopadu těchto obecných směrů; oceňuje pozitivní signály, které svědčí o tom, že Komise je připravená spolupracovat;
IV. Zrušení trestu smrti
143. vítá pokračující trend rušení trestu smrti; konstatuje, že ve více než polovině zemí světa, celkem ve 118 státech, byl zrušen trest smrti buï právně, nebo prakticky; je i nadále znepokojen tím, že 78 států stále ještě zastává vůči trestu smrti postoj ve prospěch jeho zachování;
144. dává za příklad Bhútán, Samou, Senegal a Turecko, které v roce 2004 zrušily trest smrti za veškeré zločiny;
145. vyzývá místní orgány na Filipínách, aby zastavily výkon rozsudků odsuzujících k trestu smrti a aby ve všech případech respektovaly právo obviněných na minimální soudní a procesní záruky, a zejména naléhá na orgány v této zemi, aby přezkoumaly případ občana EU Francisca Juana Larrañagy ze Španělska, který byl odsouzen k trestu smrti v soudním procesu plném nesrovnalostí a pochybení a nebyly mu poskytnuty minimální soudní a procesní záruky;
146. vybízí státy, aby ratifikovaly Druhý dobrovolný protokol k ICCPR, jehož cílem je zrušení trestu smrti;
147. vyzývá EU, aby využila mnohostranných fór, například Komise OSN pro lidská práva (UNHCR), k tomu, aby vybízela státy k ratifikaci a dodržování mezinárodních nástrojů na ochranu lidských práv, které se týkají trestu smrti, a aby pokračovala ve své praxi navrhování rezoluce UNHCR, která bude vyzývat ke zrušení trestu smrti, k vyhlášení moratoria na veškeré popravy a k tomu, aby státy, které chtějí zachovat trest smrti, dodržovaly minimální standardy schválené OSN;
148. vítá rezoluci 2004/67, kterou přijala UNHCR dne 21. dubna 2004 na svém výročním zasedání v Ženevě a která vyzývá všechny státy, které zachovávají trest smrti, aby jej úplně zrušily a mezitím vyhlásily moratorium na popravy; je si vědom role, kterou hraje EU a její členské státy, které tuto rezoluci podpořily; naléhá na všechny státy, aby se řídily touto rezolucí OSN a aby přinejmenším zavedly moratorium na popravy;
149. vyzývá všechny země, které zavedly moratorium na výkon trestu smrti, aby pokročily dále k jeho úplnému zrušení;
150. je znepokojen tím, že Asie zůstává kontinentem, na kterém je popravováno nejvíce lidí; je zděšen tím, že Čína provádí více poprav než jakákoli jiná země světa, v roce 2004 byly hlášeny tisíce poprav v této zemi; vyzývá Čínu, aby zveřejnila oficiální počet poprav provedených v roce 2004;
151. je znepokojen skutečností, že obnovení používání trestu smrti na Srí Lance po 27 letech moratoria na popravy jde zcela proti mezinárodnímu trendu směřujícímu k rušení trestu smrti, a naléhá proto na srílanské orgány, aby hledaly jiné přístupy k potírání trestné činnosti;
152. konstatuje, že v Rusku platí moratorium na výkon trestu smrti, ale v ruských právních předpisech nebyl trest smrti dosud zrušen; vyzývá Rusko, aby učinilo okamžité kroky k ratifikaci Protokolu č. 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv týkajícího se trestu smrti a aby podepsala Protokol č. 13 o zrušení trestu smrti za všech okolností;
153. je zděšen vysokým počtem poprav v Íránu, zejména poprav mladistvých, a skutečností, že Írán odmítl zveřejnit oficiální statistické údaje o trestu smrti;
154. vyzývá EU, aby v rámci svého dialogu o lidských právech s Čínou a Íránem vyvíjela tlak na tyto země, aby vyhlásily moratorium na výkon trestu smrti, které by skutečně dodržovaly a které by vedlo ke změně právních předpisů;
155. vyzývá novou iráckou vládu, aby nezaváděla znovu trest smrti, zejména vzhledem k tomu, že v prozatímní ústavě nebyla o trestu smrti ani zmínka;
156. je znepokojen tím, že Afghánistán vykonal v dubnu 2004 první popravu od pádu Talibanu; vyzývá nedávno zvolené nové vedení Afghánistánu k zavedení moratoria na výkon trestu smrti;
157. vítá rozhodnutí dolní komory parlamentu v Tádžikistánu, která v červnu 2004 hlasovala ve prospěch zákona, který pozastavuje udělování trestu smrti;
158. je znepokojen tím, že vietnamská vláda v současné době považuje zveřejňování a předávání statistických údajů o udělování trestu smrti za státní tajemství; je i nadále hluboce znepokojen vysokým počtem poprav vykonaných v loňském roce ve Vietnamu;
159. považuje za slibné, že v Africe i nadále klesá míra udělování trestu smrti; zejména vítá skutečnost, že Zambie nařídila přezkoumání všech soudních případů, v nichž byl obžalovaný odsouzen k smrti, a předložila parlamentu návrh na zrušení trestu smrti; vítá podobné rozhodnutí v Malawi, kde prezident také zrušil 79 rozsudků smrti v dubnu 2004;
160. vyzývá státy západní Afriky, aby zaujaly jednotný postoj a zcela zrušily trest smrti, zejména Guineu, která jej chce zachovat;
161. je potěšen skutečností, že v Evropě trest smrti prakticky zmizel, a vyzývá Bělorusko, aby učinilo poslední krok k uskutečnění tohoto cíle; zároveň vyzývá ty členské státy EU (Francie, Itálie, Lucembursko a Španělsko) a Rady Evropy, které ještě neratifikovaly Protokol č. 13 Evropské úmluvy o lidských právech, jenž se vztahuje ke zrušení trestu smrti za všech okolností, aby tak učinily;
162. znovu odsuzuje používání trestu smrti na Kubě po mnoha letech, kdy bylo udělování trestu smrti pozastaveno;
163. vítá návrh mexického prezidenta zcela zrušit trest smrti [10];
164. vyzývá Spojené státy ke zrušení trestu smrti a vítá povzbudivý trend v USA, kde klesá počet osob odsouzených k smrti; uvědomuje si, že od roku 1999 se počet rozsudků smrti snížil o 54%, počet poprav klesl o 40 % a počet osob v celách smrti se snížil o 6% [11];
165. vybízí Komisi, aby pokračovala ve své praxi právnických nót amicus curiae (přátelé soudu) [12] v případech projednávaných Nejvyšším soudem USA, jako v roce 2001, kdy se týkal nezletilých a duševně nemocných osob, které byly odsouzeny k trestu smrti;
166. naléhá na EU, aby při jednání s třetími zeměmi důsledně prosazovala své obecné směry v otázce trestu smrti, které přijala v roce 1998;
167. naléhá na státy, které chtějí zachovat trest smrti, aby jej neukládaly osobám, které byly v okamžiku spáchání činu mladší 18 let, těhotným ženám nebo osobám s duševními poruchami, a trvá na tom, aby byl trest smrti ukládán pouze za nejzávažnější trestné činy;
168. naléhavě vyzývá státy, které uplatňují trest smrti u osob obžalovaných z dobrovolného sexuálního vztahu s osobou stejného pohlaví, aby takové zákony a soudní praxi zrušily;
V. Obchod s lidmi a lidskými orgány — sexuální průmysl a dětská práce
169. bere na vědomí definici obchodu s lidmi stanovenou v Protokolu OSN o prevenci, potlačování a trestání obchodu s lidmi, zejména se ženami a dětmi, který doplňuje Úmluvu OSN proti mezinárodnímu organizovanému zločinu, kterou přijalo Valné shromáždění OSN v listopadu 2000 [13];
170. uvědomuje si, že zejména ženy a děti jsou velmi ohroženy jevy, které lze považovat za moderní formu otroctví;
171. poukazuje na to, že otroctví je zakázáno článkem 4 Všeobecné deklarace lidských práv [14];
172. zdůrazňuje, že obchod s lidmi v jakékoli formě je porušením lidských práv a zakazuje jej čl. 5 odst. 3 Listiny základních práv EU;
173. je si vědom, že obchod se ženami a dětmi pro účely sexuálního vykořisťování je mezinárodním organizovaným zločinným jevem, který má závažné důsledky pro bezpečnost, spokojený život a lidská práva jeho obětí;
174. poukazuje na to, že ženy a děti, které jsou předmětem obchodu pro účely sexuálního vykořisťování, jsou často sexuálně zneužívány a zbaveny možnosti volného pohybu a identity;
175. zdůrazňuje, že obchod se ženami a nucená prostituce jsou mezinárodně uznanými případy porušování lidských práv a Úmluva o odstranění všech forem diskriminace žen konkrétně požaduje, aby státy "potíraly veškeré formy obchodu se ženami a obohacování se z prostituce žen" (článek 6);
176. je znepokojen tím, že ženy a děti, které se dostanou do země bez platných dokladů nebo které jsou obětmi obchodu se ženami a dětmi a přišly o své doklady, často nemají možnost usilovat o právní zadostiučinění za zneužívání, kterému byly vystaveny;
177. zdůrazňuje, že obchod se ženami a dětmi je globálním problémem, a vybízí státy, aby postupovaly koordinovaně v zájmu lepšího prosazování mezinárodního práva v boji proti této trestné činnosti;
178. zdůrazňuje potřebu vzdělávat na úrovni EU úředníky výkonné moci v metodách vyšetřování řetězců obchodníků s lidmi a ostrahu hranic ve způsobech identifikace obchodníků a jejich obětí;
179. je si vědom toho, že obchod s lidmi se neomezuje na sexuální průmysl, předmětem obchodování jsou také ženy a děti, které jsou nuceny k práci;
180. poukazuje na to, že podle UNICEF žije v západní a střední Africe následkem přeshraničního pašování v otroctví více než 20000 dětí;
181. je si vědom toho, že obchod s lidskými orgány je vysoce organizovanou mezinárodní trestnou činností se závažnými škodlivými důsledky; vyzývá k tomu, aby se mezinárodní společenství více zaměřilo na boj proti této činnosti;
182. naléhá na jednotlivé státy, aby zesílily trestněprávní stíhání obchodu s lidmi legislativní reformou, zvyšováním informovanosti a vzděláváním; zdůrazňuje potřebu podporovat a chránit oběti, které se rozhodly svědčit;
183. velmi vítá návrh úmluvy Rady Evropy o postupu proti obchodu s lidmi (leden 2005); naléhá na Komisi, aby s podporou Rady stanovila v návrhu Úmluvy Rady Evropy nejvyšší normy ochrany lidských práv osob, které jsou obětí obchodu s lidmi;
184. vítá skutečnost, že Komise hodlá vypracovat sdělení o předcházení obchodu s lidmi a boji proti němu;
185. oceňuje úsilí Komise vypracovat opatření pro boj proti obchodu s lidmi, zejména v rámci programů TACIS a CARDS, ale zdůrazňuje, že je třeba, aby zintenzívnila svou činnost v klíčových tranzitních zemích, kterými jsou Bělorusko, Moldavsko, Ruská federace a Ukrajina;
VI. Role mezinárodního podnikání v souvislosti s lidskými právy
186. vybízí společnosti působící na mezinárodní úrovni, aby považovaly právní předpisy v oblasti lidských práv za kritérium při rozhodování o své politice; velmi nabádá společnosti k tomu, aby si vytvořily jasné mechanismy k účinnému sledování všech svých činností v souladu s kodexem chování a mezinárodními normami lidských práv;
187. je si vědom, že podniky mohou mít tak silné postavení, že mohou ovlivňovat vládní rozhodnutí na globálním trhu; vybízí podniky, aby prosazovaly, hájily a zajišťovaly dodržování práv svých pracovníků a pracovníků, které zaměstnávají jejich dodavatelé, subdodavatelé a obchodní partneři;
188. vyzývá podniky, aby zajistily, že jejich výrobky nebudou používány při porušování lidských práv;
189. uvědomuje si, že v posledních letech byly podniky terčem kampaní spotřebitelských organizací a ochránců lidských práv, který je měl přimět k tomu, aby více přihlížely ke špatné situaci v oblasti lidských práv, a že někdy byl důsledek těchto kampaní zničující vzhledem k nereálným požadavkům; naléhá na společnosti, aby přijaly určité minimální standardy, a zmírnily tak znepokojení veřejnosti;
190. bere na vědomí první a druhou zásadu Globální dohody OSN, které stanoví, že "podniky by měly podporovat a respektovat ochranu mezinárodně uznaných lidských práv" ve své sféře vlivu a "měly by se ujistit, že se nepodílejí na porušování lidských práv", a také třetí až šestou zásadu, které žádají nadnárodní společnosti, aby dodržovaly základní práva svých pracovníků;
191. vítá zprávu UNCHR pro lidská práva o Normách OSN a doufá, že OSN bude pokračovat ve svých obšírně pojatých rozmluvách o Normách OSN s tím, že jejich významné postavení bude považovat za měřítko odpovědností podniků, pokud jde o lidská práva [15];
192. vybízí společnosti, aby v případě potřeby spolupracovaly s místními nevládními organizacemi věnujícími se otázce lidských práv;
193. naléhá na společnosti, aby nepůsobily ve státu, na který byly uvaleny jednostranné nebo regionální sankce nebo obchodní embarga z důvodu porušování lidských práv;
194. vyzývá EU, aby přijala kodex chování evropských společností působících v mezinárodním měřítku, zejména v rozvojových zemích, který by se podobal Evropské iniciativě pro etickou produkci a spotřebu;
195. znovu opakuje svou výzvu určenou delegacím Komise ve třetích zemích, aby prosazovaly Směrnice OECD pro nadnárodní podniky a aby působily jako kontaktní místa, pokud jde o tyto směrnice;
196. vyzývá EU, aby prosazovala myšlenku kodexu chování pro mezinárodní podniky v otázkách týkajících se lidských práv;
VII. Beztrestnost a role ICC
197. je přesvědčen, že udržitelného míru nelze dosáhnout bez odpovědnosti za zvěrstva, a věří, že ukončení atmosféry beztrestnosti ve společnostech otřesených válkou a hrubým porušování lidských práv má zásadní význam pro opětovné nastolení zákonnosti, míru a demokracie;
198. věří, že zřízení ICC, který doplňuje vnitrostátní jurisdikce, vytváří část systému mezinárodní justice, v němž spolupracují národní soudy, mezinárodní a smíšené tribunály a ICC za účelem účinného ukončení beztrestnosti za závažná porušení lidských práv, a že bude odrazovat od jejich dalšího výskytu;
199. naléhá na Komisi a členské státy EU, aby při plánování pomoci v rámci spolupráce se zeměmi, v nichž skončily války, pomáhaly při posilování vnitrostátních kapacit pro stíhání případů závažného porušení lidských práv;
200. vyzývá členské státy EU, aby napomáhaly ICTY, Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro Rwandu a Zvláštnímu soudu pro Sierra Leone v úspěšném plnění jeho mandátu, a to především zajišťováním účinné spolupráce státu a okamžitým vydáním obviněných jako jsou Mladić, Karadžić, Gotovina a Taylor;
201. vyzývá Komisi, Radu a členské státy EU, aby v souladu se Společným postojem EU k ICC z června 2003 a následně přijatým Akčním plánem z ledna 2004 pokračovaly v energickém úsilí na podporu všeobecné ratifikace Římského statutu a schválení prováděcí legislativy tak, aby se zvýšily demarše a jiné akce na obranu tohoto soudu pokud se stane terčem útoků, a aby se zajistila účinná spolupráce států s tímto soudem; vyžaduje, aby každé předsednictví EU předložilo Evropskému parlamentu zprávu o akcích, které se uskutečnily v rámci společného postoje;
202. vítá skutečnost, že Ugandská republika a Konžská demokratická republika (KDR) postoupily dva případy hlavnímu žalobci ICC [16];
203. bere na vědomí, že v KDR došlo od 1. července 2002 k mnoha zabitím, jejichž počet se odhaduje na 5000 -8000 [17]; velmi vítá rozhodnutí žalobce ICC z června 2004 vyšetřovat válečné zločiny v Konžské demokratické republice; věří, že vyšetřování bude jasným signálem toho, že období beztrestnosti pachatelů veškerých válečných zločinů je u konce;
204. vítá rozhodnutí žalobce z července 2004 zahájit v severní Ugandě vyšetřování údajných útoků povstalců patřících k Armádě odporu Páně na civilní obyvatelstvo, při nichž byly uneseny tisíce dětí;
205. vyzývá členské státy EU, aby přijaly všechna příslušná opatření k plné spolupráci s ICC tak, aby se zajistilo úspěšné vyšetřování případů; zejména naléhá na všechny členské státy, aby s tímto soudem podepsaly dohody o přemísťování svědků a aby s ním sdílely všechny relevantní informace, které mají k dispozici; vybízí EU, aby s ICC uzavřela smlouvu o spolupráci, která EU umožní účinně s tímto soudem spolupracovat a napomáhat mu v úspěšném vyšetřovaní případů;
206. vítá poslední případ postoupení věci žalobci ICC ze strany Středoafrické republiky (leden 2005);
207. vítá prohlášení EU, které vyjadřuje podporu obsahu zprávy Vyšetřovací komise OSN o Darfúru [18]; důrazně doporučuje, aby se Rada bezpečnosti OSN obrátila ohledně situace v Darfúru na ICC;
208. je zděšen tím, že pravidla pro vedení války a pro ochranu obětí při konfliktech jsou i nadále porušována; vyzývá k ukončení tohoto kruhu beztrestnosti a vyjadřuje podporu ICC jako vhodnému mechanismu pro stíhání porušování lidských práv, ke kterému došlo při konfliktních situacích, na mezinárodní úrovni;
209. doporučuje Radě a Komisi, aby uvažovaly o opatřeních, která by podnítila USA k pozitivnějšímu pohledu na ICC;
210. připomíná státům, které ratifikovaly Římský statut, že podpis dohody o udělení imunity vůči stíhání ze strany ICC se státem, který nepodepsal Římský statut, je v rozporu s duchem statutu; vyzývá zejména Spojené státy, aby ratifikovaly tento statut a upustily od snahy vyjednat zvláštní podmínky pro své vojenské jednotky, kterým by byla přiznány jakási "mezinárodní imunita"; vyzývá orgány EU a členské státy k aktivní podpoře států, které čelí tlaku a finančním sankcím v důsledku toho, že odmítají takové dohody podepsat;
211. věří, že ukončení atmosféry beztrestnosti ve státech zničených válkou a závažným porušováním lidských práv je zásadně důležité pro obnovu dodržování zákonnosti, demokracie a lidských práv;
212. vyzývá k tomu, aby do každého ze čtyř příslušných nástrojů pro vnější vztahy [19] byl zahrnut výslovný, ucelený a konkrétní závazek podporovat prohlubování lidských práv a demokracie jako základní a prioritní cíl;
213. vyzývá k zachování a zlepšení Evropské iniciativy pro demokracii a lidská práva s tím, že EU se bude více angažovat v zaměření na lidská práva a demokracii;
VIII. Institucionální a politické změny
214. vyzývá Komisi, aby i nadále zvyšovala důraz na aspekty lidských práv v mezinárodních vztazích a jiných oblastech politiky;
215. vyzývá Radu a Komisi, aby určily a přijaly konkrétní opatření ohledně těch zemí, jejichž zákony diskriminují občany z důvodu sexuální orientace; vyzývá ty země, jejichž zákony považují dobrovolný sexuální vztah mezi příslušníky stejného pohlaví za trestný čin, aby je zrušily;
216. vítá přijetí pokynů EU týkajících se obránců lidských práv v červnu 2004; naléhá na EU, aby důsledně poskytovala podporu a pomoc obráncům lidských práv a novinářům, kteří jsou v ohrožení vzhledem k tomu, že se v roce 2004 zvýšil počet útoků na novináře a obránce lidských práv; vyzývá v tomto ohledu Radu, aby plně zahrnula situaci obránců lidských práv do politického dialogu se třetími zeměmi;
217. vyzývá Evropskou unii, aby usilovala o zlepšení koherence politiky lidských práv a zajistila lepší tok informací; zdůrazňuje, že ekonomická hlediska by v žádném případě neměla vyústit v to, že by Unie přehlížela nebo zlehčovala porušování lidských práv;
218. vyzývá Evropskou unii a její členské státy, aby jednohlasně hovořily o porušování lidských práv, zvláště pak v Komisi OSN pro lidská práva, kde v minulosti EU neměla dostatečný vliv na rozhodovací proces, neboť neexistoval konsensus mezi členskými státy;
219. znovu opakuje, že dodržování lidských práv, jak je popsáno v dohodách EU se třetími zeměmi, představuje zásadní prvek těchto dohod; vyzývá v tomto ohledu Komisi, aby zavedla přehledný mechanismus uplatňování tohoto ustanovení o lidských právech obsaženého ve smluvních vztazích EU se třetími zeměmi a aby s ohledem na tento mechanismus přezkoumala současné a budoucí dohody; vyzývá Komisi, aby u příležitosti 10. výročí Barcelonského procesu vypracovala veřejnou zprávu o lidských právech v zemích Středomoří a aby na základě této zprávy dále rozvíjela partnerství s těmito zeměmi;
220. vyzývá v tomto ohledu k ustavení podvýboru pro lidská práva v rámci dohod o přidružení, aby se tak rozvinul strukturovaný dialog o lidských právech a demokracii a byly identifikovány klíčové oblasti zájmu, jimiž se mají akční plány ENP zabývat; zdůrazňuje význam konzultace a zapojení občanské společnosti do práce v těchto podvýborech, aby byla situace v oblasti lidských práv lépe monitorována; také vyzdvihuje potřebu toho, aby byl Parlament úzce zapojen do práce a sledování těchto podvýborů; v tomto ohledu znova vyzývá Komisi k sestavení zprávy o vývoji v oblasti lidských práv v zemích ENP;
221. doporučuje zhodnotit aktivity Rady a Komise, které jsou popsány ve Výroční zprávě Evropské unie o lidských právech a týkají se zemí a tématických zájmů zdůrazněných v předchozích usneseních, a to z hlediska vlivu a účinnosti těchto aktivit;
222. vítá skutečnost, že vysoký představitel EU pro SZBP Javier Solana jmenoval pana Michaela Matthiessena svým osobním zástupcem pro lidská práva [20];
223. zdůrazňuje nutnost vykonávat tuto funkci nezávisle a žádá nového zástupce, aby úzce spolupracoval s Evropským parlamentem, aby ho informoval o své činnosti a postupoval v součinnosti s příslušnými výbory v EP; vyzývá Radu k posílení počtu zaměstnanců generálního sekretariátu Rady, kteří se zabývají lidskými právy, aby byla zajištěna odpovídající podpora osobního zástupce při výkonu jeho mandátu;
224. bere v úvahu závěry, které přijala Rada v prosinci 2004 ohledně uskutečňování zásad EU týkajících se dialogů o lidských právech; zdůrazňuje potřebu účasti Parlamentu na uskutečňování těchto zásad alespoň prostřednictvím informačního procesu ze strany Parlamentu dvakrát ročně; upozorňuje především na strukturované dialogy EU s Čínou a Iránem a v této souvislosti vyzývá Radu k tomu, aby došlo k užší spolupráci s Parlamentem; obecně vybízí Radu, aby Parlament v pravidelných intervalech informovala o uskutečňování a posuzování zásad EU v oblasti lidských práv a dále aby předložila zprávu o konkrétním vlivu těchto zásad;
225. vítá přijetí nových zaměstnanců odpovědných za styk s občanskou společností v rámci delegací Rady v třetích zemích a vyzývá tyto delegace k tomu, aby v mimořádných případech zajistily ochranu osob, které brání lidská práva;
226. podporuje v tomto ohledu veškerou iniciativu Rady, trojky a předsednictví, která má za cíl řešení důležitých zájmů týkajících se stavu lidských práv v třetích zemích; vyzývá Radu, aby jednou ročně předložila Parlamentu výsledky pracovního plánu, který navrhuje každé předsednictví ve věci společných strategií; vybízí Radu, aby systematicky předkládala prohlášení orientovaná na lidská práva a diplomatické protesty Parlamentu, aby tak mohl být plně a podrobně informován; věří, že by mělo být vynaloženo veškeré úsilí k tomu, aby se vnější akce EU vyznačovaly větší konzistentností a koherencí;
227. opakuje svůj požadavek, aby Komise provedla školení o lidských právech v každé delegaci EU v třetích zemích a aby zajistila jasné uplatňování zásad;
228. věří, že je možné reálně a objektivně zhodnotit výsledky a zlepšení, kterých bylo ve světě dosaženo v oblasti lidských práv díky aktivitám Evropského parlamentu na tomto poli, přičemž se v současné době zdá, že tyto aktivity nemají podstatný a skutečný vliv;
229. bere na vědomí rozhodnutí Rady zřídit zcela samostatnou agenturu pro základní a lidská práva [21]; očekává, že hlavním cílem této agentury bude poskytovat podporu Komisi při slaïování rozdílných přístupů ve vnitřní a vnější politice Unie v oblasti lidských práv; vybízí Radu, aby do působnosti agentury zahrnula kandidátské země;
230. je si vědom, že začlenění Listiny základních práv EU do Ústavy svědčí o tom, že EU bere otázku lidských práv na svém území vážně, a proto doporučuje, aby byla působnost agentury rozšířena tak, aby zahrnovala všechny oblasti Listiny a příslušná ustanovení první části ústavní smlouvy, jako další doklad o odhodlání EU uplatňovat tato práva v praxi;
231. doporučuje, aby se činnost agentury nepřekrývala s činností vykonávanou pod záštitou Rady Evropy; doporučuje proto, aby agentura vyvíjela institucionální spolupráci s Radou Evropy a jejími institucemi a s Evropským soudem pro lidská práva a aby také věnovala pozornost práci OBSE a OSN;
232. navrhuje, aby agentura navázala konstruktivní dialog s občanskou společností a národními odborníky a aby navazovala kontakty s akademickými institucemi;
233. velmi zdůrazňuje, že je nutné, aby agentura byla nezávislá a aby pravidelně podávala zprávu Parlamentu, pokud má být účinným a důvěryhodným nástrojem sledování dodržování základních práv v EU;
234. vyzývá k včasnému přijetí Deklarace OSN o právech původního obyvatelstva; k dosažení tohoto cíle zastává názor, že pracovní skupina by měla okamžitě zahájit přípravu návrhu deklarace; v této souvislosti vybízí Komisi a Radu, aby plně podpořily věc původního obyvatelstva a aby vzaly v potaz závěry této deklarace;
235. vítá přezkoumání Kodexu Evropské unie o obchodu se zbraněmi, která je navrženo během předsednictví Lucemburska, a vybízí Radu, aby podnikla kroky k zajištění přísného dodržování tohoto kodexu všemi členskými státy, aby poskytla potřebné zdroje pro jeho monitorování a prosazování a aby dále prosazovala globální dohodu o obchodu se zbraněmi a pracovala na ní;
*
* *
236. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí, OSN, Radě Evropy, OBSE a vládám a zemím uvedeným v tomto usnesení a kancelářím hlavních nevládních organizací se sídlem v EU, které se zaměřují na lidská práva.
[1] Úř. věst.
C 379, 7.12.1998, s. 265; Úř. věst.
C 262, 18.9.2001, s. 262; Úř. věst.
C 293 E, 28.11.2002, s. 88; Úř. věst.
C 271 E, 12.11.2003, s. 576.
[2] Úř. věst.
C 364, 18.12.2000, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 317, 15.12.2000, s. 3.
[4] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 610.
[5] Přijaté texty, P6_TA(2005)0051.
[6] Zpráva UNICEF o dětské práci, 2005.
[7] Přijatá v roce 1989 a ratifikovaná všemi státy kromě USA a Somálska.
[8] Přijatá Organizací africké jednoty v roce 1990.
[9] Úmluva o právech dítěte je jedinou smlouvou v oblasti lidských práv, která pokrývá celé spektrum občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv.
[10] Článek 22 současné mexické ústavy omezuje rozsah použitelnosti trestu smrti, ale zcela jej nezakazuje.
V mexickém právním řádu je trest smrti zachován ve vojenském trestním zákoníku.
Již přes padesát let však nebyla vykonána žádná poprava.
[11] Trest smrti v roce 2004: výroční bilanční zpráva, Informační středisko pro trest smrti, prosinec 2004.
[12] Nótu amicus curiae podává osoba, která není stranou daného případu a může poskytnout informace o právních otázkách; často jde o pokus lobbovat u Nejvyššího soudu.
[13] "Obchodem s lidmi" se rozumí najímání, přeprava, převod, ukrývání nebo přijímání osob prostřednictvím výhrůžek nebo užití násilí nebo jiných forem donucení, únosu, podvodu, klamavých příslibů, zneužití moci nebo zranitelnosti nebo poskytnutí nebo přijetí plateb nebo výhod za získání souhlasu od osoby mající kontrolu nad jinou osobou pro účely finančního obohacení.
[14] Článek 4: "Nikdo nesmí být držen v otroctví nebo nevolnictví; všechny formy otroctví a obchodu s otroky jsou zakázány.".
[15] Tato zpráva OSN byla předložena UNHCR v březnu 2005
P6_TA(2005)0151
Romové v Evropské unii
Usnesení Evropského parlamentu o situaci Romů v Evropské unii
Evropský parlament,
- s ohledem na oslavu Mezinárodního dne Romů dne 8. dubna 2005 [1],
- s ohledem na ústavní smlouvu podepsanou hlavami států a předsedy vlád dne 29. října 2004 obsahující ve své druhé části Listinu základních práv Evropské unie,
- s ohledem na články 3, 6, 7, 29 a 149 Smlouvy o ES, které zavazují členské státy k tomu, aby zajistily rovné příležitosti pro všechny občany,
- s ohledem na článek 13 Smlouvy o ES, který Evropské společenství opravňuje přijmout vhodná opatření k boji proti diskriminaci na základě rasového nebo etnického původu,
- s ohledem na směrnici Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [2], a která zakazuje diskriminaci na základě etnického původu,
- s ohledem na článek 4 Rámcové úmluvy Rady Evropy o ochraně národnostních menšin a Evropskou úmluvu o lidských právech a základních svobodách,
- s ohledem na článek 3 a 15 doporučení 1557 (2002) Výboru ministrů Rady Evropy, který upozorňuje na rozšířenou diskriminaci Romů a nutnost posílit systém monitorování diskriminace těchto občanů,
- s ohledem na dokument přijatý skupinou COCEN před zasedáním Evropské rady v Tampere v roce 1999, jehož název zní "Situace Romů v kandidátských zemích" a který zdůrazňuje nezbytnost více si uvědomovat rasismus a diskriminaci, kterým Romové čelí,
- s ohledem na Úmluvu OSN proti mučení a jinému krutému, nelidskému či ponižujícímu zacházení ze dne 10. prosince 1984,
- s ohledem na směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání [3],
- s ohledem na Listinu evropských politických stran pro nerasistickou společnost [4],
- s ohledem na zřízení skupiny komisařů odpovědných za základní práva, opatření proti diskriminaci a rovné příležitosti [5] a očekávaje předložení programu této skupiny,
- s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1035/97 ze dne 2. června 1997, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie (EUMC) [6], na výroční a tematickou zprávu EUMC o rasismu v EU a k Zelené knize Komise o rovnosti a nediskriminaci v rozšířené EU (KOM(2004)0379),
- s ohledem na nedávno uveřejněnou zprávu Evropské komise upozorňující na velmi znepokojující úroveň nepřátelství a porušování lidských práv Romů, Sintů a kočovníků v Evropě [7],
- s ohledem na své usnesení ze dne 27. ledna 2005 o připomenutí holokaustu, antisemitismu a rasismu [8],
- s ohledem na mezinárodní právní nástroje, jakým je obecné doporučení XXVII ("Diskriminace Romů") Výboru OSN pro odstranění rasové diskriminace a na doporučení týkající se obecné politiky č. 3 Evropské komise o potlačení rasismu a nesnášenlivosti vůči Romům/Sintům,
- s ohledem na komplexní akční plán, který přijaly země sdružené v OBSE, včetně členských států EU a kandidátských zemí, zaměřený na zlepšení situace Romů a Sintů na území států sdružených v OBSE a zavazující tyto země mimo jiné k tomu, že posílí své úsilí zaměřené na zajištění plnohodnotné a rovnocenné úlohy Romů a Sintů ve společnosti a že vymýtí jejich diskriminaci,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že 8. duben byl vyhlášen jako Mezinárodní den Romů a předpokládá se, že bude připomínán každoročně mimo jiné jako příležitost dozvídat se více o největší evropské národnostní menšině a o rozsahu jejího sociálního vyloučení,
B. upozorňuje na 12-25 milionů Romů žijících v Evropě, z nichž 7-9 milionů jsou občany Evropské unie, kteří jsou rasově diskriminováni a často trpí přísnou strukturální diskriminací, chudobou a sociálním vyloučením a také diskriminací na základě pohlaví, věku, postižení a sexuální orientace,
C. zdůrazňuje, že je nezbytné okamžitě odstranit pokračující násilné trendy rasismu a rasové diskriminace Romů a uvědomuje si, že jakékoli nepotrestání rasistických útoků, nenávistných řečnických projevů, fyzických útoků extremistických skupin, nezákonných vystěhování a policejního násilí motivovaných protiromským a protisintským smýšlením se významně podílí na oslabování úlohy práva a demokracie a vede k podpoře opakování takovýchto zločinů, žádá proto rozhodnou akci k vymýcení tohoto jednání,
D. uznává, že selhání v boji proti rasové diskriminaci a xenofobii projevovaným vůči Romům, zvláště potom selhání veřejných orgánů, je faktorem, který podněcuje přetrvávání těchto problémů ve společnosti,
E. vzhledem k tomu, že na romskou komunitu stále ještě není ve všech členských státech a kandidátských zemích pohlíženo jako na etnickou nebo národnostní menšinu a že tudíž nemůže využívat práv vyplývajících z jejího statutu ve všech zmíněných zemích,
F. poznamenává, že zatímco mnoho členských států převedlo do svých vnitrostátních právních předpisů směrnici 2000/43/ES, jiné tuto směrnici nepřevedly, nebo ji převedly neúplně či nepřesně,
G. připomíná, že romský holokaust, stejně jako závažnost zločinů nacizmu směřujících k vyhlazení Romů v Evropě, si zaslouží plné uznání, a vyzývá v tomto ohledu Komisi a příslušné orgány, aby podnikly všechny nezbytné kroky, aby byla z místa dřívějšího koncentračního tábora v Letech u Písku odtraněn vepřín a aby zde byl vystavěn vhodný památník,
H. znovu připomíná, že velké množství Romů bylo obětí války a etnických čistek a je nadále obětí pronásledování v některých oblastech bývalé Jugoslávie,
I. lituje, že velké množství Romů žádajících o azyl bylo vyhoštěno nebo jim bylo vyhrožováno vyhoštěním z hostitelských členských států EU, a to v rozporu se zásadou vyloučení násilného navracení, jak byla stanovena v Ženevské úmluvě z roku 1951 a souvisejících protokolech,
J. lituje, že Romové jsou i nadále nedostatečně zastoupeni ve vládních strukturách a veřejné správě členských států a kandidátských zemí, v nichž tvoří významnou část populace; připomíná, že se tyto vlády zavázaly, že zvýší počet Romů pracujících v rozhodovacích strukturách, ale musí teprve učinit významný pokrok,
K. uznává, že je nutné zajistit účinnou účast Romů na politickém životě, zejména pokud jde o rozhodnutí týkající se života a blahobytu romských komunit,
L. zdůrazňuje, že v žádném případě nesmí být nová občanská práva navržena a zavedena tak, aby diskriminovala oprávněné žadatele o občanství nebo aby odepřela občanství dlouhodobě usazeným romským občanům některého ze členských států nebo kandidátské země,
M. vzhledem k tomu, že v mnoha státech existují jasné známky toho, že policejní síly a jiné orgány trestní spravedlnosti jsou protiromsky zaměřeny, což vede k systémové rasové diskriminaci při výkonu trestní spravedlnosti,
N. vzhledem k tomu, že Romové jsou obvykle diskriminováni při poskytování zdravotní péče a sociálního zabezpečení, a v souvislosti s tím připomíná případy segregace na porodních odděleních a sterilizace Romek bez jejich vědomého souhlasu,
O. vzhledem k nehygienickým životním podmínkám neodpovídajícím normám a k očividné ghetoizaci, které přetrvávají v širokém měřítku, a vzhledem k tomu, že je Romům obvykle zabraňováno odstěhovat se z takových sídlišť,
P. upozorňuje na rasovou segregaci ve stávajících vzdělávacích systémech v několika členských státech, která vede k výuce romských dětí buď v oddělených třídách s nižšími standardy, nebo ve třídách pro mentálně postižené; uznává, že zlepšení přístupu ke vzdělávání a možností akademického vzdělání pro Romy je zásadní pro zlepšení budoucnosti romských komunit,
Q. vzhledem k tomu, že romské komunity v průměru čelí nepřijatelně vysoké míře nezaměstnanosti, což vyžaduje zvláštní opatření pro usnadnění přístupu k pracovním místům,
R. s ohledem na problémy, které mají Romové s plným uznáním své kultury, lituje skutečnost, že ve většině členských států a kandidátských zemí jsou v programech hlavních médií Romové nadále nedostatečně zastoupeni a zároveň je posilován negativní obraz romských občanů prostřednictvím novinových článků, televizního a rozhlasového vysílání; poznamenává také, že nové komunikační technologie včetně internetu mohou přispět k boji proti nesnášenlivosti Romů,
1. odsuzuje jakoukoli formu diskriminace Romů;
2. vyzývá Radu, Komisi, členské státy a kandidátské země, aby zvážily uznání Romů za evropskou menšinu;
3. vítá nedávné prohlášení předsedy Evropské komise Barossa o důležitosti odstranění diskriminace Romů a o úloze, jakou může hrát lisabonská strategie ve zlepšování příležitostí Romů [9], a vyzývá Radu, Komisi, členské státy a kandidátské země, aby veřejně přijaly opatření pro boj s protiromským a protisintským smýšlením ve všech podobách, na úrovni místní, národní, regionální nebo na úrovni EU;
4. naléhá na Komisi, aby zahrnula otázku boje proti protiromskému a protisintskému smýšlení v Evropě mezi své priority v rámci Evropského roku rovných příležitostí 2007 a vyzývá politické strany a občanskou veřejnost na všech úrovních, aby zajistila, že rasová nenávist vůči Romům nebude nikdy v evropské společnosti tolerována;
5. naléhá dále na Komisi, aby v rámci politických požadavků kodaňských kritérií zajistila, že kandidátské země učiní skutečný pokrok v posílení právního státu a ochrany lidských práv a práv menšin, především práv romských obyvatel;
6. vyzývá Evropskou komisi, aby připravila sdělení o tom, jak může EU ve spolupráci s členskými státy nejlépe koordinovat a podporovat úsilí o zlepšení situace Romů, a aby přijala akční plán obsahující jasná doporučení členským státům a kandidátským zemím pro dosažení lepší hospodářské, sociální a politické integrace Romů;
7. doporučuje členským státům, aby do svých vnitrostátních právních předpisů urychleně převedly směrnici 2000/43/ES, a vyzývá ty, proti kterým je v současnosti vedeno řízení o porušení Smlouvy v důsledku "neoznámení", aby postoupily vpřed a napravily nedostatečný pokrok; vyzývá Radu, aby v rámci lucemburského předsednictví schválila navrhované rámcové rozhodnutí o rasismu a xenofobii, které by učinilo nenávistně motivované trestné činy postižitelné v celé EU, a které musí být projednáno s Evropským parlamentem;
8. vyzývá členské státy a kandidátské země, aby posílily vnitrostátní právní předpisy a administrativní opatření, které výslovně a cíleně potírají protiromské a protisintské myšlení, zakazují rasovou diskriminaci a související netoleranci, ať už přímou nebo nepřímou, ve všech oblastech veřejného života;
9. vyzývá členské státy a kandidátské země, aby si vyměňovaly osvědčené postupy v zájmu podpory romské kultury;
10. vyzývá členské státy, aby jednaly v zájmu odstranění jakékoli rasové nenávisti a podněcování k diskriminaci a násilí vůči Romům v médiích a prostřednictvím jakýchkoli komunikačních technologií a vyzývá hlavní média k zavedení nejlepších postupů pro nábor pracovníků, jejichž složení by odpovídalo složení obyvatelstva;
11. vyzývá členské státy a kandidátské země, aby rozvinuly strategii pro lepší zapojení Romů do voleb, jako voličů i kandidátů, a to na všech úrovních;
12. zdůrazňuje potřebu zajistit stejná sociální a politická práva přistěhovalcům romského původu;
13. zdůrazňuje, že nedostatek oficiálních dokumentů je závažnou překážkou uplatňování základních práv Romů v celé Evropě, a rovněž jejich přístup ke službám, které jsou zásadní pro sociální začlenění;
14. naléhá na členské státy a kandidátské země, aby přijaly konkrétní opatření pro zlepšení přístupu Romů na trh práce s cílem zajistit lepší dlouhodobou zaměstnanost;
15. vyzývá členské státy, v nichž jsou romské děti izolovány od svých vrstevníků do škol pro mentálně postižené nebo umísťovány do zvláštních tříd, aby v určeném časovém období pokročily s programy desegregace, a zajistily tak volný přístup romských dětí ke kvalitnímu vzdělávání a zabránily růstu antiromských nálad mezi ostatními dětmi;
16. připomíná přijetí usnesení Rady na svém zasedání ve složení ministrů školství ze dne 22. května 1989 o poskytování školního vzdělávání dětí Romů a kočovníků [10] a nadále považuje za prioriru zajistit, aby měly všechny romské děti přístup k standardnímu vzdělávání;
17. vyzývá členské státy a kandidátské země, aby zajistily rovný přístup ke zdravotní péči a sociálnímu zabezpečení pro všechny, aby zamezily všem diskriminačním praktikám, především segregaci Romů na porodních odděleních a předcházely praktikám sterilizace romských žen bez jejich souhlasu;
18. vítá vytvoření Evropského romského a kočovnického fóra a práci parlamentních skupin zaměřených na otázky tykající se Romů a menšin; uznává důležitost spolupráce s takovými subjekty při vytváření evropské politiky ve vztahu k Romům;
19. domnívá se, že současné vytváření ghet v Evropě je nepřijatelné a vyzývá členské státy, aby přijaly konkrétní opatření pro zabránění tomuto procesu, bojovaly proti diskriminačním praktikám v oblasti bydlení a pomáhaly jednotlivcům z řad Romů při hledání jiného, hygienického bydlení;
20. naléhá na vlády oblastí s romskou populací, aby přijaly další kroky při integraci romských úředníků na všech úrovních správy a rozhodovacích procesů v souladu s předcházejícími závazky a uvolnily potřebné zdroje pro efektivní fungování takových pracovních míst;
21. vítá iniciativu Desetiletí romské integrace, kterou podepsalo pět členských a kandidátských států a vyzývá Komisi, aby postupovala společně s vládami těchto států s cílem využít prostředky z příslušného programu EU na uskutečnění této iniciativy;
22. vyzývá Komisi, aby veřejně podpořila národní vlády, aby zajistily, že v případě programů financování zaměřených na Romy budou do jejich vytváření, uplatňování a monitorování zapojeni Romové;
23. podporuje pokračující vývoj v rámci orgánů EU uplatňovat přístup pro Romy s Romy, vytvořený OBSE, v budoucnu při výběru pracovníků na pracovní místa související i nesouvisející s Romy;
24. vyzývá politické strany, a to jak na národní, tak na evropské úrovni, aby přehodnotily své stranické struktury a postupy s cílem odstranit bariéry, které přímo nebo nepřímo brání účasti Romů, a aby přijaly politiky zaměřené na úplnou integraci Romů do svého hlavního politického a sociálního programu;
25. naléhá na EUMC a po jejím založení také na Agenturu pro základní práva, aby věnovaly více pozornosti protiromskému a protisintskému smýšlení v Evropě a přidělily potřebné prostředky pro sledování rasového násilí a porušování lidských práv Romů;
26. naléhá na členské státy, aby podporovaly iniciativy zaměřené na schopnost Romů zastupovat se a aktivně se účastnit ve veřejném a sociálním životě jako celku, a aby umožnily slyšet hlasy romských občanských organizací;
27. vyzývá Komisi, aby romskou otázku otevřela na celoevropské úrovni a zaměřila se na kandidátské země, vzhledem k tomu, že Romové žijí v celé Evropě;
28. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí.
[1] Mezinárodní den Romů byl ustanoven v roce 1971 na Prvním romském světovém kongresu.
[2] Úř. věst.
L 180, 19.7.2000, s. 22.
[3] Úř. věst.
L 303, 2.12.2000, s. 16.
[4] "Listina evropských politických stran pro nerasistickou společnost" je návrhem Poradního výboru EU pro rasismus a xenofobii politickým stranám Evropské unie.
Text byl tímto Výborem přijat dne 5. prosince 1997.
[5] Předseda Evropské komise José Manuel Barroso informoval o této iniciativě ve svém projevu
P6_TA(2005)0152
Sociální ochrana a kvalitní zdravotní péče
Usnesení Evropského parlamentu o modernizaci sociální ochrany a rozvoji kvalitní zdravotní péče (2004/2189(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise o modernizaci sociální ochrany s cílem dosáhnout vysoce kvalitní, dostupné a trvale udržitelné lékařské péče a dlouhodobé péče: podpora národních strategií za použití "otevřené metody koordinace" (KOM(2004)0304),
- s ohledem na své usnesení ze dne 16. února 2000 ke sdělení Komise o harmonizované strategii modernizace sociální ochrany [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 15. ledna 2003 ke sdělení Komise o budoucnosti zdravotní péče a péče o starší osoby: zaručit dostupnost, kvalitu a finanční životaschopnost [2],
- s ohledem na zasedání Evropské rady ve dnech 20.- 21. března 2003 v Bruselu a na závěry předchozích zasedání Evropské rady v Lisabonu, Göteborgu a Barceloně týkající se zdravotní a dlouhodobé péče,
- s ohledem na Bílou knihu Komise o službách obecného zájmu (KOM(2004)0374),
- s ohledem na sdělení Komise nazvané "Posílení sociální dimenze Lisabonské strategie: zdokonalení otevřené koordinace v oblasti sociální ochrany" (KOM(2003)0261),
- s ohledem na své usnesení ze dne 11. března 2004 o návrhu společné zprávy s názvem "Zdravotní péče a péče o starší osoby: podpora národních strategií pro zajištění vysoké úrovně sociální ochrany" [3],
- s ohledem na čl. 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a stanovisko Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0085/2005),
A. vzhledem k tomu, že právo na zdraví je jedním ze základních sociálních práv, jak je zakotveno v článku II-95 Smlouvy o Ústavě pro Evropu [4], která nyní prochází ratifikací, a vzhledem k tomu, že Listina základních práv Evropské unie [5] uznává právo každého člověka na přístup ke zdravotní péči a lékařskému ošetření a právo starších osob vést důstojný a nezávislý život a podílet se na společenském, kulturním a pracovním životě,
B. vzhledem k tomu, že zdraví je individuální hodnotou každého jedince ve všech stádiích života a ve všech životních situacích a jedním ze zásadních předpokladů k tomu, aby aktivně přispíval společnosti, a vzhledem k tomu, že veřejné zdraví je hodnotou společnosti a péče o ně je jedním ze základních úkolů společnosti,
C. vzhledem k tomu, že zdraví je ovlivňováno mnoha faktory, mezi jinými genetickými dispozicemi, životním stylem a sociální situací a že zdravotní péče se na celkovém zdravotním stavu jednotlivce podílí jen v omezené míře (často se uvádí 10 %),
D. vzhledem k tomu, že důvěra v dostupnost zdravotní péče v případě potřeby je nezbytnou podmínkou pro úspěšné uplatnění jedince ve společnosti ve všech stádiích života a ve všech životních situacích,
E. vzhledem k tomu, že volný pohyb osob (včetně pracovníků) je jedním ze základních principů Evropské unie a současně je také nezbytnou podmínkou pro další rozvoj jednotlivých členských států Unie jako celku a že důvěra občana v dostupnost a kvalitu zdravotní péče v důsledku jeho pohybu mezi jednotlivými členskými státy může být otevřenou koordinací zdravotních systémů upevněna,
F. vzhledem k tomu, že díky rozhodnutí Evropského soudního dvora bude docházet k nárůstu pohybu pacientů a využívání přeshraničních služeb a že tento vývoj ve spojení s prohlubujícím se vnitřním trhem bude mít rostoucí vliv na národní zdravotní systémy, jejichž zásady a cíle tím nesmějí být ohroženy,
G. vzhledem k tomu, že z hlediska zdravotní péče je evropský průkaz zdravotního pojištění vhodným nástrojem k zajištění volného pohybu v rámci EU, i když se jednotlivé národní sociální systémy svou strukturou velmi podstatně liší,
H. vzhledem k tomu, že Evropský soudní dvůr opakovaně uznal žaloby pacientů o náhradu nákladů léčebné péče v jiném členském státě, i když rozlišuje mezi nemocniční a ambulantní péčí a stanoví určité podmínky pro uplatňování těchto nároků, jejichž záměrem je zejména zajistit vyvážený přístup a rovnováhu sociálního zabezpečení, vždy s cílem zabezpečit vysokou úroveň ochrany zdraví,
I. vzhledem k tomu, že ve svém usnesení ze dne 11. března 2004 Evropský parlament vyzval členské státy, aby své veřejné i soukromé instituce zdravotní péče a pomoci posílily využíváním plného rozsahu nabídky dostupné v zemích původu pacienta,
J. vzhledem k tomu, že zdravotní systémy v členských státech jsou založeny na principech rovnosti a solidarity, které vyžadují, aby byla každému dostupná a přístupná kvalitní zdravotní a dlouhodobá péče uzpůsobená jeho potřebám bez ohledu na jeho věk či majetek,
K. vzhledem k tomu, že trvalým cílem Unie je prosazovat vysokou úroveň sociální ochrany a že efektivnější spolupráce v oblasti zdravotní a dlouhodobé péče přispěje k udržitelné modernizaci evropského sociálního modelu a k větší sociální soudržnosti; že zdravotní a dlouhodobá péče jsou službou obecného zájmu, kde je třeba upřednostňovat princip solidarity,
L. vzhledem k tomu, že zdravotní systémy jakožto součást systémů sociálního zabezpečení jednotlivých členských států stojí před problémy, které představují nové diagnostické a léčebné metody, stárnutí populace (tj. obrovský nárůst počtu velmi starých osob křehkého zdraví, u nichž je nutno přizpůsobit posuzování zdravotního stavu a příslušnou péči jejich potřebám), rostoucí očekávání občanů a záruka všeobecného přístupu k těmto systémům pro všechny občany,
M. vzhledem k tomu, že stárnutí zdravotnických pracovníků, stejně jako stárnutí mnoha osob poskytujících bezplatnou péči, představuje v některých členských státech problém,
N. vzhledem k tomu, že nové diagnostické a léčebné metody přinášejí nejen ohrožení finanční stability zdravotních systémů, ale také - a především - nové možnosti a nové naděje ve stálém boji člověka s nemocemi a stářím; že je však také třeba mít na paměti rostoucí chudobu mezi staršími osobami,
O. vzhledem k tomu, že prevence je nejúčinnější a nejefektivnější formou zdravotní péče a že kvalitní a dostupná preventivní péče, jež je každému přístupná, vede k prodloužení průměrné délky života, snížení výskytu onemocnění, poklesu nákladů na zdravotní péči a pomáhá zajistit dlouhodobě udržitelné financování zdravotnictví,
P. vzhledem k tomu, že i když převážná většina starších osob je zdravá a vede nezávislý život, významný počet starších lidí je nicméně nemocných a invalidních, a proto potřebují přístup ke kvalitním, vysoce integrovaným sociálním a zdravotnickým službám provádějícím odpovídající geriatrické (tj. multidisciplinární a holistické) hodnocení, což je jediné opatření, které dokáže snížit invaliditu a předcházet zbytečné dlouhodobé péči o příslušníky této skupiny,
Q. vzhledem k tomu, že ústředním bodem všeho, co se týká zdravotnictví, je občan - pacient, jemu je zdravotní péče poskytována, on ji hradí ať již přímo, či formou pojištění nebo daní; občan má největší zájem na dostupnosti, přístupnosti, vhodnosti a kvalitě péče, a proto musí mít všechny informace a všechna práva a možnosti k rozhodování o volbě a využívání zdravotní péče,
R. vzhledem k tomu, že kvalita zdravotní péče je ovlivněna především úrovní celoživotního vzdělávání zdravotnických pracovníků, náležitými pracovními podmínkami a podmínkami ochrany pracujících, dostupností kvalitních diagnostických a léčebných metod, úrovní organizace zdravotnických služeb a kvalitou komunikace a sdílení informací mezi poskytovateli zdravotní péče a pacienty,
S. vzhledem k tomu, že při obrovském nárůstu počtu starších osob křehkého zdraví je naléhavě zapotřebí rozvíjet a podporovat gerontologické a geriatrické vzdělávání prostřednictvím vzdělávacích programů jak v rámci vysokoškolského, tak postgraduálního studia, tak aby byli všichni odborní zdravotničtí pracovníci vybaveni speciálními znalostmi a dovednostmi, jichž je pro poskytování lepší a lépe zaměřené péče této skupině zapotřebí,
T. vzhledem k tomu, že evropský akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví (2003-2008) poskytuje integrovaný přístup k programům zdraví a zdravotní péče, založený mimo jiné na propagaci zdraví a primární prevenci, na odstranění zdravotních rizik, na zohlednění požadavku vysoké úrovně ochrany zdraví při přípravě a provádění všech sektorálních politik a na řešení sociálních rozdílů, které mohou být zdrojem zdravotních problémů,
U. vzhledem k tomu, že zdravotnictví je velmi důležitým odvětvím vědy a výzkumu, stejně jako hospodářství, vytváří mimořádně velký prostor pro rozvoj vědy a pro výzkum, a současně pro konkrétní uplatnění výsledků vědy a výzkumu v každodenním životě; že zdravotnictví jako hospodářské odvětví vytváří velké množství pracovních míst a velké hospodářské hodnoty,
V. vzhledem k tomu, že vedle základního výzkumu je velice zapotřebí klinického výzkumu, který se zabývá zdravotními problémy, s nimiž se střetává stále větší počet starších osob křehkého zdraví, a jehož cílem je vyvíjet nové metody pro poskytování co nejúčinnější a nejefektivnější péče přispívající k vysoké kvalitě života,
W. vzhledem k tomu, že zdravotnictví má přímou spojitost s hospodářským růstem a udržitelným rozvojem, a proto by se mělo posuzovat nikoli výhradně z hlediska nákladů, nýbrž také jakožto produktivní investice, kterou lze zajistit účinnou zdravotnickou politikou,
X. vzhledem k tomu, že jednou ze součástí při vytváření zdravější Evropy je spolupráce v oblasti zdravotnictví, jejíž zajišťování je v podstatě záležitostí členských států; že pro zlepšování a rozvoj vysoce kvalitní, přístupné a udržitelné zdravotní péče je důležitá výměna zkušeností mezi členskými státy; že zdravotní péče by měla hrát v Lisabonské strategii významnou úlohu,
Y. vzhledem k tomu, že narůstá poptávka po domácí péči, při které může být pacient léčen a ošetřován ve svém známém rodinném prostředí, a že tento druh domácí péče vhodným způsobem doplňuje péči nemocniční a představuje významnou službu se značným potenciálem v oblasti zaměstnanosti,
Z. vzhledem k tomu, že se ve sdělení Komise o agendě sociální politiky (KOM(2000)0379) uvádí, že podstatným prvkem zdravotnických reforem je zavádění sociálního zdravotního pojištění, přičemž se konstatuje, že z deseti nových členských států jich sedm dává přednost pojistnému systému před systémem daňovým,
1. konstatuje, že Komise má v úmyslu podporovat - mimo jiné v rámci otevřené metody koordinace - národní, případně regionální vlády při rozvoji a reformách systémů zdravotní péče, a požaduje, aby byla plně respektována naprostá svrchovanost národních, případně regionálních vlád v oblasti organizace zdravotnictví, zejména v různých systémech financování, aby mohly dosáhnout společně definovaných cílů modernizace systémů sociální ochrany;
2. upozorňuje, že při uskutečňování otevřené metody koordinace nesmějí být narušeny působnosti členských států, ani nesmí být porušen princip subsidiarity; poukazuje na to, že i v budoucnu si musí každý členský stát sám rozhodovat o tom, jak hodlá dosáhnout společně definovaných cílů modernizace systému sociální ochrany;
3. vyzývá Komisi a členské státy, aby při stanovování cílů a ukazatelů Společenství braly více v úvahu význam prevence a zdraví;
4. kritizuje skutečnost, že otevřená metoda koordinace plánovaná ve zdravotnictví, zejména počítačový sběr údajů, je zjevně nad správními možnostmi členských států; navrhuje, aby se sběr údajů týkal nejdříve malého počtu zvláště důležitých oblastí;
5. vítá rozhodnutí Rady používat v oblasti zdravotní a dlouhodobé péče otevřenou metodu koordinace; potvrzuje svůj souhlas se třemi základními cíli, jimiž jsou všeobecný přístup bez ohledu na příjem nebo majetek, vysoká kvalita a dlouhodobá finanční udržitelnost; vyzývá členské státy, aby se k těmto prioritám jednoznačně přihlásily a zaručily poskytování všeobecně dosažitelné zdravotní péče bez nepatřičných čekacích seznamů a zdůrazňuje, že je třeba vyvíjet trvalé úsilí k tomu, aby byly tyto cíle ve vzájemném souladu; je toho názoru, že je třeba upevnit práva občanů na rovnocennou zdravotní péči ve všech členských státech; vyzývá všechny členské státy, aby přijaly potřebná opatření k tomu, aby byla tato práva uznávána, zejména aby turisté nebyli nuceni proti své vůli a v rozporu se svými právy uchylovat se k drahé soukromé lékařské péči;
6. naléhá na členské státy, aby zvážily přijetí aktivních kroků zaměřených na řešení potřeb zdravotní péče nejchudších občanů a jejich přístupu ke zdravotní péči; zdůrazňuje, že všeobecné pokrytí musí být založeno na solidaritě a poskytovat bezpečnou ochranu před chudobou a sociálním vyloučením a zvýhodňovat především ty, kteří mají nízké příjmy a ty, jejichž zdravotní stav vyžaduje intenzivní, dlouhodobou nebo nákladnou péči, včetně paliativní a doživotní péče;
7. lituje, že Komise nahlíží na modernizaci sociální ochrany v oblasti zdravotní péče pouze pod úhlem požadavků Paktu stability; lituje, že se Komise ve svém textu nezmiňuje o vývoji nákladů na zdravotní péči v různých odvětvích (léčba, nemocniční péče atd.) i na dopady prevence v různých členských státech;
8. souhlasí s tím, že systémy zdravotnictví v Evropské unii čelí společným problémům, jež jsou důsledkem pokroku v lékařství a technice spojeného s rostoucími náklady, demografického vývoje, zejména zvyšujícího se počtu starších osob křehkého zdraví, trpících četnými chorobami, což se často pojí s nepříznivou sociální situací, rostoucí poptávky po zdravotnických službách a zdravotnických produktech a narůstajícího pohybu obyvatel Společenství;
9. je toho názoru, že stárnutí obyvatelstva představuje problém a mělo by být také chápáno jako příležitost, jak v rámci aktivního stárnutí více zapojit lidi s dlouhodobými a cennými zkušenostmi do společnosti a podniků;
10. poukazuje na to, že zvyšující se průměrná délka života vyžaduje s ohledem na další rozvoj sociální infrastruktury lepší koordinaci mezi zdravotnickými a pečovatelskými službami;
11. konstatuje, že zvýšený pohyb obyvatelstva Společenství a přistěhovalectví z jiných zemí může představovat správní problém;
12. zdůrazňuje význam dosažitelné péče o vlastní zdraví a prevence jako nejúčinnějších opatření v boji proti nemocem a vyzývá vlády členských států, aby se zasazovaly o koordinaci programů zdravotní prevence zaměřených na různé věkové skupiny, které zahrnují mezi své priority podporu zdraví a zdravotní výchovy, a přiznaly prevenci znatelně vyšší prioritu ve skutečném využívání služeb, včetně pravidelných preventivních prohlídek a očkování v souladu s poznatky vědy, a aby zajistily k těmto opatřením všeobecný přístup; rovněž doporučuje plošné lékařské sledování starších osob křehkého zdraví s cílem zlepšit kvalitu jejich života a předejít zbytečné dlouhodobé hospitalizaci a domácí ošetřovatelské péči, čímž se zpětně dosáhne výrazného snížení výdajů na zdravotnictví;
13. poukazuje na to, že jak choroby, které nejčastěji zabíjejí (např. nádorová a kardiovaskulární onemocnění), tak choroby, které jsou častou příčinou invalidity (např. poruchy kosterní a svalové soustavy a další chronické nemoci z povolání, zdravotní problémy způsobené např. nezdravou výživou, užíváním drog, zhoršováním životního prostředí a nedostatkem fyzické aktivity), lze výrazně omezit obecnými meziodvětvovými politikami, politikami individuální prevence a zlepšenými opatřeními k odstranění faktorů pracovního a životního prostředí, které jsou příčinou vzniku chorob; zdůrazňuje proto význam rozvoje péče v oblasti pracovního lékařství zaměřené na prevenci a včasné zjištění chorob a zdravotních problémů;
14. zdůrazňuje, že hlavní roli v každém systému zdravotní a dlouhodobé péče musí hrát občan jako uživatel služeb a příjemce péče, jeho práva jsou klíčová a prvním a nejdůležitějším z nich je právo na úplné informace o vlastním zdraví, o možnostech zdravotní a dlouhodobé péče a o výběru péče, která je jednotlivými poskytovateli péče na trhu nabízena;
15. vyzývá členské státy a Komisi, aby zejména s využitím akčního programu pro zdraví zajistily sbližování při sběru údajů a zlepšení v oblasti údajů a aby prostřednictvím zdravotnického portálu EU, který je v současnosti vytvářen, zpřístupnily občanům i poskytovatelům služeb informace o zdravotní péči a zdravotnické politice ostatních členských států;
16. vítá důraz, který Komise klade na zlepšení interdisciplinární a meziinstitucionální komunikace a spolupráce mezi jednotlivými poskytovateli zdravotní a dlouhodobé péče v prevenci, diagnostice i léčbě; věří, že klíčovou úlohu v této komunikaci a spolupráci hraje lékař primární péče a sdílení již existujících informací vede k vyšší kvalitě a účinnosti poskytované péče, snížení rizika poškození pacienta a větší efektivitě využití lidských a materiálních zdrojů;
17. je znepokojen značnými rozdíly mezi starými a většinou nových členských států, pokud jde o zdravotní stav jejich obyvatel a přístup ke zdravotní a dlouhodobé péči, jejich kvalitu a přidělené zdroje; vyzývá Komisi a staré členské státy, aby podpořily nové členské státy v jejich úsilí o zlepšení zdravotní a dlouhodobé péče, a to pomocí akčního programu pro zdraví a dalších vhodných opatření, zejména "otevřené metody koordinace";
18. zdůrazňuje význam zdravotní péče, dlouhodobé péče a sociální péče v národním hospodářství, díky velkému počtu občanů, které v současnosti zaměstnávají, a jejich potenciálu k budoucímu vytvoření velkého množství pracovních míst u různých poskytovatelů péče, čímž se zvýší konkurence, a tedy i růstový potenciál národního hospodářství; upozorňuje na to, že postupné stárnutí obyvatelstva EU bude vyžadovat, aby bylo na pomoc starším osobám vyčleněno více finančních prostředků i lidských zdrojů; je toho názoru, že v mnoha členských státech je naléhavě třeba přijmout aktivní opatření k přijetí nových pracovníků a udržení pracovníků ve zdravotnictví;
19. poukazuje na to, že se díky rostoucí poptávce po službách v oblasti zdravotnictví a péče vytvářejí další pracovní místa stále vyšší kvality;
20. vyzývá vlády členských států, aby přijaly účinná opatření k posílení postavení občana při využívání zdravotní i dlouhodobé péče, aby podpořily zlepšení dostupnosti informací pro občana a podmínky pro jeho svobodné rozhodování o využívání zdravotní a dlouhodobé péče; domnívá se, že aby toho bylo možno dosáhnout, je zapotřebí, aby existovali různí poskytovatelé služeb a aby byly dostupné informace o zdravém životním stylu a o možnostech prevence, diagnostiky i léčby a přístup k takovým informacím nesmí být omezován, zvláště ne z důvodu úspor veřejných prostředků;
21. poukazuje na skutečnost, že některé členské státy zvyšují podíl zdravotnických nákladů, které nese pacient, a v této souvislosti požaduje, aby znevýhodněné skupiny měly i nadále přístup k odpovídající zdravotní péči;
22. je znepokojen skutečností, že v mnoha členských státech jsou čekací doby na některé naléhavé i nenaléhavé léčebné zákroky příliš dlouhé; vyzývá tyto členské státy, aby vyvinuly cílené úsilí k tomu, aby se tyto čekací doby zkrátily; vyzývá členské státy, aby v případech, kdy existují dlouhé čekací seznamy a žádnou srovnatelnou nebo stejně účinnou léčbu nelze pacientům v tuzemsku včas poskytnout, vzájemně úzce spolupracovaly tak, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany zdraví a sociálního zabezpečení pro všechny občany EU za současného respektování principu subsidiarity, vyváženosti národních systémů a finanční rovnováhy;
23. vyzývá vlády členských států ke konkrétní podpoře sdílení informací (mj. mezi různými institucemi a obory podílejícími se na péči o jednotlivé pacienty) a využívání elektronických komunikačních technologií ve zdravotní a dlouhodobé péči; vyzývá Komisi a vlády členských států k větší a systematičtější podpoře rozvoje tzv. elektronického zdravotnictví;
24. je znepokojen skutečností, že v mnoha členských státech je stále větší nedostatek kvalifikovaných lékařů a zdravotnického a ošetřovatelského personálu; naléhavě vyzývá členské státy, aby vyvinuly cílené úsilí ke zlepšení kvality práce, zvýšily přitažlivost těchto povolání a odstranily stávající nedostatek těchto pracovníků; zdůrazňuje potřebu podporovat vzdělávání a další vzdělávání dobrovolníků i kvalifikovaných zaměstnanců v této oblasti;
25. lituje, že v záležitostech podléhajících zvýšené koordinaci nebyl přikládán velký význam zpětné vazbě od účastníků na nejnižším stupni; poukazuje na to, že v používaných modelech řízení hraje tok informací zdola nahoru velmi významnou roli;
26. lituje, že obecně nebyl kladen větší důraz na vědecké analýzy potřeb; připomíná, že vědecká data jiných organizací nelze přebírat bez předchozího ověření; doporučuje provést zpracování vnitřních údajů převážně s využitím stávajících výzkumných programů;
27. vyzývá vlády členských států, aby dále sbližovaly systémy vzdělávání a školení zdravotnických pracovníků a pokročily ve vzájemném uznávání odborné kvalifikace, a napomáhaly tak pohybu zdravotnických odborníků v rámci EU, aby ve větší míře koordinovaly a sbližovaly požadavky na vybavení zdravotnických zařízení a využívání nových vyšetřovacích a léčebných metod, a tak podpořily srovnatelnou kvalitu zdravotní péče ve všech členských státech;
28. zdůrazňuje, že dlouhodobou finanční udržitelnost je možno zajistit pouze tehdy, budou-li stávající zdroje využívány optimálním způsobem; poukazuje na to, že tohoto cíle lze dosáhnout jen tehdy, bude-li kvalita zdravotní péče průhlednější, než jak je tomu v současnosti, zavedou-li členské státy systematické programy k zajištění kvality a léčebné pokyny vycházející z faktických dokladů a budou-li veřejné prostředky vynakládat pouze na takové zdravotnické produkty a technologie, jejichž prospěšnost je prověřena;
29. zdůrazňuje nutnost, aby členské státy v rostoucí míře sledovaly a podrobovaly kontrole pokrok ve zdravotnictví a zdravotnické technice z hlediska efektivnosti, prospěšnosti a hospodářské udržitelnosti; vyzývá Komisi, aby prozkoumala možnost vzájemného propojení a koordinace hodnocení zdravotní techniky a zdravotnických pokynů prováděného v jednotlivých členských státech;
30. vyzývá členské státy, aby včas předložily předběžné národní zprávy pro příští zasedání Evropské rady;
31. je toho názoru, že zdravotní péče o starší osoby křehkého zdraví představuje vhodnou oblast pro výzkum na evropské úrovni;
32. vyzývá Komisi, aby do konce roku 2005 předložila návrhy obecných směrů politik, společných cílů, pracovních postupů a podrobných časových plánů; přitom však zdůrazňuje, že odpovědnost za zdravotní péči o občany mají jednotlivé členské státy;
33. zdůrazňuje, že při stanovování ukazatelů a hodnocení výsledků je třeba postupovat velice obezřetně a že je třeba respektovat stávající rozdíly mezi jednotlivými zdravotnickými systémy; důrazně vyzývá, aby byly zvláště ukazatele stanoveny tak, aby se jimi hodnotil spravedlivý přístup k péči a její kvalita a efektivnost;
34. vyzývá Evropskou radu, aby s cílem racionalizovat otevřenou metodu koordinace přijala na jaře roku 2006 integrovaný rámec v oblasti sociální ochrany a aby přijala standardní seznam společných cílů v oblastech sociální integrace, penzí a zdravotní a dlouhodobé péče;
35. vyzývá Radu a Komisi, aby o svých návrzích informovaly Evropský parlament;
36. vyzývá členské státy a Komisi, aby ve větší míře než dosud zapojily organizace pacientů do rozhodování o politice ve zdravotnictví a poskytly jim pro jejich práci potřebnou podporu;
37. vyzývá Komisi a členské státy, aby věnovaly patřičnou pozornost aspektům příznačným pro ženy, a to ve všech zdravotních záležitostech; vyzývá Komisi, aby předložila novou zprávu o zdravotní situaci žen
P6_TA(2005)0153
Finanční trhy
Usnesení Evropského parlamentu o současném stavu integrace na finančních trzích EU (2005/2026(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na plnění Akčního plánu pro finanční služby (FSAP) (KOM(1999)0232), který přijala Komise, a zejména na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování [1], směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [2], směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [3] a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaté k obchodování na regulovaném trhu [4],
- s ohledem na směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/107/ES [5] a 2001/108/ES [6] ze dne 21. ledna 2002, kterými se mění směrnice Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [7],
- s ohledem na třetí zprávu interinstitucionální monitorovací skupiny pro Lamfalussyho proces,
- s ohledem na čtyři zprávy vydané čtyřmi nezávislými skupinami odborníků o stavu finanční integrace v bankovnictví, pojišťovnictví, v oblasti obchodování s cennými papíry a správy aktiv, které zveřejnila Komise v květnu 2004, a připomínky účastníků finančních trhů k těmto zprávám,
- s ohledem na své usnesení ze dne 21. listopadu 2002 o pravidlech obezřetnostního dohledu v Evropské unii [8],
- s ohledem na své usnesení ze dne 15. ledna 2004 o budoucnosti zajištěných fondů a derivátů [9],
- s ohledem na své usnesení ze dne 10. února 2004 o úloze a metodách ratingových agentur [10],
- s ohledem na zprávu Výboru evropských regulátorů cenných papírů (CESR) na téma "jaké nástroje dohledu pro trhy cenných papírů EU", známou jako "Himalaya report",
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0087/2005),
A. vzhledem k tomu, že dne 11. května 1999 přijala Komise FSAP, jehož cílem je zvýšit objem investic, růst a konkurenceschopnost, zlepšit zabezpečení a stabilitu a zajistit průhlednost a ochranu všech zúčastněných,
B. vzhledem k tomu, že přeshraniční obchod, zvláště obchod s finančními produkty, je stále roztříštěn a zpomalován právními a daňovými překážkami a kulturními rozdíly a celým souborem vnitrostátních právních předpisů, které se významně liší v jednotlivých členských státech, zejména v oblasti ochrany spotřebitele,
C. vzhledem k tomu, že je nutno jednoznačně stanovit a projednat rozsah dalších legislativních a nelegislativních činností na úrovni EU a že je nutno plně zhodnotit jejich dopad na zúčastněné subjekty, platná pravidla a zejména soulad s pravidly vnitřního trhu na základě konzultací se všemi příslušnými zúčastněnými subjekty; vzhledem k tomu, že by měly být dodržovány zásady lepší regulace a měla by být provedena analýza nákladů a výnosů,
D. vzhledem k tomu, že regulační a dozorové prostředí by mělo zajistit rámec, který přispívá k uskutečňování jednotného trhu finančních služeb, v němž mohou společnosti efektivně a výkonně fungovat; takový rámec by měl být zaveden a prosazován důsledně bez ohledu na to, ve kterém členském státě podnikají,
E. vzhledem k tomu, že cílem Lamfalussyho procesu je při zajištění vysoké úrovně kvality a pružnosti právních předpisů soulad mezi jejich prováděním a dohledem, institucionální průhlednost a vysoké úrovně konzultací; vzhledem k tomu, že dosažení těchto cílů, politickou a demokratickou odpovědnost celkového procesu a zapojení nelegislativních zúčastněných subjektů, je třeba pečlivě vyhodnotit,
A. Obecné výhledy
1. bere na vědomí, že FSAP je považován za úspěšný, zvláště pokud jde o návrhy právních předpisů, jelikož již bylo přijato 39 ze 42 opatření; bere však na vědomí, že je ještě příliš brzy na konečné posouzení, protože řada prováděcích opatření ještě přijata nebyla, lhůty pro provedení ještě neuplynuly a transpozice na vnitrostátní úrovni ještě neproběhly; navrhuje, aby Komise uskutečnila komplexní a veřejné hodnocení současného stavu FSAP s ohledem na jeho účinnost po provedení transpozice;
2. zdůrazňuje, že pro úspěch FSAP jsou klíčové účinné provádění a prosazování, i užší sbližování vnitrostátních metod dohledu; důrazně vyzývá evropské orgány, aby zajistily účinné fungování Lamfalussyho procesu na všech úrovních, zvláště aby výbory na úrovni 3 plnily svou úlohu a aby bylo zajištěno přesné a včasné provádění pravidel EU do vnitrostátních právních předpisů prostřednictvím postupů prosazování v rámci úrovně 4;
3. doporučuje, aby byla větší politická pozornost věnována provádění a uplatňování stávajících právních předpisů; hodlá na úrovni svého příslušného výboru systematicky pořádat dialog se všemi příslušnými aktéry, aby byla zajištěna demokratická kontrola procesu jejich provádění;
4. připomíná, že uznání jeho práva napadnout prováděcí opatření na úrovni 2 a ustanovení v tomto smyslu ve Smlouvě o ES byla předběžnou podmínkou, pokud jde o podporu Evropského parlamentu Lamfalussyho procesu a jeho rozšíření do oblasti bankovnictví, pojišťovnictví, penzijních fondů a sektoru SKIPCP a do ustanovení o omezení platnosti v různých směrnicích;
5. je přesvědčen, že by se mělo postupovat dle zásad lepší regulace, jak jsou stanoveny v Akčním plánu Komise pro lepší regulaci z roku 2002 (KOM(2002)0278); zejména jakákoliv budoucí opatření by se měla zaměřit na opravu specifických selhání trhu a měla by zahrnovat analýzu nákladů a výnosů nelegislativních možností řešení těchto selhání;
6. domnívá se, že pro vznik vhodných právních předpisů jsou velmi důležité konzultace se všemi zúčastněnými subjekty, a vyzývá Komisi, aby tento proces rozšířila tak, aby byl zajištěn formální dialog se zástupci sdružení poskytovatelů i klientů finančních služeb, zejména sdružení malých akcionářů, sociálních partnerů a malých a středních podniků;
7. lituje, že chybí dostatečné zapojení se ze strany spotřebitelů a uživatelů v souvislosti s právními předpisy, jimiž se řídí poskytování finančních služeb; žádá Komisi a členské státy, aby rozvíjely a podpořily programy určené k informování spotřebitelů a vzdělávací iniciativy i vznik specializovaných iniciativ spotřebitelů ve finančním sektoru; připomíná význam konzultačního procesu, který vede CESR a který zapojuje zástupce sdružení spotřebitelů, a naléhá na tyto subjekty, aby se ho aktivně účastnily a aby do rozhodovacího procesu přispěly svými cennými podněty;
8. je přesvědčen, že politika a právní předpisy zaměřené na finanční integraci by měly být založeny na klíčových zásadách a cílech toho druhu, které doporučila Lamfalussyho zpráva a zpráva skupiny odborníků pro cenné papíry, včetně toho, že by právní předpisy měly udržovat důvěru v trhy EU a vysokou úroveň obezřetného dohledu; přispívat k systémové stabilitě; zajišťovat odpovídající úrovně ochrany spotřebitele úměrně k různým úrovním příslušného rizika; uznávat zásady subsidiarity a proporcionality; podporovat hospodářskou soutěž; zajistit, že regulace je účinná a že povzbuzuje, nikoliv odrazuje, novátorské přístupy; brát v úvahu evropské a širší mezinárodní rozměry trhů; zakládat se na podložených faktech a podléhat analýze dopadu regulačních předpisů; povzbuzovat nelegislativní řešení; být založeny na důkladné konzultaci a zdůvodněném hodnocení výsledků konzultačního procesu; udržovat mezinárodní konkurenceschopnost evropských trhů; být efektivně prováděny a prosazovány na vnitrostátní úrovni i na úrovni EU;
9. věří, že pro posouzení dopadu regulace finančních služeb EU na konkurenceschopnost finančních společností a center sídlících v EU je zapotřebí globální perspektivy, která bere v úvahu skutečnost, že finanční trhy jsou globální a vyžadují mezinárodní řešení a nikoliv pouze řešení na úrovni EU;
B. Systém dohledu a regulace
10. bere na vědomí, že sbližování praktické činnosti orgánů dohledu členských států je základem účinného přeshraničního působení; domnívá se, že spolupráce a vzájemná důvěra mezi orgány dohledu je velice důležitá, a důrazně tyto orgány vyzývá, aby posilovaly spolupráci;
11. zdůrazňuje důležitost koordinované transpozice ze strany členských států, aby se zabránilo ztrátě výhod harmonizace ve stadiu provádění; podporuje iniciativu Komise na organizování neformálních pracovních schůzek na toto téma pro členské státy a navrhuje, aby se do tohoto procesu zapojil zástupce příslušného výboru; požaduje, aby byly Evropskému parlamentu předávány zprávy o výsledku schůzek, aby mohl účinněji vykonávat své výsadní pravomoci, jak je stanoví Lamfalussyho proces;
12. vítá takzvanou "Himalájskou" zprávu, kterou předložil CESR ke konzultaci, a souhlasí s jejími hlavními doporučeními, zejména těmi, které se týkají potřeby sbližování dozorových pravomocí, odpovědností a praxe, za předpokladu parlamentní kontroly; doporučuje, aby CESR, Výbor evropských bankovních supervizorů (CEBS) a Výbor evropských orgánů dozoru v pojišťovnictví a zaměstnaneckých penzijních systémech (CEIOPS) prováděly srovnávání a sledování a aby přitom stavěly na současném rámci dohledu, na úzké spolupráci mezi sebou a především na příslušných krocích členských států za účelem přizpůsobení pracovních metod a v případě potřeby zvýšení zdrojů národních systémů dohledu;
13. je si vědom toho, že vzhledem k rozdílným národním tradicím a právním systémům je podstatně složitější zajistit sbližování regulačních pravomocí a sankčních systémů než sbližování dohledu; přesto žádá Komisi, aby společně s Výborem pro finanční služby a CESR, CEBS a CEIOPS jednoznačně zjistila, kde tyto odlišnosti vedou k problémům a mohly by ohrozit provádění opatření FSAP;
14. vyzývá, aby byla zaručena demokratická odpovědnost Parlamentu a aby Parlament mohl vykonávat své výsadní pravomoci v plném rozsahu podle Lamfalussyho procesu, aby výbory regulátorů nesoucí odpovědnost nejen za cenné papíry, ale také za bankovnictví a pojišťovnictví, měly dvakrát ročně slyšení před příslušným výborem Parlamentu, přičemž by podávaly zprávu o své činnosti; rovněž vyzývá, aby byl tento výbor ustanoven oficiálním příjemcem dopisů a všech dalších dokumentů, které výbory regulátorů odesílají Komisi a Radě;
15. dává přednost postupnému a dobrovolnému přístupu zdola nahoru při standardizaci a zajištění sbližování praxe s cílem dospět případně k vypracování souboru evropských standardů, jenž by poskytl vyšší průhlednost a bezpečnost účastníkům trhu v celé Evropské unii;
16. bere na vědomí, že evropské finanční trhy jsou velmi dynamické a že zvláště koncentrace evropských burz cenných papírů a další konsolidace evropských bank a finančních konglomerátů vyžaduje v zájmu zajištění odpovídajícího, účinného a koordinovaného dohledu reakci ze strany EU; varuje, že by mohlo dojít k problémům s efektivní činností trhu s finančními nástroji, pokud by takový koordinovaný dohled neexistoval; rovněž bere v této souvislosti na vědomí problémy týkající se vzniku integrovaného evropského systému dohledu, který vyžaduje, aby každý jednotlivý členský stát nesl svou odpovědnost v souladu se zásadou vzájemného uznávání, pokud jde o zajišťování zájmů svých obchodních společností i občanů, bez ohledu na to, kde mají sídlo nebo bydliště;
17. naléhavě žádá evropské orgány, aby podpořily konvergenci stálým vyhodnocováním, zda je úroveň spolupráce mezi orgány dohledu dostatečná či zda je třeba věnovat řádnou pozornost rozvíjení jistých forem integrovaného dohledu na evropské úrovni, včetně možnosti dvoustupňového dohledu nad velkými účastníky s přeshraniční působností, aniž by bylo narušováno pole působnosti pro přeshraniční a místní účastníky;
18. považuje koncepci "vedoucích" nebo "konsolidačních" orgánů dohledu s přeshraničními pravomocemi za důležitý a pozitivní krok vpřed v souladu s návrhem směrnice o kapitálové přiměřenosti (KOM(2004)0486), podporuje vypracování odpovídajících pokynů či, v průběhu času, tam, kde je to nezbytné, pravidel pro převod rozhodovacích pravomocí mezi orgány dohledu, řešení sporů a rozhodování v poslední instanci; bere na vědomí, že zprostředkování prováděné CESR, CEBS nebo CEIOPS v případech, za které nesou odpovědnost, by mohlo být cestou vpřed; žádá Komisi, aby zvážila možnost předložení návrhů, které umožní výborům Evropského společenství tuto úlohu plnit;
19. přestože uznává za potřebné, aby se orgány vnitrostátního dohledu mohly samy organizovat při výkonu pravomocí, které jim byly uděleny směrnicemi a nařízeními Společenství a stejně tak jejich vnitrostátními právními předpisy, přikládá maximální význam zaručení politické odpovědnosti systému dohledu na evropské i na vnitrostátní úrovni; dále bere na vědomí nedostatky v parlamentní a demokratické kontrole vzhledem k práci vykonávané na úrovni 3, vzhledem k přenosu působností na evropskou úroveň nebo k podnětům orgánů dohledu v jejich evropských koordinačních strukturách, které mohou mít podstatný dopad na jednotný trh; naléhá na všechny výbory úrovně 3, aby věnovaly nejvyšší pozornost zajištění zdravého právního základu pro jejich činnosti, vyvarovaly se vstupu do politických otázek a bránily jakémukoliv poškození budoucího práva Společenství; hodlá pořádat na úrovni svých příslušných výborů pravidelná oficiální slyšení odborníků a diskuse s Komisí, Evropskou centrální bankou, CESR, CEBS a CEIOPS;
20. je rovněž znepokojen tím, jak zajistit politickou a demokratickou odpovědnost v těch případech, kdy se jiné regulační orgány, jako je Rada pro mezinárodní účetní standardy (IASB), Rada pro mezinárodní auditorské a ověřovací standardy (IAASB) nebo Finanční akční výbor proti praní peněz (FATF) zabývají "technickými opatřeními", která mohou mít dopad za hranicemi technické úrovně a mohla by se dotýkat významných politických zásad, takže by se o nich mělo rozhodovat na politické úrovni; navrhuje trvalý interinstitucionální dialog se stávajícími příslušnými orgány ve formě pracovní skupiny, která by vypracovávala postupy rozhodování na evropské úrovni v těch případech, kdy bude EU vázána takovými externími opatřeními; je přesvědčen, že bez ohledu na vybraný postup musí tento dialog zahrnovat Evropský parlament a Radu, jimž musí být umožněno odmítnout standardy, které jsou v rozporu s evropským zájmem;
21. zdůrazňuje význam vytváření a udržování úzkých vztahů s příslušnými protějšky v USA a na dalších důležitých globálních finančních trzích; naléhavě žádá Komisi a CESR, CEBS a CEIOPS, aby úzce koordinovaly své vztahy s příslušnými politickými a dozorovými orgány a aby průběžně informovaly příslušný výbor Parlamentu o těchto vztazích a vedly rozhovor o těchto vztazích se všemi zúčastněnými subjekty v EU; hodlá zintenzívnit vztahy svého příslušného výboru s jeho parlamentním protějškem v Kongresu USA a jinde;
C. Pokračování FSAP
22. bere na vědomí, že vedle nadcházejících legislativních podnětů, jako jsou například požadavky na kapitálovou přiměřenost úvěrových institucí a investičních firem, zajištění, solventnost II, statutární audit, praní peněz, právní rámec pro platby, zúčtování a vypořádání, a činnost v oblasti správy podniků a práva obchodních společností, včetně značného počtu připravovaných opatření úrovně 2, by Komise měla předkládat pouze cílené legislativní návrhy, spojené s analýzou dopadu a odůvodněním volby legislativních nebo nelegislativních prostředků k dosažení zamýšlených cílů;
23. bere na vědomí existenci navzájem se překrývajících směrnic, které mohou vést ke vzájemně si odporujícím a zdvojeným požadavkům; dává přednost funkčnímu přístupu k (budoucím) právním předpisům založeném na posuzování rizik, který zajistí rovnoprávné zacházení s podobnými produkty odlišných emitentů; žádá Komisi, aby použila současná přezkumná ustanovení obsažená ve směrnicích Společenství ke zhodnocení a v případě potřeby přepracování stávajícího souboru nástrojů z tohoto pohledu, zvláště v těch případech, kdy existuje riziko narušení hospodářské soutěže nebo právního vakua nebo dokonce neshody s předpisy; vyzývá Komisi, aby při hodnocení FSAP nebo při koncipování svých budoucích návrhů zajistila konzistentnost horizontálních směrnic v této oblasti se směrnicemi, jimiž se řídí ochrana spotřebitelů; dále požaduje, aby si Komise jako prioritu stanovila změnu nebo zrušení jakýchkoli právních předpisů, které poškozují hladké fungování evropských finančních trhů;
24. navrhuje takový přístup k právním předpisům, který zajistí spravedlivou hospodářskou soutěž mezi různými poskytovateli a jejich obchodními modely, strukturami, distribučními kanály a diversifikovanými produkty;
25. naléhavě žádá Komisi, aby zvážila, v kontextu vlastní analýzy správy aktiv v Evropě a stírajících se hranic mezi různými druhy správy aktiv, vhodnost celkového horizontálního regulačního přístupu v oblasti správy aktiv, nikoli jako nového samostatného pilíře, ale potenciálně v rámci a v souladu se stávajícími aspekty směrnic o trzích finančních nástrojů, SKIPCP, o činnosti institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a o životním pojištění, aby bylo možno dosáhnout řádně fungujícího, skutečně integrovaného, bezpečného a globálně konkurenceschopného jednotného trhu ve správě aktiv;
26. žádá Komisi, aby provedla zhodnocení stávajícího velkého množství vnitrostátních souborů pravidel pro použití rizikového kapitálu, hlavně pokud jde o nové formy zahájení činnosti společností a mikro úvěry; doufá, že návrh směrnice o požadavcích na kapitálovou přiměřenost bude věnovat těmto souborům pravidel přednostní péči; vyzývá k vytvoření příslušných podpůrných, dozorových a proti diskriminačních opatření, které by se vztahovaly na přeshraniční získávání kapitálu od vyspělých investorů a investic z fondů rizikového kapitálu;
27. bere na vědomí, že investice rizikového kapitálu jsou v současnosti na vzestupu a žádá Komisi, aby monitorovala tento vývoj s cílem podpořit jeho příspěvek k inovacím a růstu hospodářství a současně vyhodnotila riziko pro investory, kteří nejsou odborníky, a zdokonalovala požadavky na průhlednost;
28. požaduje analýzu podnikových struktur, které prokázaly, že představují velká finanční nebo systémová rizika, a žádá, aby byla zvláštní pozornost věnována nejrůznějším konstrukcím z daňových rájů (včetně těch, které využívají zvláštní účelové nástroje (SPV) nevhodným způsobem nebo za nevhodných okolností);
29. zdůrazňuje úlohu politiky hospodářské soutěže při sledování a zlepšování výkonnosti finančních trhů v Evropské unii; důrazně žádá příslušné komisaře a ředitelství, aby úzce spolupracovali a aby byli aktivnější ve vztahu k možné koncentraci evropských burz cenných papírů;
30. důrazně žádá Komisi, aby řešila problematiku jakýchkoli přetrvávajících překážek při poskytování přeshraničních finančních služeb v EU, uvedených v Giovanniho zprávě, a aby, aniž by přestala brát v úvahu působnost členských států v této oblasti, přezkoumala způsoby vedoucí ke snížení či odstranění diskriminačních daňových překážek a daňových překážek narušujících hospodářskou soutěž;
31. vybízí členské státy, aby pokročily při provádění Směrnice o IZPP [11] a vytvořily integrovaný vnitřní trh pro investice v oblasti doplňkových penzijních fondů, aby tak vytvořily možnosti a alternativy pro střadatele a zajistily jim maximální návratnost jejich investic, a měly přitom na paměti klíčovou úlohu, kterou tyto systémy hrají v integrování a zajišťování účinnosti a likvidity na evropských trzích a jejích vzrůstající význam pro udržitelnost systémů sociálního zabezpečení s ohledem na stárnutí obyvatelstva Unie;
32. žádá Komisi, aby reagovala na zprávy z vlastního podnětu schválené Evropským parlamentem během předcházejícího volebního období; se zájmem bere na vědomí úsilí, které vynaložila Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry a CESR na zvýšení průhlednosti a řízení ratingových agentur a navrhuje Komisi, aby s cílem vytvoření, v rámci EU, systému uznávání institucí pro vnější hodnocení úvěrových rizik podle článku 81 navrhované směrnice o kapitálových požadavcích vyhodnotila jejich situace, pokud jde o konkurenceschopnost a možný střet zájmů; žádá Komisi, aby předala svá zjištění v této oblasti Evropskému parlamentu;
33. bere na vědomí nárůst objemu aktiv, které jsou spravovány prostřednictvím zajišťovacích fondů a dalších produktů kolektivních úspor mimo dosah směrnice o SKIPCP; bere na vědomí podněty Komise pro cenné papíry a burzy USA pro registraci správců nebo poradců zajišťovacích investičních fondů a důrazně žádá Komisi, aby zvážila, zda-li existuje potřeba činnosti v EU;
34. bere na vědomí zásadní význam reformy a modernizaci účetních a auditorských standardů; zdůrazňuje potřebu etického a odpovědného jednání nejen v případě auditorů, ale též investičních bank, advokátních kanceláří a dalších, kdo působí jako poradci společností v oblasti finančního řízení a účetních praktik; doufá že bude dále rozpracován Akční plán řízení podniků (KOM(2003)0284); vítá slaďování národních kodexů řízení společností na základě zásady "dodržovat nebo vysvětlit"; vítá založení Evropského fóra pro řízení společností;
35. požaduje, aby Komise zajistila komplexní studii maloobchodních finančních služeb, se zvláštním zřetelem na bankovní služby v různých členských státech, která odhalí významné překážky hospodářské soutěže a jejich další integrace, včetně kulturních či sociálních rozdílů; uznává, že nízká úroveň přeshraniční činnosti nevyvolává nedostatečnou hospodářskou soutěž na národních maloobchodních trzích; rovněž uznává důležitost svobody usazování, které umožní účastníkům trhu, aby byli vysoce aktivní na mnoha různých národních trzích v maloobchodních službách i v případě, že bude přeshraniční obchod omezen;
36. domnívá se, že členské státy mají dlouholeté a rozdílné tradice v oblasti ochrany spotřebitele; bere na vědomí, že část poskytovatelů finančních služeb volá po minimální harmonizaci, vzhledem k tomu, že určití profesionálové, zejména bankovní instituce, se vyslovují pro cílenou harmonizaci za účelem dosažení skutečně rovných pravidel hry, proto naléhavě žádá Komisi, aby uspořádala diskusi o základní struktuře trhu finančních služeb EU s přihlédnutím k zájmům spotřebitelů a profesionálů a evropské konkurenceschopnosti v celosvětovém měřítku;
37. bere na vědomí, že vývoj Internetu a elektronického bankovnictví může zvýšit poptávku po přeshraničních finančních produktech; požaduje, aby Komise zhodnotila provádění a účinnost směrnice o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku [12];
38. bere na vědomí, že přes nízkou poptávku po přeshraničních finančních službách existuje ze strany určité skupiny spotřebitelů mobilních v mezinárodním měřítku, například osob, které dojíždějí za prací přes hranice a cizích státních příslušníků, významná poptávka po finančních službách, na které jsou zvyklí; domnívá se, že pro tyto skupiny a pro tyto účely by mohly být dobrovolnou možností speciální "panevropské" plány, například hypotéky nebo pojištění podle jednotného 26. evropského režimu (podobně jako např. stanovy evropské obchodní společnosti); žádá Komisi, aby zhodnotila a analyzovala vhodnost takových plánů;
39. je si vědom toho, že pro další skupiny spotřebitelů potenciální prospěch jednotného trhu finančních služeb závisí na činnostech zahraničních a domácích provozovatelů na domácích trzích spotřebitelů; bere na vědomí, že vyšší úroveň hospodářské soutěže by neměla vést k finančnímu vyloučení zákazníků; dochází k závěru, že dostupnost a dosažitelnost základních finančních služeb by měla zůstat zaručena pro všechny evropské občany; žádá Komisi, aby zhodnotila situaci v členských státech;
*
* *
40. ukládá předsedovi, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
L 345, 31.12.2003, s. 64.
[2] Úř. věst.
L 96, 12.4.2003, s. 16.
[3] Úř. věst.
L 145, 30.4.2004, s. 1.
[4] Úř. věst.
L 390, 31.12.2004, s. 38.
[5] Úř. věst.
L 41, 13.2.2002, s. 20.
[6] Úř. věst.
L 41, 13.2.2002, s. 35.
[7] Úř. věst.
L 375, 31.12.1985, s. 3.
[8] Úř. věst.
C 25 E, 29.1.2004, s. 394.
[9] Úř. věst.
C 92 E, 16.4.2004, s. 407.
[10] Úř. věst.
C 97 E, 22.4.2004, s. 117.
[11] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/EC ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi (Úř. věst.
L 235, 23.9.2003, s.10).
[12] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku (Úř. věst.
L 271, 9.10.2002, s.16).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0154
Trvalé organické znečišťující látky (POP)
Usnesení Evropského parlamentu ke strategii EU na konferenci Punta del Este o trvalých organických znečišťujících látkách
Evropský parlament,
- s ohledem na Stockholmskou úmluvu o trvalých organických znečisťujících látkách ze dne 22. května 2001 a na nadcházející první konferenci smluvních stran (COP-1), která se bude konat v Punta del Este, Uruguay, od 2. do 6. května 2005,
- s ohledem na otázku k ústnímu zodpovězení B6-0171/2005 předloženou za Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin v souladu s článkem108 jednacího řádu a s ohledem na prohlášení Rady a Komise,
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že Stockholmská úmluva vstoupila v platnost dnem 17. května 2004,
B. vzhledem k tomu, že Stockholmská úmluva byla dne 16. listopadu 2004 [1] ratifikována Evropským společenstvím a většinou jeho členských států, včetně nových členských států,
C. vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada přijaly legislativní nástroje k plnění Stockholmské úmluvy [2], čímž přijaly závazek odstranit, pokud to bude možné, trvalé organické znečisťující látky,
D. vzhledem k tomu, že první konference smluvních stran položí základy příštím konferencím smluvních stran (COP) a vzhledem k tomu, že na první konferenci smluvních stran se bude diskutovat a rozhodovat o mnoha důležitých tématech,
E. vzhledem k tomu, že úmluva není stálým legislativním nástrojem, ale poskytuje mechanismus k přidávání nových látek,
1. vyzývá EU, aby v jednáních zaujala aktivní roli prostřednictvím efektivní spolupráce Komise, Rady a Parlamentu;
2. věří, že konference poskytne dobrou příležitost k vytyčení ambiciózních cílů, kterými je podniknutí kroků určených především k odstranění výroby, zavedení na trh a užívání záměrně vyrobených trvalých organických znečišťujících látek;
3. naléhá na Komisi a členské státy, aby zajistily, že rozhodnutí přijatá na první konferenci smluvních stran (COP-1) zajistí efektivní plnění a další vývoj úmluvy a soulad těchto rozhodnutí s cíli Společenství v oblasti politiky a legislativy životního prostředí a rozvoje;
4. naléhá na Komisi a především na členské státy, aby usilovaly o zajištění toho, že
a) konkrétní vyjmutí látek uvedených v příloze A úmluvy bude povoleno pouze ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech;
b) země v oblastech s výskytem malárie dostanou příspěvek na nahrazení DDT bezpečnými a efektivními alternativami podle stanoveného časového harmonogramu tak, aby bylo co nejdříve dosaženo definitivního zákazu používání DDT;
c) budou přijaty obecné zásady pro prosazování "osvědčených postupů v oblasti životního prostředí" a "nejlepších dostupných metod", které mohou omezit a odstranit uvolňování nezáměrně vyrobených trvalých organických znečisťujících látek, především dioxinů a furanů;
5. naléhá na Komisi a členské státy, aby v kontrolním výboru POP zajistily spravedlivé geografické zastoupení EU, jak jej bylo dosaženo podle Rotterdamské úmluvy;
6. je přesvědčen, že by Globální nástroj pro životní prostředí měl i nadále být hlavním subjektem pověřeným řízením finančního mechanismu, především by měl podporovat méně rozvinuté země v dosahování stanovených cílů;
7. je přesvědčen, že je třeba zajistit spolupráci a soudržnost při provádění ustanovení Rotterdamské, Stockholmské a Basilejské úmluvy na úrovni Společenství a při účasti na přípravě Strategického přístupu k Mezinárodnímu managementu chemických látek (SAICM) v rámci Organizace spojených národů;
8. naléhá na Komisi a členské státy, aby zavedly vhodné poradenství pro zpracovávání národních plánů plnění; naléhá na státy, které tak ještě neučinily, aby co nejdříve vypracovaly své národní plány plnění;
9. je přesvědčen, že členové Evropského parlamentu, kteří jsou v delegaci ES, budou podstatným přínosem, a očekává tedy, že budou mít přístup na koordinační schůze EU v Punta del Este, přinejmenším na základě statusu pozorovatelů, ať už s právem promluvit, nebo bez něj;
10. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a sekretariátu programu životního prostředí Organizace spojených národů se žádostí o distribuci všem smluvním stranám, které nejsou členy EU.
[1] Rozhodnutí 2004/... /ES ze dne 14. října 2004 (dosud nezveřejněno), uloženo dne 16. listopadu 2004.
[2] Nařízení (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o trvalých organických znečisťujících látkách a o změně směrnice 79/117/ES (Úř. věst. L 158, 30.4.2004, s. 7). Korigendum: Úř. věst. L 229, 29.6.2004, s. 5.; nařízení (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek (Úř. věst. L 63, 6.3.2003, s. 1); směrnice Rady 96/59/ES ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT) (Úř. věst. L 243, 24.9.1996, s. 31).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0204
Ruční a lehké zbraně (UN prepcom)
Usnesení Evropského parlamentu o ručních a lehkých zbraních
Evropský parlament,
- s ohledem na svá usnesení ze dne 15. března 2001 [1], 15. listopadu 2001 [2] a 19. června 2003 [3] o boji proti šíření a zneužívání ručních a lehkých zbraní,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že se členské státy OSN setkají v červnu 2005 ke třetímu významnému jednání otevřené pracovní skupiny OSN pro sledování nezákonných ručních a lehkých zbraní,
B. vzhledem k tomu, že se členské státy OSN sejdou v červenci 2005 na druhém setkání členských států OSN, které se koná každé dva roky, aby jednaly o uplatňování akčního programu OSN o nezákonném obchodu s ručními a lehkými zbraněmi, a v červnu/červenci 2006 na hodnotící konferenci OSN o akčním programu OSN,
C. znovu potvrzuje své znepokojení nad pokračujícím šířením ručních a lehkých zbraní, které zhoršuje ozbrojené konflikty a nestabilitu, napomáhá terorismu, ohrožuje udržitelný rozvoj a zásady právního státu a přispívá k závažnému porušování lidských práv a mezinárodního humanitárního práva,
D. znovu potvrzuje svůj záměr více zapojit EU a její členské státy do konstruktivního a pravidelného dialogu o náplni a prioritách politik EU v mezinárodních a regionálních iniciativách a jednáních o kontrole ručních a lehkých zbraní,
E. s přesvědčením, že EU a její členské státy hrají zásadní úlohu při vytváření a prosazování odpovídajících mezinárodních a regionálních standardů pro boj proti šíření a zneužívání ručních a lehkých zbraní,
F. povzbuzen prohlášením předsednictví Rady EU EU ze dne 17. února 2005 [4] o ručních zbraních adresovaného Radě bezpečnosti OSN, které přivítalo rozpoznání výslovné nutnosti, aby státy urychlily a uzavřely právně závazné dohody o sledování ručních zbraní, obchodování s nimi a jejich přesunech,
G. vítaje aktivní podporu, kterou EU v otevřené pracovní skupině OSN pro sledování nezákonných ručních a lehkých zbraní vyjadřuje právní dohodě a začlenění munice pro ruční a lehké zbraně do oblasti působnosti tohoto nástroje,
H. vítaje rovněž podporu, kterou výslovně vyjádřilo lucemburské předsednictví (během rozpravy na plenárním zasedání ve Štrasburku dne 11. května 2005) a také vlády Finska, Spojeného království, Nizozemí, Irska, Španělska a Polska dohodě o obchodování se zbraněmi, a vítaje jejich úsilí o spolupráci s partnery s cílem dosáhnout regionálního a globálního konsensu o potřebě globálních právních standardů pro přesuny ručních a lehkých zbraní,
I. znepokojen nedostatkem angažovanosti EU při jednáních OSN o sledování zbraní ve věci vytvoření kontrolních mechanismů pro nástroj sledování, které by umožnily vytvoření relevantních směrnic o osvědčených postupech, jež by doplnily minimální světové standardy,
J. doufaje a očekávaje, že více členských států EU veřejně vyjádří svou aktivní podporu úsilí o dosažení konsensu o potřebě dohody o obchodování se zbraněmi, která zakáže přesuny zbraní, u nichž hrozí, že přispívají k závažnému porušování lidských práv nebo mezinárodního humanitárního práva,
K. vyjadřuje politování na pomalým pokrokem rozsáhlých konzultací OSN o boji proti nezákonnému obchodování s ručními a lehkými zbraněmi a nedostatkem pevného odhodlání k dosažení mezinárodní dohody o kontrole obchodování se zbraněmi,
L. bera na vědomí, že na konci dubna 2004 se stal protokol OSN o střelných zbraních právně závazným nástrojem, jelikož Polsko a Zambie se staly 40. a 41. zemí, která dokončila proces ratifikace; zdůrazňuje, že protokol je prvním globálním nástrojem, který zavazuje členské státy OSN k regulaci výroby, vývozu, dovozu a přesunu střelných zbraní,
1. doporučuje, aby Rada a členské státy prosazovaly dynamickou revizi mechanismů pro dohodnutý nástroj OSN pro sledování zbraní včetně vytvoření technické skupiny odborníků, která bude pověřena navržením směrnic o osvědčených postupech pro označování a sledování ručních a lehkých zbraní a související munice a vedení záznamů o nich;
2. vyzývá šest členských států EU, které ještě nepodepsaly protokol OSN o střelných zbraních, aby tak bez odkladu učinily;
3. naléhavě žádá Radu a členské státy, aby aktivně budovaly regionální a mezinárodní konsensus o globálních standardech pro přesuny zbraní založených na současných závazcích států na základě mezinárodního práva, a o nutnosti mezinárodní dohody o obchodování se zbraněmi;
4. doporučuje v této souvislosti, aby Rada a členské státy podpořily velkou diskusi na druhém setkání členských států OSN o akčním programu OSN v červenci 2005, které se koná každé dva roky, s cílem dosáhnout toho, aby jednání o dohodě o obchodování se zbraněmi byla zahájena ihned po hodnotící konferenci o akčním programu OSN v roce 2006;
5. vyzývá Radu a členské státy, aby znovu vyvinuly úsilí o dosažení regionálního a mezinárodního konsensu o potřebě mezinárodní dohody o kontrole obchodování s ručními a lehkými zbraněmi;
6. navrhuje, aby byl příslušnému výboru Evropského parlamentu udělen souhlas k vypracování zprávy z vlastní iniciativy před konáním hodnotící konference OSN v roce 2006 s cílem podrobně prozkoumat činnosti a politiky EU z hlediska ručních a lehkých zbraní a zapojit Radu a členské státy v jejich příslušných politikách na regionální a mezinárodní úrovni;
7. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a generálnímu tajemníkovi OSN.
[1] Úř. věst.
C 343, 5.12.2001, s. 311.
[2] Úř. věst.
C 140 E, 13.6.2002, s. 587.
[3] Úř. věst.
C 69E, 19.3.2004, s. 136.
[4] prohlášení předsednictví EU, reference PRES05-013EN, 17.2.2005.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0205
Evropská vnější činnost
Usnesení Evropského parlamentu k institucionálním aspektům Evropského útvaru pro vnější činnost
Evropský parlament,
- s ohledem na prohlášení č. 24 konference zástupců vlád a členských států ke článku III-296 Smlouvy o Ústavě pro Evropu uvedené v dodatku k závěrečnému aktu mezivládní konference o Smlouvě o Ústavě pro Evropu ze dne 29. října 2004 [1];
- s ohledem na závěry Evropské rady ze dne 16. a 17. prosince 2004, zvláště na body 71-73;
- s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 12. ledna 2005 o Smlouvě o Ústavě pro Evropu, zvláště na bod 3 písmeno d) [2];
- s ohledem na slyšení před Výborem pro ústavní záležitosti ze dne 15. března 2005;
- s ohledem na otázku k ústnímu zodpovězení o institucionálních aspektech "Evropského útvaru pro vnější činnost" položenou Komisi za Výbor pro ústavní záležitosti (dokument O-0054/05);
- s ohledem na odpověď, jíž Komise na zasedání dne 11. května 2005 otázku zodpověděla, a na následující rozpravu;
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu;
A. vzhledem k tomu, že vytvoření budoucího Evropského útvaru pro vnější činnost (EÚVČ) je velmi důležité pro větší soudržnost, zviditelnění a účinnost zahraničních vztahů Unie,
B. vzhledem k tomu, že generální tajemník Rady a vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a Komise společně předloží na zasedání Evropské rady v červnu 2005 zprávu o pokroku při přípravě EÚVČ,
C. vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby se Evropský parlament a Komise včas shodly na zásadních otázkách týkajících se vytvoření EÚVČ,
1. připomíná Komisi, že rozhodnout o zřízení EÚVČ je možné pouze s jejím souhlasem a vyzývá ji, aby se při přípravě na jeho vytvoření svou celou institucionální vahou zasadila o zachování a další rozvoj modelu Společenství v oblasti zahraničních vztahů Unie;
2. je přesvědčen, že EÚVČ musí být organizačně, administrativně a z hlediska rozpočtu začleněn jako jedna ze služeb Komise, přičemž řídící pravomoci ministra zahraničních věcí, který je zároveň místopředsedou Komise, zaručí, že tato služba - jak to vyplývá z Ústavy - bude v oblasti "klasické" zahraniční politiky (SZBP a SBOP) vázána rozhodnutími Rady a v oblasti vnějších vztahů Společenství bude podléhat rozhodnutím kolegia Komise;
3. vyzývá Komisi, aby příští návrhy byly v souladu s ustanoveními uvedenými v Ústavě a aby v duchu jednání Konventu o Ústavě zachovávaly následující zásady:
a) personál EÚVČ by měli v přiměřeném a vyváženém poměru tvořit úředníci, které vyslala Komise, sekretariát Rady a národní diplomatické služby;
b) vytvoření EÚVČ by mělo zajistit jednotné působení Unie v rámci zahraničních vztahů; do EÚVČ se musí převést zejména služby, které se otázkami SZBP zabývají v užším smyslu, a úředníci delegací ve vedoucích funkcích;
c) není nutné odejmout zahraniční kompetence všem generálním ředitelstvím Komise; ve zprávě o pokroku předložené Evropské radě by měl být k diskusi předložen model pro příslušná oddělení (zejména GŘ pro obchod, rozvoj a rozšíření, Úřad pro spolupráci EuropAid, Úřad pro humanitární pomoc, služby GŘ pro hospodářství a finance, kterých se věc týká);
d) stávající delegace Komise a kontaktní místa Rady ve třetích zemích by se měly sloučit a vytvořit "velvyslanectví Unie" a být pod vedením pracovníků EÚVČ, jež podléhají pokynům a kontrole ministra zahraničních věcí, avšak administrativně by měly být začleněny jako služby Komise, což však nevylučuje, aby jiná generální ředitelství Komise nebo Parlamentu vyslala do těchto delegací odborné pracovníky;
4. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.
[1] Úř. věst.
C 310, 16.12.2004, s. 420.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2005)0004.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0206
Dohoda o pracovních podmínkách mobilních pracovníků v odvětví železniční dopravy
Usnesení Evropského parlamentu o návrhu směrnice Rady o dohodě mezi Sdružením evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých podmínkách využívání mobilních pracovníků poskytujících služby v přeshraničním interoperabilním režimu (KOM(2005)0032)
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh Komise (KOM(2005)0032),
- s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie [1],
- s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady č. 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby [2],
- s ohledem na dohodu uzavřenou mezi Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Sdružením evropských železnic (CER) o některých podmínkách využívání mobilních pracovníků poskytujících služby v přeshraničním interoperabilním režimu,
- s ohledem na skutečnost, že dohoda obsahovala společnou žádost, aby Komise prováděla dohodu rozhodnutím Rady na návrh předložený Komisí v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na čl. 78 odst. 3 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že článek 31 Listiny základních práv Evropské unie stanoví, že všichni pracovníci mají právo na zdravé, bezpečné a důstojné pracovní podmínky, na stanovení časového omezení jejich maximální pracovní doby a na týdenní a denní přestávky na odpočinek a roční placenou dovolenou,
B. vzhledem k tomu, že podle čl. 139 odst. 1 Smlouvy mají sociální partneři na úrovni Společenství možnost vstoupit z vlastního podnětu do dialogu, který může vést ke smluvním vztahům, včetně uzavírání dohod,
C. vzhledem k tomu, že čl. 139 odst. 2 Smlouvy stanoví možnost provádět na základě společné žádosti podepsaných stran dohody uzavřené na úrovni Společenství rozhodnutím Rady na návrh Komise,
1. vítá skutečnost, že i když čl. 139 odst. 2 Smlouvy nestanoví, že Evropský parlament má být konzultován ohledně žádostí adresovaných Komisi sociálními partnery, že Komise přesto Parlamentu svůj návrh zaslala a požádala jej o sdělení stanoviska pro Radu a Komisi;
2. podporuje dohodu uzavřenou sociálními partnery o některých podmínkách využívání mobilních racovníků poskytujících služby v přeshraničním interoperabilním režimu; je toho názoru, že dohoda nachází rozumnou rovnováhu mezi potřebou zlepšit pracovní podmínky, a tím chránit zdraví a bezpečnost mobilních pracovníků, a potřebou podporovat přeshraniční kolejovou dopravu v rámci Evropské unie;
3. souhlasí s tím, že dohoda by měla být předložena Radě; z tohoto důvodu vyzývá Radu, aby přijala návrh směrnice Rady předložený Komisí za účelem provedení dohody tak, jak byla uzavřena sociálními partnery;
4. konstatuje, že odvětvím kolejové dopravy se zabývá směrnice 2003/88/ES; konstatuje, že jiné nástroje Společenství mohou obsahovat podrobnější požadavky týkající se organizace pracovní doby pro některá zaměstnání a zaměstnanecké činnosti (článek 14 směrnice 2003/88/ES), a že navíc za jistých podmínek mohou být učiněny změny pro osoby pracující v železniční dopravě (čl. 17 odst. 3 písm. e) směrnice 2003/88/ES);
5. konstatuje, že dohoda stanovuje zvláštní ustanovení pro mobilní pracovníky v přeshraničním interoperabilním režimu, např. maximální dobu řízení, a stanovuje zásadu denní a týdenní doby na odpočinek nebo pracovních přestávek delších než minimální požadavky určené ve směrnici 2003/88/ES a rovněž stanovuje větší pružnost, než je uvedeno ve směrnici, aby byly zohledněny omezené možnosti odvětví železnic; z tohoto důvodu se domnívá, že dohoda je v náležité míře slučitelná se směrnicí;
6. vítá skutečnost, že dohoda tak, jak byla sociálními partnery uzavřena, a návrh směrnice Rady ředložený Komisí stanovují pouze minimální požadavky a ponechávají členským státům nebo sociálním partnerům volnost zachovat nebo zavést výhodnější ustanovení pro pracovníky v oblasti kolejové dopravy;
7. zdůrazňuje velmi důležitou roli sociálních partnerů při zlepšování zdravotních a bezpečnostních podmínek pro pracující; plně podporuje vhodné zapojení sociálních partnerů do sociálního dialogu a uzavření dohody o pracovních podmínkách;
8. doporučuje přijetí tohoto návrhu;
9. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a dotčeným sociálním partnerům.
[1] Úř. věst.
C 364, 18.12.2000, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 299, 18.11.2003, s. 9.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0207
Vztahy mezi EU a Ruskem
Usnesení Evropského parlamentu o vztazích mezi EU a Ruskem (2004/2170(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Dohodu o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy, na straně jedné, a Ruskou federací, na straně druhé, která vstoupila v platnost dne 1. prosince 1997 [1],
- s ohledem na cíl EU a Ruska, vytýčený ve společném prohlášení vydaném po petrohradské schůzce na nejvyšší úrovni dne 31. května 2003, vytvořit společný hospodářský prostor, společný prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti, prostor spolupráce na poli vnější bezpečnosti a prostor výzkumu a vzdělání, včetně kulturních hledisek,
- s ohledem na mnoho důvěryhodných zpráv ruských a mezinárodních nevládních organizací o pokračujícím vážném porušování lidských práv v Čečensku, na rozhodnutí Evropského soudu pro lidská práva ze dne 24. února 2005 týkající se v šesti případech Čečenska a mnoho dalších takových případů, které čekají na soudní projednání,
- s ohledem na doporučení Radě o vztazích mezi EU a Ruskem [2] ze dne 26. února 2004 a usnesení ze dne 15. prosince 2004 o summitu mezi EU a Ruskem, který se konal v Haagu dne 25. listopadu 2004 [3],
- s ohledem na své usnesení ze dne 13. ledna 2005 o výsledcích voleb na Ukrajině [4],
- s ohledem na své usnesení ze dne 10. března 2005 o Bělorusku [5],
- s ohledem na závěry 15. summitu EU-Rusko ze dne 10. května 2005,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci a stanovisko Výboru pro mezinárodní obchod (A6-0135/2005),
A. vzhledem k tomu, že dobré sousedské vztahy a spolupráce mezi EU a Ruskem jsou rozhodující pro stabilitu, bezpečnost a prosperitu na území celého evropského kontinentu; že tyto vztahy musí vycházet ze společných hodnot, které zahrnují lidská práva, tržní ekonomiku, právní řád a demokracii,
B. vzhledem k tomu, že EU a Rusko mají ve svém partnerství vysoké ambice; vítaje pokrok ve vztahu k takovým záležitostem, jako je ratifikace Kjótského protokolu Ruskem a rozšíření Dohody o partnerství a spolupráci a kaliningradského tranzitu pro přechod osob a pokrok v jednání o podmínkách vstupu Ruska do Světové obchodní organizace (WTO),
C. vzhledem k tomu, že Rusko zdůrazňuje význam multilateralismu a vidí své úplné zapojení do OSN, skupiny G8 a Rady Evropy jako základní kámen své zahraniční politiky,
D. vzhledem k tomu, že demokracie byla v Rusku oslabena, zejména proto, že všechny hlavní televizní stanice a většina rozhlasových stanic přešla pod kontrolu vlády, mezi tiskovými sdělovacími prostředky se rozmáhá vlastní cenzura, byla nová omezení týkající se práva pořádat veřejné demonstrace, situace v Rusku se stává nepříznivou pro nevládní organizace, zvýšila se politická kontrola soudnictví a změnil se způsob volby poslanců Státní dumy, což vede k posílení moci Kremlu,
E. lituje skutečnosti, že situace v Čečensku se i nadále vymyká kontrole a že na severním Kavkazu a v Moskvě byly spáchány další extrémní teroristické útoky; domnívá se, že existuje naléhavá potřeba nového přístupu, při jehož budování je EU připravena poskytnout svou pomoc,
F. vzhledem k tomu, že EU si přeje mít jistotu, že její rozšíření nebude v Evropě vytvářet nové dělící linie, ale že naopak pomůže dalšímu šíření blahobytu a rozvoje; vzhledem k tomu, že EU si přeje vést dialog s Ruskem o problémech týkajících se společného sousedství,
G. plně uznává ohromné úsilí a oběti občanů Sovětského svazu v boji a při osvobozování mnoha zemí a jejich občanů v Evropě od nacistického terorizujícího režimu, který nemá v dějinách lidstva obdoby, ale současně odsuzuje ohromné utrpení a oběti, které sovětská okupace a následná anexe a tyranie velmi často působila několika zemím a národům, včetně pobaltských států; doufá, že Rusko zcela uzná tyto skutečnosti jako základ pro komplexní usmíření mezi Ruskem a všemi členskými státy Evropské unie,
H. vzhledem k tomu, že ucelený a objektivní přístup Evropské unie a jejích členských států je nezbytnou podmínkou zdravé a účinné politiky vůči Rusku; že Komise a Rada na začátku roku 2004 přiznaly vážné nedostatky v uskutečňování politiky EU vůči Rusku a byla zavedena nová metoda pro zajištění soudržnosti, která se zakládá na dokumentu o klíčových problémech s určeným "zaujetím stanoviska" ke každému z nich; že ani toto nepřineslo dostatečné zlepšení a musí být zavedena určitá míra státní a parlamentní kontroly,
Politika Evropské unie a členských států
1. uznává význam Ruska jako partnera v rámci pragmatické spolupráce, s nímž Unie sdílí nejen hospodářské a obchodní zájmy, ale i záměr působit jako strategičtí partneři na mezinárodní scéně i ve vzájemném sousedství;
2. uznává potenciál Ruska jako zvláštního strategického partnera pro zajišťování míru, stability a bezpečnosti, pro boj s mezinárodním terorismem a extremistickými silami, ale také pro řešení problémů "bezpečnosti nevojenské povahy", jako jsou ekologická a jaderná rizika, obchodování se zbraněmi a drogami a s lidmi a přeshraniční organizovaný zločin v sousedících evropských zemích ve spolupráci s OBSE a dalšími mezinárodními fóry;
3. zdůrazňuje nutnost dále za účasti výrobců, distributorů a spotřebitelů rozvíjet a plnit společnou energetickou strategii pro Evropu, zaměřenou na vytvoření transparentního a udržitelného energetického systému a na rozšíření regionální diverzity dodávek energií; konstatuje, že rozvoj této strategie je ve společném zájmu Evropské unie a Ruska;
4. vyzývá Komisi a Radu, aby prokázaly solidaritu a jednotu v rámci EU mezi starými a novými členskými státy, pokud se vůči nim bude Rusko snažit rozlišovat svůj přístup;
5. vyzývá Radu, aby vyjádřila souhlas s požadavkem na podávání zpráv a s dalšími opatřeními, která zajistí, že dohodnuté postoje budou vždy plně respektovány jak Evropskou unií, tak jednotlivými členskými státy při jejich jednáních s Ruskem, i jejich kontaktech s jinými třetími zeměmi; důrazně vyzývá členské státy, aby v rámci svých dvoustranných vztahů s Ruskem podporovaly společné postoje Evropské unie a zajistily průhlednost a odpovídající konzultace;
6. zdůrazňuje, že v rámci rozšířené Unie a zvláště v kontextu nových finančních rámců a nástrojů externích vztahů je třeba více zdůrazňovat význam regionální spolupráce a že v severních regionech Evropské unie a v severozápadních oblastech Ruska by měla rámec této regionální spolupráce vytvářet severská dimenze;
Čtyři společné prostory
7. podporuje záměr vytvořit čtyři prostory společné politiky a pro každý z nich vypracovat plán; trvá na tom, aby tyto čtyři prostory byly považovány za jediný celek a aby byla dávána přednost kvalitě před rychlostí; připomíná nutnost nejen společně dohodnutého znění, ale skutečného sbližování ve věci citlivých otázek zásadní povahy;
8. vítá zejména záměr Evropské unie a Ruska spolupracovat v budoucnu při řešení regionálních konfliktů jako např. v Podněsteří, Abcházii, Jižní Osetii a Náhorním Karabachu a zdůrazňuje, že připravenost Evropské unie přispět humanitárně a politicky ke stabilizaci i v čečenském konfliktu musí být nyní Ruskem odpovídajícím způsobem přijata;
9. očekává, že Rada a Komise, ale také Rusko se chopí podnětu vytvořeného na summitu a učiní další konkrétní opatření pro splnění akčních plánů; doporučuje, aby byla věnována zvláštní pozornost těmto záležitostem ve čtyřech společných prostorách:
- společný hospodářský prostor: vítá dohodu o posílení spolupráce v oblasti životního prostředí, zlepšení spolupráce v oblasti telekomunikací, dopravy a energie, ale zdůrazňuje, že je třeba zlepšit hospodářskou soutěž a podmínky investování na základě zvýšené předvídatelnosti a právní bezpečnosti;
- společný prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti: zdůrazňuje, že pokrok v tomto prostoru nelze omezit pouze na nové povolení pro vstup a usnadnění vízového styku, ale musí rovněž zahrnovat posílení demokracie, právního státu a nezávislost sdělovacích prostředků; zdůrazňuje, že otázka lidských práv se musí stát stálým jevem v partnerství EU-Rusko;
- společný prostor splupráce v oblasti vnější bezpečnosti: očekává uskutečnění konktrétních kroků v souvislosti s následujícím znovu přijatým závazkem vyřešit přetrvávající konflikt na Kavkaze a v Podněstří (Transdnistria) a s užším dialogem týkajícím se krizového managementu a bezpečnosti;
- společný prostor výzkumu, vzdělání a kultury: vítá rozhodnutí o zřízení Evropského institutu v Moskvě v roce 2006, který vnímá jako konkrétní krok směrem ke zvýšené spolupráci v této oblasti;
10. zdůrazňuje, že uzavření readmisní dohody je podmínkou podpisu dohody mezi Evropskou unií a Ruskem k usnadnění vízového styku; domnívá se, že Evropská unie by měla přivítat záměr Ruska zavést jednodužší vízový režim se zeměmi schengenské oblasti s dlouhodobým cílem zavedení bezvízového styku a stanovit všechny nezbytné podmínky v jasném akčním plánu s uvedením konkrétních opatření;
11. podporuje snahu Ruska o přistoupení k WTO a považuje za věc společného zájmu podporu Ruska, aby se stalo partnerem s otevřeným, dynamickým a diverzifikovaným hospodářstvím; zdůrazňuje potřebu posilování nezávislosti a transparentnosti soudnictví, aby se zlepšilo investiční prostředí;
12. konstatuje, že členství ve WTO vyšle důležitý signál zahraničním investorům, a tím přispěje k posílení a rozšíření škály obchodních vztahů;
13. vyzývá Komisi, aby nadále s ruskými orgány a hospodářskými partnery vedla a prohlubovala dialog o otázkách obchodní a hospodářské spolupráce, zejména v oblasti technických předpisů a standardizace celních postupů, liberalizace služeb, odstranění monopolů a otevření bankovního systému a aby zajistila, že Rusko zavede opatření pro vymáhání práva duševního vlastnictví, což se před vstupem Ruska do Světové obchodní organizace (WTO) projeví podstatným snížením porušování práv duševního vlastnictví;
14. vyzývá ruskou vládu, aby zvolila systém stanovení cen energetických zdrojů (plynu), který bude v souladu s požadavky WTO a udělala tečku za diskriminační politikou v souvislosti se železničními sazebníky, která zvýhodňuje ruské přístavy nad přístavy v Baltském moři, které nejsou ruské, což je v rozporu se zásadami tržního hospodářství a nepříznivě ovlivňuje trh mezi Evropskou unií a Ruskem;
15. vyzývá EU a Rusko, aby neprodleně po přistoupení Ruska ke Světové obchodní organizaci (WTO) rozvinuly hlubší integraci přípravou a zahájením jednání o oblasti volného obchodu; domnívá se, že dohoda o oblasti volného obchodu mezi EU a Ruskem bude náročnou fází ve vytváření společného hospodářského prostoru, která se bude týkat obchodu se zbožím, služeb, usazování, pravidel pro vládních zakázky, právní slučitelnosti a dalších aspektů obchodu;
16. vítá současná jednání o rozšíření spolupráce mezi evropským programem Galileo a ruským satelitním navigačním systémem Glonass a podporuje myšlenku na uzavření dohody o kompatibilitě a vzájemné komplementaritě obou systémů;
Demokracie, lidská práva a právní stát v Rusku
17. vyjadřuje znepokojení nad zřejmým oslabením závazku Ruska k prosazování demokracie, tržního hospodářství a ochraně lidských práv; lituje omezení provozování svobodných a nezávislých sdělovacích prostředků; znovu opakuje svou kritiku používání soudního systému ke zjevnému dosahování politických cílů; konstatuje, že tento vývoj ovlivňuje jak situaci ruských obyvatel, tak zahraniční vztahy Ruska, a že dokud se nezmění, bude vývoj partnerství mezi Ruskem a EU obtížnější;
18. v této souvislosti je toho názoru, že případ Jukos je základní zkouškou, zda Rusko dodržuje principy právního státu, majetková práva, průhlednost a spravedlivý a investorům otevřený trh;
19. bere na vědomí konání pravidelných konzultací o lidských právech a základních svobodách, včetně o právech příslušníků menšin, které nedávno zahájily Evropská unie a Rusko; v této souvislosti zdůrazňuje, že tyto konzultace musí být v souladu s předpisy Evropské unie pro dialog o lidských právech a tedy by se jich měl zúčastnit i Evropský parlament a nevládní organizace, aby bylo možno nalézt nejvýznamnější body k projednání;
20. zdůrazňuje, že by všechny státy měly plně respektovalo své vnitrostátní i mezinárodní závazky v oblasti práv menšin; je znepokojen zprávami o diskriminaci určitých etnických skupin, jako například Marijců;
21. se znepokojením poukazuje na projevy antisemitismu v Rusku;
Sousedství a zahraniční politika
22. odmítá zahraniční politiku zaměřenou na vytváření sfér vlivu; zdůrazňuje potřebu plně respektovat suverenitu a územní integritu všech států, včetně práva každého státu rozvíjet vztahy s dalšími státy a organizacemi na základě svých vlastních zájmů a v souladu se zásadami stanovenými v rámci OSN, OBSE a Rady Evropy;
23. žádá, aby Rusko nepovažovalo rozšiřování demokracie ve svém sousedství a v posilování vztahů s Evropskou unií, včetně členství, za ohrožení postavení Ruska, ale za možnost obnovit politickou a hospodářskou spolupráci s těmito zeměmi na základě rovnoprávnosti a vzájemné úcty;
24. vyzývá Rusko a členské státy Evropské unie, aby otevřely tajné archívy týkající se 2. světové války a zpřístupnily je historikům v zájmu vzájemného studia a vytváření důvěry;
25. vyzývá Rusko, aby řešilo vztahy s OBSE, které se dostaly do slepé uličky, splněním svých závazků týkajících se příspěvků do rozpočtu OBSE; konstatuje, že nedostatek rozpočtových prostředků brzdí provoz OBSE, z čehož vyplývá, že se rozvoj demokratizace a bezpečnosti ve střední a východní Evropě dostal na mrtvý bod; podporuje další rozvoj aktivit OBSE v oblasti bezpečnosti a vyjadřuje politování, že nedostatek podpory ze strany Ruska znemožnil pokračování činnosti pozorovatelské mise na hranicích s Gruzií; vyjadřuje v této souvislosti lítost, že Rada se rozhodla neposkytnout za takovou misi nějaký druh náhrady; také podporuje další zkoumání možností posílení rozvoje spolupráce v rámci OBSE v hospodářských a ekologických záležitostech, jak to požaduje Rusko; ovšem důrazně se staví proti oslabování pozorovatelské úlohy OBSE při volbách a dalších činnostech "humanitární povahy", které jsou konkrétním vyjádřením společných hodnot, z nichž partnerství mezi Evropskou unií a Ruskem vychází;
26. zdůrazňuje význam vytvoření společného prostoru vnější bezpečnosti, který by časem mohl vést k vytvoření specifického fóra na vysoké úrovni pro dialog mezi EU a Ruskem o otázkách bezpečnosti, předcházení konfliktů a jejich řešení, nešíření zbraní a odzbrojování; podporuje ruskou účast na krizovém řízení uskutečňovaném EU na základě podmínek stanovených na zasedání Evropské rady v Seville v červnu 2002 [6], za předpokladu, že ruské vojenské síly prokáží schopnost přizpůsobit se zásadám a provozním postupům EU a rozvíjející se evropské bezpečnostní a obranné kultuře obecně;
27. zdůrazňuje význam mírového a politického řešení veškerých územních a politických konfliktů týkajících se části Ruské federace nebo sousedního státu v kavkazském regionu a konfliktu v moldavském Podněstří; vyzývá Rusko, aby respektovalo veškerá nenásilná reformní hnutí ve státech SNS a podporovalo demokratické reformy ve státech Střední Asie;
28. vyzývá Rusko, aby opět potvrdilo své stanovisko k územní integritě Gruzie a Moldávie a stáhlo své vojenské jednotky z Gruzie a Moldávie v souladu se závazky Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) i v souladu s požadavkem těchto svrchovaných států;
29. je přesvědčen, že úspěšné reformy na Ukrajině společně s nově vybojovanou demokracií zlepší perspektivy hospodářského, sociálního a morálního prospěchu jak Ruska, tak EU; vyzývá Radu a Komisi, aby vynaložily své síly a umožnily dosažení takových výsledků;
30. důrazně vyzývá Radu, aby řešila s Ruskem otázku Běloruska, a upozorňuje, že demokratizace této země je v zájmu Evropské unie i Ruské federace a že proto by měly být podniknuty společné kroky;
31. zdůrazňuje význam novátorské přeshraniční složky návrhu nástroje pro evropské sousedství a partnerství, který by měl nahradit program TACIS v Rusku a v dalších zemích; zdůrazňuje význam podpory přeshraničních hospodářských a sociálních vazeb a potřeby podstatného posílení příslušných akcí Evropské unie;
32. zdůrazňuje význam multilateralismu a spolupráce mezi Evropskou unií a Ruskem na podporu orgánu OSN a koordinace postojů k reformám OSN, zejména co se týká Rady bezpečnosti; zdůrazňuje význam podpory, kterou Rusko poskytuje Mezinárodnímu trestnímu soudu a Kjótskému protokolu;
33. konstatuje, že boj proti terorismu přivedl problém šíření zbraní hromadného ničení a bezpečnosti jaderného arzenálu na přední místo seznamu zájmů globální bezpečnosti; vyzývá Rusko, aby globálně pracovalo na nešíření zbraní a odzbrojování, včetně Iránu, a jednalo zejména tak, aby se distancovalo od vývoje nových druhů jaderných zbraní a aby pracovalo na bezpečném odstraňování jaderného odpadu a na stálé a kontrole podléhající likvidaci jaderných zbraní; vyzývá Komisi a Radu, aby nabídly Rusku podstatnou technickou a materiální pomoc při této likvidaci; vyzývá Radu a členské státy, aby — v duchu "účinného multilateralismu" a solidarity a ve snaze o strategii EU zaměřené proti šíření zbraní hromadného ničení — rozvíjely a podporovaly nové iniciativy za jaderné odzbrojování a obnovení konference OSN o odzbrojování;
34. uznává zásadní význam Ruska při vytváření potenciálně nadmíru významných přepravních koridorů spojujících Evropu a Asii a vede Ruskou federaci k úzké spolupráci při rozvoji dopravní infrastruktury;
35. vyzývá Rusko, aby přestalo využívat státem kontrolované společnosti působící v oblasti energetiky jako nástroj politického nátlaku na sousední země;
Konkrétní problémy týkající se pobaltských států
36. opakuje a zdůrazňuje svoji výzvu, aby Rusko podepsalo a ratifikovalo dohody o hranicích s Estonskem a Lotyšskem bez dalšího odkladu; považuje konečné vymezení všech hranic, které Rusko sdílí s novými členskými státy EU a uzavření readmisní dohody za hlavní předpoklady pro podepsání dohody o usnadnění vízové povinnosti mezi EU a Ruskem, a domnívá se, že jakmile budou všechny nezbytné podmínky stanovené EU v jasném akčním plánu se seznamem konkrétních opatření Ruskem splněny, Evropská unie přivítá plán volnějšího vízového režimu Ruska s schengenskou oblastí a dlouhodobý cíl bezvízového styku při cestování;
37. navrhuje, aby Rusko vypustilo z platných právních předpisů v sociální oblastí odkazy na pobaltské země jako na oblast, kde může být, dokonce i nyní, umístěna ruská armáda a kde může utrpět škody v ozbrojené akci;
Kaliningrad
38. vítá pokrok dosažený při řešení problémů tranzitu a pohybu osob mezi oblastmi, které jsou součástí Ruska; poukazuje na potřebu zvýšeného úsilí Ruska a podpory EU k posílení sociálního a hospodářského rozvoje v kaliningradské oblasti jako vzoru pro další vztahy a na potřebu zvláštní pozornosti věnované zdravotní problematice (včetně šíření HIV/AIDS), boji proti korupci a kriminalitě; zdůrazňuje nutnost plného uplatňování svobody při plavbě v Baltském moři, včetně zálivu Vistula a Kaliningradského zálivu a volného průplavu úžinou Pilava/baltským průplavem;
Čečensko
39. odsuzuje zabití pana Maschadova, posledního prezidenta Čečenské republiky, který měl opravdový lidový mandát; vyzývá všechny strany k ukončení násilí;
40. domnívá se, že je nezbytně nutné dosáhnout politického řešení, které zahrne všechny demokratické složky čečenské společnosti a zajistí všem obyvatelům žijícím v Čečensku nebo se tam navrátivším mimo jiné skutečné právo na život, svobodu a bezpečnost, a čečenskému lidu úctu ke kulturní a národní identitě a důstojnosti; toto rozhodnutí bude současně respektovat územní integritu Ruské federace a bude plně slučitelné s úsilím zajistit legitimními a účinnými prostředky stabilitu a bezpečnost v rámci Severního Kavkazu a celé Ruské federace;
41. je hluboce znepokojen trvajícím neúspěchem snah ukončit bezpráví v Čečensku, mezi federálními i místními vládními silami; vyzývá k okamžitému ukončení beztrestnosti a násilí na obou stranách a k nalezení politického řešení a k respektování územní celistvosti Ruska;
42. připomíná svá doporučení Radě, která se týkají Čečenska, tak jak jsou stanovena v odstavci 14 usnesení ze dne 26. února 2004, včetně potřeby aktivněji hledat politické řešení a včetně připravenosti EU napomáhat mírovému a konstruktivnímu dialogu; listuje, že Rada se těmito doporučeními neřídila, je přesvědčen, že nadále zůstávají platná a vyzývá Radu, aby přistoupila k činům;
43. vyjadřuje hluboké znepokojení nad skutečností, že obránci lidských práv, kteří vyšetřují případy porušování lidských práv v souvislosti s ozbrojeným konfliktem v Čečensku a hovoří o nich, ve stále vyšší míře čelí útokům na svou svobodu a bezpečnost; důrazně vyzývá ruské úřady, aby ukončily toto zastrašování; v tomto ohledu vyzývá Radu, aby věnovala zvláštní pozornost ochraně těchto lidí v souladu s obecnými zásadami EU o ochráncích lidských práv, přijatými v červnu 2004 a aby tuto záležitost zařadila na jedno z prvních míst na program konzultací o lidských právech mezi Evropskou unií a Ruskem;
44. vyzývá Rusko, aby chránilo ochránce lidských práv, kteří jsou stále ve vyšší míře napadáni, a umožnilo přístup do Čečenska zvláštním zpravodajům OSN a dalším mezinárodním pozorovatelům dodržování lidských práv, nezávislým sdělovacím prostředkům a mezinárodním humanitárním organizacím a podle možnosti jim zajistilo nezbytné bezpečnostní podmínky pro výkon jejich práce;
45. opětovně odsuzuje veškeré teroristické činy; vyjadřuje přesvědčení, že terorismus má hluboké kořeny v sociálně ekonomické situaci na Severním Kavkaze, jak to uznal prezident Putin po tragédii v Beslanu; jako jeden z rozpočtových orgánů vyjadřuje svoji ochotu zvážit návrhy na účast Evropské unie na rekonstrukci a na mírovém úsilí, pokud bude v budoucnosti možno toto úsilí vynaložit jako součást opatření k zajištění míru v Čečensku, včetně přiměřených záruk, že se tato pomoc dostane k těm, jimž je určena;
Boj proti terorismu
46. zdůrazňuje, že je nutné zefektivnit mezinárodní spolupráci v boji proti terorismu a že odlišné pohledy na příčiny terorismu a problematické určování, kdo je terorista vytváří překážky této spolupráce; znovu zdůrazňuje, že tento boj nemůže být veden na úkor lidských práv a občanských svobod;
Životní prostředí a jaderná bezpečnost
47. vyzývá k rozšíření spolupráce v oblasti námořní bezpečnosti, zvláště pokud jde o zákaz vstupu jednotrupových tankerů do ruských výsostných vod v Baltickém a Černém moři,vyzývá k uzavření dohody mezi společností LUKOIL, ovládanou ruskou vládou, a litevskou vládou o zárukách poskytnutí náhrady v případě environmentální katastrofy na vrtném zařízení D-6 poblíž Kuronské Kosy, která je organizací UNESCO zapsaná na seznamu světového dědictví;
48. vyzývá Rusko, aby vyřadilo své jaderné generátory první generace a zvýšilo úsilí zaměřené na zajištění bezpečné likvidace jaderného odpadu; zdůrazňuje význam ochoty Ruska spolupracovat v rámci Fondu severní dimenze na podporu partnerství při ochraně životního prostředí;
49. opakuje a zdůrazňuje podporu otevření trhu Evropské unie vývozu elektřiny z Ruska pod podmínkou, že příslušné ruské bezpečnostní normy, zvláště v souvislosti s jadernými elektrárnami a s bezpečným zpracováním a likvidací jaderného odpadu, budou přizpůsobeny úrovni platné v Evropské unii, aby se vyloučilo nebezpečí poškození životního prostředí;
50. vítá ratifikaci Kjótského protokolu ruskou Státní dumou v říjnu 2004 a doufá, že zbývající velcí producenti emisí CO2 budou následovat tohoto příkladu; vyzývá ke společnému prozkoumání budoucích strategií Evropské unie a Ruska zaměřených na další snížení emisí skleníkových plynů během období po uplynutí platnosti protokolu v roce 2012, v duchu závěrů jarního zasedání Evropské rady v roce 2005;
51. vyzývá Komisi a Radu, aby pokračovaly ve svém úsilí zaměřeném na vypracování skutečně společné strategie týkající se vztahů s Ruskem, s ohledem na rozšíření Evropské unie v roce 2004, včetně čtyř oblastí společného zájmu a uvedení obav vztahujících se k vývoji
P6_TA(2005)0208
Podpora a ochrana základních práv
Usnesení Evropského parlamentu o podpoře a ochraně základních práv: úloha vnitrostátních a evropských institucí, včetně Agentury pro základní práva (2005/2007(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Ústavní smlouvu podepsanou hlavami států a předsedy vlád dne 29. října 2004, která obsahuje jako svou druhou část Listinu základních práv Evropské unie,
- s ohledem na články 6 a 7 Smlouvy o Evropské unii a články I-2 a I-9 Ústavní smlouvy,
- s ohledem na článek 13 a čl. 192 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství,
- s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství a Evropského soudu pro lidská práva,
- s ohledem na sdělení Komise "Agentura pro základní práva - dokument k veřejné konzultaci" (KOM(2004)0693),
- s ohledem na rozhodnutí zástupců členských zemí, kteří se sešli na Evropské radě ve dnech 12. - 13. prosince 2003 v Bruselu, vzhledem k významu sběru a analýzy údajů o lidských právech s cílem vymezit politiku Unie v této oblasti vzít jako základ již existující Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie a rozšířit jeho mandát tak, aby se stalo Agenturou pro lidská práva,
- s ohledem na výsledek veřejného semináře "Prosazování politiky EU v oblasti základních práv: od slov k činům aneb jak uvést práva do praxe?" pořádaného ve dnech 25.- 26. dubna 2005 z podnětu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci,
- s ohledem na své usnesení ze dne 20. dubna 2004 ke sdělení Komise k článku 7 Smlouvy o Evropské unii: respektování a prosazování hodnot, na nichž je Unie založena [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 28. dubna 2005 o výroční zprávě o stavu lidských práv ve světě v roce 2004 a o politice EU v této oblasti [2],
- s ohledem na články 39 a 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a stanoviska Výboru pro zahraniční věci, Výboru pro rozvoj a Výboru pro ústavní záležitosti (A6-0144/2005),
Ústavní rámec EU jako nový podnět pro základní práva
1. domnívá se, že účinná ochrana a prosazování základních práv je základem demokracie v Evropě a nezbytnou podmínkou pro upevnění prostoru svobody, bezpečnosti a práva Evropskou unií;
2. poukazuje na skutečnost, že začlenění Listiny základních práv do Ústavní smlouvy a budoucí přistoupení EU k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod s sebou přinesou základní změny, které značně posílí závazky Unie zajistit aktivní prosazování základních práv napříč všemi oblastmi politiky;
3. soudí, že Evropská unie se čím dál více stává politickým společenstvím sdílených hodnot a pokračuje v prohlubování svého prvotního cíle, jednoznačně zaměřeného na trh;
4. soudí, že některé cíle Unie, jako je vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, boj proti diskriminaci, prosazování průhlednosti a ochrana údajů jsou již neoddělitelné od prosazování základních práv;
5. poznamenává, že je třeba plně uplatňovat a sledovat základní práva a osobní svobody po rozšíření pravomocí Unie a že nová forma terorismu ještě zvýšila potřebu zajistit kolektivní bezpečnost; je proto toho názoru, že rovnováha mezi osobními svobodami a kolektivní bezpečností musí být dosahována vhodnými politikami, jež by tyto dva cíle učinily slučitelnými;
6. považuje za zásadní zajistit plné uplatňování hodnot deklarovaných v zakládajících smlouvách a v nové Ústavě;
7. poznamenává, že základní zásadou demokracie pro vztah mezi Unií a jejími občany, mezi soudní mocí Společenství a jeho zákonodárnými orgány, mezi EU a jejími členskými státy, stejně jako mezi EU a Radou Evropy, je průhlednost;
8. poznamenává, že ve věci lidských práv mají Unie a členské státy sdílenou pravomoc, a jsou proto povinny dodržovat lidská práva a základní svobody každý ve své oblasti pravomoci v souladu se zásadou subsidiarity a přihlížet přitom k výše uvedenému usnesení ze dne 20. dubna 2004; naléhá na Komisi, aby členským státům umožňovala překonat problémy, kterým při provádění práva Společenství a opatření Unie čelí, kroky k zajištění veškeré nezbytné spolupráce a pomoci i před započetím případných soudních řízení; považuje za nezbytné dosáhnout zvláštního stupně průhlednosti při provádění opatření Unie se vztahem k základním právům ve vnitrostátních předpisech;
Směrem k politice základních práv EU
9. vítá podpis Ústavní smlouvy v tom, že stanoví, že Soudní dvůr bude mít plnou pravomoc v prostoru svobody, bezpečnosti a práva, přistoupení k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, začlenění Listiny základních práv do Smlouvy a širší využívání postupu spolurozhodování, čímž se zvyšuje úloha Evropského parlamentu;
10. domnívá se, že uplatňování základních práv je cílem všech evropských politik; za tím účelem by instituce EU měly základní práva aktivně prosazovat, a tím je i chránit a brát je a jejich nadnárodní význam plně v potaz při navrhování a přijímání právních předpisů;
11. považuje z politického hlediska za nezbytné, aby byl mezi cíle, které mají být sledovány v souvislosti se zjednodušováním a reorganizací acquis Společenství a Unie, zařazen pojem podpory základních práv; požaduje, aby každou novou politiku, legislativní návrh a program doprovázelo hodnocení jejich dopadů z hlediska dodržování základních práv; toto hodnocení by mělo být součástí odůvodnění jejich návrhu;
12. vítá vytvoření Skupiny komisařů pro "základní práva, boj proti diskriminaci a rovné zacházení"; vyzývá Komisi a zejména komisaře odpovědné za základní práva, aby vypracovali celkovou a slučitelnou strategii, která by zajistila dodržování základních práv ve všech oblastech politiky Unie;
13. je toho názoru, že Soudní dvůr sehrál rozhodující úlohu při utváření Společenství a Unie jako "Společenství" a Unie práva, zejména díky plodnému dialogu mezi vnitrostátními a evropskými soudci při plnění jeho Smlouvami stanoveného úkolu poskytovat předběžné právní výklady; podporuje návrh předložený Evropskou radou v jejím programu z Haagu, aby byl posílen dialog mezi nejvyššími soudy členských států, a je toho názoru, že takovéto kroky by nejen prokázaly snahu nejvyšších soudů o sdílení zkušeností, ale zároveň také položily základy evropské veřejné politiky založené na sdíleném cíli ochrany základních práv;
14. zdůrazňuje, že členské státy a Unie mají zvláštní pravomoc zahájit řízení před soudem v zájmu práva, a soudí, že Parlament,pomocí tohoto nástroje může bránit práva občanů v případech, kdy na jejich základní práva bude mít dopad nějaký akt Unie;
15. lituje, že v souvislosti s prováděním práva Společenství a Unie členské státy stále více odmítají uznávat zásadu vzájemného uznávání a tvrdí, že úroveň ochrany základních práv je v daném členském státě nedostatečná; v této souvislosti upozorňuje na judikaturu Soudního dvora [3] a vyzývá jak orgány veřejné moci států, které mají poskytnout podrobné informace jako odůvodnění rozhodnutí odmítnout uznání, tak i orgány států požadujících tyto informace, aby poskytly veškerá nezbytná vysvětlení;
Spolupráce s vnitrostátními institucemi pro lidská práva a národními parlamenty
16. poznamenává, že několik členských států založilo vnitrostátní instituce na ochranu a prosazování lidských práv, zejména s odvoláním na "Pařížské zásady" Organizace spojených národů; vyzývá ostatní členské státy, aby přijaly kroky tímto směrem a zajistily svým vnitrostátním komisím a ústavům přiměřené finanční prostředky, mimo jiné s ohledem na to, že jednou z funkcí těchto institucí je zkoumat vládní politiku lidských práv, a předcházet tak nedostatkům a navrhovat zlepšení, neboť účinnost činnosti spočívá v prevenci, a ne pouze v řešení problémů;
17. podporuje navázání průběžného dialogu o základních právech s národními parlamenty členských států;
18. zastává stanovisko, že prioritou je shromažďování údajů spolu s metodickou prací umožňující údaje srovnávat a analyzovat; domnívá se, že v tomto ohledu hrají klíčovou úlohu vnitrostátní instituce;
19. je i nadále přesvědčen, že základní práva mohou být chráněna mnohem účinněji, je-li šířena osvěta o nich přímo mezi občany a mohou-li občané požadovat ochranu svých základních práv mnohem dříve, než nastane potřeba právních kroků, a to podporou účasti občanů při tvorbě a provádění rozhodnutí; zastává názor, že zakládání vnitrostátních komisí a ústavů pro základní práva s tímto cílem může umožnit nevládním organizacím, aby jednak zastávaly jasnější stanoviska a jednak účinněji zacílily své výzvy k akcím a snahy o odkrytí způsobů zacházení považovaných za protiprávní; opakuje svůj názor, že v oblasti lidských práv by mělo docházet k výměně osvědčených metod mezi vnitrostátními vládními a nevládními organizacemi;
20. zastává názor, že Komise by měla věnovat pozornost opakovanému a trvalému porušování lidských práv - zejména občanských práv, jako je aktivní a pasivní volební právo -, ke kterému dochází v některých zemích Unie a kterým se zabývaly zprávy komisaře pro lidská práva Rady Evropy pana Alvara Gil-Roblese;
Šíření zásad ochrany základních práv za hranicemi Unie
21. je toho názoru, že skutečnost, že základní práva jsou univerzální a nedělitelná, musí Evropskou unii a její členské státy podnítit k podpoře šíření těchto práv v jejich vztazích se třetími zeměmi, v neposlední řadě s ohledem na uzavírání smluv o přidružení s třetími zeměmi, a mezinárodními organizacemi, například Organizací spojených národů, která odstartovala reformu kladoucí obzvláštní důraz na ochranu základních práv; zdůrazňuje, že Evropská unie jako celek by měla sehrát aktivní úlohu při provádění takovéto reformy tím, že dále posílí své vnější aktivity v této oblasti a bude se podílet na tvorbě zprávy OSN na toto téma;
22. navrhuje vypracování interinstitucionálního kodexu chování, který by měl zajistit větší provázanost a spravedlivost ve vnější politice Unie v oblasti demokratizace a lidských práv - tento krok již Parlament schválil ve svém usnesení ze dne 25. dubna 2002 o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o roli Evropské unie při prosazování lidských práv a demokratizace ve třetích zemích [4]; je předsvědčen, že tento kodex by měl upravovat vztahy mezi Unií a více než 120 státy, pro které nyní platí doložka o demokracii jako nezbytný prvek všech typů dohod, kterými jsou vázány;
23. vyzývá Komisi, aby vypracovala a předložila Parlamentu - společně se svým postojem k této agentuře - podrobnou studii o potřebnosti podobné struktury (v rámci Komise nebo jako samostatného subjektu), která bude poskytovat potřebné informace o situaci v oblasti lidských práv a demokracie v zemích, které nejsou v působnosti této agentury;
Spolupráce s mezinárodními organizacemi pro lidská práva
24. připomíná významnou úlohu různých monitorovacích mechanismů Rady Evropy a institucí působících v oblasti lidských práv; naléhá na orgány EU a na Agenturu, aby vycházely z těchto zkušeností, aby přitom braly tyto mechanismy v úvahu a začlenily je do postupu práce v síti, a aby využívaly standardů vyvinutých Radou Evropy a dalších podstatných výsledků její práce; pevně trvá na tom, že taková spolupráce by neměla vést k žádnému poklesu standardů EU;
25. je přesvědčen, že by měl být vytvořen fungující model spolupráce a že v předkládaném legislativním návrhu Komise týkajícím se Agentury by měly být konkrétní návrhy včetně jasného vymezení pravomocí Agentury a různých dalších agentur a institucionalizovaného spojení mezi Radou Evropy a budoucí Agenturou pro základní práva, aby se zamezilo zdvojení činností, aby se Agentuře dostalo veškerých nezbytných vstupních údajů a aby byla zajištěna účinnost její činnosti;
Agentura jako operativní nástroj pro celkovou politiku EU v oblasti lidských práv
26. poukazuje na to, že zřízení Agentury by mělo přispět k dalšímu prohlubování vzájemné důvěry mezi členskými státy a vytvořit záruku trvalého dodržování zásad stanovených v článcích 6 a 7 Smlouvy o Evropské unii, a domnívá se, že by Agentura měla poskytovat veškeré informace potřebné k rozvoji legislativní činnosti, monitorovací úlohy a osvěty Unie ve prospěch základních práv;
27. zastává názor, že Agentura musí mít silný mandát a pravomoc ke sledování vývoje uplatňování Listiny základních práv v Evropské unii a v kandidátských zemích; zdůrazňuje, že Agentura by měla být schopna se zabývat rovněž třetími zeměmi, ve kterých existují otázky lidských práv, které mají důsledky pro Unii, například v případech podezření z porušování ustanovení o demokracii;
28. je přesvědčen, že Agentura pro základní práva by měla mít mezi agenturami EU zvláštní postavení; je přesvědčen, že Agentura bude mít větší legitimitu, budou-li její řídící orgány jmenovány Evropským parlamentem, budou-li se zodpovídat Evropskému parlamentu a budou-li předkládat zprávy příslušným parlamentním výborům; je přesvědčen, že nezávislost a důvěryhodnost Agentury je nutným předpokladem řádné interakce mezi ní a evropskými orgány;
29. považuje za zásadní, aby byla Agentura považována za zcela a ve všech ohledech nezávislou; proto zdůrazňuje, že by měla mít dostatek personálu a rozpočtových zdrojů k tomu, aby mohla plnit svůj ambiciózní mandát, a její personál by měl být složen z vysoce kvalitních pracovníků s vědeckou odborností a nezpochybnitelným stupněm bezúhonnosti a osobní spolehlivosti;
30. zastává názor, že klíčové orgány Agentury by měly být složeny z nezávislých odborníků z členských států (pokud možno včetně členů ústavních soudů) těšících se nejvyšší vážnosti v oboru, vysokých představitelů institucí EU, Rady Evropy a mezinárodních nevládních organizací; zdůrazňuje, že za jejím čelným představitelem by měla být vynikající práce v oblasti lidských práv a měl by být jmenován Evropským parlamentem;
31. zastává názor, že většina doporučení v tomto usnesení, jako třeba doporučení obsažená v těchto bodech:
- 11: hodnocení dopadu každé legislativní a strategické iniciativy EU po vzoru přístupu k hodnocení dopadu, který přijala Komise dne 27. dubna 2005;
- 13: prosazování dialogu a spolupráce mezi nejvyššími soudy;
- 16, 18 a 19: podpora institutů členských států pro základní práva a komisí pro "rovnost" zřízených podle směrnice 2000/43/ES, pokud jde o sběr údajů;
- 17: vytvoření stálého fóra s národními parlamenty pro otázky základních práv a vytváření EU jakožto prostoru svobody, bezpečnosti a spravedlnosti;
- 23: financování studie o vnějších faktorech, které mohou mít vliv na politiky EU, pokud jde o lidská práva, a možná konzultační role, kterou by měla Evropská agentura pro základní práva;
- 24 a 25: strukturovaná operativní spolupráce a součinnost s Radu Evropy;
- 49: informační a komunikační strategie institucí EU, pokud politiky EU ovlivňují základní práva;
- 26, 27, 28, 32, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 50: jako možný základ pro budoucí úkoly a mandát Agentury;
- 29, 30, 34, 35, 36, 38: pro řídící orgány a organizační strukturu budoucí Agentury;
má zajistit sběr, analýzu a zpracování informací s cílem posoudit dopad opatření na ochranu lidských práv při výkonu pravomocí Společenství a Unie; kromě toho také mají zlepšit organizaci administrativních a legislativních postupů a nalézt jejich právní odůvodnění, především v politikách, které se týkají opatření pro boj proti diskriminaci (článek 13 Smlouvy o ES), volného pohybu (článek 18 Smlouvy o ES), azylu (článek 63 Smlouvy o ES), soudní spolupráce v občanských věcech (článek 65 Smlouvy o ES), ochrany údajů (článek 286 Smlouvy o ES) a průhlednosti (článek 255 Smlouvy o ES);
32. zastává v této souvislosti názor, že samotný akt, který definuje úkol sbírat informace, může představovat právní základ pro zřízení Agentury pro základní práva, jejíž úloha doplňuje úkoly institucí v oblastech jmenovaných v tomto usnesení; rovněž by se měl uplatňovat postup spolurozhodování s účastí Parlamentu a Rady, která rozhoduje kvalifikovanou většinou;
33. vyzývá Komisi, aby podle čl. 192 Smlouvy o ES předložila na základě výše uvedených vodítek legislativní návrh, návrh se má týkat politik, u nichž je Parlament spolutvůrcem právních předpisů; vzhledem k judikatuře Soudního dvora v případech, kdy je více právních základů, by hlavním (ne však výhradním) právním základem měl být článek 13 Smlouvy o ES, který předcházením diskriminaci slouží k ochraně lidské důstojnosti, která je klíčovým prvkem jakékoli politiky zabývající se základními právy; nechává na Komisi, aby posoudila, zda bude nezbytné opatření v rámci třetího pilíře odvolávající se na opatření Společenství v souladu s iniciativami v souvislosti se soudní a policejní spoluprací v trestních věcech;
34. domnívá se, že Agentura by měla fungovat jako zastřešující organizace věnující se všem otázkám lidských práv, aby různé struktury nedělaly tu samou činnost;
35. domnívá se, že by Agentura měla být projektována jako mnohovrstevná struktura ("síť sítí"), jako specializovaný subjekt s horizontálními pravomocemi, ve kterém musí každá vrstva hrát svou roli a přispívat k rozvoji kultury základních práv v Unii; je přesvědčen, že by Agentura měla shromažďovat všechny relevantní informace, analýzy a zkušenosti dostupné v evropských a vnitrostátních institucích, národních parlamentech, vládách a institucích pro lidská práva, nejvyšších/ústavních soudech, nevládních organizacích a stávajících sítích, jako je síť nezávislých odborníků v oblasti základních práv, a zejména odborné znalosti Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie a jeho informační sítě RAXEN;
36. zastává názor, že stávající evropské a vnitrostátní instituce pro lidská práva by měly být součástí "sítě sítí", přičemž Agentura by měla být nástrojem zabezpečujícím kvalitu a koherenci politiky EU v oblasti lidských práv: za tímto účelem by měla být vytvořena mapa evropských a vnitrostátních institucí a již působících sítí;
37. pokládá tento rámec za příležitost k vytvoření účinné sítě propojující stávající subjekty, nástroje a postupy zřízením Agentury pro lidská práva;
38. domnívá se, že před zakládáním nových organizací na ochranu základních práv je třeba zkoumat možnost posílení organizací stávajících a možnost jejich sloučení za účelem zkvalitnění jejich činnosti; proto trvá na tom, aby se budoucí Institut pro rovnost pohlaví stal součástí Agentury pro základní práva, považované za "síť sítí", v níž by pracoval pod svým vlastním názvem, a mohl by být umístěn v sídle Agentury, aby byl při tvorbě nových orgánů zabývajících se základními právy zachován racionální, nákladově efektivní a konzistentní přístup;
39. navrhuje členit Agenturu podle oblastí zájmu Listiny základních práv - doplňkově k poslání Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie, jímž je boj proti rasismu a xenofobii - mimo jiné na oblasti svobody projevu, shromažďování a sdružování a myšlení, právo na účast ve volebních procesech za rovných podmínek, právo na vzdělání a svoboda, solidarita a sociální práva, práva dítěte, rovnost mezi muži a ženami, násilí na ženách, obchodování s lidmi, práva občanů a spravedlnost, právo na azyl, romská otázka a práva menšin a respektování kulturní, náboženské a jazykové rozmanitosti; u konkrétních oblastí, na něž se již vztahuje působnost některého orgánu na úrovni Unie, by úkoly Agentury měly být vykonávány tímto specializovaným orgánem, který by se stal nedílnou součástí Agentury;
40. poznamenává, že závažným tématem v rozšířené EU je ochrana národnostních menšin a že toto téma nebude vyřešeno jen bojem proti xenofobii a diskriminaci; zdůrazňuje, že tento složitý problém musí být řešen i z jiných hledisek a že otázka ochrany etnických a národnostních menšin by měla být jedním z konkrétních úkolů Agentury;
41. tvrdí, že při navrhování tohoto nového nástroje musí být věnována zvláštní pozornost třem hlavním funkcím, jež taková instituce musí plnit (prosazování základních práv, monitorování dodržování základních práv a zvyšování informovanosti klíčových hráčů, tj. členských států, institucí EU a občanů), aby byly naplňovány strategické potřeby společného prostoru svobody, bezpečnosti a práva;
42. je toho názoru, že v zájmu plnění svých tří hlavních funkcí by měla Agentura prostřednictvím svých sítí shromažďovat údaje a provádět jejich analýzu a měla by být zmocněna k předkládání stanovisek a doporučení Parlamentu, Radě a Komisi;
43. domnívá se, že budoucí Agentura by jako součást svého úkolu prosazovat základní práva měla proaktivně podporovat tvorbu politiky lidských práv dvěma způsoby: identifikací oblastí, ve kterých je zdokonalení právních předpisů nejvíce zapotřebí, a monitorováním provádění a prosazování stávajících právních předpisů;
44. domnívá se, že Agentura by v rámci své práce při ochraně základních práv měla vypracovávat výroční zprávu o stavu těchto práv spadajících do její oblasti činnosti, která by byla předkládána Evropskému parlamentu, Radě a Komisi; dále je přesvědčen, že Agentura, která nemá žádnou soudní pravomoc, by se měla zodpovídat přímo a prvotně Evropskému parlamentu, aby Parlament mohl na tomto základě přijímat závěry a doporučení, a Radě;
45. domnívá se, že monitorování prováděné Agenturou bude velkým přínosem, neboť bude poskytovat horizontální pohled na ochranu a prosazování základních práv, což bylo důvodem pro to, aby se Agentura zabývala všemi právy obsaženými v Listině základních práv a příslušných ustanoveních první části Ústavní smlouvy; tvrdí, že roční pracovní program Agentury by mohl mít vždy určité tematické zaměření;
46. zdůrazňuje, že nelze v žádném případě hovořit o přípravě subjektu, který by byl jakýmsi soudem EU pro lidská práva; je si vědom toho, že zkoumání jednotlivých případů porušování lidských práv je zcela jinou činností než monitorování politického systému nebo jeho právních nástrojů, které nemusí odpovídat všeobecně uznávaným standardům dodržování lidských práv;
47. tvrdí, že pokud jde o ustanovení článku 6 a článku 7 Smlouvy o EU, měla by mít Agentura poradní a konzultační úlohu a měla by podporovat činnost Parlamentu a Rady a využívat informace, poznatky a odborné znalosti získané ze svých sítí;
48. tvrdí, že Agentura by měla činit konkrétní kroky k nalezení nejlepšího způsobu dosažení toho, aby si občané Evropské unie byli vědomi svých základních práv, a k vytváření kultury základních práv uvnitř EU, která by pak jako jedna z jejích zásadních hodnot mohla být úspěšně prosazována i za hranicemi Unie;
49. je přesvědčen, že je nutná propracovanější informační a komunikační strategie, má-li být dosaženo cílů prosazování základních práv a zvyšování informovanosti o otázkách základních práv (vytvoření kultury dodržování základních práv); je přesvědčen, že by k dosažení těchto cílů přispělo zařazení předmětu věnujícího se základním právům a lidským právům uznávaným mezinárodním společenstvím do školních osnov ve členských státech;
50. zastává názor, že výše uvedené konkrétní kroky by měly zahrnovat školení pořádaná Agenturou pro subjekty působící v oblasti lidských práv
P6_TA(2005)0209
Hlavní směry hospodářských politik
Usnesení Evropského parlamentu k doporučení Komise o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Společenství v rámci integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost (období 2005-2008) (KOM(2005)0141 — 2005/2017(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na doporučení Komise (KOM(2005)0141),
- s ohledem na čl. 99 odst. 2 Smlouvy o ES,
- s ohledem na hospodářské prognózy z jara 2005 vypracované Komisí pro eurozónu a Evropskou unii (2005-2006),
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000, zasedání Evropské rady v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 a zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002,
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003, 16. a 17. října 2003, 25.a 26. března 2004, 4. a 5. listopadu 2004 a 22. a 23. března 2005,
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. února 2005 o situaci evropského hospodářství - přípravná zpráva o hlavních směrech hospodářských politik [1],
- s ohledem na článek 107 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0150/2005),
A. vzhledem k tomu, že hospodářský růst eurozóny a EU-25 nedosahuje trvale udržitelného růstového potenciálu a je slabý zejména ve čtyřech hlavních ekonomikách eurozóny; že spotřeba domácností zůstává utlumená a hospodářské prognózy na roky 2005 a 2006 jsou neuspokojivé, což přispívá k udržení vysoké míry nezaměstnanosti, která bude klesat jen velmi pomalu; že přes nejnižší úrokové sazby od druhé světové války je investiční aktivita slabá;
B. vzhledem k tomu, že strukturální reformy v oblasti výroby, energetiky a trhu práce, daňových systémů a provádění vnitřního trhu, nebyly uskutečněny ve všech členských státech s dostatečnou péčí a že reformy na úrovni Společenství nepostupují žádoucím tempem,
C. vzhledem k tomu, že Pakt stability a růstu přispěl k udržení nízké míry inflace a historicky nízké úrovně úrokových sazeb,
D. vzhledem k tomu, že hospodářská soutěž ve světovém měřítku stále roste; že Evropská unie zaostává za mírou růstu v mnoha jiných částech světa a dochází k ohrožování jejího podílu na třetích trzích; že hospodářský růst v Unii v průměru zaostává za Spojenými státy i za některými klíčovými asijskými ekonomikami,
E. vzhledem k tomu, že Lisabonská strategie vyžaduje mobilizaci všech existujících nástrojů, zejména hlavních směrů hospodářských politik, sedmého rámcového programu EU v oblasti výzkumu (2007- 2013), rámcového programu v oblasti konkurenceschopnosti a inovací (2007-2013) a přesměrování výdajů do položek podporujících růst a zaměstnanost v rámci finančního výhledu na léta 2007-2013,
F. vzhledem k tomu, že lisabonský proces, který je součástí strategie trvale udržitelného rozvoje EU a oblast životního prostředí by měla být nedílnou součástí evropské strategie pro oživení zaměstnanosti,
G. vzhledem k tomu, že se Unie stala entitou čítající 455 milionů žen a mužů v 25 zemích vyznačujících se značnou nesourodostí; že rozdíly v hospodářské a sociální úrovni jsou mezi členskými státy i často uvnitř těchto států značné; že růst v mnohých členských státech je podstatně vyšší než v jiných; že příliš všeobecné hlavní směry by nemusely odrážet rozmanitost problémů,
H. vzhledem k tomu, že hospodářský růst nepředstavuje cíl sám o sobě, ale je součástí celkového přístupu, jehož cílem je blahobyt a kvalita života občanů; že trvale udržitelný růst musí být založen na sociální politice, politice zaměstnanosti a politice životního prostředí a rozpočtové politice prováděných s ohledem na odpovědnost vůči budoucím generacím a s ohledem na rozdílné výchozí podmínky jednotlivých členských států,
I. I vzhledem k tomu, že nezaměstnanost představuje největší sociální nespravedlnost; vzhledem k tomu, že sociální soudržnost může být posílena jen růstem a vysokou mírou zaměstnanosti ve všech částech Unie umožňující vysokou úroveň sociálního zabezpečení a vysokou míru zaměstnanosti v souladu s cíli stanovenými ve Smlouvě,
J. J vzhledem k tomu, že růstu může být dosaženo pouze prostřednictvím vyšší konkurenceschopnosti a vyššími investicemi; vzhledem k tomu, že Unie značně zaostává za svými hlavními konkurenty jak v oblasti výzkumu a vývoje, tak i v oblasti inovací a investic při zakládání nových podniků;
1. vítá prezentaci integrovaných hlavních směrů hospodářských politik a hlavních směrů pro zaměstnanost, které se soustřeďují na růst a zaměstnanost a přitom udržují vyváženost tří strategických pilířů Lisabonské strategie v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 22. a 23. března 2005, neboť tato integrovaná prezentace odráží doplňkovost hospodářských a sociálních politik a vůli pokračovat v cestě zjednodušování a zvyšování čitelnosti makroekonomického rámce stanoveného pro Unii; podporuje odhodlání Rady a Komise soustředit se do značné míry na růst a zaměstnanost zvyšováním konkurenceschopnosti, uplatňováním vnitřního trhu rovněž v oblasti služeb a účinnější konsolidací veřejných služeb, a v důsledku toho posílením domácí poptávky;
2. lituje, že v doporučeních Komise je oblasti životního prostředí věnována pouze malá pozornost ve vztahu k nastartování růstu a zaměstnanosti; připomíná že environmentální požadavky přispívají k naplnění dynamické a účinné ekonomiky hledící do budoucna, která nabízí občanům kvalitativně vyšší úroveň života;
3. zdůrazňuje význam vytváření pracovních míst v odvětví služeb občanům a samosprávě ve společnosti s vysokým stupněm zaměstnanosti žen a stárnoucí a městské populace; zdůrazňuje důležitost diverzifikace a rostoucí konkurenceschopnosti v sektoru, v němž je pro občany důležité, aby se mohli těšit z nejvyšší možné úrovně služeb a šíře výběru, takové cíle také vytvářejí příležitosti pro podnikatelskou sféru na straně jak žen tak mužů;
4. lituje přílišné obecnosti integrovaných hlavních směrů, které berou v nedostatečné míře v úvahu rozdíly mezi členskými státy; podporuje Komisi v jejím úmyslu předložit sdělení identifikující klíčové výzvy v každém členském státě, zejména v oblasti strukturálních reforem a investic a také pokud jde o rychlejší výměnu znalostí při stanovení hospodářské politiky;
5. připomíná, že zdravé makroekonomické prostředí vede k odpovídajícím interakcím mezi koordinovanými rozpočtovými politikami a k nezávislé měnové politice, která zajišťuje cíl cenové stability a také sleduje dosahování hlavních cílů Unie, jak jsou stanoveny ve Smlouvě, za účelem dosažení lepší životní úrovně a cílů trvale udržitelného rozvoje; vyzývá členské státy, aby provedly strukturální reformy, které by napomohly podnítit investiční činnosti, a umožnily plné využití nízkých úrokových sazeb stanovených Evropskou centrální bankou a využily prostoru v rámci reformovaného Paktu stability pro posílení kvalitnějšího vropského hospodářského růstu, což vše podtrhuje příležitosti a potřebu zvýšeného obchodu ve všech odvětvích a nutnost dokončení vnitřního trhu;
6. zdůrazňuje přitažlivost evropského modelu a významnější úlohou Unie a členských států ve světovém obchodu na jedné straně, a metodicky diskutabilními argumenty o tendencích směřujících ke snižování produktivity práce na straně druhé; zdůrazňuje potřeby trhu práce, který je otevřen pro všechny občany a je dostatečně flexibilní, aby pomohl lidem účastnit se trhu, a který nevyhání ze zaměstnání starší občany, kteří chtějí pracovat;
7. zdůrazňuje nezbytnost restrukturalizace hospodářské politiky, která by se měla zaměřit na faktory týkající se růstu produktivity, tj. na modernizaci hospodářství, modernizaci znalostí a sociálně uspokojivých životních podmínek, modernizaci institucionálního uspořádání, které umožní vyrovnat se s výzvami rozšíření z roku 2004, požadavky moderního hospodářství a na odolávání deflačním tlakům z třetího světa;
8. připomíná, že zvýšení produktivity práce, úsilí směřující ke zvyšování konkurenceschopnosti, investic a růstu jsou předpokladem pro vyšší mzdy a spravedlivější rozdělování výsledků hospodářského růstu, zaměstnanecké a sociální soudržnosti; zdůrazňuje, že s tímto rozvojem by měla být spojena povinnost podniků nést svoji odpovědnost v sociální oblasti;
9. domnívá se, že vyšší a trvale udržitelný rozvoj v Evropě vyžaduje souběžnou koordinovanou činnost všech členských států zahrnující dokončení vnitřního trhu, vyšší míru investic a inovativní reformy trhu práce;
10. lituje podmínek, zejména pokud jde o časový rámec, v nichž se má Parlament vyslovit k integrovaným hlavním směrům; požaduje, aby, před červnovým zasedáním Evropské rady, byly vysvětleny podmínky interinstitucionální spolupráce týkající se integrovaných hlavních směrů, aby se taková situace již neopakovala, přičemž bere na vědomí důsledky revize Lisabonské strategie;
11. vyzývá Radu, aby vzala v úvahu následující změny:
DOPORUČENÍ KOMISE _BAR_ ZMĚNY NAVRHOVANÉ PARLAMENTEM _BAR_
Změna 1
Oddíl A kapitola A.1 odstavec 4
Hlavní směr.
S cílem zajistit ekonomickou stabilitu by členské státy měly v dosahování svých střednědobých rozpočtových cílů pokračovat během celého ekonomického cyklu a měly by přijmout veškerá nezbytná nápravná opatření v souladu s Paktem o stabilitě a růstu, dokud tento cíl nebude splněn.
S výhradou této povinnosti by se členské státy měly vyhnout procyklickým fiskálním politikám.
Členské státy, v nichž není pravděpodobná udržitelnost stávajících schodků běžného účtu, by se o nápravu těchto schodků měla snažit prostřednictvím strukturálních reforem, které oživí vnější konkurenceschopnost, a též by k jejich nápravě měly přispívat pomocí fiskálních politik. (Integrovaný hlavní směr č.
1). _BAR_ Hlavní směr. S cílem zajistit ekonomickou stabilitu pro usnadnění hospodářského růstu a transformaci soutěžní výhody různorodosti kulturního dědictví a intelektuálního kapitálu do růstu produktivity založeného na inovacích, by členské státy měly v dosahování svých střednědobých rozpočtových cílů pokračovat během celého ekonomického cyklu, a dokud tento cíl dosud nebude splněn, měly by přijmout veškerá nezbytná nápravná opatření v souladu s Paktem o stabilitě a růstu.
S výhradou této povinnosti by se členské státy měly vyhnout procyklickým fiskálním politikám.
Členské státy, v nichž není pravděpodobná udržitelnost stávajících schodků běžného účtu, by se o nápravu těchto schodků měly snažit prostřednictvím strukturálních reforem, které oživí vnější konkurenceschopnost, a též by k jejich nápravě měly přispívat pomocí fiskálních politik, zejména využitím výsledků růstu; kromě toho by členské státy měly přesměrovat veřejné výdaje k rozpočtovým kategoriím, které podporují cíle Lisabonské strategie, jako jsou zejména investice do rozvoje lidských zdrojů, znalostí, inovací a infrastruktury, a pomoci tak hospodářskému rozvoji (Integrovaný hlavní směr č. 1). _BAR_
Změna 2
Orddíl A kapitola A.1 odstavec 7
Hlavní směr.
S cílem zabezpečit ekonomickou udržitelnost by členské státy s ohledem na očekávané náklady v souvislosti se stárnutím obyvatelstva měly zajistit dostatečné tempo snižování veřejného zadlužení, v důsledku kterého by se posílily veřejné finance, zajistit reformu důchodového systému i systému zdravotní péče a jejich dostatečné financování a zároveň i sociální přiměřenost a přístupnost a přijmout opatření ke zvýšení míry zaměstnanosti a nabídky pracovní síly (Integrovaný hlavní směr č.
2) Viz také integrovaný hlavní směr "podporovat celoživotní přístup k práci" (č. 17). _BAR_ Hlavní směr.
S cílem zabezpečit ekonomickou udržitelnost jako základ pro vyšší zaměstnanost, by členské státy s ohledem na očekávané náklady v souvislosti se stárnutím obyvatelstva a s ohledem na hospodářský cyklus měly zajistit dostatečné tempo snižování veřejného zadlužení v důsledku kterého by se posílily veřejné finance, reformovat daňové systémy, mimo jiné snížením zatížení osob s nízkými příjmy, dále reformovat důchodový systém a systém zdravotní péče a jejich dostatečné financování a zároveň i sociální přijatelnost a přístupnost a přijmout opatření ke zvýšení odpovědnosti občanů za penzijní systémy, míry zaměstnanosti a nabídky vysoce kvalitní pracovní síly (Integrovaný hlavní směr č.
2) Viz také integrovaný hlavní směr "podporovat celoživotní přístup k práci" (č. 17). _BAR_
Změna 3
Oddíl A kapitola A.1 odstavec 9
Hlavní směr.
S cílem podpořit efektivní přidělování prostředků by členské státy bez ohledu na hlavní směry ekonomické udržitelnosti měly část veřejných výdajů směrovat do položek podporujících růst, změnit daňové systémy tak, aby tyto systémy posilovaly růstový potenciál, a měly by zajistit, aby byly zavedeny mechanismy hodnocení vztahů mezi veřejnými výdaji a dosahováním cílů, a zajistit celkovou soudržnost reformních balíčků. (Integrovaný hlavní směr č.
3). _BAR_ Hlavní směr. S cílem podpořit efektivní přidělování prostředků by členské státy bez ohledu na hlavní směry ekonomické udržitelnosti měly část veřejných výdajů směrovat do položek podporujících růst a vytváření pracovních míst, a změnit daňové systémy tak, aby tyto systémy posilovaly potenciální růst a podněcovaly soukromé investice, zejména vytvořením daňového rámce příznivého pro malé a střední podniky a podněcujícího vytváření pracovních míst; členské státy by měly spolupracovat v boji proti daňovým únikům; měly by rovněž zajistit, aby byly zavedeny mechanismy hodnocení vztahů mezi veřejnými výdaji a dosahováním cílů, a zajistit celkovou soudržnost reformních balíčků (Integrovaný hlavní směr č.
Změna 4
Oddíl A kapitola A.1 odstavec 11
Hlavní směr.
S cílem podpořit větší soudržnost mezi makroekonomickými a strukturálními politikami by členské státy měly uskutečňovat reformy, které posilují makroekonomický rámec zvyšováním flexibility, mobility a schopnosti přizpůsobit se globalizaci, technologickému pokroku a cyklickým změnám (Integrovaný hlavní směr č.
4) Viz též integrovaný hlavní směr "podporovat kombinování flexibility a jistoty pracovních míst a zmírnit segmentaci trhu práce" (č.
20). _BAR_ Hlavní směr. S cílem podpořit větší soudržnost mezi makroekonomickými a strukturálními politikami by členské státy měly uskutečňovat reformy, které posilují makroekonomický rámec udržováním přísných rozpočtových postupů, podněcováním investic a podnikání a posilováním důvěry spotřebitelů, a dalším zvyšováním přizpůsobivosti, mobility, tvořivosti a schopnosti přizpůsobit se výzvám globalizace, technologickému pokroku a cyklickým změnám; Zvláštní pozornost musí být věnována pružnosti a bezpečnosti trhu práce.
(Integrovaný hlavní směr č. 4).
Viz též integrovaný hlavní směr "podporovat kombinování flexibility a jistoty pracovních míst a zmírnit segmentaci trhu práce" (č. 20). _BAR_
Změna 5
Oddíl A kapitola A.1 odstavec 14
Hlavní směr.
S cílem zajistit, aby vývoj mezd přispíval k makroekonomické stabilitě a růstu, a zvýšit přizpůsobivost by členské státy měly podporovat růst nominálních mezd a nákladů práce v souladu s cenovou stabilitou a vývojem produktivity ve střednědobém horizontu a též s ohledem na rozdíly mezi kvalifikacemi a podmínkami místních trhů práce. (Integrovaný hlavní směr č.
5). Viz též integrovaný hlavní směr "zajistit, aby se mzdy a ostatní náklady práce vyvíjely příznivě pro zaměstnanost" (č.
21). _BAR_ Hlavní směr. S cílem zajistit, aby vývoj mezd přispíval k makroekonomické stabilitě růstu a zaměstnanosti, a zvýšit přizpůsobivost by členské státy a sociální partneři měly podporovat růst nominálních mezd a nákladů práce v souladu s vývojem produktivity ve střednědobém horizontu a též s ohledem na rozdíly mezi kvalifikacemi a podmínkami místních trhů práce; Dokončení vnitřního trhu, reformy trhu práce a posílení odpovědnosti sociálních partnerů za nízkou nezaměstnanost prostřednictvím decentralizovaných mzdových vyjednávání jsou zásadní pro zvýšení mezd a snížení rozdílů v příjmech, přičemž zůstávají v souladu s vývojem produktivity a konkurenceschopnosti.
(Integrovaný hlavní směr č. 5).
Viz též integrovaný hlavní směr "zajistit, aby se mzdy a ostatní náklady práce vyvíjely příznivě pro zaměstnanost" (č. 21). _BAR_
Změna 6
Oddíl A kapitola A.2 odstavec 6
Hlavní směr.
S cílem přispět k dynamickému a řádnému fungování HMU musí členské státy eurozóny věnovat zvláštní pozornost rozpočtové kázni.
Státy, které dosud nedosáhly střednědobého rozpočtového cíle, by se v této souvislosti měly snažit, aby se jejich cyklicky očištěné rozpočtové schodky zlepšovaly ročně minimálně o 0,5 % HDP, a zároveň by měly usilovat i o jejich další zlepšení v období prosperity; měly by pokračovat ve strukturálních reformách, jež zlepší konkurenceschopnost eurozóny a její ekonomickou přizpůsobivost asymetrickým šokům; dále by měly zajistit, aby vliv eurozóny na světové ekonomické scéně odpovídal její ekonomické váze. (Integrovaný hlavní směr č.
6). _BAR_ Hlavní směr. S cílem přispět k dynamickému a řádnému fungování HMU musí členské státy eurozóny věnovat zvláštní pozornost rozpočtové kázni, aby tak zajistily lepší koordinaci svých hospodářských a rozpočtových politik, počínaje harmonizací svých rozpočtových kalendářů; členské státy, které dosud nedosáhly střednědobého rozpočtového cíle, by se v této souvislosti měly snažit, aby se jejich cyklicky očištěné rozpočtové schodky bez jednorázových nebo jiných přechodných opatření zlepšovaly ročně minimálně o 0,5% HDP, a zároveň by měly usilovat i o jejich další zlepšení v období prosperity; měly by přitom mít na vědomí, že v budoucnosti bude brán ohled na strukturální reformy při stanovení opravných opatření k dosažení daného střednědobého cíle a státům, které těchto cílů již dosáhly, budou povoleny dočasné odchylky od tohoto cíle, měly by pokračovat ve strukturálních reformách, jež zlepší konkurenceschopnost eurozóny mimo jiné tím, že budou investovat do inovací, průmyslové politiky, vzdělávání a odborné přípravy, a její ekonomickou přizpůsobivost asymetrickým šokům; Členské státy by měly dokončit reformu Paktu stability a růstu a zajistit její striktní uplatňování za účelem obnovení důvěry.
Dále by členské státy měly zajistit vnější reprezentaci eurozóny podle závazků přijatých na zasedání Evropské rady ve Vídni ve dnech 11. a 12. prosince 1998 tak, aby rostoucí role eura na světové ekonomické scéně odpovídala jeho ekonomické váze. V nových členských státech musí nominální konvergence jít ruku v ruce s konvergencí skutečnou.
(Integrovaný hlavní směr č. 6). _BAR_
Změna 7
Oddíl B, kapitola B.1, odstavec 4
Hlavní směr. S cílem rozšířit a prohloubit vnitřní trh by členské státy měly urychlit transpozici směrnic týkajících se vnitřního trhu, upřednostňovat přísnější a lepší prosazování právních předpisů upravujících vnitřní trh, urychlit proces integrace finančního trhu, odstranit daňové překážky přeshraničních činností a účinně uplatňovat pravidla EU týkající se veřejných zakázek. (Integrovaný hlavní směr č. 7). _BAR_ Hlavní směr. S cílem rozšířit a prohloubit vnitřní trh by členské státy měly urychlit transpozici směrnic týkajících se vnitřního trhu, upřednostňovat přísnější a lepší prosazování právních předpisů upravujících vnitřní trh, urychlit proces integrace finančního trhu, odstranit byrokratické a daňové překážky přeshraničních činností podporou vyjednávání o harmonizaci daňového základu a účinně uplatňovat pravidla EU týkající se veřejných zakázek. (Integrovaný hlavní směr č. 7). _BAR_
Změna 8
Oddíl B kapitola B.1 odstavec 9
Hlavní směr.
S cílem zajistit otevřené a konkurenceschopné trhy by členské státy měly upřednostňovat odstraňování právních a jiných překážek, které v klíčových oblastech brání hospodářské soutěži; účinnější prosazování politiky hospodářské soutěže; selektivní analýzu trhu prováděnou orgány pro hospodářskou soutěž a regulaci za účelem určení a odstranění překážek bránících hospodářské soutěži a vstupu na trh; snížení státní podpory, která narušuje hospodářskou soutěž; přeorganizování podpory ve prospěch některých horizontálních cílů, jakými jsou výzkum a inovace a optimalizace lidského kapitálu.
Členské státy by rovněž měly plně uplatňovat opatření, která již byla dojednána za účelem otevření síťových odvětví hospodářské soutěži a která umožní účinnou hospodářskou soutěž evropských integrovaných trhů a současně zajistí dostatečné dodávky vysoce kvalitních služeb obecného hospodářského zájmu. (Integrovaný hlavní směr č.
8). _BAR_ Hlavní směr. S cílem zajistit otevřené a konkurenceschopné trhy by členské státy měly upřednostňovat odstraňování právních a jiných překážek, které v klíčových oblastech brání hospodářské soutěži; účinnější prosazování politiky hospodářské soutěže; selektivní analýzu trhu prováděnou orgány pro hospodářskou soutěž a regulaci za účelem určení a odstranění překážek bránících hospodářské soutěži a vstupu na trh; které jsou proti zájmům spotřebitelů, zrušení státní podpory, která narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu; ve prospěch některých horizontálních cílů, jakými jsou výzkum a inovace a optimalizace lidského kapitálu.
Členské státy by rovněž měly plně uplatňovat opatření, která již byla dojednána za účelem otevření síťových odvětví hospodářské soutěži a která umožní účinnou hospodářskou soutěž evropských integrovaných trhů a současně zajistí dodávky vysoce kvalitních služeb obecného hospodářského zájmu. (Integrovaný hlavní směr č.
Změna 9
Oddíl B kapitola B.1 odstavec 14
Hlavní směr.
S cílem vytvořit příznivější podnikatelské prostředí by členské státy měly zlepšovat kvalitu svých právních předpisů prostřednictvím systematického a pečlivého hodnocení jejich ekonomického a sociálního dopadu i dopadu na životní prostředí, při kterém zohlední i administrativní náklady těchto předpisů.
Kromě toho by členské státy obecně u svých iniciativ v oblasti právních předpisů měly rozsáhle konzultovat náklady a přínosy, zejména pokud se jedná o kompromisy mezi různými politickými cíli. (Integrovaný hlavní směr č.
9). _BAR_ Hlavní směr. S cílem vytvořit příznivější podnikatelské prostředí a podpořit soukromé iniciativy by členské státy měly zlepšovat kvalitu svých právních předpisů prostřednictvím systematického a pečlivého hodnocení jejich ekonomického a sociálního dopadu i dopadu na životní prostředí, při kterém zohlední i administrativní náklady těchto předpisů.
Kromě toho by členské státy obecně u svých iniciativ měly rozsáhle konzultovat náklady a přínosy pro růst a zaměstnanost, zejména pokud se jedná o kompromisy mezi různými politickými cíli. (Integrovaný hlavní směr č.
Změna 10
Oddíl B kapitola B.1 odstavec 16
Hlavní směr.
S cílem propagovat podnikatelskou kulturu a vytvořit prostředí podporující malé a střední podniky by členské státy měly zlepšit dostupnost finančních prostředků, upravit daňové systémy, posilovat inovační potenciál malých a středních podniků a poskytovat informace a podpůrné služby, které by podněcovaly zakládání nových podniků a jejich rozvíjení v souladu s chartou malých a středních podniků.
Dále by členské státy měly podporovat vzdělávání a odbornou přípravu v otázkách podnikání (křížový odkaz na příslušný hlavní směr zaměstnanosti).
Členské státy by rovněž měly usnadnit převod vlastnických práv, změnit své úpadkové právo a zlepšit své záchranné a restrukturalizační postupy. (Integrovaný hlavní směr č.
10). _BAR_ Hlavní směr. S cílem propagovat podnikatelskou kulturu a vytvořit prostředí podporující malé a střední podniky by členské státy měly zlepšit dostupnost finančních prostředků, zejména prostředků rizikového kapitálu a mikropůjček, reformovat a upravit daňové systémy tak, aby podporovaly investice počínaje harmonizací daňového základu, posilovat inovační potenciál malých a středních podniků a poskytovat informace a podpůrné služby, které by podněcovaly zakládání nových podniků a jejich rozvíjení v souladu s chartou malých a středních podniků.
Dále by členské státy měly podporovat vzdělávání a odbornou přípravu v otázkách podnikání (křížový odkaz na příslušný hlavní směr zaměstnanosti) a nesení rizika, přijmout opatření boje proti stigmatizaci mladých podnikatelů, kteří plně neuspěli, a usnadnit jejich nový rozjezd.
Členské státy by rovněž měly usnadnit převod vlastnických práv, změnit své úpadkové právo a zlepšit své záchranné a restrukturalizační postupy a zároveň zlepšovat pravidla podnikového řízení a manažerské odpovědnosti. (Integrovaný hlavní směr č.
Změna 11
Oddíl B kapitola B.2 odstavec 4
Hlavní směr.
S cílem zvýšit a zlepšit investice do výzkumu a vývoje by členské státy měly nadále zlepšovat kombinaci opatření na podporu výzkumu a vývoje: prostřednictvím lepších rámcových podmínek a zajištěním, aby společnosti podnikaly v prostředí s dostatečnou hospodářskou soutěží; vyššími a efektivnějšími veřejnými výdaji na výzkum a vývoj; podporováním špičkových středisek; lepším využíváním podpůrných mechanismů, jakými jsou daňová opatření podporující soukromý výzkum a vývoj; zajištěním dostatečného počtu kvalifikovaných výzkumných pracovníků, zejména získáním většího počtu studentů pro vědecké, technické a inženýrské obory a zlepšováním možností profesního postupu a podporováním nadnárodní a meziodvětvové mobility výzkumných pracovníků. (Integrovaný hlavní směr č.
12). Viz též integrovaný hlavní směr "zvýšit a zkvalitnit investice do lidského kapitálu" (č.
22). _BAR_ Hlavní směr. S cílem zvýšit a zlepšit investice do výzkumu a vývoje by členské státy měly nadále zlepšovat kombinaci opatření na podporu výzkumu a vývoje: prostřednictvím lepších rámcových podmínek a zajištěním, aby společnosti podnikaly v prostředí s dostatečnou hospodářskou soutěží; vyššími a efektivnějšími veřejnými výdaji na výzkum a vývoj a rozvojem partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem; podporováním špičkových středisek; lepším využíváním podpůrných mechanismů, jakými jsou daňová opatření podporující soukromý výzkum a vývoj; zajištěním dostatečného počtu kvalifikovaných výzkumných pracovníků, zejména získáním většího počtu studentů pro vědecké, technické a inženýrské obory a zlepšováním možností profesního postupu a podporováním nadnárodní a meziodvětvové mobility výzkumných pracovníků, zejména evropských výzkumných pracovníků, kteří opustili Evropu a podporováním spojení mezi vědou, výzkumem a inovacemi, zajištěním financováním z veřejných zdrojů na podporu špičkových středisek; růstem hospodářské soutěže a soutěže na poli výzkumu.
Členské státy by měly věnovat větší úsilí podpoře vědeckých oborů budoucnosti, jako jsou informační společnost, preventivní veřejná zdravotní péče, biotechnologie, zejména podporováním objektivnějších informací o výhodách a riziku kontroverznějších výzkumů, jako je například výzkum GMO a embryonálních kmenových buněk.
(Integrovaný hlavní směr č. 12).
Viz též integrovaný hlavní směr "zvýšit a zkvalitnit investice do lidského kapitálu" (č. 22). _BAR_
Změna 12
Oddíl B kapitola B.2 odstavec 7
Hlavní směr.
S cílem usnadnit inovace a zavádění informačních a komunikačních technologií by se členské státy měly zaměřit na zlepšování služeb podporujících inovace, zejména pokud jde o převody technologií, na vytváření inovačních středisek a sítí spojujících univerzity a podniky, podporu předávání znalostí prostřednictvím přímých zahraničních investic, zlepšování dostupnosti finančních prostředků a na zajištění dostupných a jasně definovaných práv duševního vlastnictví.
Měly by usnadnit zavádění informačních a komunikačních technologií a související změny organizace práce v hospodářství. (Integrovaný hlavní směr č.
13). _BAR_ Hlavní směr. S cílem usnadnit inovace a zavádění informačních a komunikačních technologií by se členské státy měly zaměřit na zlepšování služeb podporujících inovace, zejména pokud jde o převody technologií, na vytváření inovačních středisek a sítí spojujících univerzity a podniky zjednodušením zakládáním vědeckých líhní, podporu předávání znalostí prostřednictvím přímých zahraničních investic, zlepšování dostupnosti finančních prostředků a na zajištění dostupných a jasně definovaných práv duševního vlastnictví.
Měly by usnadnit zavádění informačních a komunikačních technologií a související změny organizace práce v hospodářství. (Integrovaný hlavní směr č.
Změna 13
Oddíl B kapitola B.2 odstavec 9
Hlavní směr.
S cílem povzbuzovat udržitelné využívání zdrojů a podporovat vzájemné působení mezi ochranou životního prostředí a růstem by členské státy měly upřednostňovat internalizaci externích nákladů na životní prostředí; zvyšování energetické účinnosti a rozvoj a využívání technologií šetrných k životnímu prostředí.
Realizace těchto priorit by měla probíhat v souladu se stávajícími evropskými závazky a s akcemi a nástroji navrženými v rámci akčního plánu pro environmentální technologie (ETAP) za použití tržních nástrojů, rizikových fondů a financování výzkumu a vývoje, ekologizace veřejných zakázek a prostřednictvím odstraňování subvencí škodících životnímu prostředí a jiných nástrojů. (Integrovaný hlavní směr č.
14). _BAR_ Hlavní směr. S cílem povzbuzovat udržitelné využívání zdrojů a podporovat vzájemné působení mezi ochranou životního prostředí a růstem by členské státy měly upřednostňovat internalizaci externích nákladů na životní prostředí zejména v oblasti energetiky, dopravy a zemědělství; zvyšovat energetickou účinnosti a rozvíjet a využívat technologie šetrné k životnímu prostředí.
Členské státy by kromě toho měly využívat politiku životního prostředí účinněji k zvýšení růstu a zaměstnanosti rozvojem technologií a inovací šetrných k životnímu prostředí, zejména investicemi nutnými pro splnění cílů z Kjótského protokolu.
Uskutečňování těchto priorit by mělo probíhat v souladu se stávajícími evropskými závazky a s akcemi a nástroji navrženými v rámci akčního plánu pro environmentální technologie (ETAP) za použití tržních nástrojů, rizikových fondů a financování výzkumu a vývoje, ekologizace veřejných zakázek a prostřednictvím odstraňování subvencí škodících životnímu prostředí a jiných nástrojů. (Integrovaný hlavní směr č.
Změna 14
Oddíl B kapitola B.2 odstavec 11
Hlavní směr.
S cílem přispět k vytvoření silné evropské průmyslové základny by se členské státy měly zaměřit na vývoj nových technologií a trhů.
To znamená, že by se zejména měly zavázat k zavádění a provádění společných evropských iniciativ v oblasti technologií a partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem, která pomohou při nápravě chyb trhu a při vytváření a rozvoji regionálních či místních seskupení. (Integrovaný hlavní směr č.
15). _BAR_ Hlavní směr. S cílem přispět k vytvoření silné evropské průmyslové základny by se členské státy měly zaměřit na rozvoj nových technologií a trhů, i mimoevropských, s cílem zajistit, aby globalizace nebyla pro největšího světového exportéra nebezpečím, ale novou příležitostí.
Měly by vypracovat komunikační strategii pro boj s pocity nejistoty občanů tváří v tvář globalizaci, otevírání trhů a konkurenci.
To znamená, že by se zejména měly zavázat k zavádění a provádění společných evropských iniciativ v oblasti technologií a partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem, která pomohou při nápravě chyb trhu a při vytváření a rozvoji regionálních či místních seskupení. Integrovaný hlavní směr č.
12. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států.
[1] Přijaté texty, 22.2.2005, P6_TA(2005)0034.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0210
Sociální agenda na období 2006-2010
Usnesení Evropského parlamentu o sociální agendě na období let 2006-2010 (2004/2191(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise (KOM(2005)0033),
- s ohledem na Evropskou sociální chartu,
- s ohledem na zprávu skupiny na vysoké úrovni o budoucnosti sociální politiky v rozšířené Evropské unii z května 2004,
- s ohledem na své usnesení ze dne 3. září 2003 o vyhodnocovací tabulce uplatňování agendy sociální politiky [1],
- s ohledem na pracovní dokument Komise ze dne 18. května 2004 o sociální situaci v Evropské unii (SEK(2004)0636),
- s ohledem na sdělení předsedy Barrosa ve shodě s místopředsedou Verheugenem určené jarnímu zasedání Evropské rady nazvané "Společně pracovat pro růst a pracovní místa - nový začátek Lisabonské strategie" ze dne 2. února 2005 (KOM(2005)0024),
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu,
- s ohledem na Zelenou knihu s názvem "Konfrontace demografické změny: nová solidarita mezi generacemi" (KOM(2005)0094),
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a na stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0142/2005),
A. vzhledem k tomu, že k dosažení lisabonských cílů - většího počtu kvalitativně lepších pracovních míst a sociální soudržnosti - je třeba evropský sociální model modernizovat a posílit, aby lépe snášel změny struktury obyvatelstva a umožnil přístup ke znalostem a dovednostem potřebným ve společnosti, jejíž technologie doznávají změn,
B. vzhledem k tomu, že sociální soudržnosti mezi občany Evropské unie dobře poslouží, když každá práceschopná osoba dostane příležitost získat přiměřeně placené zaměstnání a pracovní podmínky umožňující rozumnou rovnováhu mezi prací a osobním životem a když ti, kteří nejsou na trhu práce, budou mít přiměřený příjem, který je vysvobodí z chudoby,
C. vzhledem k tomu, že rozvoj a podpora evropského lidského a sociálního kapitálu jsou životně důležité nejen pro budování ekonomiky založené na znalostech, ale představují rovněž klíčový prvek sociální integrace a při úpravách v reakci na strukturální změny na pracovním trhu,
D. vzhledem k tomu, že střední a malé podniky (MSP) v celé Evropské unii významně přispívají k růstu a míře zaměstnanosti, neboť zaměstnávají velký počet osob, vzhledem k tomu, že je nyní kladen zvláštní důraz na tvorbu pracovních míst v nových podnicích a obecně v MSP; z tohoto důvodu by členské státy měly podporovat zejména podnikatelský duch, inovace a prostředí nakloněné podnikání,
E. vzhledem k tomu, že zaměstnanost v Evropě musí stoupat, což znamená, že je třeba většího úsilí a praktických, na budoucnost orientovaných opatření, která pomohou ženám, mladým lidem, zdravotně postiženým, starším pracovníkům, nekvalifikovaným pracovníkům, dlouhodobě nezaměstnaným a příslušníkům menšin nalézt pracovní místa, která vyhovují jejich kvalifikacím,
F. vzhledem k tomu, že v Evropě existuje příliš malá mobilita pracovních sil, a proto jsou pracovní místa, která jsou k dispozici, nedostatečně využívána,
G. vzhledem k tomu, že navzdory průkopnické úloze Evropy v oblasti rovného zacházení a v boji s diskriminací stále existují značné problémy, jako jsou občasné obtíže žen při získávání přístupu na pracovní trh, mzdové nerovnosti, rozdíly v příležitostech v oblasti vzdělání a ve vyhlídkách na profesní dráhu a postup, obtíže při slučování práce s rodinnými povinnostmi a nízká účast žen na rozhodovacích procesech společnosti,
H. vzhledem k tomu, že je nutné podniknout energické kroky v boji s chudobou,
I. vzhledem k tomu, že sociální politiky jsou ústředním faktorem ekonomického růstu EU, vzhledem k tomu, že sociální politika má zásadní roli při vytváření sociální soudržnosti a zajišťování přístupu k základním právům,
J. vzhledem k tomu, že skloubení práce s rodinou se musí stát praktickou volbou, která umožňuje mužům a ženám být aktivní na trhu práce, budovat kariéru a vést harmonický, plodný rodinný život,
K. vzhledem k tomu, že podniky by v souladu s odpovědností, kterou sdílejí z hlediska sociální politiky, měly nabízet svým zaměstnancům co nejlepší vzdělávací podmínky:
- v době určené k praktickému nabytí úvodního výcviku;
- v době pravidelného výcviku zaměstnanců;
- ve vztahu k uznávání a praktickému ověřování schopností nabytých při pracovní praxi.
Za účelem dosažení těchto cílů by všechny velké podniky měly vypracovat plány výcviku a rozvoje dovedností a jejich hodnocení, o nichž by se jednalo na jedné straně se sociálními partnery, a na druhé straně s institucemi poskytujícími pracovní kvalifikace.
Obecně
1. domnívá se, že Komise podává dobrý rozbor problémů a úkolů, před nimiž stojí Evropa se zřetelem k zachování a posílení jedinečného evropského sociálního modelu; soudí, že tato evropská sociální agenda musí přispívat k vyváženému plnění všech čtyř pilířů Lisabonské strategie, zejména ekonomické koordinace, politiky zaměstnanosti, sociální politiky a trvale udržitelného rozvoje;
2. vyslovuje politování nad skutečností, že v důsledku přílišné obecnosti návrhů nebo v důsledku nedostatku praktických opatření v oblasti sociální agendy se ambiciózní Lisabonská strategie neplní tak energicky, jak se někdy na jiných místech tvrdí; v této souvislosti připomíná strategické cíle Unie: "Obnovený růst je životně důležitý pro prosperitu, může navrátit plnou zaměstnanost a je základem sociální spravedlnosti a příležitostí pro všechny. Je rovněž rozhodující pro postavení Evropy ve světě a pro schopnost Evropy mobilizovat zdroje, skrze něž lze řešit mnohé rozmanité globální úkoly" [2];
3. zdůrazňuje důležitost odpovědnosti každého členského státu za plnění a uplatňování současné legislativy a za provádění reforem za účelem dosažení lisabonských cílů;
4. domnívá se, že evropská sociální agenda musí přispívat k dodržování základních práv zakotvených ve Smlouvě o Ústavě pro Evropu; proto navrhuje, aby tato agenda ustanovila výroční kontrolu zabezpečování základních sociálních práv ze strany Unie;
5. vyzývá Radu a Komisi na základě této sociální agendy, aby navrhly skutečnou agendu sociální politiky, navazující na agendu sociální politiky pro období let 2000-2005 s konkrétními návrhy politik, časovým rozvrhem a konkrétním postupem (evidencí dosažených výsledků) pro účely sledování jejího plnění; vyzývá Komisi, aby sociální agendu rozšířila prostřednictvím návrhů uvedených jmenovitě v tomto usnesení;
6. vítá závazek Komise posílit sociální rozměr globalizace a očekává, že bude konzultován ohledně praktických opatření, která budou navržena Komisí a mezirezortní skupinou působící v této oblasti;
7. domnívá se, že integrace různých programů Společenství do programu Progress nesmí snižovat význam nebo financování akčních programů v pěti dotyčných oblastech; vyzývá všechny dotčené strany organizované občanské společnosti k účasti na sledování plnění různých složek programu;
8. bere na vědomí záměr Komise týkající se sdělení o sociálních službách obecného zájmu; naléhavě žádá v této souvislosti, aby tyto služby byly vyčleněny z oznamovací povinnosti v rámci politiky státní pomoci a žádá o návrh rámcové směrnice o službách obecného zájmu, který by zajistil zásady a financování těchto obecních služeb;
9. domnívá se, že je třeba komplexních a podrobných statistik a analýz a že musí být vytvořen vhodný systém veřejné sociální podpory, který bude zajišťovat informace o volných pracovních místech, odpovídajících zdravotních službách a poradenství; zdůrazňuje důležitost spolupráce mezi státními orgány, sociálními partnery a občanskou společností; upozorňuje na širší význam "nejlepší správy věcí veřejných"; poznamenává, že výroční schůze jsou důležitým prostředkem ke sledování a hodnocení sociální agendy; domnívá se však, že by v rozšířené Evropě měla existovat souvislá a definovaná systémová strategie; nevidí žádné důkazy přesného vymezení odpovědností a pravomocí mezi Společenstvím, členskými státy a nevládními organizacemi;
10. je si vědom skutečnosti, že místní ekonomiky a malé a střední podniky jsou klíčovými faktory hospodářského rozvoje a zaměstnanosti a že tvoří přes 90 % podnikatelské činnosti v evropských ekonomikách; bere na vědomí, že vytváření nových pracovních příležitostí lze podporovat pomocí malým a středním podnikům a vytvářením příznivých podmínek, zvláštních programů a zvýhodněním nových pracovních míst;
11. vyzývá k tomu, aby záměr posoudit dopad veškerých evropských opatření na sociální oblast a oblast zaměstnanosti byl doprovázen praktickým prováděcím nástrojem a opatřeními k vyhodnocení a podrobnému sledování.
Demografie a přístup k pracovním místům
12. má za to, že současný demografický vývoj vyvíjí tlak na trh práce a sociální zabezpečení; zdůrazňuje naléhavou potřebu pozitivních opatření ke zlepšení postavení starších pracovníků na trhu práce a odpovídající politické odezvy, která nejen zvrátí tento vývoj, ale také otevře nové možnosti, poskytne více pružnosti při výběru penzijních a důchodových systémů a kladné podněty pro zvýšení počtu let aktivního zaměstnání; je toho názoru, že vzhledem ke koordinaci důchodů by měla být zahájena rozsáhlá diskuse týkající se práva všech na důchody na přijatelné úrovni, včetně pracovníků v atypických profesích nebo lidí z vysoce rizikových skupin;
13. vítá Zelenou knihu o demografických změnách jako užitečný příspěvek k rozboru mnohostranných úkolů, před kterými stojí Evropská unie, a domnívá se, že Parlament by měl přispívat k celkové reflexi důsledků demografického poklesu a formulovat návrhy vhodných politických nástrojů, které EU a členské státy mohou použít k řešení této situace;
14. upozorňuje na skutečnost, že určité skupiny společnosti nadále trpí diskriminací co se týče jejich práv na vysoce kvalitní zaměstnání; žádá o předkládání praktických návrhů, které by pomáhaly konkrétně ženám, starším občanům, mladým lidem, zdravotně postiženým a příslušníkům menšin při integraci do světa práce a při zapojování se do programů zaměstnanosti a sociální solidarity;
15. doufá, že boj proti diskriminaci (spojené zejména s příslušností k menšině) se bude stupňovat a že členské státy budou nabádány k výměně informací o osvědčených postupech; žádá, aby se na evropské a národní úrovni věnovala zvláštní pozornost všeobecné podpoře rodiny,
Lepší pracovní místa a jejich větší počet
16. považuje za nutné přijmout praktická opatření ke zřízení programů, které - po poradě se sociálními partnery a v dialogu s odbornými subjekty veřejného nebo soukromého sektoru - podpoří vzdělávání a profesní přípravu a opravdu zavedou celoživotní vzdělávání s cílem zlepšit využívání znalostí a informační společnosti v souladu s potřebami trhu práce;
17. požaduje, aby byly podporovány mnohostranné projekty na zlepšení vnitrostátních vzdělávacích a výcvikových systémů, a tím se podporovaly vzdělávací a výcvikové projekty, při nichž bude přístup ke vzdělávání a sociálnímu vzdělávání pokládán za základní sociální právo, a je tedy názoru, že se celoživotní vzdělávání a výcvik musí zaměřit na sbližování a uznávání odborné kvalifikace na evropské úrovni, a očekává, že se podniky musí v rámci své odpovědnosti na sociální úrovni a po dohodě s příslušnými institucemi podílet na odborném vzdělávání a dalším vzdělávání,
18. vyzývá Komisi, aby s ohledem na novou strategii na období let 2007-2012 v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti při práci zvolila účinnější přístup k příčinám a následkům pracovních úrazů; v této souvislosti vyzývá:
- k revizi směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň [3],
- k revizi směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/37/ES ze dne 29. dubna 2004 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům nebo mutagenům při práci (kodifikované znění směrnice 90/394/EHS) [4],
- k rozšíření působnosti směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5] tak, aby zahrnovala opatření proti obtěžování při práci a aby se rovněž týkala osob samostatně výdělečně činných, pracovníků vykonávajících práci po telefonu a z domova;
- k navržení směrnice o poruchách svalově-kosterní soustavy na pracovišti s důrazem na problematiku monotónní práce;
19. věří, že je důležité, aby členské státy zlepšovaly prostředí pro nové podniky a podporovali již existující MSP prostřednictvím do budoucna zaměřených opatření na národní, regionální a místní úrovni; tato opatření by měla být zaměřena zejména na informační a komunikační sektor, jakož i na odvětví služeb, jelikož tato odvětví mají zvláště velký potenciál pro vytváření nových pracovních míst;
20. vyzývá Komisi, aby posílila a vyjasnila původní lisabonský cíl vymýtit chudobu přijetím jasného cíle EU snížit úroveň chudoby měřenou ve vztahu k HDP do roku 2010 a rozvinout soubor měřítek sociálního začleňování, podle kterých budou posuzovány výsledky strategie sociálního začleňování;
21. vyzývá Radu a Komisi, aby udržovaly a posilovaly strategii sociálního začleňování jako výraznou a viditelnou strategii v rámci zefektivněného procesu sociální ochrany a sociálního začleňování;
22. věří, že je zvlášť důležité, aby členské státy více využívaly opatření ke změně nehlášené výdělečné činnosti na pravidelné zaměstnání;
Mobilita
23. vyzývá k vypracování podrobné zprávy o hospodářských dopadech odpírání přístupu k zaměstnání pracovníkům z nových členských států jinde v EU; zpráva musí rovněž obsahovat návrhy řešení identifikovaných problémů;
24. požaduje zkvalitnění a rozšíření směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb [6]; domnívá se, že přeshraniční spolupráce inspektorátů by měla být zintenzívněna, a vyzývá Komisi, aby provedla šetření ke zjištění možnosti ustavení evropské platformy spolupráce mezi nimi, jakýsi sociální Europol;
25. vyzývá k tomu, aby byla v podrobných ustanoveních příloh nového nařízení (ES) č. 883/2004 (nové koordinační nařízení novelizující nařízení (EHS) č.1408/71 [7]) zohledněna potřeba a žádoucnost mobility, a to tak, že prováděcí opatření učiní z mobility skutečnost namísto pouhých slibů, jak je tomu v případě textu samotného nařízení;
26. připomíná v této souvislosti svůj požadavek na vytvoření legislativního nástroje ve vztahu k zavádění předběžných závazných testů přeshraničních dopadů na poli sociálního a daňového práva ("evropský test") tak, jak je to uvedeno v usnesení Evropského parlamentu ze dne 28. května 1998 o situaci příhraničních pracovníků v Evropské unii [8];
27. vítá záměr Komise předložit návrhy na odstranění překážek pracovní mobility, zejména překážek pramenících z profesních důchodových programů, a vyzývá k tomu, aby takové návrhy byly předloženy pokud možno ještě v tomto roce.
Podpora sociálního začleňování a soudržnosti
28. domnívá se, že ačkoliv zaměstnanost je nejdůležitějším prvkem integrace lidí do společnosti, je navíc potřeba ještě zdravá sociální politika v zájmu zajištění práv všech na sociální ochranu a soudržnosti společností členských států;
29. vítá záměr Komise vyhlásit rok 2010 Evropským rokem boje proti vyčleňování a chudobě; odsuzuje skutečnost, že zasedání Evropské rady v březnu 2005 v Bruselu zúžil cíle sociálního začleňování a boje proti chudobě na opatření proti chudobě dětí; žádá Komisi a Radu pro zaměstnanost a sociální věci, aby zajistily dosažení původních lisabonských cílů, zejména snížení chudoby v Unii, a aby zajistily uplatnění všech prvků uvedených v rámci otevřené metody koordinace pro opatření proti chudobě a sociálnímu vyčlenění;
30. podporuje záměr Komise podniknout intenzivní konzultace o nedostatcích ve stávajících systémech sociální ochrany;
31. podporuje záměr Komise rozšířit otevřenou metodu koordinace, zahájenou v prosinci 2004, na plnohodnotný postup pro oblast dlouhodobé péče a zdravotní péče; domnívá se, že v této souvislosti by měla být přijata kvalitativní kritéria, která zajišťují právo všech na finančně dostupnou péči založenou na solidaritě; domnívá se vzhledem k tomu, že zdravotní péče nemůže být podřízena pravidlům vnitřního trhu a konkurence.
Boj s diskriminací
32. připomíná, že otázka rovnosti pohlaví musí být začleněna do všech politik Společenství, neboť je to jediná cesta, jak zajistit tři klíčové pilíře rovnocenné kvality života pro ženy, tj. sebevědomí, příležitosti a úspěch;
33. vyjadřuje zklamání nad nedostatkem účinných návrhů na prosazování, podrobné sledování a vyhodnocování pokroku v rovnosti pohlaví a politických opatření zaměřených na usnadnění rovnováhy mezi zaměstnáním a rodinným životem, která pomohou těm, kteří pečují o osoby neschopné práce, a celkově zvýší pružnost pracovní doby; vyzývá Komisi, aby přísněji monitorovala dodržování stávajících právních předpisů a aby v případě nutnosti podávala návrhy na jejich změnu včetně ukládání pokut; vyzývá Komisi, aby sestavila zvláštní akční plán pro rovnost mužů a žen se zvláštním důrazem na odstranění rozdílů v oblasti mezd; vyzývá Komisi, aby v této souvislosti prohlásila 31. březen dnem akce za "stejnou odměnu za stejnou práci";
34. důrazně podporuje záměr zorganizovat Evropský rok rovných příležitostí;
35. vítá vytvoření Evropského institutu pro rovnost pohlaví zaměřeného na zaplnění informační mezery v oblasti rovnosti pohlaví, zastává názor, že by tento vývoj mohl zlepšit viditelnost problematiky rovnosti pohlaví; domnívá se, že v rozšířené Evropě by to bylo přínosem a že mezera mezi starými a novými členskými státy by mohla být překonána tím, že tento institut bude umístěn do některého z deseti nových členských států;
36. naléhavě žádá Komisi, aby doplnila sociální agendu směrnicí zakazující diskriminaci zdravotně postižených; požaduje, aby byl přisouzen větší politický význam Evropskému akčnímu plánu pro rovné příležitosti zdravotně postižených a aby akční plán byl použit jako nástroj skutečné změny; požaduje, aby akční plán byl použit jako hlavní nástroj začleňování hledisek zdravotních postižení, jehož součástí musí být zprávy členských států o provedení ustanovení o zdravotních postiženích obsažených v právních předpisech EU; požaduje, aby členské státy aktivně zapojovaly organizace zdravotně postižených do tohoto procesu na národní úrovni a aby akční plán byl politicky zviditelněn a projednán s Evropským parlamentem a Radou Evropské unie společně s doporučeními příštích kroků;
37. požaduje konkrétní směrnici s cílem zakázat diskriminaci osob na základě věku ve vztahu k přístupu ke zboží a službám;
Sociální dialog a sociální legislativa
38. bere na vědomí záměr Komise předložit Zelenou knihu o vývoji pracovního práva s cílem zjednodušit jeho pravidla; domnívá se, že evropská politika nesmí vést k erozi sociálních výdobytků; upozorňuje v této souvislosti na článek III-209 Smlouvy o Ústavě pro Evropu, který stanoví harmonizaci opatření v oblasti zaměstnanosti a životních a pracovních podmínek při zachování dosažených zlepšení;
39. vítá návrh Komise o mezistátním přeshraničním sociálním dialogu; vyzývá také Komisi, aby tento sociální dialog podpořila přidělením pracovníků, a doufá, že partneři sociálního dialogu tento návrh podpoří;
40. vyzývá Komisi, aby předložila návrh na revizi směrnice Rady 94/45/ES [9], jak bylo slíbeno pro rok 2002, s tím, že nejdůležitějšími cíli jsou: (i) rozšíření a posílení práva na informace a rady v případě reorganizace a (ii) zlepšení pracovních podmínek zástupců zaměstnanců v evropských radách zaměstnanců;
41. domnívá se, že lisabonského cíle lepších pracovních míst a jejich většího počtu, která poskytnou stabilní příjem nad prahem chudoby, bude dosaženo, až se členské státy ujmou své odpovědnosti za realizaci a aplikaci současných právních předpisů a až se stanou struktury dostatečně moderními a dynamickými a poskytnou Evropanům sociální zabezpečení a právní jistoty; proto vyzývá Komisi, aby předložila návrhy
- směrnice na ochranu práv pracovníků pro případ restrukturalizace,
- směrnice týkající se propouštění jednotlivců,
- směrnice týkající se sociální ochrany v souvislosti s novými formami zaměstnávání,
- směrnice o monitorování dodržování minima požadovaných předpisů,
- směrnice o minimálním standardu sociálního zabezpečení;
42. upozorňuje na to, že sociální agenda stanoví založení fóra pro restrukturalizaci podniků; vyzývá Komisi v této souvislosti, aby do agendy zařadila návrh Gyllenhammerovy pracovní skupiny o sestavování výroční sociální zprávy ve velkých společnostech;
43. vyzývá členské státy k prohloubení spolupráce a výměny osvědčených postupů pomocí otevřené metody koordinace, která je účinným nástrojem tvorby politiky v oblasti zaměstnanosti, sociální ochrany, sociálního vyčleňování, důchodů a zdravotní péče;
44. vyzývá Radu a Komisi k zajištění přiměřené sociální ochrany pracovníků dočasně najímaných přes agentury rozvíjením současných návrhů směrnice o pracovnících dočasně najímaných přes agentury;
45. věří, že vztahy mezi oběma stranami průmyslu ve formě dohod musí být posíleny na všech úrovních; vyzývá proto Komisi, aby předložila návrhy dobrovolného rámce mezinárodního kolektivního vyjednávání, který by pokryl meziodvětvovou úroveň a úroveň podnikovou a odvětvovou;
46. vyzývá své výbory, kterým tato povinnost přísluší, aby pravidelně monitorovaly plnění sociální agendy;
47. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
[1] Úř. věst.
C 76 E, 25.3.2004, s. 226.
[2] viz KOM(2005)0012.
[3] Úř. věst.
L 348, 28.11.1992, s. 1.
[4] Úř. věst.
L 158, 30.4.2004, s. 50.
[5] Úř. věst.
L 183, 29.6.1989, s. 1.
[6] Úř. věst. L 18, 21.1.1997, s.
1. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 2003.
[7] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení. (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1).
[8] Úř. věst.
C 195, 22.6.1998, s. 49.
[9] Nařízení Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupů pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství (Úř. věst.
L 254, 30.9.1994, s. 64).
Směrnice ve znění směrnice 97/74/ES (Úř. věst.
L 10, 16.1.1998, s. 22).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0218
Ochrana finančních zájmů Společenství a boj proti podvodům
Usnesení Evropského parlamentu o ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům (2004/2198(INI))
Evropský parlament,
- s odkazem na svá usnesení k dřívějším výročním zprávám Komise a Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF),
- s ohledem na výroční zprávu Komise o ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům (KOM(2004)0573), včetně příloh (SEK(2004)1058, SEK(2004)1059),
- s ohledem na sdělení Komise: Ochrana finančních zájmů Společenství, boj proti podvodům, akční plán 2004-2005 (KOM(2004)0544),
- s ohledem na zprávu o činnosti OLAF za vykazovaný rok, který končí v červnu 2004 [1],
- s ohledem na zprávu o činnosti kontrolního výboru OLAF [2] za vykazované období červen 2003 až červenec 2004,
- s ohledem na výroční zprávu Evropského účetního dvora za rozpočtový rok 2003 [3],
- s ohledem na čl. 276 odst. 3 a čl. 280 odst. 5 Smlouvy o ES,
- s ohledem na článek 45 svého jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro kontrolu rozpočtu a stanovisko Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova a Výboru pro regionální rozvoj (A6-0151/2005),
Rozsah hlášených nesrovnalostí a podvodných jednání
1. konstatuje, že v roce 2003 členské státy ohlásily v oblasti vlastních zdrojů, výdajů na zemědělství a strukturálně politických opatření nesrovnalosti a podvodná jednání v celkové výši zhruba 922 miliónů EUR; číselné údaje předané členskými státy do Bruselu lze rozdělit takto:
- vlastní zdroje: 269, 9 miliónů EUR (rok 2002: 341,9 miliónů EUR),
- záruka EZOZF: 169,7 miliónů EUR (rok 2002: 198,1 miliónů EUR),
- strukturálně-politická opatření: 482,2 miliónů EUR (rok 2002: 614, 1 miliónů EUR);
2. konstatuje, že celkový objem ohlášených škod dosáhl v roce 2002 výše 1,15 miliard EUR a překročil tudíž objem za rok 2003; připomíná, že význam takových výkyvů v objemu škod mezi dvěma po sobě následujícími roky nesmí být přeceňován a může být ovlivněn celou řadou faktorů;
3. zdůrazňuje však, že v delším časovém horizontu je objem škod ve zprávě EZOZF výrazně klesající, zatímco v oblasti strukturálních fondů je zaznamenán silný nárůst; tak například v roce 2000 činil objem hlášených škod v oblasti EZOZF ještě 474,6 miliónů EUR a u strukturálních fondu pouze 114,3 miliónů EUR; postupem času se relativní význam obou oblastí ve statistice podvodů spíše obrátil;
4. vyzývá členské státy, aby přijaly vhodná opatření na zlepšení systému kontroly a řízení strukturálních fondů a aby zajistily značné omezení podvodů i plné uplatnění ustanovení obsažených v nařízení (ES) 1681/94 [4], a to především pokud jde o postup včasného, jasného a úplného ohlašování;
5. konstatuje, že úřad OLAF ve vykazovaném období zaregistroval 637 nových případů a odhad finančních dopadů všech případů, které byly ještě 30. června 2004 předmětem probíhajících šetření, dosáhl 1,37 miliard EUR;
6. dále konstatuje, že výše škod vyplývající ze všech případů, v souvislosti s nimiž úřad OLAF zahájil na konci svého vykazovaného období (červen 2003- červenec 2004) následná opatření, činila 1,76 miliard EUR [5];
7. konstatuje, že na konci vykazovaného období úřadu OLAF probíhalo 55 vyšetřování v nových členských státech a přistupujících zemích; tato vyšetřování se týkala především sektorů vnější pomoc, cigarety a zemědělství; podtrhuje v této souvislosti užitečnost systému koordinace zamezení podvodů (AFCOS);
8. lituje, že zprávy Komise a úřadu OLAF dosud nejsou v dostatečné míře srovnatelné, vítá nyní již zamýšlenou harmonizaci období vykazovaných ve zprávách;
Zpětné získávání nesprávně či neprávem zaplacených finančních prostředků
9. připomíná, že v oblastech vlastních zdrojů, výdajů na zemědělství a strukturálně politických opatření musí být vymáhána a zpět získána částka 3 miliardy EUR z roku 2003 a dřívějších let [6];
10. požaduje zjednodušení definic typů podvodů a zjišťovacích metod; v této souvislosti žádá Komisi a úřad OLAF, aby se dohodli na rozdělení úkolů v oblasti zemědělství, na základě čehož bude úřad OLAF v budoucnu odpovídat za šetření a Generální ředitelství pro zemědělství (DG AGRI) za vymáhání;
11. připomíná rovněž zvláštní zprávu Evropského účetního dvora č. 3/2004 o vymáhání plateb uskutečněných v rozporu s předpisy v rámci Společné zemědělské politiky [7]: v období od roku 1971 do září roku 2004 byly dle této zprávy nahlášeny nesrovnalosti ve výši 3,1 miliard EUR v sektoru; 626 miliónů EUR (20,2 %) bylo od příjemců finančních prostředků získáno zpět, 156 miliónů EUR (5 %) musel uhradit EAGGF, a 144 miliónů EUR (4,6 %) členské státy; v souladu se správou musí být ještě získána částka ve výši 2,2 miliard EUR (70 %);
12. zdůrazňuje primární odpovědnost členských států za rychlé a účinné zpětné získávání ušlých rozpočtových prostředků; lituje, že členské státy dostály této odpovědnosti dosud jen v nedostatečné míře a pouze neúplně plní zvláště své povinnosti podávání zpráv Komisi;
13. vítá práci pracovní skupiny "Vymáhání" při zpracování pohledávek v oblasti zemědělství, která by měla do března roku 2005 zpracovat zhruba 4000 případů; oceňuje v této souvislosti zvláštní zprávu Evropského účetního dvora č. 3/2004 o vymáhání plateb uskutečněných v rozporu s předpisy v rámci Společné zemědělské politiky;
14. oceňuje pokrok, jehož dosud dosáhla pracovní skupina "Vymáhání"; bylo zjištěno, že z 2,18 miliard EUR je 812 miliónů EUR blokováno probíhajícími soudními řízeními a 247 miliónů EUR považují členské státy za nedobytné pohledávky (např. v důsledku konkurzu); z toho vyplývá, že k tomuto okamžiku by muselo být vymáháno vrácení 1,12 miliard EUR;
15. vítá, že se díky konkrétním přezkumům jednotlivých případů podařilo dále snížit vymáhanou částku z 1,12 miliard EUR na 765 miliónů EUR (např. zabráněním duplicit);
16. konstatuje, že na základě analýzy pracovní skupiny by mělo z uvedených 765 miliónů EUR připadnout 115 miliónů EUR k tíži EZOZF, 650 miliónů EUR k tíži členských států; členské státy o tom již byly písemně informovány;
17. kritizuje, že země, v nichž hlášené nesrovnalosti představují největší finanční škody (2003: Španělsko 112367457 EUR, Itálie 16896556 EUR a Francie 12221826 EUR) často také vykazují nejnižší míru návratnosti (2003: Španělsko 4,9 %, Itálie 13,9 % a Francie 15,6 %); ve vývozních náhradách odpovídá Španělsko za přibližně 50% celkových škod (2003: 8694350 EUR z celkových 17514557 EUR), získalo však zpět pouhých 9,3 %;
18. doufá, že pracovní skupina, jež vznikla v roce 2003 s cílem přezkoumat případy vzniklé před rokem 1999, umožní vyřešit část nedoplatků;
19. opakovaně odkazuje na jurisdikci Soudního dvora Evropských společenství [8], který již ve svém rozsudku ze dne 11. října 1990 (právní věc C-34/89, Italská republika/Komise) [9] vyzval členské státy k dodržování všeobecné povinnosti péče;
20. je názoru, že nezískání nesprávně uskutečněných plateb do čtyř let (prostřednictvím správních opatření), popř. do osmi let (soudní cestou) představuje hrubé porušení povinnosti péče; dotčená země by pak měla být povinna uhradit dlužnou částku sama; tímto způsobem lze členské státy podnítit k včasnému převzetí odpovědnosti a aktivnímu odstraňování chyb; takový postup by usnadnil i práci Komise, která je odpovědná vůči Parlamentu; vítá tedy návrhy Komise ubírající se tímto směrem [10];
21. vítá dále záměr Komise zlepšovat systém "černého seznamu", vyvývá Komisi, aby prověřila veškeré možnosti přeměny tohoto nástroje na účinný prostředek boje proti podvodům a připadně jej rozšířila na oblasti zemědělství; Německo, Francie, Rakousko, Nizozemsko, Španělsko a Spojené království již této možnosti využívají;
22. opětovně žádá Komisi, aby předložila zprávu o nedostatcích systému "černého seznamu" (nařízení rady (ES) č. 1469/95 ze dne 22. června 1995 o opatřeních, která je třeba učinit vůči příjemcům z akcí financovaných záruční sekcí EZOZF) [11];
23. přeje si, aby se na základě této zprávy rozvinula diskuse s cílem významně tento systém změnit nebo jej nahradit účinnějším nástrojem;
24. vyjadřuje obavu, že celá řada členských států, obzvláště pak Německo, Francie a Španělsko neplní své ohlašovací povinnosti ve stanovené lhůtě; 90 % případů je sděleno Komisi až v průběhu dvou let, což snižuje šance na zpětné získání chybně vyplacených prostředků;
25. poukazuje na skutečnost, že z nejnovější zprávy o činnosti úřadu OLAF vyplývá, že objem škod vyplývajících ze všech případů zpracovaných úřadem OLAF za posledních pět let vyšetřovatelé odhadli na 5,34 miliard EUR; konstatuje, že se z této částky dosud podařilo získat zpět zhruba částku ve výši 100 miliónů EUR; tato částka představuje pouze 1,87 % odhadu součtu škod; očekává od úřadu OLAF analýzu příčin této nižší míry návratnosti týkající se případů zpracovaných úřadem;
Podvody s falšovaným máslem
26. připomíná, že finanční škoda vzniklá takzvaným případem Italburro (falšované máslo), který byl odhalen v roce 1999, je vyčíslena na částku přesahující 100 miliónů EUR a je znepokojen, že doposud bylo z odhadovaných škod dosahujících částky 100 milionů EUR vráceno členskými státy (Belgie, Německo, Francie) méně než 10 %; to by mohlo být hrubým porušením povinnosti péče ze strany členských států;
27. kritizuje, že doposud není jasné, zda falšovaným máslem popřípadě nevznikla zdravotní rizika; dále připomíná, že falšování bylo odhaleno víceméně náhodou při vyšetřování mafiánských vražd, a že zjevně neprobíhají rutinní kontroly k zabránění takových manipulací; očekává od Komise návrhy na možné účinné zamezení zdravotních rizik vyvolaných falšováním potravin;
28. vyzývá Komisi, aby nejpozději do 31. října 2005 předložila zprávu o stavu trestních a vymáhacích řízeních a případně vzniklých zdravotních rizicích, která bude obsahovat také návrhy k účinnému zamezení zdravotních rizik vyvolaných falšováním potravin; připomíná, že se členské státy při zveřejnění aféry z roku 2000 bránily předat tyto poznatky Komisi;
29. konstatuje s podivem, že státní úřady Spolkové republiky Německo předložily dotčeným podnikům pouze pohledávku vrácení částky ve výši 141737 EUR, která byla mezitím těmito podniky napadena, a že belgické a francouzské státní zastupitelství dosud nezahájily ani trestní řízení, přestože uplynulo pět let;
Boj proti pašování cigaret
30. poukazuje na skutečnost, že v roce 2003 bylo dle odhadů členských států v důsledku pašování cigaret vytvořeno o cca. 200 miliónů EUR vlastních zdrojů méně, a že celková škoda je zřejmě mnohem vyšší;
31. výslovně v této souvislosti vítá Dohodu o boji proti pašování cigaret uzavřenou mezi Komisí (společně s Belgií, Německem, Řeckem, Španělskem, Francií, Itálií, Lucemburskem, Nizozemím, Portugalskem a Finskem) a společností Philip Morris International (PMI); v této souvislosti oceňuje úspěšnou spolupráci Komise s úřadem OLAF a jeho pracovní skupinou pro boj proti pašování cigaret; dohoda předpokládá opatření k dlouhodobému předcházení pašování cigaret a usiluje o urovnání sporů mezi Společenstvím a dotyčným podnikem; PMI dále uhradí v průběhu 12 let Společenství a členským státům přibližně 1,25 miliard USD; žádá členské státy a Komisi, aby použily tyto platby k financování opatření k předcházení pašování cigaret a boji s ním, včetně boje proti padělání; vyzývá Komisi, aby předložila návrh k použití podstatné části těchto příjmů a v případě potřeby také předběžný návrh upraveného plánu rozpočtu a návrhy právního základu;
32. vítá, že se k dohodě připojily také Irsko, Malta a Rakousko, vyzývá všechny ostatní členské státy, aby k dohodě přistoupily; vyzývá Komisi, aby usilovala o podobné dohody s dalšími výrobci cigaret; členské státy by neměly dohody s výrobci cigaret vyjednávat samy, neboť Společenství je v podstatně lepší vyjednávací pozici;
33. varuje, že nárůst odvodů z cigaret vede na jedné straně ke změně chování spotřebitele (např. kupování levných výrobků) a na druhé straně vysoké sazby daně z tabáku lákají k další trestné činnosti (např. pašování nebo falšování cigaret);
34. konstatuje, že přibývá ilegálního maloobchodu (především s falšovanými cigaretami), jehož potírání je spojeno se značnými těžkostmi;
35. upozorňuje na skutečnost, že cesty užívané k pašování cigaret lze rovněž využívat k pašování drog a jiného zboží;
36. varuje před skutečností, že rozdíl v cenách cigaret mezi starými a novými členskými státy zvyšuje atraktivitu pašování, a i když platí přechodné lhůty ve formě množstevních omezení při dovozu tabákových výrobků v rámci soukromého cestovního styku z nových do starých členských států, lze osoby a vozidla kontrolovat pouze namátkově;
37. považuje proto za nezbytné dále zlepšovat správní pomoc a výměnu informací mezi příslušnými orgány jak v členských státech, tak i v celosvětovém měřítku; dále by mělo být zajištěno doplnění chybějícího personálu v celní pátrací službě a celních úřadech a jejich posílení o pracovníky mobilního nasazení, což by členské státy mohly financovat z prostředků plynoucích z dohody s PMI;
38. bere s politováním na vědomí, že úřady členských států nepředávají úřadu OLAF své poznatky o cigaretových padělcích a podloudnických aktivitách ani o křižovatkách podloudnických tras (např. jihovýchodní Asie); vyzývá členské státy, aby prověřily na základě článku 280 Smlouvy, jak by bylo možné zpřístupnit takové poznatky úřadu OLAF cestou správní spolupráce mezi úřadem OLAF a členskými státy; žádá, aby se při tom prověřilo, zda by mohlo být účelné zřídit vlastní antény úřadu OLAF ke sledování křižovatek podloudnických tras;
39. upozorňuje, že dosavadní zkušenosti s JCO (Joint Customs Operations – společné celní akce) jasně znázornily výhody zlepšení spolupráce mezi úřady členských států; doporučuje, aby tato spolupráce ve formě stálých pracovních skupin získala trvalejší charakter, a aby do boje proti této formě mezinárodní organizované kriminality byl silněji zapojen Europol;
40. dále Komisi žádá, aby zvážila rozšíření působnosti Evropské agentury pro operativní spolupráci na vnějších hranicích tak, aby zahrnovala šetření v celní oblasti;
Spolupráce se Švýcarskem
41. vítá Dohodu o boji proti podvodům [12] uzavřenou mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé; blahopřeje všem, včetně úřadu OLAF, kteří se na vypracování dohody podílely; ustanovení dohody pokrývají mnoho aspektů, které jsou obsaženy ve druhém protokole k Úmluvě o ochraně finančních zájmů Společenství, zejména pak ustanovení o správní pomoci, prohlídce, zabavení a zabrání; vyjadřuje svůj nesouhlas, že tento protokol datovaný z roku 1997 dosud nebyl ratifikován třemi starými členskými státy – Itálií, Lucemburskem a Rakouskem;
42. vyzývá Českou republiku, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Maltu, Polsko a Slovinsko, aby protokol ratifikovaly co nejrychleji, jak již učinily Estonsko ( 3. února 2005), Litva ( 28. května 2004) a Slovensko ( 30. září 2004);
43. usiluje v této souvislosti o urychlené přijetí návrhu Komise týkající se nařízení Evropského parlamentu a Rady o vzájemné správní pomoci při ochraně finančních zájmů Společenství proti podvodům a jiným protiprávním jednáním [13];
Pověřování soukromých společností úkoly evropské veřejné služby
44. připomíná, že v důsledku různých afér, v nichž soukromí dodavatelé použili neúčelově finanční prostředky Komise zčásti s vědomím a souhlasem příslušných úředníků a zmanipulovali zadávací řízení (aféra ECHO, aféra MED), bylo již koncem roku 1998 do nařízení o rozpočtu doplněno toto ustanovení: "Komise a ostatní orgány nesmějí vnějším institucím nebo organizacím svěřit provádění opatření, která se týkají plnění prostředků rozpočtu a souvisejí s úkoly evropské veřejné služby, a to bez ohledu na formu a důvod; to platí především pro jejich kompetence s ohledem na zadávání veřejných zakázek." [14];
45. považuje za nepřijatelné, že Komise v listopadu roku 1999 přesto přijala pravidla pro zadávání zakázek na služby, dodávky a stavební práce v rámci spolupráce ve prospěch třetích zemí, které povolovaly pověřování takzvaných výkonných agentur, které pak organizovaly výběrová řízení, podepisovaly smlouvy a prováděly platby konečným zvýhodněným osobám;
46. očekává, že Komise předloží do 1. září 2005 seznam všech smluv, které byly od roku 2000 uzavřeny s takovými výkonnými agenturami; tento seznam by měl obsahovat i údaje o trvání smluv, postupu jejich zadávání a výši příslušných plateb;
Priority a perspektivy práce úřadu OLAF
47. upozorňuje, že i pro úřad OLAF platí princip subsidiarity, tedy nutnost soustředit se na oblasti, v nichž úřady členských států nemají žádné kompetence nebo nepodnikají z vlastní iniciativy dostatečné kroky;
48. zdůrazňuje v tomto kontextu – aniž by byla dotčena intervence úřadu OLAF v rámci principu subsidiarity v ostatních operativních oblastech - opakovaně prioritu šetření v rámci orgánů a institucí a v souvislosti s výdaji přímo spravovanými Komisí;
49. upozorňuje, že Smlouva o Ústavě pro Evropu v článku III-274 stanoví, že k boji proti trestné činnosti poškozující finanční zájmy Unie lze na základě rozhodnutí agentury Eurojust použít i evropského prokurátora;
50. zdůrazňuje, že tato perspektiva musí být zohledněna při debatě o dalším vývoji úřadu OLAF; očekává, že Komise a Rada předloží k 31. prosinci 2005 konkrétní návrhy týkající se budoucí úlohy úřadu OLAF ve vztahu k evropskému prokurátorovi a agentuře Eurojust;
Vyšetřování prováděná úřadem OLAF a ochrana základních svobod
51. připomíná bod odůvodnění 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [15], podle něhož při vyšetřování prováděných úřadem musejí být v plném rozsahu dodržována základní lidská práva a svobody;
52. vyzývá Komisi a úřad OLAF, aby plně dodržovaly svobodu tisku tak, jak ji zaručuje právo v členských státech a článek 10 Evropské úmluvy o lidských právech, včetně souvisejícího precedenčního práva Evropského soudu pro lidská práva o ochraně novinářských zdrojů;
53. bere s obavami na vědomí, že podle hodnocení kontrolního výboru nejsou současná procesní ustanovení pro vyšetřování ("příručka OLAF" ), která si úřad OLAF stanovil sám, případně dostačující pro zajištění práv osob dotčených vyšetřováním a za určitých okolností je ohrožena věrohodnost výsledků vyšetřování před soudem; vyzývá proto Komisi, aby předložila odpovídající legislativní návrhy v souvislosti s nadcházející reformou úřadu OLAF, které odstraní pochybnosti a budou zárukou jak právní jistoty, tak právní ochrany;
OLAF a veřejný ochránce práv
54. zdůrazňuje význam účetního dvora vzhledem k respektování, výkladu a uplatňování právních předpisů Společenství a jeho soudcovským funkcím podle článku 255 Smlouvy a význam činností veřejného ochránce práv, pokud jde o poznání a odstranění případů nežádoucích jevů, které se objevují při činnosti orgánů a institucí Společenství;
55. bere na vědomí stanovisko generálního ředitele úřadu OLAF ze dne 8. března 2005, podle něhož není OLAF v řízení 2485/2400/GG s to řídit se návrhem doporučení ochránce práv a připustit, že ve svých vyjádřeních poskytl veřejnému ochránci práv v souvislosti s jeho šetřením stížnosti 1840/2002/GG nesprávné a zavádějící údaje;
56. očekává od Komise, že vzhledem ke zvláštní zprávě veřejného ochránce práv ze dne 12. května 2005 a k dosud nevydané odpovědi Parlamentu na tuto zprávu podnikne nezbytné kroky, aby případně povolala k odpovědnosti odpovědné osoby a obnovila hodnověrnost úřadu OLAF;
Postup pro jmenování generálního ředitele OLAF
57. vítá rozhodnutí Komise obsadit místo generálního ředitele úřadu OLAF na základě výběrového řízení zveřejněného v úředním věstníku, aby mohla být provedena skutečná a hodnověrná volba poskytující generálnímu řediteli silný mandát a dostatečnou hodnověrnost;
58. bere na vědomí rozhodnutí Komise (1691. zasedání) ze dne 22. února 2005, kterým se dosavadní generální ředitel úřadu pověřuje výkonem běžné činnosti až do rozhodnutí o novém personálním obsazení funkce;
59. domnívá se, že by bylo bývalo lépe, kdyby Komise po dohodě s Parlamentem a Radou jmenovala prozatímního ředitele, který by neměl omezené kompetence; je toho názoru, že předpisy úřadu OLAF musí být doplněny o pravidla pro jmenování prozatímního ředitele;
60. připomíná, že požadoval již v bodě 55 svého usnesení ze dne 4. prosince 2003 ke zprávě Komise o zhodnocení činnosti Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) [16] včasné vypsání výběrového řízení na místo generálního ředitele úřadu OLAF, a že prodlení, k němuž nyní došlo, zavinila pouze a jedině Komise, která před zahájením nezbytných kroků zůstala příliš dlouho v nečinnosti;
61. pokládá nyní za zvláště důležité, aby nenastala další zbytečná prodlení a rozhodnutí o novém obsazení místa bylo přijato co nejrychleji;
62. zdůrazňuje, že Komise dle článku 12 nařízení o úřadu OLAF může vypracovat seznam kandidátů s potřebnou kvalifikací až po vydání souhlasného stanoviska kontrolního výboru OLAF, tj. že tedy kontrolní výbor musí mít možnost přezkoumat a zhodnotit všechny předložené kandidatury a Komise může poté na tomto podkladě vypracovat seznam vhodných kandidátů;
63. zdůrazňuje, že Komise jmenuje generálního ředitele úřadu OLAF po dohodě s Parlamentem a Radou, že je tedy nezbytné dosáhnout konsensu; připomíná, že tato úprava byla přijata proto, že se široké kompetence generálního ředitele úřadu OLAF (zahájení a ukončení vyšetřování, předávání informací národním justičním orgánům) nevztahují pouze na členy a úředníky Komise, ale i na Parlament, Radu a ostatní instituce a orgány Společenství;
64. očekává, že zúčastněné instituce projeví ve stejné míře neutralitu, transparentnost a čestný přístup při rozhodování o novém obsazení místa generálního ředitele úřadu OLAF, aby zabránily událostem, které nastaly při prvním jmenování [17];
Zpráva a stanoviska Účetního dvora
65. očekává, že dlouho ohlašovaná zvláštní zpráva Účetního dvora bude k dispozici včas, aby mohly být její výsledky zohledněny při slyšení kandidátů na pozici generálního ředitele;
66. žádá Účetní dvůr, aby ve svých stanoviscích k předloženým legislativním návrhům podle článku 280 Smlouvy zohlednil především tyto otázky:
- jak lze posílit nezávislou vyšetřovací funkci úřadu OLAF?
- lze příslušné výsledky vyšetřování úřadu OLAF shrnout v jediném právním textu?
Sledování poznámek a požadavků z minulých let
67. vyzývá úřad OLAF, aby pokračoval v dialogu zahájeném v listopadu 2004 o tom, k jakým informacím může mít Parlament přístup, s cílem najít cestu k tomu, aby byly naplněny kontrolní pravomoci Parlamentu a zároveň zachována důvěrná povaha šetření úřadu OLAF;
68. konstatuje, že pracovní skupina Eurostat zpracovala ve vykazovaném období 14 případů: čtyři vnější a deset vnitřních vyšetřování, z nichž ještě devět nebylo v červnu 2004 uzavřeno; pět výsledků vyšetřování bylo předáno lucemburským, resp. francouzským orgánům činným v trestním řízení; očekává od Komise a úřadu OLAF zprávu o dalším vývoji nejpozději do 1. října 2005;
69. konstatuje, že dle usnesení soudu v zastoupení Komise ve Vídni existovaly pracovní poměry, v nichž docházelo k obcházení platných pracovně právních a sociálně právních předpisů; ptá se, jaké výsledky přineslo vyšetřování úřadu OLAF a jaká opatření Komise přijala; dále se ptá, jaké náklady již Komisi vznikly v důsledku toho, že tyto pracovněprávní spory prohrála a musela následně doplatit příspěvky na sociální zabezpečení; dále se ptá, jaké další náklady by ještě mohly vzniknout;
70. je potěšen vývojem, který zaznamenaly některé členské státy v souvislosti s přijetím nových předpisů, a uvažuje o zavedení postihů v případě nesrovnalostí;
71. bere na vědomí, že bylo vedeno vyšetřování ohledně pravděpodobného zneužití finančních prostředků z programu Leonardo da Vinci [18] a spisy byly předány rumunským orgánům činným v trestním řízení;
72. bere na vědomí, že při vývozu živého skotu z Libanonu [19] došlo ke zneužití vývozních náhrad a že Německo, Francie a Rakousko vydaly rozhodnutí o vymáhání těchto finančních prostředků;
73. lituje, že Komise dosud nevypracovala přehled, z něhož by vyplývalo, které mezinárodní poradenské společnosti pracovaly pro Komisi v oblastech přímých a nepřímých výdajů [20]; očekává, že však do 1. července 2005 takový přehled obdrží;
74. připomíná Komisi, že byla vyzvána předložit Parlamentu sdělení, v němž Komise prošetří, jak by bylo možné sjednotit různé právní nástroje používané při vyšetřování úřadu OLAF do společného právního rámce [21];
75. bere s obavami na vědomí tiskové zprávy, podle nichž úřad OLAF zjistil, že v důsledku pochybení interního řízení Komise vznikla při rekonstrukci budovy Berlaymont škoda údajně ve výši až 180 miliónů EUR; vyzývá úřad OLAF, aby přesně vyjasnil stav věci; očekává od Komise do 1. září 2005 informaci o tom, jaké kroky Komise na základě příslušné zprávy úřadu OLAF podnikla;
76. je zklamán odmítavou reakcí Komise, pokud jde o bod 123 svého usnesení ze dne 21. dubna 2004 [22] k udělení absolutoria za uplynulý rok, kde se uvádí, "(...) že Komise toleruje, aby omylem nebo záměrně chybně deklarované zboží bylo pokládáno za zboží nezahrnuté do tranzitního režimu, což má za následek, že záruku na zboží nelze uplatnit, že je třeba dokumenty zasílat zpět do země vstupu do EU a že se kampaň k boji proti podvodu zpomaluje; ..."; opět vyzývá Komisi, aby okamžitě zamezila této praxi a aby navrhla odpovídající změny celního kodexu;
77. zastává názor, že monitorovat výdaje Unie je úkolem Výboru pro rozpočtovou kontrolu a že by tento výbor měl být schopen určit, zda jsou platby prováděny v souladu s finančními nařízeními, a vytyčit politické cíle; doporučuje proto předsednictvu, aby zmocnilo tento výbor k vysílání malých delegací svých členů na vyšetřovací mise i tehdy, jsou-li v opodstatněných případech tyto mise nuceny vycestovat mimo území Unie;
*
* *
78. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předložil Radě, Komisi, Soudnímu dvoru, Účetnímu dvoru, kontrolnímu výboru úřadu OLAF a úřadu OLAF.
[1] http://europa.eu.int/comm/anti_fraud/reports/olaf/2003-2004/en2.pdf
[2] Dokument byl elektronickou cestou předán sekretariátu výboru v lednu 2005 a lze jej zobrazit ve francouzském jazyce na webové stránce OLAF.
[3] Úř. věst.
C 293, 30.11.2004, s. 1.
[4] Nařízení Komise (ES) č. 1681/94 ze dne 11. července 1994 o nesrovnalostech a navrácení neoprávněně vyplacených částek v souvislosti s financováním strukturálních politik a organizaci informačního systému v této oblasti (Úř. věst.
L 178, 12.7.1994, s. 43).
[5] Finanční škoda vyplývající z případů šetřených úřadem OLAF a jeho předchůdci se odhaduje na 5,34 miliard EUR (viz SEK(2004)1370, Příloha II).
[6] Ze systému "Case Management System" úřadu OLAF vyplývá, že v letech 1999 až 2004 bylo vráceno 100 miliónů EUR.
To odpovídá 1,87 % finanční škody za stejné období, která se odhaduje na 5,34 miliard EUR.
[7] Úř. věst.
C 269, 4.11.2004, s. 1.
[8] Viz bod 22 jeho usnesení ze dne 30. března 2004 o ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům, Výroční zpráva za rok 2002 (Úř. věst.
C 103 E, 29.4.2004, s. 435).
[9] Recueil 1990, I-3603.
[10] KOM(2004)0489.
[11] Úř.věst. L 145, 29.
6. 1995, s.1.
[12] KOM(2004)0559.
[13] KOM(2004)0509.
[14] Úř. věst. L 320, 28.11.1998, s. 1; viz k tomu rovněž Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s.1, čl. 54 odst. 1 a čl. 57 odst. 1.
[15] Úř. věst.
L 136, 31.5.1999, s. 1.
[16] Úř. věst.
C 89 E, 14.4.2004, s. 153.
[17] Zdůrazňuje, že je nezbytné zabránit situaci, která již nastala v roce 1999, kdy byly vyjádřeny pochybnosti o řádném průběhu řízení a jeden z kandidátů stáhl svoji nabídku poté, kdy se generální tajemník Komise předem vyjádřil pozitivně o určitých kandidátech;
[18] Viz body 13 a 14 výše uvedeného usnesení ze dne 30. března 2004.
[19] Viz bod 23 a násl. výše uvedeného usnesení ze dne 30. března 2004.
[20] Viz bod 52 výše uvedeného usnesení ze dne 30. března 2004.
[21] Viz bod 41 výše uvedeného usnesení ze dne 30. března 2004.
[22] Úř. věst.
L 330, 4.11.2004, s. 82.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0219
Akční plán Evropské unie pro boj proti terorismu
Doporučení Evropského parlamentu Evropské radě a Radě o akčním plánu Evropské unie pro boj proti terorismu (2004/2214(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh doporučení Radě, který předložil Antoine Duquesne za skupinu ALDE a který se týká revidovaného akčního plánu/pracovního programu Evropské unie pro boj proti terorismu (B6-0071/2004),
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu, a zejména na články I-3, I-2, I-9, II-62, II-63, II-64, II-67, II-82, II-107, II-108, II-109, II-110, III-257, III-261, III-271, III-272, III-273, III-274, III-275 a III-276 této smlouvy,
- s ohledem na články 6 a 7 a hlavu V Smlouvy o EU,
- s ohledem na hlavu VI Smlouvy o EU, a zejména na články 29, 30, 31, 32, 34, 39 a 42 této smlouvy,
- s ohledem na Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod podepsanou v Římě dne 4. listopadu 1950 pozměněnou protokolem č. 11, a zejména na články 3, 5, 6, 8, 9 a 10 této úmluvy,
- s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv schválenou dne 10. prosince 1948 a zejména na články 1, 2, 3, 5, 7, 12, 13 a 19 této deklarace,
- s ohledem na dvanáct úmluv OSN stanovujících rámec pro boj proti terorismu,
- s ohledem na Římský statut Mezinárodního trestního soudu přijatý dne 17. července 1998 na Konferenci diplomatických zmocněnců Spojených národů,
- s ohledem na akční plán pro boj proti terorismu, který byl přijat na mimořádném zasedání Evropské rady v Bruselu dne 21. září 2001,
- s ohledem na prohlášení přijaté na neoficiálním setkání hlav států a předsedů vlád v Gentu dne 19. října 2001,
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001,
- s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti [1],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy [2],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [3],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2002/465/SVV ze dne 13. června 2002 o vytvoření společných vyšetřovacích týmů mezi dvěma nebo více členskými státy pro vyšetřování kriminálních činů [4],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2003/577/SVV ze dne 22. července 2003 o výkonu příkazů k zajištění majetku a důkazních prostředků v Evropské unii [5],
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 25. a 26. března 2004,
- s ohledem na závěry mezinárodního vrcholného setkání pro demokracii, terorismus a bezpečnost, které v dnech 8. až 11. března 2005 pořádal Club de Madrid ve španělském hlavním městě,
- s ohledem na prohlášení Evropské rady ze dne 25. března 2004 týkající se boje proti terorismu,
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 17. a 18. června 2004,
- s ohledem na revidovaný akční plán/pracovní plán Evropské unie pro boj proti terorismu přijatý na zasedání Evropské rady ve dnech 17. a 18. června 2004,
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 4. a 5. listopadu 2004,
- s ohledem na Haagský program: posílení svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii [6], přijatý na zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 4. a 5. listopadu 2004,
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 16. a 17. prosince 2004,
- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a článek 94 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanovisko Výboru pro zahraniční věci (A6-0164/2005),
A. vzhledem k tomu, že lidská práva jsou nediskutovatelná, nedělitelná a nepřevoditelná a že nejdůležitější úloha demokracie spočívá v ochraně svobody a základních práv občanů, a že ve jménu boje proti terorismu není možné vytvářet žádné právní předpisy, které by byly s touto úlohou v rozporu,
B. vzhledem k tomu, že účinná ochrana a účinné prosazování základních práv tvoří páteř demokracie v Evropě a základní předpoklad pro vytvoření akčního plánu EU proti terorismu,
C. vzhledem k tomu, že terorismus naopak útočí na základní svobody, podněcuje škodlivou polarizaci a násilnými metodami usiluje o zničení samotné demokracie tím, že vytváří klima, které podrývá právo obyvatel na život v míru a svobodě,
D. vzhledem k tomu, že teroristické činy jakéhokoli druhu znamenají přímý útok na práva a svobody občanů uznané ve Všeobecné deklaraci lidských práv, na demokracii a právní stát,
E. vzhledem k tomu, že terorismus je pro demokracii jednou z největších hrozeb, jedním z hlavních problémů evropských občanů a nejvážnějším útokem proti svobodám chráněným Listina základních práv Evropské unie,
F. vzhledem k tomu, že dnes není hrozba terorismu omezena specifickými zeměpisnými hranicemi, protože teroristické organizace mohou pro provedení svých násilných a teroristických činů využívat přeshraniční sítě, které mohou provádět ve stejném okamžiku ničivé útoky v různých zemích,
G. vzhledem k tomu, že žádný členský stát nemůže proti terorismu bojovat sám a že je zapotřebí společné interoperační politiky boje proti terorismu,
H. vzhledem k tomu, že potírání hrozby terorismu vyžaduje využívání všech nástrojů právního státu a Evropské unie,
I. vzhledem k tomu, že se politiky EU v oblasti vnitřní a vnější bezpečnosti mají vzájemně doplňovat a mají být koherentní a tato skutečnost se má odrážet ve způsobu fungování jejích orgánů,
J. vzhledem k tomu, že prosazování lidských práv je nejlepším způsobem, jak bojovat proti terorismu, jakož i extremismu a nesnášenlivosti, že je rovněž nutné působit proti používání násilí jako způsob u řešení politických, hospodářských, sociálních nebo jiných konfliktů a podporovat osvětové akce prosazující nenásilná řešení,
K. vzhledem k tomu, že v Evropě a ve světě vedle sebe existují různé formy terorismu, je nezbytné přijmout specifická opatření, aby bylo možné účinně potlačovat každou z těchto forem,
L. vzhledem k tomu, že Evropa prosazuje zásady a hodnoty demokracie a že dynamická občanská společnost hraje strategickou úlohu, pokud jde o potírání extremistických ideologií a podněcování solidarity a respektování kulturní rozmanitosti,
M. vzhledem k tomu, že politika boje proti terorismu prováděná španělskou vládou ve spolupráci s francouzskou vládou je příkladem účinné spolupráce v této oblasti,
N. vzhledem k tomu, že je nutné uplatňovat opatření pro boj proti terorismu, zejména podporovat nové mírové a zprostředkovatelské iniciativy ve společnostech vyznačujících se konflikty a rozdělením, přijmout dlouhodobou obchodní politiku, politiku pomoci a investic, které by pomohly v boji proti chudobě a umožnily posílit demokratické instituce a průhlednost na úrovni národní i celosvětové pomocí iniciativ, které by přispěly k dosažení těchto cílů,
O. vzhledem k tomu, že pouze demokracie a naprosté dodržování lidských práv a základních svobod mohou zajistit účinnou evropskou reakci v boji proti terorismu,
P. vzhledem k tomu, že vraždy, mučení, pronásledování, únosy a hrozby teroristů jsou tak odsouzeníhodným a odporným lidským jednáním, že nemohou být žádným způsobem ospravedlněny; že vyloučení jakéhokoli morálního, příčinného nebo politického ospravedlnění jejich činů je nezbytným nástrojem jejich porážky, což nebrání zkoumání a ovlivňování souvislostí a prostředí, které mohou člověka přivést k tomu, že se stane teroristou,
Q. vzhledem k tomu, že Evropská unie projevila svou solidaritu s oběťmi terorismu, zejména následujícími opatřeními:
- prohlášením ze dne 25. března 2004, v němž Evropská rada vyhlásila 11. březen "Evropským dnem obětí terorismu";
- přijetím směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodnění obětí trestných činů [7], mezi něž patří i oběti teroristických činů;
- vypracováním pilotního programu z roku 2004 k financování projektů na pomoc obětem terorismu a jejich rodinám jak z hlediska psychologického, tak i lékařského a sociálního,
přičemž tato opatření je nutno rozvíjet a aktualizovat,
R. vzhledem k tomu, že oběti terorismu jsou předmětem zájmu demokratické společnosti a že orgány veřejné moci by měly naslouchat jejich hlasům a zajistit, aby na ně byl brán zřetel všude, kde budou přijímána rozhodnutí o boji proti těm, kteří z nich proti jejich vůli udělali protagonisty tohoto lidského dramatu,
S. vzhledem k tomu, že Evropský parlament jako zástupce národů Evropské unie veřejně a transparentně prověřuje účinnost opatření EU pro boj proti terorismu a že v tomto smyslu bude usilovat o intenzivnější dialog s národními parlamenty,
1. doporučuje Evropské radě a Radě při provádění revidovaného akčního plánu/pracovního plánu Evropské unie pro boj proti terorismu:
a) vytvořit takový evropský útvar, jehož úkolem bude pomáhat obětem terorismu, a to za přímé odpovědnosti a v přímé působnosti evropského koordinátora pro boj proti terorismu. Tento útvar bude referenčním bodem evropské politiky v této oblasti a jeho cílem bude ujmout se obětí, naslouchat jim, podávat jim informace a pomoci jim, a zároveň bude prosazovat přijetí opatření nutných pro zajištění jeho úspěšného působení; Komise a evropský koordinátor pro boj proti terorismu podají každoročně Evropskému parlamentu zprávu o své činnosti. Evropský parlament posoudí tuto zprávu a navrhne případně opatření, která považuje za vhodná;
b) navrhnout Evropské unii a členským státům, aby podporovaly v rámci Organizace spojených národů úsilí o přijetí celosvětové definice terorismu a co nejrychlejší uzavření celosvětové úmluvy o mezinárodním terorismu; zároveň bude podporována nepromlčitelnost teroristických trestných činů v členských státech, čímž mezinárodní společenství vyjádří odsouzení těchto činů, které řadí mezi nejvážnější a nejméně přijatelné zločiny proti lidskosti;
c) v duchu Smlouvy o Ústavě pro Evropu podporovat spolupráci mezi vnitrostátními orgány a státními zastupitelstvími a Eurojustem, aby byli pachatelé a spoluviníci závažných přeshraničních zločinů, zejména teroristických trestných činů, odhaleni, stíháni a předvedeni před soud, a pracovat na vytvoření právních předpokladů, které umožňují zřízení úřadu evropského veřejného žalobce, který bude usilovat o dosažení těchto cílů;
d) podporovat přeměnu Europolu na úřad Evropské unie podléhající demokratické kontrole Evropského parlamentu a Rady a soudní kontrole Soudního dvora; a v tomto smyslu již vytvořit společný právní základ pro práci Europolu ještě před vstupem Smlouvy o Ústavě pro Evropu v platnost;
e) přednostně posílit vzájemnou výměnu preventivních informací zpravodajských služeb členských států mezi sebou a Europolem při dodržování zásad zachování a ochrany údajů; podporovat spolupráci a vzájemnou výměnu informací mezi Europolem a Eurojustem a upřesnit způsob spolupráce mezi nimi;
f) na návrh Komise přijmout rozhodnutí, které stanoví institucionální převedení koordinátora EU pro boj proti terorismu do Komise, jakož i účinnou parlamentární kontrolu jeho činností;
g) požadovat, aby Komise dohlížela na provádění právních nástrojů přijatých Evropskou unií pro boj proti terorismu v právních řádech jednotlivých států a na jejich plné a důsledné uplatňování a aby pravidelně sestavovala seznam členských států, které neprovedly tato opatření ve svých právních řádech;
h) provést do konce roku 2005 po dohodě s Evropským parlamentem podrobné vyhodnocení uplatňování revidovaného akčního plánu/pracovního plánu pro boj proti terorismu, s cílem prověřit jeho plnění a účinnost a zajistit zároveň kolektivní bezpečnost i osobní svobodu. Toto hodnocení bude věnovat pozornost účinnosti a přiměřenosti přijatých opatření a také novým událostem, ke kterým případně dojde, a bude prováděno každoročně;
i) prozkoumat možnost navrhnout a uplatňovat nové právní nástroje, které umožní s větší účinností sledovat shromažďování a rozdělování prostředků určených k financování teroristických činů, se kterými na hranici zákona disponují legálně vytvořené finanční společnosti;
j) vyžadovat od všech členských států podpis a ratifikaci dvanácti existujících mezinárodních úmluv o boji proti terorismu, jakož i přijetí osmi zvláštních doporučení OECD pro boj proti financování terorismu a od všech třetích zemí, s nimiž Evropská unie udržuje vztahy, požadovat stejný postup;
k) požadovat, aby Komise určila a prozkoumala osvědčené postupy členských a třetích států při uplatňování protiteroristických opatření a při předcházení radikalizaci, které by mohly posloužit Komisi jako základ strategie;
l) působit vzdělávacími programy ve sdělovacích prostředcích, jejichž cílem je:
- odsuzovat veškeré formy násilí, zejména terorismus;
- bojovat proti společenské atmosféře, která by mohla být živnou půdu pro rasovou, náboženskou nebo ideologickou nesnášenlivost;
m) v duchu Smlouvy o Ústavě pro Evropu a článku 42 Smlouvy o EU přimět členské státy k tomu, aby přijaly rozhodnutí, kterým budou opatření pro boj proti terorismu a přeshraniční trestné činnosti uvedená v článku 29 Smlouvy o EU začleněna do hlavy IV Smlouvy o ES, aby se na ně vztahoval postup spolurozhodování s Evropským parlamentem a hlasování kvalifikovanou většinou v Radě a aby podléhala soudní kontrole Soudního dvora;
n) pokládat boj proti terorismu nejen za jednu z priorit Unie a klíčovou součást jejích vnějších činností v rámci Evropské bezpečnostní strategie, ale také mít za to, že terorismus je hrozbou pro demokracii, právní stát, Listinu základních práv Evropské unie a Chartu Organizace spojených národů;
o) naprosto jasně vyjadřovat tuto vnitřní i vnější prioritu ve svých jednáních se třetími zeměmi;
p) zohlednit rozptýlenou povahu terorismu a nejistotu ohledně organizací, které jsou do něj zapojeny, a států a nestátních činitelů, kteří jej podporují, financují a využívají; skutečnost, že terorismus je narůstající a nepředvídatelný fenomén, jehož předpokladem je nepopiratelný smysl vystihnout příhodný okamžik, a naléhavou potřebu toho, aby Unie vedla místo defenzivní spíše aktivní politiku boje proti němu;
q) přijmout jako základní zásadu, že žádná vnější akce proti nestátnímu, stejně jako státem sponzorovanému nebo státem provozovanému terorismu nemůže být skutečně účinná, pokud nebude podpořena skutečným přesvědčením a odhodláním v rámci samotné Unie a podpořena dobře informovanou širokou veřejností;
r) přijmout konkrétní opatření pro boj se všemi teroristickými organizacemi, a přitom zohlednit skutečnost, že každá z nich má své vlastní cíle, organizační strukturu a způsob, kterým vyvíjí činnost;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Evropské radě a Radě a pro informaci také Komisi, vládám a parlamentům členských států, Radě Evropy, Organizaci spojených národů a jejím zvláštním agenturám.
[1] Úř. věst.
L 63, 6.3.
2002, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 190, 18.7.2002, s.1.
[3] Úř. věst.
L 164, 22.6.2002, s. 3.
[4] Úř. věst.
L 162, 20.6.2002, s. 1.
[5] Úř. věst.
L 196, 2.8.2003, s. 45.
[6] Úř. věst.
C 53, 3.3.2005, s. 1.
[7] Úř. věst.
L 261, 6.8.2004, s. 15.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0220
Teroristické útoky: prevence, příprava a odpověď
Doporučení Evropského parlamentu Evropské radě a Radě k prevenci, přípravě a reakci na teroristické útoky (2005/2043(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh doporučení Radě, který předložil Alexander Nuno Alvaro za skupinu ALDE, jenž se týká integrovaného přístupu na úrovni EU k prevenci, přípravě a odpovědi na všechny druhy teroristických útoků a zvládání jejich důsledků (B6-0081/2005),
- s ohledem na hlavu V Smlouvy o Evropské unii,
- s ohledem na hlavu VI Smlouvy o Evropské unii, a zejména její články 29, 30, 31, 32, 34, 39 a 42,
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu a zejména na její články I-43 a III-284,
- s ohledem na dvanáct úmluv OSN o boji proti terorismu,
- s ohledem na Římský statut Mezinárodního trestního soudu přijatý dne 17. července 1998 na Konferenci diplomatických zmocněnců Spojených národů,
- s ohledem na akční plán boje proti terorismu přijatý na mimořádném zasedání Evropské rady v Bruselu dne 21. září 2001,
- s ohledem na prohlášení přijaté na neformálním setkání vedoucích představitelů států a vlád v Gentu dne 19. října 2001,
- s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001,
- s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti [1],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy [2],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [3],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2002/465/SVV ze dne 13. června 2002 o vytvoření společných vyšetřovacích týmů mezi dvěma nebo více členskými státy pro vyšetřování kriminálních činů [4],
- s ohledem na rámcové rozhodnutí Rady 2003/577/SVV ze dne 22. července 2003 o výkonu příkazů k zajištění majetku a důkazních prostředků v Evropské unii [5],
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 25. a 26. března 2004,
- s ohledem na prohlášení bruselské Evropské rady ze dne 25. března 2004 týkající se boje proti terorismu,
- ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 17. a 18. června 2004,
- s ohledem na revidovaný akční plán Evropské unie pro boj proti terorismu, který Rada vzala na vědomí na svém zasedání dne 17. a 18. června 2004,
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 4. a 5. listopadu 2004,
- s ohledem na Haagský program: posílení svobody, bezpečnosti a práva v Evropské Unii [6] přijatý na tomto zasedání Evropské rady,
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 16. a 17. prosince 2004,
- s ohledem na sdělení Komise o prevenci a potírání financování terorismu prostřednictvím opatření na zlepšení výměny informací, posílení transparentnosti a zvýšení sledovatelnosti finančních transakcí (KOM(2004)0700), připravenost a zvládání následků při boji proti terorismu (KOM(2004)0701) a ochraně kritické infrastruktury při boji proti terorismu (KOM(2004)0702),
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o zvláštních opatřeních, která mají být přijata k potírání terorismu a jiných forem závažných trestných činů, zejména ke zlepšení výměny informací (KOM(2004)0221),
- s ohledem na návrh rámcového rozhodnutí Rady o zjednodušení výměny informací a tajných zpráv mezi výkonnými orgány právní moci členských států Evropské unie, zejména u závažných činů včetně terorismu (10215/04),
- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a článek 94 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0166/2005),
A. vzhledem k tomu, že hlavní prioritou Evropské unie, pokud jde o přípravu na teroristické útoky a odpověď na ně, je schopnost institucí Společenství a členských států předcházet teroristickým útokům,
B. vzhledem k tomu, že pro vypořádání se s terorismem nestačí sepsat dlouhý obecný seznam návrhů akcí,
C. vzhledem k tomu, že boj proti terorismu, ať již je reakcí na teroristický útok či nikoli, musí vždy obsahovat ochranu lidských práv a dodržování základních svobod jako základního prvku a symbolu identity našich institucí a že jakékoli mimořádné právní předpisy musí být v souladu s požadavky na dodržování lidských práv, základních svobod a ochranu údajů,
D. vzhledem k tomu, že boj proti terorismu si žádá zvláštní strategii vůči každé jednotlivé teroristické organizaci a že z tohoto důvodu je nutno brát v úvahu sociální skladbu a strategii této organizace při koncipování nových prostředků vedení tohoto boje,
E. vzhledem k tomu, že boj proti terorismu si žádá zvláštní strategii vůči každé jednotlivé teroristické organizaci a že z tohoto důvodu je nutno brát strategii v úvahu při koncipování nových prostředků vedení tohoto boje,
F. vzhledem k tomu, že tyto organizace nejsou svazovány geografickými hranicemi ani omezeny na konkrétní geografické oblasti, že mnohdy zneužívají nedostatečnou průhlednost v "neúspěšných a neúspěchem procházejících státech" a že jsou schopny vyvíjet zničující vliv v různých zemích současně,
G. vzhledem k tomu, že v kontextu hodnocení rizik pro Unii je terorismus ve všech svých projevech poměrně novým fenoménem, který zůstává nedokonale pochopen v rovině operační struktury a načasování a rytmu útoků,
H. vzhledem k tomu, že odhodlané zastávání pluralismu, rozmanitosti, lidských práv a mírového dialogu je nejlepším prostředkem prevence i nápravy radikalizace a škodlivé sociální polarizace, jež jsou často součástí a důsledkem fenoménu terorismu,
I. vzhledem k tomu, že prevence by měla vycházet z informací, z nepřetržité veřejné diskuse o hrozbě terorismu, z kolektivního odmítnutí terorismu jako politické strategie, z analýzy důvodů, které někteří používají k ospravedlnění nesouhlasu s odmítnutím terorismu, přičemž si je vědom toho, že je třeba se vždy snažit nevyvolávat zbytečné znepokojení a zabránit zkreslování skutečné povahy hrozby,
J. vzhledem k tomu, že Evropský parlament se považuje za hlavní evropské fórum pro dialog se společností a mezi různými institucemi Evropské unie, a je proto schopen sdílet informace o teroristických organizacích, způsobu jejich fungování a o úsilí Unie v boji proti nim,
K. vzhledem na nutnost vypořádat se s terorismem, musí EU vypracovat a zavést do praxe evropský politický projekt, kterému by evropští občané snadno porozuměli a který by podporoval vnitřní a vnější bezpečnost, nikoli pouze seznam obecných opatření,
L. vzhledem k tomu, že politická odpověď může existovat jen na základě prevence, protože jinak by byla odpověď na celoevropské úrovni nedostatečná a neorganizovaná,
M. vzhledem k tomu, že je zapotřebí, aby vnitřní a vnější politika EU byla důsledná a aby se takto promítala také do fungování institucí EU,
1. Předkládá Evropské radě a Radě následující doporučení:
A) s ohledem na prevenci:
a) změnit současný seznam podrobných a obecných protiteroristických iniciativ na komplexní a promyšlený evropský politický projekt boje s terorismem a jeho kořeny, a to uvnitř i vně Unie;
b) plně podpořit současné snahy a podle potřeby či vhodnosti vytvářela nové nástroje a platformy na pomoc a k prosazování odhalování a výměny informací mezi policejními silami a zpravodajskými službami v souvislosti s teroristickými organizacemi a jejich způsobem fungování, a to při dodržování zásad ochrany údajů;
c) monitorovat úlohu, již hrají finanční instituce při převodech peněz, aby se tak předcházelo využívání podezřelých finančních toků pro financování teroristické činnosti;
d) vytvořit veškeré nezbytné nástroje pro výměnu informací o podezřelých teroristech a jejich organizacích s nečlenskými státy a mezinárodními organizacemi a zároveň zajistit právo na soukromí osob a ochranu údajů;
e) vytvořit fórum pro výměnu informací mezi všemi evropskými institucemi, které se bude scházet dvakrát ročně a na kterém se budou projednávat podněty pro výměnu informací, které se v tomto případě nebudou týkat operativních informací, ale zaměří se na strategii a způsob fungování teroristických organizací a na úsilí Unie v boji s těmito organizacemi;
f) uskutečnit velkoplošnou preventivní akci, založenou na dialogu mezi kulturami a náboženskými vyznáními a zaměřenou na podporování vzájemného poznávání a pochopení;
g) poskytnout jasnou podporu pilotnímu projektu předloženému Evropským parlamentem pro usnadnění výměny informací mezi policejními silami, a to s ohledem na legislativu Společenství o ochraně údajů;
h) povzbudila rostoucí specializaci Europolu a Eurojustu v boji proti terorismu a posílila jejich úlohu v odhalování a aktivaci evropských mechanismů výměny informací mezi orgány policie Unie a členskými státy a podpořila oboustrannou důvěru v evropské mechanismy pro výměnu informací mezi policejními orgány EU a členských států;
i) zajistit, aby školicí a specializační kurzy Evropské policejní akademie plně zohledňovaly všechny druhy terorismu, protože má zásadní vliv na budoucnost Evropské unie;
j) přizvat zástupce Evropského parlamentu, aby se dvakrát ročně účastnili setkání představitelů SCIFA, CATS, EUROPOL, EUROJUST, EBA, CPTF a SITCEN, při kterých se neprojednávají operativní informace;
k) podpořit legislativu Evropské unie pro zajištění maximální kontroly nad zneužitím a cíleným hromaděním chemických látek, které mohou být použity pro výrobu výbušnin;
B) s ohledem na reakci:
a) podporovat vytváření postupů a opatření, které se budou automaticky uplatňovat po spáchání atentátu;
b) vybavila Úřad evropského koordinátora boje proti terorismu prostředky nezbytnými k vytváření a koordinaci reakce na teroristický útok, a zabezpečila, aby byla tato reakce v maximálně možné míře jednotná a účinná, tato reakce musí zohlednit také zajištění základní nezbytné péče o oběti a jejich rodiny;
c) podpořila následující opatření na pomoc obětem terorismu:
- vytvoření Evropské jednotky na pomoc obětem terorismu při Evropské komisi jako referenčního a kontaktního místa pro evropské instituce,
- podpora iniciati
P6_TA(2005)0221
Ochrana kritických infrastruktur v rámci boje proti terorismu
Doporučení Evropského parlamentu Evropské radě a Radě o ochraně kritických infrastruktur v rámci boje proti terorismu (2005/2044(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na návrh doporučení Radě podaný Stavrosem Lambrinidissem za skupinu PSE o ochraně kritických infrastruktur v rámci boje proti terorismu (B6-0085/2005),
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu, a zejména na její článek III-284 o civilní ochraně a článek I-43, který stanoví, že "pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobené pohromy, jednají Unie a její členské státy společně v duchu solidarity",
- s ohledem na Prohlášení o solidaritě proti terorismu přijaté vedoucími představiteli států a vlád dne 25. března 2004,
- s ohledem na "Haagský program" [1] přijatý dne 5. listopadu 2004, podle něhož "… účinné řízení přeshraničních krizí uvnitř EU vyžaduje nejen posílení současné činnosti v oblasti civilní ochrany a kritické infrastruktury, avšak rovněž účinné řešení hledisek veřejného pořádku a bezpečnosti v těchto krizích … Evropská rada proto vyzývá Radu a Komisi, aby … zavedly opatření EU pro integrované a koordinované řešení krizí uvnitř EU … které by mělo být provedeno nejpozději do 1. července 2006. Toto opatření by mělo řešit nejméně tyto otázky: hlubší posouzení možností členských států, vytváření zásob, odbornou přípravu, společná cvičení a operativní plány pro řešení civilních krizí."
- s ohledem na sdělení Komise:
a) Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o posílení kapacity civilní ochrany Evropské unie (KOM(2004)0200), jež hodnotí prozatím dosažené výsledky, slabé stránky a možná zlepšení kapacity civilní ochrany Evropské unie, zejména jako první nástroj krizových zásahů, založený na dobrovolnosti,
b) Radě a Evropskému parlamentu o prevenci teroristických útoků a připravenosti a reakci na ně (KOM(2004)0698), jež zdůrazňuje potřebu integrovaného přístupu Společenství, který by se v případě krize měl mimo jiné soustředit na náležitou komunikaci orgánů s veřejností, na úlohu Europolu při vytváření výstražného mechanismu donucovacích orgánů pro řešení otázek terorismu a zřízení Evropského programu na ochranu kritické infrastruktury (EPCIP), na výzkum v oblasti bezpečnosti a na strukturovaném zapojení dotčených částí soukromého sektoru;
c) Radě a Evropskému parlamentu o připravenosti a zvládání následků při boji proti terorismu (KOM(2004)0701), jež navrhuje sloučení pohotovostních systémů řízených Komisí v obecný bezpečný systém rychlé výstrahy (ARGUS) napojený na Ústřední krizové centrum, jenž by spojil zástupce všech souvisejících útvarů Komise a trvale by propojoval členské státy a evropské instituce,
d) Radě a Evropskému parlamentu o ochraně kritické infrastruktury při boji proti terorismu (KOM(2004)0702), jež navrhuje zřídit ve spolupráci s členskými státy a dotčenými částmi soukromého sektoru program EPCIP, který vytkne případné nedostatky a určí, jaká nápravná opatření (právní či jiná) je třeba provést,
- s ohledem na své usnesení ze dne 4. září 2003 o účincích letní vlny vedra [2], v němž žádal ustanovení Evropských sil civilní ochrany,
- s ohledem na příslušný právní základ ve Smlouvách, který opravňuje Společenství a Unii vymezit a provádět politiky podporující jednání členských států při ochraně zdraví, a bezpečnosti evropských občanů,
- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a článek 94 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0161/2005),
A. s vědomím, že je zde i nadále potřeba chránit evropské občany před riziky spojenými s teroristickými útoky (např. jadernými, radiologickými, chemickými a biologickými, s útoky na veřejných místech atd.), ale také s přírodními pohromami (např. zemětřesením, povodněmi, požáry, lesními požáry), s technologickými katastrofami (např. Seveso, námořní katastrofy, dopravní nehody) i se zdravotními a jinými krizemi (např. pandemiemi) v kontextu integrované evropské strategie, protože tyto události mají často závažné přeshraniční důsledky na evropské úrovni, a navíc je nutné umožnit členským státům projevit navzájem solidaritu a zřídit soudržný systém reakce umožňující interoperabilitu,
B. poznamenávaje, že účinná strategie by se měla soustředit jak na připravenost (posouzení rizika a hrozby vůči kritické infrastruktuře, zvýšená bezpečnostní opatření, šíření společných bezpečnostních norem a výměna odborných poznatků, šíření součinnosti a spolupráce v rámci celé EU), tak i na zvládání následků útoků a pohrom (výměna know-how a zkušeností, příprava zkušebních scénářů a cvičení odborné přípravy, zavedení vhodných mechanismů krizového řízení, rychlé výstrahy a civilní ochrany),
C. v přesvědčení, že – zejména v případech terorismu, kdy prevence a odstrašování jsou prolomeny a dochází k útokům – lze zaručit urychlený návrat do běžného života jen prostřednictvím dobře organizovaného a účinného systému reakce; pouze zvyšování specializovaných dovedností, úzká spolupráce, sdílení zdrojů, zaručené posouzení rizika, informace, odborná příprava, komunikace, preventivní rozbor situace i rozbor po pohromě, zajištění rychlého obnovení běžného chodu a nakonec i navýšení fondů a zajištění nezbytné pomoci na ochranu obětí může členským státům i EU pomoci lépe se připravit na ochranu obyvatel v případě, že uvnitř EU nebo mimo ni dojde k pohromě, která bude mít pro občany EU skutečné či hrozící následky,
D. poznamenávaje, že kritická infrastruktura EU je stále vzájemně propojenější a navzájem na sobě závislejší, což zvyšuje její zranitelnost vůči narušení nebo zničení,
E. na základě uznání, že ochrana kritické infrastruktury vyžaduje pevné, společné partnerství mezi vlastníky a provozovateli takové infrastruktury a orgány členských států; poznamenávaje, že analyzování a zvládání rizik v každé infrastruktuře musí být založeno na pevných postupech a zásadách stanovených EU; poznamenávaje, že odpovědnost za zvládání rizik v mezích materiální vybavenosti, dodavatelského řetězce, informačních technologií a komunikačních sítí v konečném důsledku spočívá na vlastnících a provozovatelích, kteří mají chod těchto infrastruktur každodenně na starosti; poznamenávaje, že EU a členské státy musí ovšem napomáhat, instruovat, podporovat a monitorovat průmysl na všech úrovních veřejné moci, včetně finančních a jiných podnětů, je-li to vhodné, aby plnily své závazky; poznamenávaje v tomto ohledu, že je třeba, aby provozovatelé mohli úřadům poskytovat existující informace a ty by pak byly odpovědné za analýzu těchto informací a navržení vhodných řešení v otázce bezpečnosti, a to ve spojení s provozovateli; vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby základní právo na ochranu údajů bylo zajištěno na evropské a národní úrovni v každém jednotlivém případě spojeném s těmito činnostmi,
F. v přesvědčení, že vzhledem ke stále komplexnější hrozbě, při níž jsou využívány špičkové informační technologie, je nutné vybudovat ochranné počítačové systémy ve spolupráci s příslušnými evropskými (např. ENISA) a národními orgány,
1. uděluje Evropské radě a Radě tato doporučení:
a) plně provést návrh Evropské rady zřídit "opatření integrovaného krizového řízení EU" jako zásadní prvek posilování spojení občanů a institucí EU i posílení vzájemné závislosti a solidarity mezi členskými státy;
b) zajistit, aby se integrovaná evropská strategie zabývala zejména hrozbami vůči kritické infrastruktuře, včetně počítačového vybavení, jejíž narušení či zničení by mělo vážný dopad na zdraví, bezpečnost nebo hospodářský blahobyt občanů, a zavést sladěnou metodu EU, pomocí níž budou členské státy a provozovatelé moci prostřednictvím společných bezpečnostních norem, organizací a pracovníků odpovědných za bezpečnost určit kritickou infrastrukturu, analyzovat její zranitelnost a vzájemnou závislost i přeshraniční účinky krize a odpovídajícím způsobem posuzovat hrozby; a dále navrhnout způsoby ochrany této infrastruktury a připravit ji na všechna nebezpečí a nalézt vhodné reakce v případě útoku nebo katastrofy;
c) zřídit na návrh Komise a se souhlasem Evropského parlamentu Evropský program na ochranu kritické infrastruktury (EPCIP), který budou financovat členské státy nebo její vlastníci a provozovatelé na základě finančních nebo jiných podnětů, je-li to vhodné; zapojené členské státy by měly zajistit spolupráci, včetně spolupráce soukromého a veřejného sektoru a dále informační, lidské i logistické zdroje potřebné pro úspěšné uskutečnění jednotlivých fází projektu, aby byl splněn požadavek proporcionality a subsidiarity, zejména s ohledem na občanská práva, ochranu údajů a bezpečnostní požadavky;
d) vzít v úvahu skutečnost, že donucovací orgány členských států a orgány odpovědné v členských státech za mechanismy vnitrostátní civilní ochrany by měly program EPCIP považovat za doplněk k vnitrostátním plánům a ke zvyšování informovanosti; že úspěch programu EPCIP by měl být hodnocen nezávisle a podle zvláštních norem a že podle návrhu Komise by Rada měla program EPCIP uskutečňovat prostřednictvím vytyčeného a dosažitelného časového plánu pro postupné provádění konkrétních, zřetelně vymezených kroků a cílů; a uznat, že k jeho úspěšnosti by mu měla při podněcování výměny informací o sdílených hrozbách a vzájemné zranitelnosti i navrhování příslušných opatření a strategií ke snížení rizika pro ochranu kritické infrastruktury pomáhat Informační síť včasného varování Evropské unie pro kritickou infrastrukturu;
e) vzít v úvahu tyto skutečnosti:
- pro zajištění interoperability by měl být ve spolupráci s Evropským inspektorem ochrany údajů založen evropský systém analýzy rizika;
- všechny příslušné orgány na vnitrostátní, evropské i mezinárodní úrovni, které sdílejí kritické informace, by se měly odpovídajícím způsobem koordinovat, přičemž by měly na příslušné úrovni být zapojeny úřady na ochranu údajů;
- s podstatnými informacemi by se mělo zacházet přesně, spolehlivě a v případě potřeby důvěrně bez ohledu na jejich zdroj (vojenské či civilní zpravodajské služby, policejní spolupráce), přičemž by měl být zajištěn přiměřený parlamentní dohled, prostřednictvím konkrétní interinstitucionální dohody k tomuto účelu v případě, že je v sázce problematika evropské vnitřní bezpečnosti;
- je nezbytné vytvořit v rámci Komise evropský systém včasného varování, aby se propojily stávající evropské, vnitrostátní i mezinárodní specializované systémy včasného varování v případě tísně, aby mohly být všechny významné informace, které by mohly vyžadovat akci na evropské úrovni, účinně sdíleny prostřednictvím ústřední sítě (ARGUS);
- pokud odvětvové normy neexistují nebo pokud nebyly dosud stanoveny mezinárodní normy, měl by této síti pomáhat Evropský výbor pro normalizaci (CEN);
f) zajistit, aby program EPCIP byl:
- pod neustálým dohledem parlamentu na vnitrostátní i evropské úrovni;
- zásadním prvkem budoucího vývoje na kontinentu i ve světě [3];
g) jako doplňující opatření zlepšit chod evropského Fondu solidarity (pro zásahy v rámci Unie) a Úřadu pro humanitární pomoc ECHO (pro vnější zásahy);
h) převzít návrh podaný ve výše zmíněném usnesení na zřízení Evropských sil civilní ochrany, které mají být schopny sledovat oblasti, v nichž hrozí přírodní katastrofy, s cílem předcházet katastrofám, při nichž přicházejí o život velké počty osob, a jejichž týmy by zasahovaly v případech, jako byla nedávná katastrofa tsunami, a byly by označeny společným označením pro zviditelnění evropské solidarity;
i) posílit sociální partnerství pomocí součinnosti nevládních organizací, občanské společnosti a místních orgánů;
j) zajistit, aby výstrahy, návěstí a informační oznámení vydávaná na pomoc veřejným i soukromým zainteresovaným subjektům chránily klíčové systémy infrastruktury a rovněž aby výstrahy a návěstí určené obecné veřejnosti v souvislosti s ohrožením civilní ochrany byly absolutně nezbytné a odpovídající, aby nevhodně nenarušovaly každodenní život občanů a podniků a nevzbuzovaly u občanů nadměrný strach či nejistotu;
k) zajistit uznávání práv na ochranu soukromí, aby spotřebitelé i provozovatelé měli důvěru v to, že s informacemi bude zacházeno důvěrně, přesně a spolehlivě a že informace týkající se podnikání budou řádně spravovány a chráněny před neoprávněným použitím či zveřejněním;
l) zajistit, aby by byl zároveň co nejdříve navržen evropský rámec ochrany a zadržování údajů s příslušnými pravidly, která budou přísně uplatňována ve všech oblastech, a aby byla zaručena ochrana základních občanských práv;
m) zajistit, aby se cvičení odborné přípravy pro posílení civilní ochrany Unie a schopností ochrany kritické infrastruktury zabývala realistickými a moderními scénáři a vycházela ze zkušeností a odborných znalostí příslušných odborníků členských států v oblasti civilní ochrany a ochrany kritické infrastruktury (např. využití odborníků na civilní ochranu a ochranu kritické infrastruktury a scénáře z Olympijských her, konaných v roce 2004
P6_TA(2005)0222
Boj proti financování terorismu
Doporučení Evropského parlamentu Evropské radě a Radě k boji proti financování terorismu (2005/2065(INI))
Evropský parlament
- s ohledem na návrh doporučení Radě, který předložil Stefan Zappalà za skupinu PPE-DE, k prevenci a potírání financování terorismu prostřednictvím opatření na zlepšení výměny informací, posílení transparentnosti a zvýšení sledovatelnosti finančních transakcí (B6-0221/2005),
- s ohledem na prohlášení o boji proti terorismu, přijatém na zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 24. a 25. března 2004,
- s ohledem na revidovaný akční plán Evropské unie boje proti terorismu, který vzala Rada na vědomí dne 17. a 18. června 2004,
- s ohledem na sdělení Komise "Prevence a potírání financování terorismu prostřednictvím opatření na zlepšení výměny informací, posílení transparentnosti a zvýšení sledovatelnosti finančních transakcí" (KOM(2004)0700),
- s ohledem na soubor opatření týkající se prevence a potírání terorismu uvedený v Haagském programu, přijatém během zasedání Evropské rady ve dnech 4. a 5. listopadu 2004 a doplněném o závěry předsednictví Evropské rady v Bruselu ve dnech 16. a 17. prosince 2004, se zvláštním přihlédnutím k financování terorismu,
- s ohledem na návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o předcházení praní peněz prostřednictvím celní spolupráce [1],
- s ohledem na návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz, včetně financování terorismu (KOM(2004)0448),
- s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie a zejména na články 6, 7, 8, 10, 12, 21 a 22,
- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a článek 94 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0159/2005),
A. vzhledem k tomu, že opatření zahrnutá do Haagského programu, zvláště opatření týkající se boje proti praní peněz a financování terorismu a opatření týkající se výměny informací, by měla být v přiměřené době a účinně zavedena, a měla by přitom dbát na ochranu dat a posílení svobody, bezpečnosti a spravedlnosti v Evropské unii,
B. vzhledem k tomu, že Evropská bezpečnostní strategie stanoví integrovaný přístup k boji proti terorismu prostřednictvím politických, diplomatických, humanitárních, ekonomických a finančních opatření, jakož i prostřednictvím soudní a policejní spolupráce,
C. vzhledem k tomu, že hlavním zdrojem financování mezinárodního terorismu je mezinárodní pašování drog a zbraní,
D. vzhledem k tomu, že praní peněz prostřednictvím úvěrových institucí, které jsou s ním srozuměny nebo investic uskutečňovaných v daňových rájích přispívá k financování mezinárodních teroristických organizací,
E. vzhledem k tomu, že strategie preventivního potírání nevedla k oslabení mezinárodních teroristických organizací a možností jejich financování,
F. vzhledem k tomu, že organizování, řízení a rozvíjení operativní činnosti teroristických sítí předpokládá již zavedené a dále se rozvíjející aktivity shromažďování peněžních fondů a souběžně vyhledávání nových a vždy zaměnitelných metod jejich shromažďování a převodů prostřednictvím legálních a ilegálních kanálů, jako jsou mezinárodní obchodní společnosti, společnosti z daňových rájů a svěřenství majetku, kurýři přepravující hotovost, systémy pro převody finančních prostředků jako např. "hawala" nebo využívání některých dobročinných organizací,
G. vzhledem k tomu, že ve většině členských států požívají dobročinné organizace daňových úlev a že z tohoto důvodu finanční úřady již mají k dispozici přesné informace týkající se jejich účtů a pohybů finančních prostředků na těchto účtech,
H. vzhledem k tomu, že v současném kontextu velkých objemů finančních toků na globálním trhu, je velmi obtížné a složité vystopovat a potírat zneužívání finančních převodů jako je praní peněz pocházejících z daňových a celních podvodů, korupce, organizované trestné činnosti a z činnosti mafie, včetně pašování drog, zbraní a z obchodování s lidmi a financování prostřednictvím vydírání, včetně tzv. revoluční daně.
I. vzhledem k tomu, že objem finančních prostředků shromážděných každoročně dobročinnými organizacemi dosahuje stovek miliard dolarů, že kontrola používání finančních prostředků těchto organizací je obtížná, že z těchto důvodů je sektor dobročinné činnosti obzvláště zranitelný vůči zneužití a že je tedy zapotřebí větší transparentnosti ze strany zmíněných právnických osob,
J. vzhledem k tomu, že teroristické hnutí v některých případech dokázalo použít finančních prostředků pocházejících z dobročinných sbírek, a to častokrát bez vědomí dárců a dokonce i bez vědomí řídících pracovníků a zaměstnanců dobročinných organizací; a že navíc některé neziskové organizace poskytovaly krytí a logistickou podporu jak pro teroristické akce, tak pro dodávání zbraní používaných teroristickými sítěmi,
K. vzhledem k tomu, že v boji proti financování terorismu v Evropské unii je zapotřebí zlepšit výměnu informací, posilovat soudní a policejní spolupráci, zlepšovat sledovatelnost finančních transakcí a transparentnost finančního systému a činnosti právnických osob,
L. vzhledem k tomu, že výměna informací představuje v boji proti financování terorismu jeden z významných nástrojů pro potlačení tohoto financování, že ale nicméně musí být upravena a vyvážena právními předpisy na ochranu údajů v souladu s ustanovením článku 8 Evropské úmluvy o lidských právech a článků 7 a 8 Listiny základních práv tak, aby se předešlo vzniku společnosti, ve které je vše kontrolováno,
M. vzhledem k tomu, že mezinárodní teroristické organizace vytvořily velmi úzce propojenou síť vztahů s velkým počtem kriminálních organizací a organizací mafie; že vztahy mezi těmito organizacemi se opírají o společné ekonomické zájmy a o stejné zdroje financování,
1. předkládá Evropské radě a Radě následující doporučení:
a) přijmout třetí směrnici proti praní peněz a nařízení o předcházení praní peněz prostřednictvím celní spolupráce;
b) požadovat od členských států, aby ratifikovaly protokol k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci v trestních věcech ze dne 29. května 2000 a Mezinárodní úmluvu o potlačování financování terorismu ze dne 9. prosince 1999 a aby provedly ve vnitrostátním právu rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [2] a rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Eurojustu za účelem posílení boje proti závažné organizované trestné činnosti [3];
c) založit struktury pro sdílení informací a pro spolupráci, včetně spolupráce v technické oblasti, aby bylo možné dosáhnout strukturované výměny informací mezi zpravodajskými službami Unie, včetně Europolu a Eurojustu; konkrétně uplatňovat závazky pro oblast výměny úplných a aktualizovaných informací týkajících se všech trestních činů teroristické povahy, včetně účasti na činnostech teroristické skupiny prostřednictvím jejího financování;
d) výrazně finančně podporovat projekt FIU.NET (síť finančních zpravodajských jednotek), jehož cílem je vytvoření počítačové sítě umožňující výměnu informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami, zvláště co se týče způsobu financování teroristických sítí, a dbát přitom na zachování ochrany osobních údajů;
e) naléhat na členské státy, aby zlepšily spolupráci se SUSTRANS a ratifikovaly protokol k Úmluvě o Europolu umožňující rozšíření pravomocí Europolu na všechny trestné činy týkající se praní peněz;
f) zavést společně s bezodkladným přijetím odpovídajících nařízení opatření zajišťující kontrolu a sledovatelnost mezinárodních bankovních transakcí, jejichž prostřednictvím se provádí většina transakcí spojených s prodejem zbraní a drog a jejichž výnosy mohou být používány na teroristické akce;
g) vyzvat členské státy k uplatňování všech doporučení Finančního akčního výboru proti praní peněz, k přijetí opatření sledujících zlepšení sledovatelnosti převodů finančních prostředků a identifikace zákazníků a k uplatňování ostražitosti, aniž by přitom byly zneužívány metody profilování v bankovním a finančním sektoru a aby bylo zaručeno dodržování základních práv, a zejména práva na ochranu osobních údajů;
h) podporovat přijímání mezinárodních norem a přijmout opatření v rámci Společenství tak, aby byla výrazně zmenšena neprůhlednost finančního systému, odstraněn nedostatek transparentnosti struktur používaných pro mezinárodní finanční transakce a pro převod finančních prostředků včetně mezinárodních obchodních společností, svěřenství majetku a společností z daňových rájů a mimo jiné bojovat proti pokračující existenci tzv. "daňových rájů", a to rovněž prostřednictvím spolupráce se třetími zeměmi;
i) přijmout opatření ke sledování převodů finančních prostředků prováděných mimo oficiální kanály a zabránit teroristickým organizacím ve využívání neziskových a dobročinných organizaci a v infiltraci do těchto organizací; podporovat návrh týkající se evropského kodexu pro činnost dobročinného sektoru, jenž stanoví nutnost zveřejňování rozvah a společná pravidla pro audit a kontrolu účetnictví;
j) vyzvat členské státy k co nejvyšší ostražitosti co se týče možného propojení teroristických sítí se zločineckými organizacemi, jako je mafie, za účelem praní peněz s návazností na financování terorismu;
k) povinně využívat přísnějšího hloubkové kontroly pro operace, do nichž jsou zapojeny společnosti nebo osoby usazené na územích, kde se neuplatňují pravidla týkající se boje proti praní peněz;
l) požádat členské státy o bedlivý dohled jak nad finančními institucemi, tak nad službami týkajícími se převodu peněžních prostředků, aby bylo možné podchytit konkrétní podezřelé převody peněz v případě, že nebudou podloženy úplnými informacemi, obsahujícími jméno, adresu, bydliště a číslo účtu fyzické nebo právnické osoby, jež dala příkaz k převodu peněz;
m) zavést povinnost, aby finanční instituce a veškeré ostatní organizace podléhající pravidlům pro předcházení praní peněz okamžitě sdělovaly příslušným státním orgánům veškeré potřebné informace v případě oprávněného podezření, že by určité peněžní prostředky mohly být určeny k financování teroristických útoků nebo všeobecně k financování teroristických sítí; definice "podezření" se musí zakládat na velice přísných kritériích; ustanovení trestního řádu týkající se např. praní peněz a teroristické činnosti nesmí sloužit ke stíhání jiných kategorií trestné činnosti a musí se podřizovat principům Corpus Juris [4]; pojem "podezření" musí být přiměřený a definovaný tak, aby bylo dosaženo stanoveného cíle;
n) rozvíjet systémy, které budou automaticky kontrolovat finanční transakce, budící podezření z hlediska jejich výše v porovnání s průměrem, opakování, totožnosti a geografické lokalizace příkazců a příjemců za účelem ochrany oficiálního systému pro převod peněžních prostředků před reálným rizikem jeho zapojení do nezákonné činnosti a především do financování teroristických činností; stanovit nová pravidla pro bankovní platby, aniž by byla porušena rovnováha mezi volným oběhem kapitálu a odhalováním podezřelých převodů finančních prostředků;
o) stanovit minimální normy pro pravidla týkající se transparentnosti dobročinného sektoru, aby banky, úvěrové instituce, pojišťovací společnosti, finanční organizace a neziskové organizace zajišťovaly v co největší míře transparentnost svých postupů finančního a rozpočtového řízení s výlučným používáním oficiálních bankovních kont, na něž budou ukládány jejich finanční prostředky, a řádných oficiálních systémů pro převod těchto prostředků a se zveřejňováním pokud možno co nejúplnějších výročních zpráv s uvedením přesné totožnosti příjemců peněžních prostředků a jejich předpokládaného použití; kontrola řízení těchto organizací bude posuzována nezávislými auditory;
p) vyzvat banky, úvěrové instituce, pojišťovny, finanční organizace a neziskové organizace k užší spolupráci se specialisty zabývajícími se financováním mezinárodního terorismu, aby se předešlo jakékoli formě jejich zapojení do teroristických akcí vzhledem k existujícím rizikům zneužití jejich činnosti pro financování teroristických sítí;
q) bezodkladně vyžadovat, aby členské státy provedly ve vnitrostátním právu a zavedly opatření směřující k potlačování kriminální činnosti financování terorismu, zvláště druhou směrnici proti praní peněz [5] a povinnost ostražitosti a identifikace stanovené touto směrnicí, ještě předtím, než bude přijata třetí směrnice proti praní peněz a nařízení o předcházení praní peněz prostřednictvím celní spolupráce, aby bylo obzvláště možné v dostatečném předstihu provést aktualizace nutné pro optimalizaci činností spojených s bojem proti mezinárodnímu terorismu;
r) přistoupit k pravidelnému vyhodnocování opatření přijatých k potlačování mezinárodního financování terorismu v úzké spolupráci s Komisí a Evropským parlamentem;
s) ověřit, zda naléhavá legislativní opatření přijatá některými členskými státy po 11. září 2001 přinesla pozitivní výsledky v boji proti teroristické činnosti a jejímu financování,
2. pověřuje svého předsedu, aby předal tato doporučení Evropské radě, Radě a pro informaci Komisi, vládám a parlamentům členských států, Radě Evropy, Organizaci spojených národů a jejím specializovaným agenturám.
[1] Úř. věst.
C 227 E, 24.9.2002, s. 574.
[2] Úř. věst L 164, 22.6.2002, s. 3.
[3] Úř. věst.
L 63, 6.3.2002, s. 1.
[4] Ochrana finančních zájmů Společenství (KOM(1997)0199).
[5] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/97/ES ze dne 4.12.2001 kterou se mění směrnice Rady 91/308/EHS o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz (Úř. věst.
L 344, 28.12.2001, s. 76).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0223
Výměna informací a spolupráce týkající se teroristických útoků
Legislativní usnesení Evropského parlamentu obsahující návrh doporučení Evropského parlamentu Evropské radě a Radě k výměně informací a ke spolupráci, pokud jde o teroristické útoky (2005/2046(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na doporučení Radě, které předložil Antoine Duquesne za skupinu ALDE, k výměně informací a zpravodajských informací a ke spolupráci, pokud jde o teroristické útoky (B6-0128/2004),
- s ohledem na prohlášení o boji proti terorismu, přijaté Evropskou radou dne 25. března 2004,
- s ohledem na článek I-51 Smlouvy o Ústavě pro Evropu, týkající se ochrany osobních údajů [1],
- s ohledem na článek 8 Listiny základních práv Evropské unie, týkající se ochrany osobních údajů,
- s ohledem na Úmluvu Rady Evropy o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních údajů č. 108,
- s ohledem na zásady vymezené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volnému pohybu údajů [2],
- s ohledem na čl. 114 odst. 3 a článek 94 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0165/2005),
A. vzhledem k tomu, že atentáty, které tvrdě postihly Španělské království 11. března 2004, dokázaly, že hrozba terorismu v Evropě nebo proti evropským zájmům je stále velmi reálná,
B. vzhledem k tomu, že po atentátech v Madridu se Evropská rada na svém zasedání dne 18. června 2004 rozhodla přezkoumat akční plán Evropské unie pro boj proti terorismu, protože španělské drama bohužel ukázalo, že metody práce Unie od roku 2001, založené v zásadě na empirické logice, jsou u konce svých možností a musí ustoupit novému aktivnějšímu přístupu,
C. důrazně připomínaje, že každý terorismus, ať je jeho ideologická podoba jakákoliv, je zločin a jako takový je zcela neospravedlnitelný a že, pokud jej chceme vhodným způsobem porazit, je nutné definovat konkrétní strategii, která bude postupovat proti každé teroristické organizaci jedinečným způsobem,
D. vzhledem k tomu, že účinná reakce na tuto pohromu vyžaduje moderní přístup, který bere v úvahu úzké vztahy, jež mohou existovat mezi různými teroristickými organizacemi i mezi terorismem a sítěmi organizovaného zločinu, a který dovoluje rychle uzavírat jasné dohody o výměně informací v transatlantických vztazích na základě společných účinných standardů při dodržování práv,
E. domnívaje se, že je nezbytné zabránit tomu, aby se nezvyšoval počet právních nástrojů boje proti terorismu, a že naopak je vhodné směřovat ke sjednocení a zjednodušení stávajících nástrojů,
F. vzhledem k tomu, že systematické hodnocení prováděných politik a dosažených výsledků by umožnilo odhalit nedostatky a chyby ve fungování vyskytující se v praxi, ale zároveň také zjistit, která opatření se osvědčila jako účinná,
G. vzhledem k tomu, že lepší spojení zainteresovaných stran při určení strategií a akčních nástrojů by umožnilo lépe nastavit opatření, která by měla být v budoucnu přijata,
H. vzhledem k tomu, že Evropská rada ve výše uvedeném prohlášení, které přijala dne 25. března 2004, zároveň žádá, aby se přistoupilo ke zjednodušení výměny informací a zpravodajských informací mezi orgány činnými v trestním řízení členských států pro co možná nejúčinnější potírání terorismu a aby členské státy dbaly na to, aby byla stávajícím orgánům Unie, především Europolu a Eurojustu, systematicky poskytována optimální pomoc na podporu spolupráce v boji proti terorismu, zejména zlepšením způsobu předávání zpravodajských informací Europolu, vztahujících se k jakémukoliv aspektu terorismu,
I. vzhledem k tomu, že je nutné dosáhnout vysoké míry důvěry mezi orgány členských států činnými v trestním řízení a agenturami Europol a Eurojust, jejíž nedostatek dosud brzdil účinnou výměnu informací a zpravodajských informací, je třeba zavést tato opatření:
- vytvořit v rámci třetího pilíře společné normy pro ochranu dat spadající pod smíšený nezávislý dozorčí orgán,
- zajistit policii příručku, kde budou uvedeny dobré postupy, jak jednoduše a účinně provádět svou povinnost a odpovědnost při ochraně údajů,
- zavést minimální normy pro trestní a procesní právo,
- udělit obecné soudní pravomoci Soudnímu dvoru v otázkách třetího pilíře,
- zajistit plnou parlamentní kontrolu,
J. vzhledem k tomu, že po výše uvedeném prohlášení ze dne 25. března 2004 byly přijaty dva podněty, jeden předložený Komisí (KOM(2004)0221) a druhý Švédským královstvím [3], oba ke zlepšení a zjednodušení výměny informací, pokud jde o boj proti terorismu,
K. vzhledem k tomu, že cíl těchto návrhů musí být sledován zároveň se zaváděním harmonizovaných minimálních záruk, pokud jde o ochranu údajů ve třetím pilíři EU, zejména týkajících se přístupu dotčených osob k údajům, a to v plném souladu s právy přiznávanými občanům v Listině základních práv, v článku 6 Smlouvy o EU a čl. I-51 Smlouvy o Ústavě pro Evropu a se zásadami v této věci vymezenými haagským programem,
L. vzhledem k tomu, že základní práva občanů musejí být zachována ve všech opatřeních v rámci boje proti terorismu,
M. vzhledem k tomu, že nezbytným předpokladem pro výměnu informací a zpravodajských informací je přiměřená míra ochrany údajů přinejmenším na takové úrovni, jaká je stanovena v prvním pilíři,
N. berouc na zřetel, že Evropská rada v bodě 9 svého výše uvedeného prohlášení ze dne 25. března 2004 oznámila, že "rozvoj vztahů mezi Europolem a zahraničními zpravodajskými službami bude i nadále pokračovat", a vzhledem k tomu, že shromažďování a výměna zpravodajských informací je zcela prvořadá, pokud jde o boj proti terorismu, jelikož informace vyplývající ze soudního řízení a z policejního vyšetřování přicházejí velmi často příliš pozdě,
O. vědom si praktických potíží nevyhnutelně spojených s vytvořením evropského trestního rejstříku, avšak ve snaze důrazně připomenout nezbytnou nutnost dát realizaci tohoto cíle skutečnou prioritu a stanovit pro něj přesný a pevný časový rozvrh,
1. doporučuje Evropské radě a Radě:
a) zahrnout mezi své hlavní cíle požadavek na vypracování proaktivní politiky boje proti terorismu;
b) dokud nemáme společnou evropskou politiku, podnikat systematičtější a koordinovanější kroky a neustále dbát na souvislosti právních předpisů s vědomím, že jejich nezbytný soulad vyžaduje, aby činnost byla vyvíjena v rámci skutečné politické linie založené na jasných koncepcích;
c) zaměřit činnost v této oblasti třemi hlavními směry:
- vybavit se prostředky a kapacitami nezbytnými k přesnému určení každého jednotlivého cíle, kterého má být dosaženo, a to s jasným vědomím toho, že terorismus není jedním jevem, ale je naopak problémem mnoha tváří, které se liší podle druhu páchaných činů, podle různých zapojených teroristických organizací a sledovaných cílů,
- posílit účinnost nástrojů na boj proti terorismu prostřednictvím přijetí moderního a realistického přístupu, založeného na pochopení značně úzkých vazeb, které velmi často existují mezi různými teroristickými organizacemi i mezi terorismem a velkým organizovaným zločinem zejména v oblasti financování,
- zabránit tomu, aby se zvyšoval počet právních nástrojů boje proti terorismu, a naopak usilovat o sjednocení a zjednodušení stávajících norem, zejména dbát na to, aby se prováděla systematická hodnocení, dovolující určit stupeň jejich účinnosti, přičemž o přijetí nových pravidel by se mělo rozhodnout, až bude jisté, že budou znamenat zlepšení oproto stávajícím pravidlům,
d) snažit se o co největší zapojení osob, které pracují v terénu při vypracování opatření, aby se jejich praktické zkušenosti zohlednily a využily v nových nástrojích;
e) přijmout na základě hlavních zásad pro výměnu informací a s přihlédnutím k potřebám orgánů činných v trestním řízení v terénu příručku dobrých postupů pro policejní úředníky, která by jim podala jednoduché a konkrétní vysvětlení souvislostí, v nichž mají jednat zejména při předávání a získávání informací a při ochraně údajů;
f) naléhat na všechny členské státy, aby přijaly jurisdikci Soudního dvora k vydávání předběžných rozhodnutí o platnosti a výkladu všech právních předpisů přijatých v rámci výměny informací a spolupráce týkající se teroristických činů;
g) vytvořit nástroj umožňující snazší předávání zpravodajských informací, zejména v rámci zavádění systému včasného varování;
h) harmonizovat stávající pravidla v oblasti ochrany osobních údajů v nástrojích současného "třetího pilíře" a sloučit je do jednoho nástroje, který zaručí stejnou míru ochrany údajů, jaká je stanovena v prvním pilíři, a to podle následujících hlavních zásad, jež vycházejí zejména ze zásad vyslovených v haagském programu, přičemž neschopnost podle nich jednat by mohla poškodit důvěryhodnost institucí Unie:
- musí být zajištěna kvalita a průkaznost shromážděných údajů,
- shromažďování údajů může probíhat pouze za účelem provádění zákonem stanovených úkonů,
- údaje o věcech týkajících se soukromého života a také údaje týkající se nepodezřelých osob mohou být shromažďovány jen ve výjimečných případech naprosté nutnosti a při dodržování přísných podmínek,
- soukromé osoby musí být informovány o existenci údajů, jež se jich týkají, s výjimkou významných překážek,
- soukromé osoby musí mít právo přístupu k údajům, jež se jich týkají, a na opravu nepřesných údajů, s výjimkou případů, kdy takový přístup může ohrozit bezpečnost a veřejný pořádek nebo práva a svobody třetích osob nebo pokud může bránit ve vyšetřování,
- soukromé osoby musí být chráněny proti zneužití údajů,
- musí být zaručena nedotknutelnost a důvěrná povaha údajů,
- předávání údajů se musí řídit společnými normami, které poskytují základ zejména pro ochranu informačních zdrojů a zajištění důvěrné povahy údajů ve všech stádiích jejich výměny i po ní,
- kontrolu dodržování pravidel ochrany údajů musí zajistit zejména kontrolní orgán,
- každá osoba má právo na nápravu právního stavu a na odškodnění, pokud uvedené zásady nebyly dodrženy,
i) dát skutečnou prioritu rychlému zavedení rejstříku trestů a ztrát práv na evropské úrovni (evropského trestního rejstříku), a harmonizaci prvků skutkové podstaty závažných trestných činů, jelikož nezbytná potřebna těchto bodů je pravidelně zdůrazňována v souvislosti s bojem proti terorismu i proti organizované trestné činnosti;
j) obecně postupovat důsledně i ve sporných nebo složitých tématech a stanovit pro ně přesný a pevný časový plán jak pro vypracování nástrojů, tak i pro jejich zavedení, jakmile budou moci přinést skutečný krok kupředu v boji proti terorismu, jako v případě evropského trestního rejstříku;
k) informovat Parlament o termínech stanovených pro vypracování právních nástrojů, které umožní registraci bankovních účtů, a opatření zaměřených na zlepšení průhlednosti právnických osob.
2. Pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Evropské radě a Radě a pro informaci také Komisi.
[1] Úř. věst.
C 310, 16.12.2004, s. 36.
[2] Úř. věst.
L 281, 23.11.1995, s. 31.
[3] Úř. věst.
C 281, 18.11.2004, s. 5.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0224
Politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Evropské unie v letech 2007 – 2013
Usnesení Evropského parlamentu o politických výzvách a rozpočtových prostředcích rozšířené Unie v letech 2007 – 2013 (2004/2209(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na články 268–276 této smlouvy,
- s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [1],
- s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 10. února 2004 - Budování naší společné budoucnosti: Politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšíření Evropské unie (KOM(2004)0101) a ze dne 14. července 2004 o finančním výhledu na roky 2007 – 2013 (KOM(2004)0487), pracovní dokument Komise ze dne 14. července 2004 Návrh na prodloužení interinstitucionání dohody o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu (KOM(2004)0498), návrh Komise ze dne 14. července 2004 na rozhodnutí Rady o systému vlastních zdrojů Společenství (KOM(2004)0501) a zprávu Komise ze dne 14. července 2004 o provozování systému vlastních zdrojů (KOM(2004)0505),
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu [2],
- s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [3];
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o budování společné budoucnosti: politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007 – 2013 [4],
- s ohledem na své rozhodnutí ze dne 15. září 2004 o zřízení dočasného výboru pro politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007 – 2013 [5],
- s ohledem na svou otázku k ústnímu zodpovězení O-0067/2004 (B6-0130/2004) určenou Radě a své usnesení o finančním výhledu ve vztahu k zasedání Evropské rady v prosinci 2004 [6],
- s ohledem na svou otázku k ústnímu zodpovězení O-0068/2004 (B6-0131/2004) určenou Komisi,
- s ohledem na článek 175 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu dočasného výboru pro politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007 – 2013 a na stanoviska Výboru pro rozpočtovou kontrolu, Hospodářského a měnového výboru, Výboru pro zaměstnanost a sociální věci, Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin, Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku, Výboru pro vnitřní trh a ochranu spotřebitelů, Výboru pro dopravu a cestovní ruch, Výboru pro regionální rozvoj, Výboru pro zemědělství a rozvoj venkova, Výboru pro rybolov, Výboru pro kulturu a vzdělávání, Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci, Výboru pro ústavní záležitosti, Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví, Výboru pro zahraniční věci, Výboru pro rozvoj a Výboru pro mezinárodní obchod (A6-0153/2005),
A. vzhledem k tomu, že platnost stávajícího finančního výhledu a interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu skončí v zásadě v roce 2006;
B. vzhledem k tomu, že doba platnosti většiny právních předpisů Společenství s finančními dopady skončí v roce 2006;
C. vzhledem k tomu, že příprava dalšího finančního výhledu je jednou z největších výzev, kterým bude Unie v nadcházejících měsících čelit, protože bude formovat novou rozšířenou Evropu s ohledem na nové vnitřní a globální výzvy a úkoly;
D. vzhledem k tomu, že se Evropský parlament rozhodl zřídit dočasný výbor s tímto mandátem:
a) vymezit politické priority Evropského parlamentu pro budoucí finanční výhled jak z legislativního, tak z rozpočtového hlediska,
b) navrhnout strukturu budoucího finančního výhledu v souladu s těmito prioritami,
c) odhadnout finanční prostředky, které mají být přiděleny na výdaje Evropské unie v letech 2007 – 2013,
d) navrhnout orientační rozdělení prostředků mezi jednotlivé okruhy finančního výhledu a v rámci těchto okruhů v souladu s prioritami a navrhovanou strukturou,
E. vzhledem k tomu, že dočasný výbor by měl předložit závěrečnou zprávu předtím, než Evropská rada přijme společný postoj;
F. vzhledem k tomu, že v souladu s odstavcem 26 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 zahájila Komise proces přípravy nového finančního výhledu a nové interinstitucionální dohody předložením návrhů ve dnech 10. února 2004 a 14. července 2004;
G. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu (dále jen "Ústava") posiluje roli Evropského parlamentu v mnoha legislativních oblastech, rozšiřuje rozpočtové pravomoci Evropského parlamentu a v článku I-55 a v čl. III-402 odst. 5 stanoví, že víceletý finanční rámec se stane evropským zákonem Rady, o němž Rada rozhoduje jednomyslně po projednání v dohodovacím výboru a po získání souhlasu Evropského parlamentu, který se usnáší většinou hlasů všech svých členů;
H. vzhledem k tomu, že odstavec 26 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 stanoví, že platnost stávajícího finančního výhledu se prodlužuje, pokud jej některá ze stran této dohody výslovně nevypoví;
I. vzhledem k tomu, že v případě neexistence interinstitucionální dohody umožňuje Smlouva o založení ES přijmout roční rozpočty podle ustanovení článků 272 a 273, pokud nebyl rozpočet schválen do začátku finančního roku;
J. vzhledem k tomu, že nová Komise oficiálně podpořila návrhy předchozí Komise ohledně struktury, doby platnosti a úrovně finančních zdrojů na rok a okruh výdajů nového finančního výhledu a veškeré legislativní návrhy, které jsou společně označovány jako "Prodiho balíček";
K. vzhledem k tomu, že ve svém výše uvedeném usnesení ze dne 22. dubna 2004 Evropský parlament zdůraznil, že "pokud nedojde k dohodě mezi Evropským parlamentem a Radou ohledně finančního balíčku, nebude existovat žádný finanční výhled, neboť stávající Smlouva povinnost vytvořit finanční výhled nestanoví a upravuje pouze roční rozpočty";
L. vzhledem k tomu, že se příjmy z DPH a HNP (které byly v době svého zavedení zamýšleny jako dodatečné příjmy k vlastním prostředkům Unie) staly postupně hlavním zdrojem financování rozpočtu Společenství; vzhledem k tomu, že spolu s ustanoveními o výjimkách, o která byl tento systém doplněn, jej učinily ještě složitějším a neprůhlednějším pro občany a stále méně spravedlivějším, a vedly k systému financování, jehož výsledkem jsou nepřijatelné nerovnosti mezi členskými státy;
M. vzhledem k tomu, že závěry Evropské rady z prosince 2004 potvrdily "Prodiho balíček" jako pracovní základ pro Radu, která souhlasila s tím, že povede institucionální dialog prostřednictvím pravidelných kontaktů s Evropským parlamentem;
N. vzhledem k tomu, že v závěrech Evropské rady z prosince 2004 je jasně stanovena vazba mezi finančním výhledem, otázkou vlastních zdrojů a opravným mechanismem;
O. vzhledem k tomu, že dočasný výbor v uplynulých šesti měsících:
- provedl hloubkovou analýzu návrhů Komise,
- úzce spolupracoval se všemi stálými výbory, jejichž stanoviska byla pečlivě posouzena,
- se zájmem sledoval pracovní metodu "stavebních kamenů", kterou uplatňovalo nizozemské předsednictví, a udržoval časté a konstruktivní kontakty s lucemburským předsednictvím,
- určil pozitivní politické priority s cílem stanovit postoj Evropského parlamentu při vyjednávání,
- předložil návrhy ohledně doby platnosti, struktury a finančních zdrojů příštího finančního výhledu v souladu s mandátem, který mu byl svěřen;
P. vzhledem k tomu, že Ústava stanoví možnost zavést nové kategorie vlastních zdrojů EU, jakož i zrušit některou ze stávajících kategorií,
Obecný kontext
1. trvá na tom, že rozšířená Evropská unie by měla mít dostatečné finanční zdroje odpovídající rozsahu jejích rostoucích politických cílů a dostačující jejím rostoucím domácím i mezinárodním závazkům; dále trvá na tom, že veškeré výdaje z rozpočtu EU by měly být určeny k přidání evropské hodnoty k veřejným výdajům členských států a že zásada subsidiarity by měla být přísně dodržována při všech rozhodnutích o výdajích v oblasti nevýlučných pravomocí – zejména kritérium, že akce EU může vzhledem ke svému rozsahu nebo účinkům lépe dosáhnout cílů Unie;
2. v zájmu řádné finanční správy, zjednodušení a demokratické odpovědnosti požaduje zlepšení a zjednodušení mechanismů finanční kontroly jak na úrovni orgánů, tak i v členských státech, aby byla zajištěna skutečná veřejná odpovědnost za všechny výdaje EU;
3. připomíná, že finanční výhled představuje finanční rámec, jehož cílem je zabezpečit rozvoj priorit EU v kontextu rozpočtové kázně, a není víceletým rozpočtem na dobu sedmi let; zdůrazňuje, že finanční výhled zůstává na zřeteli, a proto musí umožňovat nezbytnou flexibilitu za účelem reflexe střednědobých politických cílů a poskytovat finanční zdroje potřebné k tomu, aby mohly být budoucí výzvy řešeny efektivně a spravedlivě, jak stanoví Smlouva o ES; je odhodlán plně využít pravomocí, která mu dává článek 272 Smlouvy, na jehož základě je vytvořen roční rozpočtový proces pro účely schvalování výdajů Evropské unie;
4. bere na vědomí, že nová Barrosova Komise plně podpořila návrhy předložené Prodiho Komisí v posledních měsících jejího funkčního období; odmítá však systém, který zavazuje volené a výkonné orgány Evropské unie na tři po sobě jdoucí funkční období;
5. je si vědom složité politické, hospodářské a sociální situace v několika členských státech, ale připomíná, že rozpočet EU vzrostl v letech 1996 až 2002 o 8,2 %, zatímco průměrný nárůst národních rozpočtů (EU-15) činil 22,9 %; upozorňuje na to, že MacDougallova zpráva zastává názor, že evropský rozpočet by měl činit 2 až 2,5 % HDP členských států [7]; využívá této příležitosti k připomenutí toho, že strop vlastních zdrojů určený v roce 1993 pro 15 členských zemí zůstal od té doby nezměněn, tzn. 1,31 % HNP EU pro položky závazků a 1,24 % HNP EU pro položky plateb; připomíná, že výše rozpočtu EU v současné době činí méně než 2,5 % celkových veřejných výdajů v Unii oproti průměru 47 % HNP EU na celkové veřejné výdaje;
6. je toho názoru, že náklady rozšíření, ke kterým je nutno přistupovat spravedlivým a nestranným způsobem, na sebe může zcela převzít 15 starých členských států Unie a že je nutno považovat tyto výdaje za minimální vzhledem k politickým, sociálním a hospodářským výhodám, které sjednocení Evropy představuje pro celou Unii;
7. je přesvědčen, že finanční výhled může umožnit vyvážený rozvoj finančních prostředků přidělených Unii, jestliže:
- budou využívány na akce se skutečnou evropskou přidanou hodnotou, jasně definovanými prioritami a viditelností pro občany,
- budou optimalizovat koncentraci a komplementaritu s činnostmi probíhajícími na národní, regionální a místní úrovni, aby se co nejvíce omezilo zatížení daňových poplatníků,
- se budou vynakládat v souladu se zásadami řádné finanční správy, se zaměřením na účinnost a efektivnost; upozorňuje na to, že výdaje vynaložené na evropské úrovni mohou být zdrojem úspor na úrovni členských států, zejména proto, že umožňují úspory z objemu nebo mohou vytvářet příjmy na úrovni členských států;
8. zdůrazňuje, že diskuse o finančním výhledu je úzce spojena s otázkou vlastních zdrojů, opravného mechanismu, různých forem spolufinancování a finančních nástrojů a potřeby upravit stávající systém, jak potvrdila Evropská rada ve svých závěrech z prosince 2004; vyjadřuje politování nad tím, že Komise nepředložila ambicióznější návrhy na nahrazení současného systému zároveň s novým finančním výhledem;
9. přihlédne při svém závěrečném hlasování ke způsobu, jakým Rada uzná nutnost zásadní reformy současného systému vlastních zdrojů, na jejímž základě bude možné rozdělit nové výdaje spravedlivě mezi členské státy a následně se navrátit k původnímu principu financování společných politik ze skutečných vlastních zdrojů podle průhledného, spravedlivého a demokratického systému, který by měl vstoupit v platnost nejpozději na počátku příštího finančního výhledu;
10. upozorňuje na skutečnost, že se vstupem Ústavy v platnost se změní legislativní postup u řady návrhů a bude zaveden postup spolurozhodování; uvědomuje si, že není možné Ústavu právně předjímat před skončením procesu ratifikace; naléhavě vyzývá Radu, aby přistoupila na čestnou dohodu s cílem zaručit legislativní pravomoci Evropského parlamentu a zavést doložku o revizi legislativních aktů, u nichž se změní legislativní postup po vstupu Ústavy v platnost;
11. domnívá se, že
- s ohledem na nesmírný politický význam příštího finančního výhledu,
- s ohledem na to, že Ústava vyžaduje, aby byl budoucí zákon Rady obsahující víceletý finanční rámec (VFR) schválen většinou poslanců Parlamentu,
- s ohledem na to, že příští finanční výhled bude zasahovat i do období po vstupu Ústavy v platnost, přičemž se bude mít velmi pravděpodobně za to, že plní funkci VFR umožňujícího přijetí prvního ročního rozpočtu podle nové Ústavy,
by se Evropský parlament měl zavázat formou dohody o příštím finančním výhledu pouze tehdy, schválí-li ho většina jeho poslanců;
12. připomíná, že podle stávajících smluv nemá finanční výhled statut formálního dokumentu a může být stanoven pouze se souhlasem Evropského parlamentu na dobrovolném základě; dále zdůrazňuje, že nedojde-li k dohodě, bude uplatněna Smlouva o ES za účelem regulace přijímání ročních rozpočtů; zdůrazňuje, že nebude souhlasit s příštím finančním výhledem, pokud Rada ve svém konečném postoji nezohlední jeho priority;
13. vítá do určité míry návrhy Komise týkající se následujícího finančního rámce na léta 2007 – 2013 a související legislativní návrhy, které tvoří součást "Prodiho balíčku" a měly by nahradit většinu současné legislativy končící v roce 2006, jako příležitost rozšířené Unie dále rozvíjet nový politický program; po hloubkové analýze provedené dočasným výborem a 17 výbory, které sdělily svá stanoviska, se domnívá, že návrhy Komise získaly kvalifikovanou podporu a jako takové jsou přijatelnou základnou pro analýzu a budoucí jednání; upozorňuje však Radu na některé politické priority, v nichž má evropská přidaná hodnota pro Unii a její občany zásadní význam;
14. považuje rovněž za velmi důležité schválit finanční výhled co nejdříve, aby byl plně účinný od 1. ledna 2007, a aby se tak zamezilo jakémukoliv přerušení práce EU, zejména pokud jde o legislativní návrhy Komise;
Část I Politické výzvy
Konkurenceschopnější a soudržnější Evropa
Soudržnost
15. vítá plánovanou reformu politiky soudržnosti s cílem využít jí k dosažení cílů růstu, zaměstnanosti a udržitelného rozvoje; domnívá se, že evropská regionální politika je nezbytným nástrojem podpory sociální a hospodářské a územní soudržnosti, který umožňuje Unii činit kroky směřující ke snižování rozdílů mezi regiony, s cílem podpořit harmonický rozvoj Unie jako celku, k řešení strukturálních nedostatků (obtížné dostupnosti, vylidňování a nízké hustoty obyvatelstva, odlehlých lokalit atd.) a podpoře udržitelného rozvoje, růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti v regionech; zdůrazňuje význam politiky soudržnosti při plnění lisabonských cílů a k překonání rozdílů mezi různými oblastmi Evropské unie by k tomuto účelu měly být využity veškeré zdroje určené na politiku soudržnosti; je přesvědčen, že společná akce na evropské úrovni je z hlediska nákladů efektivní, neboť umožňuje úspory z objemu, racionalizaci postupů a sdružování prostředků, zejména v kontextu přeshraniční spolupráce; zastává názor, že existence silné, dobře financované evropské regionální politiky je nezbytnou podmínkou k tomu, aby se Unie dokázala vyrovnat s postupným rozšiřováním a aby dokázala snižovat rozdíly mezi regiony, a že v tomto postupu musí být podporována základní struktura systému programů pomoci se třemi pilíři, pokud jde o srovnatelné vztahy mezi nimi; zastává proto názor, že částky 0,41 % HNP Unie a 4 % HNP nových členských států jsou přiměřené za předpokladu, že členské státy zajistí vedle konání akcí také národní a regionální opatření a že zajistí odpovídající prostředky na spolufinancování (z veřejných a soukromých zdrojů); je odhodlán monitorovat důsledné uplatňování pravidla N+2 ze strany Komise ve strukturálních fondech, a proto by současná pravidla týkající se Fondu soudržnosti měla být nadále uplatňována;
Výzkum
16. zdůrazňuje, že vědecký výzkum, technologický rozvoj a modernizace jsou jádrem ekonomiky založené na znalostech a představují klíčové faktory pro růst a udržitelný rozvoj, konkurenceschopnost firem, zaměstnanost a plnění cílů lisabonské strategie; zastává názor, že úsilí v oblasti výzkumu by mělo být posíleno a konsolidováno na úrovni EU a mělo by vést ke vzniku špičkových vývojových středisek, přinést přidanou hodnotu průmyslu, malým a středním podnikům a evropským občanům a podpořit spolupráci mezi soukromými a veřejnými aktéry zvláště s ohledem na infrastrukturu výzkumu a podporu veřejně-soukromých partnerství; zdůrazňuje, že tento finanční výhled musí podstatnou měrou přispět k tomu, aby bylo dosaženo cíle stanoveného na zasedání Evropské rady v Barceloně v roce 2002, jímž je zvýšit do roku 2010 výdaje na výzkum a vývoj na 3 % HND Evropské unie, a že tyto cíle musejí být zohledněny v budoucích finančních výhledech; domnívá se, že by měly být vyčleněny odpovídající prostředky na plnění vesmírného programu v rámci částky na výzkum, a že po vstupu Ústavy v platnost by legislativní nástroje a finanční prostředky měly mít doložku o revizi; trvá na tom, že do evropského výzkumného prostoru by mělo patřit všech 25 členských států; považuje pro konkurenceschopnost Evropy a pro sociální soudržnost za životně důležité, aby byla překlenuta digitální propast mezi regiony a sociálními skupinami a aby žádný občan EU nebyl vyčleněn z informační společnosti;
Transevropské sítě
17. vítá návrh Komise o prioritních projektech TEN-T; poznamenává však, že prostředky přidělené na 30 prioritních projektů v oblasti dopravy a na program Marco Polo představují minimální částku, u níž je nutno počítat s revizí ve smyslu navýšení; podtrhuje strategický význam dopravních sítí pro konečnou konsolidaci jednotného trhu EU a pro užší vztahy EU s kandidátskými, předkandidátskými a spřátelenými zeměmi; upozorňuje, že propojení dopravních sítí může povzbuzovat rozvoj obchodu a investic, a tím může podporovat nejen udržitelnost a stabilitu, ale také sociální, hospodářskou a zeměpisnou soudržnost; vyzývá k odpovídajícímu financování rozvoje dopravních propojení a společné infrastruktury sdílené zeměmi; trvá na tom, že toto financování by mělo být na straně členských států podmíněno zárukou odpovídající finanční účasti a odpovídajícího přístupu daných regionů k sítím, a je ochoten prozkoumat inovativní finanční nástroje, jako jsou úvěrové záruky, evropské koncese, evropské půjčky a zájmový fond na pokrytí investic veřejného a soukromého sektoru pouze do výzkumu, inovací, vesmíru a významných fyzikálních a nefyzikálních sítí, nebo půjčky EIB;
18. upozorňuje, že nové nařízení by umožnilo rovněž financování infrastruktury v rámci programu TEN-E, což předchozí rámec na léta 2000 – 2006 neumožňoval; je toho názoru, v rámci tohoto programu by měla být podpora soustředěna hlavně na studie;
Program sociální politiky
19. domnívá se, že skromné finanční prostředky přidělené na provádění programu sociální politiky představují minimum, jež je potřebné k tomu, aby bylo možné přispět k lisabonské strategii pro udržitelný růst s větším počtem lepších pracovních míst; zastává názor, že odpovídající úroveň výdajů Společenství na oblast sociální politiky je nadále klíčová, zejména pokud jde o zaměstnanost a sociální ochranu; podtrhuje však skutečnost, že hlavní odpovědnost a pravomoc v oblasti sociální politiky mají členské státy; domnívá se, že navýšení o 200 milionu EUR je nezbytné, má-li být dosaženo cílů programu sociální politiky;
Vzdělávání a odborná příprava
20. považuje celoživotní vzdělávání a odbornou přípravu za jednu z nejvyšších priorit pro příští finanční výhled a za klíčový faktor pro růst, sociální začlenění a konkurenceschopnost; považuje navrhované zvýšení finančních prostředků pro tuto oblast za naprosté minimum nezbytné k dosažení cílů EU v této oblasti; domnívá se, že účinnost evropských programů v oblasti celoživotního vzdělávání a odborné přípravy je prokazatelná, neboť poskytují přidanou hodnotu a jsou nástrojem šíření inovací a osvědčených postupů, které by jinak nepřekročily hranice jednotlivých států; zdůrazňuje, že v celé Unii musí být posílena mobilita pro studenty a pracovníky, aby mohli mít užitek z nových příležitostí; zdůrazňuje, že do společných vzdělávacích aktivit by mělo být zapojeno více studentů; vítá konsolidaci do jediného nástroje; je přesvědčen, že zvýšení o 670 milionu je nezbytné, má-li být dosaženo stanovených cílů;
Lepší kvalita života
Rozvoj venkova
21. domnívá se, že restrukturalizace společné zemědělské politiky (SZP) musí být doprovázena podstatným nárůstem prostředků ve fondech na rozvoj venkova, aby mohly být řešeny problémy zaměstnanosti a konkurenceschopnosti ve venkovských oblastech, a to především v nových členských státech; domnívá se, že investování do rozvoje venkova vyžaduje také podporu pro podniky, které přispívají k diverzifikaci venkova; je toho názoru, že návrh rozpočtu nového Fondu pro rozvoj venkova předložený Komisí je nesmírně omezený, a proto představuje absolutní minimum;
Životní prostředí
22. vítá přístup Komise spočívající v začlenění programu Natura 2000 do fondu pro rozvoj venkova a strukturálních fondů, které by měly být spolu s výrazně posíleným programem Life+ hlavními zdroji finančních prostředků; trvá v této souvislosti na vytvoření právně závazného mechanismu, který by zaručoval řádné provádění programu Natura 2000 a jeho financování ze strany EU ve výši odhadovaného příspěvku EU k plánované celkové částce, která činí pro EU-25 zhruba 6,1 miliard EUR ročně; trvá na tom, že ve finančním výhledu by proto měla být vyčleněna ("vyhrazena") částka 21 miliard eur na program Natura 2000 pro uvedené oblasti; vyslovuje se pro financování opatření k provádění programu Natura 2000 v okruhu 2 finančního výhledu; vyzývá k financování řízení a aktivit programu Natura 2000, které nemohou být financovány jinými nástroji programu Life+; vyzývá v této souvislosti Komisi, aby prozkoumala možnost začlenění programu Natura 2000 do jiných fondů;
Prostor svobody, bezpečnosti a práva
23. stanoví vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva jako jednu ze svých politických priorit pro období příštího finančního rámce a bere na vědomí, že Komise navrhla výrazný nárůst přidělených prostředků; domnívá se, že navrhovaný příspěvek ve výši zhruba dvou třetin prostředků předpokládaných v navrhovaném okruhu 3 nemusí být dostačující k pokrytí potřeb a cílů Evropské unie v této oblasti, jak je vymezil Evropský parlament a Rada; domnívá se, že navýšení o 1 miliardu EUR je nezbytné k dosažení jejích cílů; domnívá se proto, že v okruhu 3 musí zůstat dostatečná rezerva k pokrytí nepředvídaných potřeb a nových událostí;
24. vzhledem k přednostnímu zájmu věnovanému boji proti organizované trestné činnosti, včetně terorismu, a posilování soudní spolupráce vyzývá ke sloučení rozpočtových prostředků uvolněných pro Europol a Eurojust; dále vyzývá k tomu, aby uvedené opatření bylo doprovázeno posílením demokratické kontroly Europolu;
Evropa blíže občanovi
Podpora evropského občanství, kultury a rozmanitosti
25. považuje program Mládež v akci za prioritu; věří, že současný program Mládež jasně prokázal evropskou přidanou hodnotu činnosti Společenství v oblasti organizace mnohostranných výměnných pobytů mládeže, evropské dobrovolné služby, vytváření sítí projektů a evropské odborné přípravy mladých pracovníků; vítá navrhovanou racionalizaci nástrojů Společenství v této oblasti; je přesvědčen, že zvýšení částky z 811 milionů EUR na 1000 milionů EUR je nezbytné, má-li program dosáhnout stanovených cílů;
26. vítá racionalizaci nástrojů Společenství v oblasti kultury předpokládanou v návrhu Komise pro program Kultura 2007(KOM (2004)0469); lituje skutečnosti, že v současné době se na umění z rozpočtu EU vydává jen sedm centů na osobu; je přesvědčen, že ke zlepšení financování návrhu Komise je nezbytné zvýšení částky z 360 milionů EUR na 500 milionů EUR;
27. je znepokojen tím, že velká většina evropských občanů říká, že ví jen velmi málo nebo nic o Evropské unii, jejích orgánech, politice nebo úspěších; zdůrazňuje, že Unie musí uvolnit prostředky nezbytné pro podporu účinné informační a komunikační strategie, aby mohla vysvětlovat občanům, jak jim stávající orgány slouží ku prospěchu a proč vyvíjejí takovou politiku dosahování cílů, jakou vyvíjejí; vyzývá k posílení vzájemné provázanosti mezi finančními výhledy a novými ustanoveními Ústavy také s ohledem na participativní demokracii a zejména na rozvinutí občanského dialogu a provádění občanských iniciativ; vítá předložení legislativního návrhu programu, který by byl nástupcem Programu občanské účasti, který zůstává prioritou za účelem podpory aktivní a činorodé občanské společnosti a přiblížení Evropy jejím občanům prostřednictvím procesu "zdola-nahoru";
Silnější Evropa v bezpečnějším světě větší solidarity
28. trvá na dostatečné úrovni financování vnějších vztahů, aby se EU mohla stát skutečným "globálním partnerem" ve světě a měla k dispozici prostředky pro své politické ambice a mezinárodní závazky; zdůrazňuje, že není ochoten nadále udržovat stav neustálého tlaku v rámci okruhu 4, který nastal v současném finančním výhledu, a upozorňuje zejména na potřebu vysokého stupně flexibility a dostatečné rezervy pro řešení nepředvídaných událostí; upozorňuje, že je nutné zajistit dostatečné financování, aby bylo zajištěno, že bude uplatňován postup předpokládaný pro tuto oblast v Ústavě, zvláště nová politika sousedství na základě zvláštního partnerství stanoveného v jejím článku I-57;
29. zdůrazňuje potřebu další diverzifikace evropské strategie sousedství, která nabídne atraktivní alternativu také těm zemím, které by se potenciálně mohly stát členskými státy Evropské unie, ale které chtějí nakonec zůstat blízkými partnery Unie; trvá na tom, že Evropský parlament, jakožto složka rozpočtového orgánu, musí být v budoucnu, jako je tomu dnes, zapojen jako rovnoprávný partner do každého rozhodování o přechodu potenciálního kandidáta ke statutu předvstupního kandidáta z důvodu zásadního vlivu na rozpočet; zaujímá zásadní stanovisko, že navýšení prostředků je nezbytné za účelem prohloubení vztahů se sousedskými zeměmi a poskytování přiměřené výše prostředků potenciálním kandidátským a kandidátským zemím, které jim zaručí spravedlivé a rovné zacházení; upozorňuje zejména na skutečnost, že dostupné zdroje k financování vztahů EU s rozvojovými zeměmi musí být považovány za minimum vzhledem k nutnosti dostát evropskému závazku pomoci těmto zemím dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí do roku 2015;
30. vyzývá k soudržnosti mezi ustanoveními navrhovaných legislativních nástrojů a pravděpodobnými budoucími ustanoveními Ústavy zvyšující ve všech případech účinnou demokratickou účast Evropského parlamentu v rámci rozhodovacího procesu včetně přijímání a revizí víceletých strategických rámců; upozorňuje, že větší účast Parlamentu je obzvlášť potřebná v případě rozhodnutí o akcích SZBP, zejména pokud mají dopady na rozpočet; v této souvislosti považuje za nezbytné dále rozvíjet současnou praxi informování Evropského parlamentu a konzultování s ním v kontextu SZBP; se domnívá se, že rozdělování prostředků by mělo spadat do "běžného" rozpočtu EU, a tudíž do pravomoci Evropského parlamentu udělovat absolutorium;
31. vítá nadcházející vznik Evropského útvaru pro vnější akce a trvá na tom, že administrativní náklady na tento útvar budou v plném rozsahu hrazeny z rozpočtu EU;
32. vítá obnovené odhodlání vedoucích představitelů EU a USA vytvářet společný politický program včetně společných akcí v otázkách zahraniční politiky; upozorňuje, že v návrzích Komise se tento přístup neodráží a trvá na účasti Parlamentu v rozhodnutích o těchto záležitostech, pokud mají důsledky pro rozpočet;
Část II Organizace a struktura finančního rámce
Trvání
33. bere na vědomí, že Komise navrhla finanční rámec na dobu 7 let; z důvodů demokratické odpovědnosti opakuje své stanovisko, že by bylo vhodné, aby doba platnosti finančního výhledu odpovídala pětiletému funkčnímu období Evropského parlamentu a Evropské komise, a připomíná, že Ústava předpokládá dobu platnosti VFR v délce nejméně pět let, což by umožnilo koordinaci s funkčním obdobím Komise a Evropského parlamentu; upozorňuje, že doba platnosti legislativních návrhů by mohla zůstat nezávislá na časovém rámci finančního výhledu; žádá proto, aby jeho delegace vyjednávající interinstitucionální dohodu trvala na tom, aby budoucí interinstitucionální dohoda obsahovala ustanovení zaručující delší (až sedmiletou) platnost víceletých programů, ve srovnání s platností budoucího finančního výhledu, zvláště pro hlavní oblasti politiky, jako jsou zemědělská politika, strukturální politika a politika soudržnosti a výzkum;
34. podporuje návrh finančního rámce na dobu sedmi let předložený Komisí; domnívá se, že rámec kratšího trvání by byl technicky i politicky nepraktický a že delší finanční výhled přispěje ke stabilitě systému a usnadní plánování politiky soudržnosti a dalších finančních nástrojů společného rozpočtu;
Struktura
35. bere na vědomí návrh Komise na restrukturalizaci příštího finančního rámce, aby lépe odrážel širší politické cíle, posílil sociální a hospodářskou soudržnost a lépe zviditelnil víceleté výdajů pro občany EU, domnívá se však, že v některých případech zavádí zbytečnou přísnost;
36. domnívá se, že lze pochybovat o významu okruhu 3 (Občanství, svoboda, bezpečnost a spravedlnost) vzhledem k objemu přidělených prostředků ve srovnání se všemi ostatními okruhy, nicméně z politického hlediska je jeho význam přijatelný; podporuje vytvoření samostatného podokruhu pro prostor svobody, bezpečnosti a práva v rámci tohoto okruhu, aby tato významná politická priorita EU byla viditelnější, a zároveň si přeje, aby nedocházelo ke snižování finančních prostředků vyčleněných na ostatní části okruhu;
37. připomíná, že poté, co nabude Ústava účinnosti a bude zrušeno rozlišení mezi povinnými a nepovinnými výdaji, nebudou již v rámci okruhu 2 vyčleňovány prostředky na tržní výdaje a na přímé platby;
Správní výdaje
38. je ochoten zachovat strukturu, která rozpočtovému orgánu usnadňuje kontrolu správních výdajů Komise, a staví se tudíž proti návrhu na odstranění těchto výdajů z okruhu 5; soudí však, že by měl být zachován a dále rozvíjen systém sestavování rozpočtu podle činností, který byl zaveden pro rozpočtovou nomenklaturu; podporuje tudíž návrh, aby správní výdaje Komise byly nadále přičleněny k jednotlivým oblastem politiky, ale aby byl zároveň zaveden závazný strop mimo tabulku finančního výhledu, přičemž tento strop by mohl být zvýšen výhradně na základě rozhodnutí rozpočtového orgánu s využitím jakýchkoli prostředků dostupných na základě budoucí interinstitucionální dohody; zdůrazňuje, že rozpočtovou kázeň by měl dodržovat všechny orgány EU;
Agentury
39. je znepokojen stálým nárůstem počtu všech druhů agentur (decentralizovaných, výkonných a regulačních), a s politováním konstatuje, že Komise nebyla schopna poskytnout podrobné informace o víceletém plánování pro agentury na období příštího finančního rámce; vyzývá legislativní orgány, aby při zřizování nových agentur braly v úvahu rozpočtové dopady; ve stejné souvislosti zdůrazňuje, že nárůst pracovních úkolů jednotlivých agentur má také značný rozpočtový dopad na rozpočet EU; vyzývá členské státy v souvislosti se zřizováním nových agentur, aby na sebe braly nutnou odpovědnost za jejich budoucí financování;
40. zdůrazňuje, že vytváření agentur by měly v budoucnu soustavně prověřovat rozpočtové i legislativní orgány, a to nejen proto, že decentralizované orgány představují administrativní zátěž pro rozpočet (2735 zaměstnanců nad rámec plánů Komise pro rozpočet na rok 2005), ale také vzhledem k riziku, že zástupci členských států ve vedení agentur mohou na mezivládní úrovni ovlivňovat společné politiky, a vzhledem k chybějící demokratické odpovědnosti vůči Evropskému parlamentu;
41. vyzývá k uplatňování obdobného postupu, jaký je vyžadován v případě správních výdajů Komise, vycházejícího ze závazného stropu pro agentury, který je stanoven mimo tabulku finančního výhledu a který by mohl být zvýšen pouze rozhodnutím rozpočtového orgánu s využitím veškerých prostředků dostupných na základě budoucí interinstitucionální dohody; těmito prostředky hodlá zlepšit kontrolu a transparentnost činnosti agentur, aniž by tím byly nepříznivě ovlivněny příslušné programy;
Přezkum, pružnost, rezervy
42. připomíná, že během platnosti stávajícího finančního výhledu byly využívány všechny možné nástroje určené ke zvýšení stropu finančního výhledu, jako je revize, přizpůsobení, pružnost a Fond solidarity, na základě společné dohody pro účely řešení trvalých a strukturálních potřeb nebo financování nepředvídaných potřeb; zdůrazňuje, že ve víceletém kontextu je nástroj pružnosti nezbytným nástrojem; připomíná, že do roku 1999 byl finanční výhled revidován při mnoha příležitostech a že v nedávných letech, a především během platnosti stávajícího finančního výhledu na léta 2000 – 2006, byl nástroj pružnosti využíván v šesti letech ze sedmi, což jednoznačně ukazuje, že některé okruhy byly podfinancovány; do budoucna požaduje, aby mechanismy pružnosti nebyly používány ke každoročnímu financování trvalých potřeb;
43. zdůrazňuje, že pružnost bude hrát klíčovou roli ve vyjednávacím postavení Evropského parlamentu; zamítne jakýkoli pokus Rady dohodnout se na finančním rámci bez použití odpovídajících mechanismů, které by umožnily uzpůsobit jej budoucím potřebám, a soudí, že jednou ze zásadních povinností rozpočtového orgánu je takové mechanismy stanovovat; domnívá se, že rozsah a nástroje pružnosti jsou úzce spojeny s rozhodnutím o celkových částkách, konečné struktuře a trvání finančního rámce;
44. proto navrhuje:
- přijmout návrh Komise o revizním procesu s víceletým účinkem, který by pokrýval dlouhodobé změny finančního rámce, což by mohlo být usnadněno tím, že budou schvalovány stejnou většinou jako rozpočet (kvalifikovanou většinou v Radě a absolutní většinou v Evropském parlamentu),
- přijmout návrh Komise ohledně pružnosti pro legislativní akty, ale zvýšit tuto pružnost o 10 % nad nebo pod částky stanovované v rámci spolurozhodování,
- odmítnout návrh Komise ohledně pružnosti při převodu prostředků mezi jednotlivými okruhy,
- vytvořit významné rezervy pro flexibilitu mimo finanční rámec, aby tak Evropská unie mohla reagovat na nepředvídané potřeby a neočekávané krize,
- vypracovat plán na přepracování finančního výhledu, pokud se změní základní předpoklady týkajících se hospodářského rozvoje, například dojde-li k výrazné odchylce od předpokládaného tempa růstu ve výši 2,3 %;
45. zdůrazňuje, že zásada tvorby rezerv pro pružnost je tou částí celkové dohody o finančním rámci, jež nepodléhá dalšímu vyjednávání; zastává názor, že úroveň pružnosti by měla být těsněji svázána s globálním stropem finančního rámce a že finanční částky věnované na nepředvídané potřeby by měly:
- být mimo finanční rámec,
- být uvolňovány podle návrhu Komise rozhodnutím rozpočtového orgánu,
- být financovány:
- prostřednictvím změn programů v rámci okruhů,
- prostřednictvím převodu nevyužitých finančních prostředků v rámci okruhů i mezi nimi,
- prostřednictvím nových finančních prostředků v případě, že první dva způsoby financování nepostačují;
požaduje, aby v případě nových finančních prostředků bylo od členských států požadováno poskytnutí zdrojů výhradně poté, co bylo učiněno rozhodnutí, aby se zátěž daňových poplatníků snížila na absolutní minimum; navrhuje, aby rozpočtový orgán schválil zjednodušený postup, a tím urychlil provedení každého rozhodnutí;
46. zastává názor, že tato celková pružnost by měla tvořit 0,03 % HND (v souladu s bodem 20 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999) a měla by být použita pro tyto cíle:
- Rezerva pro konkurenceschopnost (až do maximální výše 7 miliard EUR):
nový nástroj nahrazující Fond přizpůsobení růstu, jenž byl navržen Komisí, aby posílil růst a konkurenceschopnost a umožnil Unii reagovat na ekonomické změny;
- Rezerva pro soudržnost (až do maximální výše 3 miliardy EUR):
nový nástroj, jehož cílem je rozvoj mechanismu schopného reagovat na ekonomické otřesy a prudké změny v regionech Evropské unie a členských států, jež na něj mají nárok podle okruhu 1 písm. b) i prostřednictvím změny programů u nevyužitých finančních prostředků;
- Rezerva: Pomoc při mimořádných událostech (až do maximální výše 1,5 miliardy EUR):
stávající nástroj, který by měl stát mimo rámec finančního výhledu;
- Rezerva: Fond solidarity (až do maximální výše 6,2 miliardy EUR):
stávající nástroj, který již stojí mimo rámec finančního výhledu a který Komise navrhuje jako rozpočtový strop;
- Rezerva na záruky za úvěry (až do maximální výše 3 miliard EUR):
část této rezervy existovala podle okruhu 4; tento nástroj by se měl rozšířit, aby poskytl záruky pro financování projektů dopravy a infrastruktury; tento nástroj by měl stát mimo rámec finančního výhledu;
- Rezerva na pružnost (až do maximální výše 3,5 miliardy EUR):
stávající nástroj již stojí mimo rámec finančního výhledu a byl navýšen na 500 milionů EUR;
Část III Rozpočtové prostředky a alternativy
47. domnívá se, že návrh Komise je celkově přijatelný; soudí, že některé okruhy byly nadhodnoceny, zatímco jiné naopak neodrážejí ambice, které by rozšířená Unie s 490 miliony obyvatel mohla v oblasti politiky, hospodářství a solidarity v následujících letech očekávat;
48. soudí, že je nezbytné hledat možnosti a alternativy s cílem dosáhnout kompromisu mezi snahou o prohloubení evropské integrace, rozpočtovou kázní, oprávněnými očekáváními nových členských států a návrhy Komise; hodlá rovněž do budoucna přehodnotit celkový objem výdajů podle vlastních politických priorit;
49. uvádí tudíž jako možné alternativy ve vztahu k návrhu Komise a podle tabulky v příloze:
- Zemědělství:
konstatuje, že v souladu s návrhem Komise bude objem finančních prostředků vyčleněný na zemědělství snížen z 45 % v roce 2007 na 35 % v roce 2013; konstatuje, že přestože se finanční prostředky v daném období zvyšují pouze o 3 %, je jejich objem stále neúměrný, a tento nepoměr se ještě prohloubí, budou-li některé politiky ve srovnání s jinými omezeny; odmítne jakoukoli snahu o vrácení zemědělské politiky do pravomoci členských států; obává se, že nedojde-li k politické a finanční dohodě, budou přetrvávat pochyby o financování opatření týkajících se trhu a přímých plateb pro Bulharsko a Rumunsko nad rámec stropu schváleného Radou v roce 2002 pro EU čítající 25 členů, a proto navrhuje, aby v zájmu zajištění úrovně podpory stanovené rozhodnutím Evropské rady v říjnu 2002 byla v rámci evropské patnáctky iniciována možnost postupného zavádění povinného spolufinancování, pokud budou potřeby vyšší než původní předpovědi,
- Evropský rozvojový fond:
připomíná, že Evropský parlament silně podporuje začlenění Evropského rozvojového fondu (ERF) do souhrnného rozpočtu na základě zásady jednotnosti rozpočtu a z důvodu transparentnosti, konstatuje však, že z finančního hlediska by jeho začlenění do rozpočtu nemělo ohrozit ostatní politiky; zdůrazňuje však proto, že toto začlenění je přijatelné, pouze pokud celkový strop finančního rámce přinese dodatečné zdroje do souhrnného rozpočtu; zdůrazňuje, že prostředky z rozpočtu by měly být přesně vymezeny, aby se předešlo nepříznivému dopadu na země AKT; zdůrazňuje, že zásada partnerství se zeměmi AKT musí být respektována při začlenění ERF do souhrnného rozpočtu,
- Fond přizpůsobení růstu:
zaujímá negativní stanovisko k návrhu Komise; dává přednost rezervě pružnosti pro konkurenceschopnost, jak je uvedeno v bodě 47,
- Fond solidarity:
zastává názor, že je výhodnější zachovat stávající systém financovaný jako rezervu mimo rozpočtové stropy, přičemž maximální částka by byla využita pouze v případě nutnosti, jak je uvedeno v bodě 47,
- Pomoc při mimořádných událostech:
Zaujímá negativní stanovisko k návrhu Komise na začlenění pomoci při mimořádných událostech do rámce rozpočtových stropů; navrhuje vytvořit mechanismus pomoci při mimořádných událostech, přesně vymezený mimo rozpočtové stropy, který by byl v případě potřeby financován na základě stejného mechanismu, jaký platí pro stávající Fond solidarity, jak je uvedeno v bodě 47,
- Záruky za úvěry:
Zaujímá negativní stanovisko k návrhu Komise ohledně tohoto mechanismu podle okruhu 4 a navrhuje rozšířit podobný mechanismus na jiné okruhy, jak je uvedeno v bodě 47,
- Podokruh 1a) Konkurenceschopnost pro růst a zaměstnanost:
domnívá se, že "lisabonské cíle" by měly zůstat pro Unii prioritou i v příštím finančním rámci a že k dosažení těchto cílů je třeba vyvinout značné úsilí; soudí, že rozpočtové prostředky by měly být odpovídající, ale zároveň realistické, navýšené a přitom ne nadhodnocené, omezené na subsidiaritu a jasnou evropskou přidanou hodnotu; proto plně podporuje návrh Komise na výzkum a TEN-T, navrhuje globální převod 4,7 miliardy EUR z rezervy a neprioritních aktivit do okruhu 3 (+ 1,3 miliardy EUR), okruhu 4 (+ 2,7 miliardy EUR) a celoživotního vzdělávání (+ 670 milionů EUR); navíc navrhuje vnitřní převod 200 milionů EUR z TEN-E na sociální program,
- Okruh 3: Občanství, svoboda, bezpečnost a právo:
má za to, že politiky, které mají být financovány v rámci tohoto okruhu, zejména svoboda, bezpečnost a právo, a též mládež a kultura, představují pro Evropský parlament vysoké priority; proto by celkový objem finančních prostředků měl vzrůst o 1,3 miliardy EUR, z nichž + 1 miliarda EUR na základní práva a boj proti trestné činnosti, 140 milionů EUR na kulturu a 189 milionů EUR na mládež,
- Okruh 4: EU jako globální partner (a SZBP):
je toho názoru, že ambice rozšířené Unie pro příští období, zejména nástroje předvstupní (IPA), sousedské a partnerské politiky (ENPI), potřeba financovat krizové situace a reformu zahraniční politiky, jež je obsažena v Ústavě, umožňují zvýšit objem příspěvků o 2,7 miliardy EUR a převést 1,2 miliardy EUR; zdůrazňuje, že navýšení prostředků na SZBP o 900 milionů EUR by bylo možné pouze po dohodě s Radou o roli Evropského parlamentu při rozhodování,
- Správní výdaje:
Soudí, že správní výdaje Komise by měly být sníženy o 2,9 miliardy EUR v souladu s přísností, jež je ukládána vnitrostátním správním orgánům, a s ohledem na rozvoj nových forem řízení (agentury) a s ohledem na to, že následná rozšíření by neměla plánovitě vytvářet nové zdroje;
50. domnívá se, že jednání by se měla zaměřit nejenom na procenta a čísla, ale měla by také přinést nové prvky – jako zásady spravedlivosti a postupného rozvoje, jež mají pro EU zásadní význam – ve snaze dosáhnout rovnováhy, kdy je možné naplnit očekávání jak členských států, tak i občanů; vyzývá Komisi a Radu, aby tyto prvky považovaly za podmínky nezbytné pro dosažení dohody s Evropským parlamentem; v tomto ohledu konstatuje, že:
- Aspekty vztahující se k Ústavě:
je odhodlán odmítnout jakýkoli právní závazek, který by mohl mít negativní závazný účinek poté, co vstoupí v platnost Ústava; naléhavě proto žádá Radu a Komisi, aby uzavřely gentlemanskou dohodu chránící legislativní pravomoc Parlamentu a aby zavedly doložku o revizi těch legislativních aktů, jejichž postup se změní vstupem Ústavy v platnost, posilující roli Evropského parlamentu; naléhavě žádá Komisi a Radu, aby tento závazek schválily v příští interinstitucionální dohodě,
- Finanční nařízení:
je přesvědčen, že zásady řádného řízení obsažené ve finančním nařízení a jeho prováděcích předpisech je třeba přehodnotit s cílem usnadnit jejich uplatňování a urychlit kompenzace (nebo refundace) členským státům; vyzývá Komisi a Radu, aby se dohodly na přepracování těchto ustanovení, která musí zajistit uplatňování a zjednodušení postupů,
- Administrativní zátěž:
zdůrazňuje, že Komise by měla učinit kroky ke zjednodušení a zlepšení efektivity administrativního řízení s ohledem na uplatňování programů Společenství na své vlastní služby, členské státy a konečné uživatele, zejména pokud jde o projekty menšího rozsahu; soudí, že by se měla provést pečlivá analýza efektivity administrativního řízení právních předpisů Společenství na každé ze čtyřech následujících úrovní, a určit tak možnosti pro zvýšení efektivity a účinnosti využívání administrativních nákladů; navrhuje, aby se tato analýza týkala souhrnně celého rozpočtu,
- Potvrzení členskými státy
soudí, že Evropský parlament nese jako součást rozpočtového orgánu odpovědnost za zajištění optimálního využívání finančních zdrojů, kterými členské státy přispívají do rozpočtu EU; hodlá zkvalitnit uplatňování programů, které mají být financovány v rámci příštího finančního rámce; vyzývá členské státy, aby potvrdily své finanční závazky pro všechny politiky organizované v rámci sdílených pravomocí prostřednictvím formálního prohlášení o zveřejnění informací vydaného ex-ante a výročního prohlášení o věrohodnosti vydaného ex-post nejvyšším politickým a řídícím orgánem členských zemí (ministr financí); žádá tudíž Komisi, aby zavedla odpovídající mechanismy pro pozastavení plateb v případě nesplnění této povinnosti; nepočítá s navržením žádného podstatného navýšení financování programů bez záruk členských států, v nichž se zavážou k poskytnutí finančních prostředků; považuje přijetí koncepce "prohlášení o zveřejnění informací" za podmínku souhlasu Parlamentu s novou interinstitucionální dohodou o finančním výhledu,
- Vlastní zdroje a opravný mechanismus:
podporuje závěry Evropské rady z prosince 2004, že jednání o výdajích Unie musí být posuzována ve všech souvislostech, včetně otázky vlastních zdrojů, opravného mechanismu a zvážení případného zjednodušení systému; žádá o revizi systému vlastních zdrojů, který povede v krátké době ke spravedlivějšímu rozdělení čistých finančních nákladů a před koncem příštího finančního výhledu vytvoří samostatný systém financování EU; navrhuje, aby příprava takové revize byla projednána na meziparlamentní konferenci zahrnující Evropský parlament a národní parlamenty v duchu protokolu Ústavy o roli národních parlamentů,
- Finanční nástroje a spolufinancování
žádá Komisi, aby předložila návrhy nových finančních nástrojů a mechanismů spolufinancování, které by doprovázely uplatňování všech společných politik; tyto nástroje by měly řešit selhání trhu a fungovat jako katalyzátor pro soukromé investory; optimalizace rozpočtu a vysoký pákový efekt by měly být hlavními cíli; těch lze dosáhnout zejména nástroji, jako jsou záruky pro malé a střední podniky, ale také cílená podpora rizikového kapitálu, včetně podpory sítím "obchodních andělů" a transferu technologií;
Část IV Doporučení stálým výborům k právním aspektům
51. zastává názor, že následující doporučení by měla představovat základní orientaci pro odborné výbory, aniž jsou dotčena budoucí legislativní rozhodnutí;
Konkurenceschopnost a modernizace
52. je nadále znepokojen skutečností, že předchozí programy modernizace a hospodářské soutěže nedokázaly zajistit potřebné spojení mezi základním a aplikovaným výzkumem a průmyslovými inovacemi, zčásti proto, že přidělené finanční zdroje byly poměrně omezené; je přesvědčen, že podpora evropské veřejnosti je pro uskutečnění lisabonských cílů nezbytná; zastává názor, že Komise by měla navrhnout zjednodušení svých finančních postupů, aby usnadnila zavádění politiky výzkumu; domnívá se, že finanční nástroje musí být přehodnoceny ve smyslu lepšího doladění a přesnějšího zacílení a že vytvoření ambiciózního programu věnovaného konkurenceschopnosti a modernizaci podpořeného odpovídajícími finančními zdroji je nezbytnou podmínkou pro podporu průmyslové politiky zaměřené na "prosperitu", zejména ve vztahu k malým a středním podnikům, která by úspěšně těžila z výsledků výzkumu prostřednictvím průmyslových aplikací, jako je např. transfer technologií z univerzit a výzkumných ústavů do průmyslu; zastává názor, že by měly být přijaty další kroky na podporu rozvoje informační společnosti, jak navrhuje Komise, rozvoje a prosazování mezinárodních norem ICT (informačních a komunikačních technologií) a mobilních telekomunikačních technologií, monitorování realizace legislativního rámce pro elektronické komunikace a na podporu evropských testovacích činností v oblasti iniciativ a akčních plánů eEvropy a dalšího posílení bezpečnostního výzkumu v EU; je toho názoru, že tento program je zásadní pro dosažení cílů Lisabonské strategie v oblasti nových technologií a ekotechnologií; domnívá se, že je nezbytné zajistit dostatečné financování prostřednictvím 7. Evropského výzkumného programu (FP7) a Rámcových programů Konkurenceschopnost a Inovace (CIP) pro Evropský akční plán pro ekologické technologie (ETAP); vyzývá k přiměřenému financování na podporu inovativních malých a středních podniků a iniciativ zaměřených na pomoc komercializaci výzkumu a transferu technologií, zejména prostřednictvím EIF;
Vesmírný program
53. konstatuje, že evropská vesmírná politika je nyní součástí rámcového programu pro výzkum; upozorňuje, že vzhledem k předpokládanému nabytí účinnosti příslušných ustanovení Ústavy, na jejichž základě je vesmírnému programu určen vlastní právní základ (článek III-254), by s tímto programem mělo být nakládáno jako se samostatnou oblastí politiky s vlastním jasně vymezeným právním základem, a měl by být vybaven odpovídajícími finanční zdroji a vhodnými finančními nástroji na podporu činností spojených s výzkumem vesmíru, ale také na rozvoj a fungování infrastruktury projektů Galileo a GMES a na přístup EU do vesmíru; domnívá se, že do rámcového programu by měla být zavedena zvláštní pravidla umožňující realizaci těchto specifických činností;
Transevropské sítě
54. konstatuje, že vzhledem k velikosti těchto projektů a přídělu finančních prostředků na ně neexistuje žádná skutečná alternativa k financování ze strany členských států či Společenství; konstatuje, že často vyjadřovaná naděje na vyšší zapojení soukromých investorů zůstává zatím až na několik vzácných výjimek nenaplněna; bere na vědomí, že bylo schváleno nové nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 807/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2236/95, kterým se stanoví obecná pravidla pro udělování finanční podpory Společenství v oblasti transevropských sítí [8], které umožňuje soustřeďovat pomoc na nejpotřebnější projekty (prioritní přeshraniční projekty nebo projekty překonávající přírodní překážky) a zvyšuje maximální míru podpory pro přednostní projekty na 20 % – 30 %, a ve výjimečných případech na 50 %;
Program sociální politiky
55. bere na vědomí legislativní návrh nového programu PROGRESS a zdůrazňuje význam a nutnost logicky skloubeného evropského programu, včetně odpovídajícího financování v této oblasti, který podněcuje činnosti na úrovni členských států; proto se domnívá, že finanční rámec programu PROGRESS musí být zvýšen, pokud Evropská unie opravdu vážně zamýšlí uskutečnit Lisabonskou strategii a Program sociální politiky;
Soudržnost
56. vyzývá Komisi, aby stanovila "rozvojové cíle" a měřitelné, konkrétní a přesné ukazatele s hospodářským, sociálním a environmentálním hlediskem v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Lisabonu a Göteborgu, aby zjednodušila současné administrativní postupy tak, aby snížila administrativní zátěž pro členské státy, v případě nutnosti prostřednictvím revize příslušných ustanovení finančního nařízení; zdůrazňuje, že strop 4 % HND pro platby strukturálních fondů je založen na předchozích zkušenostech, ale mělo by s ním být nakládáno pružnějším způsobem; domnívá se, že v programech EU by se mohlo uvažovat o další dočasné diferenciaci sazeb EU pro spolufinancování; vyzývá členské státy, aby řešily problémy spojené se sdíleným řízením a zlepšily spolehlivost prováděných kontrol a používaných prognostických metod; dále požaduje jasný závazek a přesný harmonogram pro uplatnění zásady pro vydávání prohlášení o zveřejnění informací příslušným nejvyšším politickým a řídícím orgánem členských států (ministr financí);
57. zdůrazňuje, že na regionální politiku nemůže být pohlíženo bez přihlédnutí k zákonu o podpoře regionů, a vyzývá k tomu, aby návrhy byly promyšlené a aby se vyhnuly nadměrným rozdílům při poskytování pomoci sousedním regionům, protože to může vést k výraznému narušení hospodářské soutěže; zdůrazňuje zvláštní situaci nejvzdálenějších regionů (čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES), které vyžadují rozdílné zacházení tváří v tvář charakteristickým rysům politiky soudržnosti; navrhuje přechodový mechanismus, který umožňuje regionům dotčeným statistickým výsledkem i nadále požadovat přiměřenou podporu od EU tak, aby žádný region nepocítil, že je znevýhodněn v důsledku rozšíření; zdůrazňuje dále, že vzájemné působení mezi regionální politikou a politikou hospodářské soutěže v regionech dotčených statistickým výsledkem musí být vzaty v úvahu a musí být zahrnuty do analýzy dopadů, jež současné a budoucí předpisy o státní podpoře mají (nebo budou mít) na tyto regiony, a že regiony v přechodném období, zejména ty, které technicky spadají pod cíl 1, ale i ty, jež spadají pod cíl 2, by měly získávat odpovídající podporu a měly by být zvýhodňovány při uplatňování pravidel státní podpory;
58. vítá zveřejnění návrhu, jímž se Komise pokouší zavést nástroj záruky za úvěry EU pro projekty TEN v oblasti dopravy; domnívá se, že toto řešení by mohlo být rozšířeno také na další oblasti se záměrem podpořit investice nezbytné k uskutečnění cílů Lisabonské strategie;
Zemědělství
59. domnívá se, že jedním z hlavních cílů SZP je zajistit multifunkční model evropského zemědělského odvětví, zaručit fungování vnitřního trhu se zemědělskými produkty a přiměřené příjmy zemědělců, zaručit dostupnost domácích vysoce kvalitních zemědělských produktů, zajistit vysoký standard péče o zdraví zvířat a řádné zacházení s nimi, nadále podporovat venkovské oblasti, které výrazně zaostávají za městskými oblastmi z hlediska příjmů, infrastruktury a přístupu ke službám, stejně jako podporovat udržitelné a k životnímu prostředí šetrné formy hospodaření, jež berou ohled na ochranu životního prostředí, a na pozadí Lisabonské strategie posílit konkurenceschopnost evropského zemědělství tak, aby mohlo přispět k zajištění pracovních míst v zemědělském odvětví;
60. konstatuje, že došlo k významným reformám SZP a při vytváření společného trhu, prováděných Evropskou unií od roku 1999; na základě toho vyzývá Komisi, aby partnerům EU zdůraznila tvrdé zkoušky, jimiž během výše zmíněných reforem producenti EU již prošli, a aby v rámci Rozvojového kola jednání o mezinárodním obchodu v Dauhá hájila model multifunkčnosti evropského zemědělství; zdůrazňuje rovněž potřebu zachovat preference Společenství, zejména dodržením patřičné a spravedlivé rovnováhy mezi požadavky rozvojových zemí ohledně přístupu na trh a stabilitou a životaschopností trhů Společenství tak, aby tyto mohly být účinně řízeny a mohly se vyhnout krizím, které by znamenaly dodatečné finanční zatížení Unie, a tím by zapříčinily nové rozpočtové problémy;
61. připomíná, že zásadní reforma zemědělské politiky z roku 2003, včetně reformy téměř všech organizací společného trhu, vycházela z platnosti finančního rámce stanoveného v rozhodnutí Evropské rady v říjnu 2002; připomíná také, že Evropský parlament schválil Smlouvu a Akt o podmínkách přistoupení 10 nových členských států, jež v oblasti finančních záležitostí týkajících se zemědělství vycházejí ze souhlasu Evropské rady;
Rybolov
62. má za to, že společná rybářská politika (SRP) je, mezi jiným, důležitým prvkem snah EU v oblasti životního prostředí, neboť usiluje o obnovení rovnováhy mořského ekosystému, jehož některé druhy jsou nadměrně využívány; má za to, že prostředky poskytnuté Komisí tvoří naprosté minimum nutné pro ochranu zásob a pro dosažení cílů udržitelného rozvoje, které byly dohodnuty při reformě společné rybářské politiky v roce 2002; zastává názor, že SRP musí více přihlížet k situaci rybářů a věnovat zvláštní pozornost specifickému případu zcela okrajových regionů;
Životní prostředí
63. je toho názoru, že politika EU v oblasti životního prostředí se ukázala být zásadním nástrojem, který přispívá ke zmírňování účinků změny klimatu, zabraňuje zhoršování stavu přirozeného prostředí a biologické rozmanitosti, pomáhá ochraňovat vodní zdroje, zasazuje se o zlepšování stavu životního prostředí, zdraví a kvality života, podporuje udržitelné využívání přírodních zdrojů a hospodaření s nimi, jakož i úsporné nakládání s odpady, rozpracovává strategické postupy pro vytváření a uplatňování příslušné politiky a zvyšování informovanosti/obecného povědomí, stejně jako udržitelného ekonomického růstu a zaměstnanosti a ekologické soudržnosti;
64. upozorňuje, že oblasti politiky životního prostředí přispívají k dosažení cílů Lisabonské a Göteborgské strategie; vyjadřuje jednoznačnou podporu rovnoprávnému začlenění oblastí politiky životního prostředí do jiných oblastí politiky; zdůrazňuje, že hlediska životního prostředí a dopady, jako jsou ekologické technologie, ekologický výzkum a ochrana přírody, musí být plně zohledněny v zásadách finanční politiky podle okruhu 1 a okruhu 2;
Prostor svobody, bezpečnosti a práva
65. vítá snahu o zjednodušení a racionalizaci stávající situace v této oblasti definováním tří rámcových programů ("olidarita", "Bezpečnost" a "Právo"), které rovněž umožní větší pružnost při rozdělování priorit mezi jednotlivými akcemi, zdůrazňuje však, že tímto postupem by neměla být omezena politická a rozpočtová kontrola ze strany Evropského parlamentu; varuje, že v souvislosti se zavedením pojmu "sdíleného řízení s členskými státy" v rámci uplatňování programů v této oblasti musí být vytvořeny odpovídající kontrolní mechanismy;
66. vyhrazuje si právo vydat konečné stanovisko ke konkrétnímu obsahu programů až poté, co Komise předloží své legislativní návrhy, zejména ohledně otázky, zda podíl celkových prostředků navrhovaný Komisí pro jednotlivé programy odpovídá účelům potřebného zviditelnění hlavních priorit Evropského parlamentu v této oblasti: podpory základních práv, zvyšování bezpečnosti občanů a účinného provádění společné přistěhovalecké a azylové politiky (zejména s ohledem na Fond pro uprchlíky);
Ochrana spotřebitele a veřejné zdraví
67. vyzývá Komisi, aby bezodkladně předložila legislativní návrhy nového programu spotřebitelské politiky a veřejného zdraví, a umožnila tak Evropskému parlamentu a Radě zahájit legislativní činnost včas, aby příslušné programy mohly nabýt účinnosti na začátku roku 2007; je stále přesvědčen, že rozdělení na nový program spotřebitelské politiky a nový program péče o zdraví veřejnosti bude nejlepším řešením priorit EU; zdůrazňuje, že na nový program je nutno přidělit podstatně vyšší finanční prostředky ve srovnání se stávající situací; konstatuje, že je nutno vzít v úvahu dopad předchozího kola rozšiřování a budoucího rozšíření o země, které mají nedostatky v oblasti zdravotnictví a spotřebitelské politiky, stejně jako navrhovaného rozšíření působnosti tohoto programu;
Vzdělávání a odborná příprava
68. domnívá se, že nárůst průměrné finanční podpory v programu mobility studentů Erasmus je nezbytný; domnívá se, že vzhledem k jeho době trvání by podprogram Comenius měl docílit zapojení více žáků do společných vzdělávacích aktivit; soudí, že tato zlepšení programů vyžadují výraznější nárůst v referenčních částkách navržených Komisí;
Posilování evropské kultury a rozmanitosti
69. zdůrazňuje význam audiovizuálního odvětví, pokud jde o technologické změny a inovativní ekonomické procesy, a upozorňuje na jeho možný přínos k vytvoření ekonomiky založené na znalostech, jak to předpokládá lisabonský proces; zdůrazňuje, že rozvoj audiovizuálního odvětví závisí největší měrou na soukromém sektoru, nezávislých médiích a veřejném financování ze strany členských států; zdůrazňuje pozitivní výsledky stávajících programů MEDIA; zdůrazňuje, že programy MEDIA se ukázaly jako velmi efektivní a prokázaly pozoruhodnou evropskou přidanou hodnotu ve vztahu k podpoře rozvoje tohoto odvětví; zdůrazňuje význam přiměřené úrovně financování programu MEDIA 2007 a skutečnost, že částka, kterou navrhuje Komise, představuje minimum nezbytné pro dosažení cílů tohoto programu;
70. vítá začlenění několika činností s velmi omezenými finančními rámci do nového programu KULTURA 2000 a zdůrazňuje, že přiměřená úroveň financování je v této oblasti nadále klíčová, upozorňuje na potřebu zahrnout hlavní činnosti akčního programu na léta 2004 – 2006 do nového víceletého rámce; vyzývá Komisi, aby podněcovala činnosti zahrnuté do Evropského paktu pro mládež, jež byl přijat Evropskou radou ve dnech 22. – 23. března 2005; podporuje názor vyjádřený na setkání ministrů kultury v červenci 2004 v Rotterdamu, že by se rozpočet na kulturu měl podstatně zvýšit;
Vnější politiky
71. v zásadě vítá zjednodušení nástrojů financování v rámci okruhu 4, avšak klade si otázku, zda tyto nástroje, v podobě, počtu a rozdělení navrženými Komisí, jsou vhodné, pokud jde o transparentnost, schopnost zviditelnění a demokratické posouzení využití prostředků; zejména je toho názoru, že:
- právní základy nových nástrojů financování jasně stanovují roli Evropského parlamentu při určování geografických nebo tematických programů, které se budou odvíjet od těchto nástrojů,
- tento návrh týkající se rozvojové a hospodářské spolupráce by měl být přepracován na základě geografických kritérií, s velice zřetelným rozlišením pomoci rozvojovým zemím a spolupráce s průmyslově vyspělými zeměmi, s finančními položkami přidělenými podle tematických hledisek, jež odpovídají prioritám Evropské unie a horizontálním politickým cílům,
- právní základy předvstupního nástroje a nástroje stability by měly být přepracovány tak, aby bylo možno uplatnit postup spolurozhodování,
- životní prostředí je nedílnou součástí vnějších akcí, stejně tak jako vnitřních akcí Evropské unie; zdůrazňuje odpovědnost Evropské unie za řešení globálních výzev ve vztahu k životnímu prostředí prostřednictvím vnějších programů formulovaných spolu s rozvojovými partnerskými zeměmi,
- Komise by měla předložit návrh samostatného nařízení umožňujícího nezbytnou pružnost pro Evropskou iniciativu pro demokracii a lidská práva (položka rozpočtu 19-04) jako jediného vnějšího nástroje EU, který nevyžaduje souhlas hostitelské země, a měla by také Evropskému parlamentu znovu postoupit plný dohled nad tímto programem;
*
* *
72. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a dalším dotčeným institucím a orgánům, vládám a parlamentům členských států Evropské unie.
[1] Úř. věst.
C 172, 18.6.1999, s. 1.
[2] Úř. věst.
C 310, 16.12.2004, s. 1.
[3] Úř. věst.
L 253, 7.10.2000, s. 42.
[4] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 991.
[5] Přijaté texty, P6_TA(2004)0005.
[6] Přijaté texty, 2.12.2004, P6_TA(2004)0075.
[7] Zpráva předložena v roce 1977 skupinou odborníků na žádost Komise.
[8] Úř. věst.
L 143, 30.4.2004, s. 46.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0227
Prostor svobody, bezpečnosti a práva
Usnesení Evropského parlamentu o pokroku v roce 2004 při vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva (články 2 a 39 Smlouvy o EU)
Evropský parlament,
- s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu,
A. připomínaje svá nedávná usnesení ze dne 11. března 2004 [1] a ze dne 14. října 2004 [2], ve kterých již zhodnotil provádění programu z Tampere a formuloval svá první doporučení pro Evropskou radu, jež následně přijala dne 5. listopadu 2004 Haagský program stanovující základní směry pro prostor svobody, bezpečnosti a práva pro následujících pět let,
B. vzhledem k rozpravě dne 11. dubna 2005 a k odpovědím Rady a Komise na otázky k ústnímu zodpovězení (B6-0164/2005 a B6-0165/2005),
C. vědom si toho, že během minulého roku, s výjimkou přesunu jedné části plánovaných opatření v oblasti nelegálního přistěhovalectví do spolurozhodování, nedošlo při vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva k požadovanému pokroku v porovnání se znatelným rozvojem v jiných oblastech činnosti Evropské unie nebo dokonce v mezivládní spolupráci v oblasti obranné nebo bezpečnostní politiky,
D. bera na vědomí, že takto se postupně zablokovala také jednání na úrovni Evropské rady, která během roku 2004 třikrát konstatovala, že rozhodnutí Unie se provádějí s velkými obtížemi, zvláště v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech, a konkrétně v boji proti terorismu a mezinárodní trestné činnosti,
E. zneklidněn tím, že přes opakované výzvy musí k dnešnímu dni ještě devět starých členských států a šest nových členských států ratifikovat Úmluvu o vzájemné pomoci ve věcech trestních mezi členskými státy Evropské unie ze dne 29. května 2000 a jedenáct zemí stále neratifikovalo protokol k Úmluvě o Europolu ze dne 27. listopadu 2003,
F. velmi zneklidněn zpožděními a obtížemi, které jednotlivé členské státy konstatovaly při zavádění evropského zatýkacího rozkazu, jakož i zdrženlivostí v iniciativách týkajících se soudní nebo mediační pomoci v oblasti občanského práva, kterou by některé země raději omezily pouze na přeshraniční případy; všechny tyto skutečnosti prokazují malou důvěru, jíž jsou poznamenány vztahy mezi jednotlivými členskými státy,
G. vědom si toho, že některé členské státy řeší tuto zablokovanou situaci rozvíjením forem spolupráce mimo rámec Smluv, jako je "G5" nebo subjekty "s téměř rozhodovací pravomocí" jako je Finanční akční výbor proti praní peněz, "Dublinská skupina" pro boj proti drogám, "Bernská skupina" pro výměnu informací, což jsou subjekty postrádající demokratickou kontrolu; je přesvědčen, že jakkoli je žádoucí a vhodné postupovat kupředu, mělo by se tak dít formou "posílené spolupráce" (jako například tzv. "Schengen+"),
H. přesvědčen o tom, že všechny tyto skutečnosti ohrožují politickou důvěryhodnost Unie a legitimitu jejího působení ve chvíli, kdy má před sebou výzvy skutečně širokého rozsahu, ať už se jedná o migrační politiku, o kontrolu hranic, o prosazování svobod nebo o boj proti nadnárodní trestné činnosti a terorismu, a že je tudíž nutné za každou cenu dát nový impuls budování společného prostoru, posílit vzájemnou důvěru všech 25 členských států a připravit se na vstup přistupujících a kandidátských zemí,
Co nejrychleji odstranit demokratický deficit a prosadit jednotný právní rámec v prostoru svobody, bezpečnosti a práva
1. znovu vyzývá Radu, aby vytvořila jednotný právní rámec pro politiky související s prostorem svobody, bezpečnosti a práva, aby okamžitě převedla soudní a policejní spolupráci do rámce Společenství na základě článku 42 Smlouvy o EU a aby v souladu s článkem 67 Smlouvy o ES rozšířila hlasování kvalifikovanou většinu v Radě a používání postupu spolurozhodování na všechny politiky související s prostorem svobody, bezpečnosti a práva;
2. upozorňuje Radu na to, že pokračování současné situace, kdy se čeká na ratifikaci Ústavní smlouvy, nejenom zvětšuje současný demokratický deficit, ale rovněž znemožňuje společná rozhodnutí všech 25 členských států a prakticky činí jejich provádění nekontrolovatelným (jak vyplývá z posouzení provedených samotnou Evropskou radou);
3. v důsledku toho vyzývá Komisi, aby do září 2005 vypracovala návrh rozhodnutí podle článku 42 Smlouvy o EU, v němž stanoví, že činnosti týkající se oblastí uvedených v článku 29 budou spadat do hlavy IV Smlouvy o založení Evropského společenství, a aby současně požadovala rozhodování kvalifikovanou většinou u těchto činností; žádá Radu o přijetí nového rozhodnutí na základě článku 67 Smlouvy o ES, které umožní používání postupu spolurozhodování pro opatření Společenství uvedené v hlavě IV a zruší omezení pravomocí Soudního dvora;
4. vyzývá Radu k co nejrychlejší změně svého jednacího řádu tak, aby byly zpřístupněny návrhy znění všech přípravných legislativních aktů, včetně právních stanovisek vypracovaných v této souvislosti, jak opakovaně požadoval Evropský parlament a Soudní dvůr ve věcech C-52/05 P a C-39/05 P, a postoje členských států, a aby její jednání byla veřejná, zejména pokud jde o otázky týkající se prostoru svobody, bezpečnosti a práva; žádá svůj příslušný výbor, aby ověřil, zda by bylo vhodné vstoupit do těchto případů s cílem zajistit průhlednost při prijímání opatření, která mají dopad na evropské občany;
5. upozorňuje Radu na nutnost toho, aby byl jakýkoli krok kupředu při vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva uskutečňován ve skutečné spolupráci s Evropským parlamentem a při dodržování demokratického principu, podle něhož musí být Evropský parlament přizván k vypracovávání evropských právních předpisů již od zahájení prací, a nikoli až ve chvíli, kdy již byla uzavřena nějaká politická dohoda;
6. navrhuje Komisi, aby vytvořila postup, který bude předpokládat pravidelné informování Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci o vnějších aspektech prostoru svobody, bezpečnosti a práva, zejména o průběhu sjednávání dohod a o politickém dialogu se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi; žádá Komisi, aby dokončila pilotní projekt s názvem "TRANS-JAI", který by měl umožnit sledovat den po dni události a dokumenty související s legislativními postupy týkajícími se prostoru svobody, bezpečnosti a práva, pokud budou tyto informace a dokumenty přístupné v rejstřících orgánů; vyzývá národní parlamenty, aby se zapojily do tohoto pilotního projektu a zpřístupnily on-line přípravné dokumenty u každého legislativního postupu týkajícího se přijetí nebo provedení opatření EU majících souvislost s prostorem svobody, bezpečnosti a práva;
7. vyzývá členské státy, aby nepřehlížely pravomoci Evropského společenství a Evropské unie v oblasti mezinárodních dohod a aby usilovaly o to, aby byly do mezinárodních úmluv vkládány "připojovací" klauzule, které umožní Unii a Společenství přistoupit k těmto úmluvám, nebo alespoň "odpojovací" klauzule, které umožní zachovat acquis Unie ve vztazích mezi členskými státy v oblastech, které tyto úmluvy upravují;
8. podněcuje všechny orgány Unie k tomu, aby vedly otevřený, průhledný a pravidelný dialog s reprezentativními sdruženími a s občanskou společností a podporovat a usnadňovat účast občanů na veřejném životě; žádá Komisi, aby co nejdříve předložila konkrétní opatření v tomto smyslu;
Svoboda, bezpečnost, právo a solidarita
9. domnívá se, že opatření spojená s rozvojem prostoru svobody, bezpečnosti a práva musí být zahrnuta do rámce Společenství nejenom z právního hlediska, ale také z hlediska uskutečňovaných politických cílů v duchu solidarity s jednotlivými členskými státy a jejich občany; za tímto účelem by měla Rada pro spravedlnost a vnitřní věci odstranit překážky ve své práci a jednat ve spolupráci s:
- Radami pro rozvoj, všeobecné záležitosti a sociální věci při vymezování politik přistěhovalectví, integrace a zpětného přebírání,
- Radami pro rozpočet a všeobecné záležitosti při vymezování opatření finanční solidarity, a to jak při zavádění systému kontroly hranic a azylové politiky, tak při budování infrastruktur a zdrojů nezbytných pro civilní ochranu a pro prevenci katastrof a teroristických útoků;
Integrace prosazování základních práv
10. je i nadále přesvědčen, že uskutečňování prostoru svobody, bezpečnosti a práva vyžaduje ještě vyšší míru angažovanosti ze strany jednotlivých evropských a národních institucí při prosazování co nejvyšší míry ochrany základních práv jak v zájmu osob, tak pro zamezení jakéhokoli následného zpoždění nebo odmítnutí provedení přijatých opatření; navrhuje proto, aby:
- každý nový legislativní návrh, zvláště pokud se týká prostoru svobody, bezpečnosti a práva, byl doprovázen odůvodněným hodnocením svého dopadu na základní práva; dále vyzývá pracovní skupinu komisařů pro základní práva, aby pravidelně informovala Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci o své činnosti a aby zajistila řádnou koordinaci činností obou těchto struktur;
- měl Parlament stejná práva jako Rada při přijímání prováděcích opatření Komise k legislativním aktům Společenství a Unie, pokud by mohly mít tyto akty dopad na základní práva, což je častý případ aktů týkajících se prostoru svobody, bezpečnosti a práva;
- budoucí každoroční rozpravy EP o prostoru svobody, bezpečnosti a práva byly také příležitostí k vyhodnocování ochrany základních práv v rámci Unie, a to na základě specifických tematických zpráv vypracovaných za tímto účelem jednak Komisí v rámci zprávy uvedené v článku 212 Smlouvy o ES a jednak Agenturou pro lidská práva, jak je navrženo v usnesení Parlamentu ze dne 26. května 2005 o podpoře a ochraně základních práv: úloha vnitrostátních a evropských institucí, včetně Agentury pro základní práva [3];
11. domnívá se, že pro ochranu lidských práv je naléhavě třeba přijmout tato opatření:
- přijetí odpovídajících opatření pro prosazování integrace minorit a pro boj proti jakékoli formě diskriminace (článek 13 Smlouvy o ES), včetně přijetí rámcového rozhodnutí o potírání rasismu a xenofobie po nové konzultaci s Evropským parlamentem;
- vypracování programu kvality soudnictví v Evropě ve spolupráci s členskými státy v souladu s doporučením Evropského parlamentu Radě ze dne 22. února 2005 ke kvalitě trestního soudnictví a harmonizace trestního právního řádu v členských státech EU [4];
- přijetí společných opatření v oblasti přístupu k občanskému a trestnímu soudnictví v Evropě (s vyloučením dvojích norem pro přeshraniční případy);
- posílení procedurálních záruk při procesu; vyzývá Radu, aby urychleně přijala v této věci rámcové rozhodnutí s patřičným přihlédnutím ke stanovisku Parlamentu; vyzývá Komisi, aby v období do konce roku 2005 předložila již ohlášené legislativní návrhy týkající se:
* vzájemného uznávání ve fázi předběžného řízení,
* kontrolních opatření, která nebudou znamenat zbavení svobody,
* zásady ne bis in idem in absentia,
* spravedlivého postupu při získávání a používání důkazních materiálů,
* práv vyplývajících z presumpce neviny,
- přijetí opatření solidarity s obětmi trestné činnosti, zejména s dětmi,
- formální převzetí Evropského kodexu policejní etiky [5] Evropskou unií, přičemž tento kodex byl již neformálně přijat Radou pro spravedlnost a vnitřní věci dne 28. října 2004 [6], a posílení úlohy Evropské policejní akademie;
Vymezit přesné cíle EU a jejích členských států
12. vyzývá Komisi, aby předložila na příští zasedání Evropské rady program uskutečňování Haagského programu, v němž:
- budou uvedeny přesné cíle, jichž má být dosaženo ve shodě s členskými státy v průběhu příštích pěti let v oblasti snižování trestné činnosti, ochrany osob a posilování svobod,
- bude stanoven průhledný mechanismus sledování uskutečňování těchto cílů na evropské úrovni a na úrovni členských států a odpovídající analýza případných nedostatků;
Spravedlnost
13. připomíná, že soudní spolupráce v trestních věcech vychází na jedné straně ze zásady vzájemné důvěry mezi soudními orgány a občany a mezi soudními orgány navzájem a na straně druhé ze zásady vzájemného uznávání; těchto cílů bude dosaženo vypracováním společných pravidel a zlepšením výměny informací mezi dotčenými stranami, a také vzděláváním úředníků v otázkách evropské integrace; v této oblasti je nezbytné posílení Eurojustu, které má vyústit ve zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce;
14. přeje si, aby došlo k dalšímu pokroku v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech, zejména v oblasti rodinného práva a obchodního práva;
Migrační a azylová politika a politika překračování hranic
15. žádá Komisi, aby předložila do konce 2006 návrh na vytvoření mechanismu dohledu doplňujícího současný schengenský mechanismus hodnocení;
16. požaduje skutečnou evropskou azylovou a přistěhovaleckou politiku, která bude spravedlivá, nediskriminační a bude respektovat základní práva migrantů;
17. odmítá externalizaci azylové a přistěhovalecké politiky a vytváření přistěhovaleckých táborů nebo přijímacích středisek mimo Evropskou unii;
18. vyzývá Komisi a Radu, aby zajistily, že dohoda o posílené spolupráci v oblasti přistěhovalectví mezi EU a Libyí, kterou nedávno schválila Rada pro spravedlnost a vnitřní věci, nestanoví hromadné vyhošťování ani administrativní zadržování v místech, ve kterých jsou závažným způsobem porušována základní práva, a že také přiznává práva žadatelům o azyl v Libyi, v souladu se Ženevskou úmluvou;
19. připomíná nutnost mít takovou společnou přistěhovaleckou politiku, která se neomezuje pouze na potírání nelegálního přistěhovalectví; požaduje neprodlené provedení politiky legálního přistěhovalectví;
20. připomíná, že evropskou migrační politiku musí doprovázet evropská politika integrace, která umožní mimo jiné řádnou integraci na pracovním trhu, právo na vzdělávání a odbornou přípravu, přístup k sociálním a zdravotnickým službám, zapojení přistěhovalců do společenského, kulturního a politického života;
21. bere na vědomí Zelenou knihu Komise o přístupu EU k řízení ekonomické migrace (KOM(2004)0811); připomíná, že pojetí ekonomické migrace v Evropě se nesmí omezovat na potřeby pracovního trhu, ale musí brát v úvahu všechny typy migrace, včetně sloučení rodin; velmi si přeje, aby evropské ekonomické přistěhovalectví bylo podpořeno důslednou harmonizací pravidel pro přijímání migrantů do Evropské unie a aby bylo jedním z faktorů boje proti projevům diskriminace na pracovním trhu;
22. žádá, aby Evropská unie a její členské státy ratifikovaly Meinárodní úmluvu OSN o ochraně práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných přílsušníků, která byla přijata Valným shromážděním OSN dne 18. prosince 1990 a Úmluvy Mezinárodní organizace práce č. 97 a 143 o migrujících pracovnících; žádá Komisi, aby do rozhodnutí a rámcových rozhodnutí převzala všechna ustanovení obsažená v úmluvě OSN;
23. je velmi znepokojen politikou vracení osob, kterou provádí Evropská unie, zejména hromadné vyhošťovací lety; připomíná, že dohody o zpětném přebírání se třetími státy musí být založeny na skutečném dialogu a brát v úvahu potřeby těchto států; tento dialog musí umožňovat politickou spolupráci a společné rozvojové úsilí s cílem řešit příčiny migrace;
24. žádá Komisi, aby se ujistila, že osoby, které potřebují ochranu, budou moci přijet do Unie zcela bezpečně, že jejich žádosti budou vyřizovány patřičným způsobem a že budou přísně dodržovány normy mezinárodního práva v oblasti lidských práv a práva na azyl, a zejména zásada neodmítání žadatelů o azyl;
25. připomíná Komisi, strážkyni Smluv, její úkol dbát na dodržování práva na azyl v Evropské unii podle článku 6 Smlouvy o EU a článku 63 Smlouvy o ES, nedávné případy hromadného vyhoštění z některých členských států totiž vážně zpochybnily dodržování povinností, které těmto státům ukládá právo EU;
26. připomíná nutnost mít přistěhovaleckou a azylovou politiku Společenství založenou na zavedení legálních způsobů přistěhovalectví a na vymezení společných standardů ochrany základních práv přistěhovalců a žadatelů o azyl v celé Evropské unii, jak konstatovala Evropská rada v Tampere v roce 1999 a jak je potvrzeno v Haagském programu;
27. znovu potvrzuje své zásadní výhrady vůči přístupu "nejmenšího společného jmenovatele" v návrhu směrnice Rady o azylovém řízení a žádá členské státy, aby neprodleně provedly do vnitrostátního práva směrnici 2004/83/ES [7];
Boj proti organizované trestné činnosti a terorismu
28. opakuje své přesvědčení, že jakákoli politika bezpečnosti uvnitř Unie vyžaduje nejen vzájemnou důvěru, ale také vymezení společných cílů, dostatečné zdroje a právní rámec a záruky pro občany. Z tohoto hlediska je politováníhodné, že:
- na jedné straně neexistuje dosud skutečná evropská strategie vnitřní bezpečnosti vymezující konkrétní cíle, odpovědnost za její uskutečňování, očekávané výsledky a objektivní kritéria honocení úspěšnosti,
- na straně druhé i přes nejasnost cílů, kterých je třeba na evropské úrovni dosáhnout, vyžadují členské státy přijetí společných opatření pro shromažďování a zprístupnění údajů, které buď mají operativní povahu (na základě zásady dostupnosti údajů) nebo souvisejí s každodenními činnostmi osob (cestování, komunikace);
29. rozhodl se v situaci, kdy nejsou v této věci z Rady k dispozici potřebné informace, pověřit příslušný parlamentní výbor úkolem zjistit, jaká strategická a provozní opatření se v současnosti přijímají na evropské úrovni s cílem čelit terorismu a organizované trestné činnosti. Výbor pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci by tedy měl do konce roku 2005 uspořádat slyšení s:
- vedoucími pracovníky SITCEN a GŘ Komise pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost odpovědnými za politiky boje proti organizované trestné činnosti,
- vedoucími pracovníky Europolu, Eurojustu a úřadu OLAF s cílem zjistit současný stav spolupráce mezi členskými státy a subjekty Unie a pravděpodobné perspektivy této spolupráce,
- ředitelem Interpolu s cílem zjistit současný stav a perspektivy spolupráce mezi tímto subjektem a členskými státy, s EU a jejími agenturami nebo systémy výměny informací,
- s vnitrostátními soudními a policejními orgány s cílem zjistit skutečný záběr spolupráce mezi členskými státy navzájem, mezi členskými státy a EU a jejími agenturami (výměna údajů, společné týmy, dvoustranné dohody),
- zástupci národních parlamentů zabývajícími se výše uvedenými tématy;
30. vyzývá Komisi, aby:
- navrhla ještě před vstupem Ústavní smlouvy v platnost právní základ Společenství pro Europol a stanovila intenzivní formy spolupráce mezi ním a Eurojustem a odpovídající formy kontroly obou těchto subjektů ze strany Evropského parlamentu a národních parlamentů,
- navrhla právní základ pro vytvoření evropského seznamu osob, skupin a činností, na které se vztahují omezující opatření v rámci boje proti terorismu, a také osob, které mohou představovat nebezpečí pro veřejný pořádek (články 96 a 99 Schengenské úmluvy);
Politika plošného dohledu, požadavky na proporcionalitu a ochranu údajů
31. ztotožňuje se s přístupem Evropské rady, která má v úmyslu spravovat racionálním způsobem informace, které mají k dispozici Unie a členské státy; připomíná však, že všechny stávající systémy na zpracování údajů potenciálně důležitých pro bezpečnostní politiku EU byly vytvořeny k přesně stanoveným účelům a s dodržením zásady proporcionality, která může odůvodnit v demokratických společnostech omezení jejich používání z důvodů ochrany údajů;
32. připomíná, že nelze tato omezení odstranit pouhým poukazem na nové požadavky boje proti terorismu a organizované trestné činnosti, ale že je třeba se předem domluvit na sledovaných cílech a na tomto základě vymezit, jaké informace jsou nezbytné pro dosažení sledovaných cílů, a dát tyto údaje k dispozici příslušným orgánům na přiměřenou dobu; opakuje svůj požadavek přejít od systému "pull" k systému "push" pro předávání údajů americkým úřadům, a má i nadále velké výhrady vůči vytvoření evropského systému PNR, kterým bude pověřen Europol, jak se předpokládá ve sdělení Komise o předávání údajů o jménech cestujících v letecké dopravě: všeobecný přístup EU (KOM(2003)0826); žádá Komisi a Radu, aby přihlédly k usnesení Evropského parlamentu ze dne 31. března 2004 [8] o PNR při jakýchkoli jednáních se třetími zeměmi nebo s mezinárodními organizacemi, zejména s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO);
33. varuje Radu před riziky interoperability informačních systémů;
34. opakuje svůj požadavek vymezit společná kritéria ve věci ochrany údajů v oblasti bezpečnosti, a vzít přitom za základ zásady stanovené Evropskou radou a Evropskou konferencí orgánů pro ochranu údajů [9] a opakuje svou výzvu zřídit orgán pro ochranu údajů v rámci soudní a policejní spolupráce, který bude sdružovat národní a evropské orgány spolupracující s Europolem, Eurojustem, SIS a SID. Tento orgán by měl za úkol kontrolovat, zda evropské orgány dodržují normy ochrany, a pomáhat těmto orgánům v legislativních otázkách;
35. připomíná nutnost posílit bezpečnost cestovních dokladů. Nejdůležitější je zvolené technické řešení, protože pouze takovým bude zajištěna účinnost používání biometriky a fyzická ochrana údajů, zejména proti nedovolenému přístupu k nim; je také zásadně důležité, aby byly chráněny technické specifikace a aby byla snaha nalézt nákladově efektivní řešení, která budou bezpečná z hlediska sběru, zpracování, uchovávání a používání těchto údajů; upozorňuje, že by se naprosto nevyplatilo, kdyby Evropská unie ve spěchu zvolila unáhlené řešení, které by se ukázalo jako nevyhovující;
36. připomíná, že pracovní skupina k článku 29 a Evropský inspektor ochrany údajů se domnívají, že národní podněty z dubna 2004 týkající se výměny údajů nejsou plně v souladu s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a s Listinou základních práv Evropské unie;
37. zdůrazňuje, že náklady na analýzu shromážděných údajů by měl hradit žádající orgán, což by zamezilo neúměrnému množství žádostí;
38. znovu kritizuje nedostatek průhlednosti a absenci veřejné diskuse v otázce výběru tohoto druhu technologie a při jednáních jak na úrovni technických skupin ICAO, tak s vládními orgány USA; připomíná, že je proti umísťování čipů RFID na pasech evropských občanů, a vyzývá Komisi, aby provedla podrobné ověření těchto technologií dříve, než stanoví jejich používání na stamilionech těchto dokladů;
39. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Evropské radě, Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 102 E, 28.4.2004, s. 819.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2004)0022.
[3] Přijaté texty, P6_TA(2005)0208.
[4] Přijaté texty, P6_TA(2005)0030.
[5] Evropský kodex policejní etiky, doporučení REC (2001) 10 přijaté Výborem ministrů Rady Evropy dne 19. září 2001.
[6] Rada Evropské unie, Návrh závěrů Rady o profesních normách policie týkajících se mezinárodní policejní spolupráce, Brusel 28. října 2004, 11977/2/04.
[7] Úř. věst.
L 304, 30.9.2004, s. 12.
[8] Úř. věst.
C 103 E, 29.4.2004, s. 665.
[9] Viz. přijaté texty, 7.6.2005, P6_TA(2005)0223.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0228
Ochrana menšin a politiky boje proti diskriminaci
Rozhodnutí Evropského parlamentu o ochraně menšin a politikách proti diskriminaci v rozšířené Evropě (2005/2008(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na články 6 a 7 Smlouvy o EU, které si stanovily za cíl podporovat a rozvíjet Evropskou unii jako prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti a uplatňovat zásady svobody, demokracie, ochrany základních práv a právního státu,
- s ohledem zejména na článek 13 Smlouvy o ES, který jako úkol Společenství stanoví potírat diskriminaci na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženství nebo víry, postižení, věku nebo sexuální orientace, na článek 63 Smlouvy o ES, který stanoví rámec azylové a přistěhovalecké politiky, v němž je podporována integrace příslušníků třetích zemí, a na další právní základy činnosti Unie v této oblasti,
- s ohledem na Smlouvu o Ústavě pro Evropu, která dále rozvíjí současné acquis, zejména včleněním Listiny základních práv, čímž pojem základních práv nabývá ještě většího významu [1],
- s ohledem na článek I-14 ústavní smlouvy, který stanovuje oblasti ve společné pravomoci a jenž tímto uděluje EU odpovědnost v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti, včetně lidských práv, a maje na paměti skutečnost, že práva menšin jsou klíčovým prvkem v oblasti lidských práv obecně,
- s ohledem na směrnici Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [2], na směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se zavádí obecný rámec pro rovné zacházení v práci a zaměstnání [3], a na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o uplatňování zásady rovného zacházení s muži a ženami v souvislosti s přístupem k zaměstnání, odbornému školení a postupu a v souvislosti s pracovními podmínkami [4],
- s ohledem na Zelenou knihu Komise o rovnosti a nediskriminaci v rozšířené Evropské unii (KOM(2004)0379) a na výroční a tematické zprávy přijaté Evropským střediskem pro monitorování rasismu a xenofobie (EUMC),
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a stanoviska Výboru pro zaměstnanost a sociální věci, Výboru pro kulturu, mládež, vzdělávání, média a sport a Výboru pro práva žen a rovné příležitosti (A6-0140/2005),
A. maje na paměti, že existuje rozdíl mezi ochranou menšin a politikami boje proti diskriminaci; bera na vědomí, že rovné zacházení není výsadou, nýbrž základním právem všech a tolerance by neměla být výsadou udělovanou pouze některým lidem, nýbrž by se měla stát způsobem životního postoje; domnívaje se tedy, že proti všem formám diskriminace se musí bojovat stejně intenzivně; připomínaje, že národnostní menšiny přispívají k bohatství Evropy,
B. vzhledem k tomu, že každý jednotlivec v Evropské unii má stejné právo a povinnost být plnoprávným, aktivním a integrovaným členem společnosti s rovnoprávným postavením před zákonem; vzhledem k tomu, že každý člověk je nejprve a především individuálním a jedinečným jedincem, a skutečnost, že je někdo součástí menšiny, nikdy nebude opravňovat či vysvětlovat vyloučení či diskriminaci nebo rozhodnutí vyčlenit ho ze společnosti,
Politický rozměr a naléhavá potřeba politik boje proti diskriminaci a ochrany menšin
1. má za to, že pro rozšířenou Unii čítající 25 členských států a 450 miliónů obyvatel má zásadní význam:
- posílení vazeb mezi národy Unie a projektem, který představuje, při současném zdůraznění pocitu sounáležitosti s Evropskou unií a uznání historie, kultury, identity i charakteristických znaků jednotlivých osob,
- zvýšení ucelenosti činností a výkonu pravomocí na místní, regionální a národní úrovni i na úrovni EU v souladu se zásadou subsidiarity,
- včasné provádění platných zákonů, a tudíž transponování směrnic v dané oblasti,
- respektování zásady důvěrnosti, jak je uvedena v jeho usnesení ze dne 20. dubna 2004 ke sdělení Komise k článku 7 Smlouvy o Evropské unii: Úcta a podpora hodnot, na nichž je Unie založena [5];
2. připomíná, že v souladu s článkem 191 Smlouvy o ES jsou politické strany na evropské úrovni důležitým faktorem pro integraci uvnitř Unie; je tudíž znepokojen rostoucí tolerancí veřejnosti vůči hluboce rasistickým, antisemitským, islamofobickým a homofobickým prohlášením a činům předních politiků a členů vlády; vyzývá všechny politické strany, aby obnovily svůj závazek k Chartě evropských politických stran pro společnost bez rasismu, která byla přijata dne 5. prosince 1997, a zdůrazňuje proto, že základními předpoklady politických stran pro politiku začlenění menšin jsou:
- potřeba patřičného zastoupení při politickém rozhodování,
- potřeba hájit rovné zacházení s menšinami v souvislosti se vzděláním, zdravotní péčí, sociálními službami, soudnictvím a jinými veřejnými službami,
- potřeba toho, aby Evropský parlament vzal v úvahu kulturní a lingvistickou rozdílnost EU a jejích členských států (jelikož počet křesel pro členský stát vlivem každého rozšíření klesne);
3. je si vědom skutečnosti, že problematika menšin v Unii obecně nebyla zařazena na dostatečně významné místo v programu jednání Unie a že je jí nyní nutno věnovat větší pozornost s cílem posílit účinnost opatření přijatých orgány veřejné moci v této oblasti; domnívá se, že v této souvislosti musí hrát klíčovou roli budoucí Agentura pro základní práva;
4. poukazuje na to, že nedávná a budoucí rozšíření vedla a povedou ke zvýšení počtu členských států vyznačujících se kulturní a lingvistickou rozmanitostí; je proto přesvědčený, že EU má zvláštní odpovědnost při ochraně práv menšin;
5. zdůrazňuje skutečnost, že práva menšin jsou nedílnou součástí základních lidských práv, a považuje za nezbytné jasně rozlišovat mezi (národnostními) menšinami, přistěhovalci a uchazeči o azyl;
4 odst. 2 Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin (FCNM): "Strany se zavazují přijmout, kde je to nezbytné, odpovídající opatření k prosazování plné a účinné rovnosti příslušníků národnostních menšin a příslušníků většiny ve všech oblastech hospodářského, společenského, politického a kulturního života.
V tomto ohledu berou náležitě v úvahu specifické podmínky příslušníků národnostních menšin";
7. poukazuje na nedůslednost politiky vůči menšinám – i když je ochrana menšin součástí kodaňských kritérií, v politice Společenství neexistuje žádná norma pro práva menšin ani vysvětlení toho, kdo může být považován za příslušníka menšiny; konstatuje, že definice menšin neexistuje ani v Deklaraci OSN o právech příslušníků národnostních, etnických, náboženských a jazykových menšin, ani ve FCNM; doporučuje, aby tato definice byla založena na definici stanovené v doporučení Rady Evropy 1201(1993) "národnostní menšiny" jako skupin osob ve státě, kteří:
- mají na území tohoto státu trvalý pobyt,
- udržují dlouhodobé, pevné a trvalé svazky s tímto státem,
- vyznačují se specifickými etnickými, kulturními nebo lingvistickými znaky,
- je jich potřebný počet, i přesto, že je jich méně než ostatních obyvatel tohoto státu nebo oblasti tohoto státu,
- mají zájem společně zachovat to, co tvoří jejich společnou identitu včetně kultury, tradic, náboženství či jazyka;
8. domnívá se, že z výše zmíněných situací je patrné, že:
- neexistuje jednotné řešení umožňující zlepšení situace všech menšin ve všech členských státech,
- měly by být vyvinuty některé společné a minimální cíle orgánů veřejné moci v EU s přihlédnutím ke zkušenostem z minulosti, zejména nejlepším praktikám a sociálnímu dialogu probíhajícímu v mnoha členských státech a na základě uplatňování Mezinárodní úmluvy OSN o občanských a politických právech, Mezinárodní úmluvy OSN o odstranění všech forem rasové diskriminace a úmluv Rady Evropy, jako Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin, Evropské charty regionálních a národnostních jazyků a protokolu 12 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod; dále připomíná, že je třeba uplatňovat zásady rozvíjené v rámci Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě, zejména lundská doporučení o efektivní účasti národnostních menšin na veřejném životě, haagská doporučení vztahující se k právům národnostních menšin na vzdělání a doporučení z Oslo vztahující se k lingvistickým právům národnostních menšin;
9. konstatuje, že Komise již k těmto standardům přihlédla v kontextu kodaňských kritérií [6] v průběhu jednání o přistoupení se zeměmi střední a východní Evropy, Kyprem a Maltou a se stávajícími přistupujícími a kandidátskými zeměmi;
10. poukazuje na skutečnost, že prováděním politiky ochrany menšin a proti diskriminaci se Unie nesmí pokoušet zpochybnit právní a ústavní strukturu svých členských států ani zásadu jejich rovnosti před zákonem;
Nedostatky v reakcích členských států na opatření založená na článku 13 Smlouvy o ES
11. se znepokojením konstatuje neuspokojivý stav při zavádění politik proti diskriminaci, naléhá na všechny členské státy, aby zesílily zavádění politik proti diskriminaci, především pokud jde o směrnici 2000/43/ES a směrnici 2000/78/ES, a vyzývá Komisi, aby jako jeden z cílů evropského roku rovných příležitostí 2007 stanovila potřebu nalézt odpovídající řešení problémů vztahujících se k následujícím oblastem:
- pozdní nebo neúplné převedení členskými státy [7],
- neúspěšné zakládání subjektů pro podporu rovného zacházení [8],
- neúspěch v zajišťování přiměřených ustanovení o právním postavení nevládních organizací,
- školení a další vzdělávání, která mají zásadní význam pro účinnost legislativy proti diskriminaci (existuje nesporná potřeba školit soudce, právníky, právní zástupce nevládních organizací apod. o klíčových opatřeních a pojmech, jako je například definice přímé a nepřímé diskriminace, důkazního břemene apod.),
- šíření informací a zahájení kampaně zvyšující povědomí vzhledem k tomu, že směrnice vyžadují, aby členské státy informovaly občany o ustanoveních zákonů proti diskriminaci (zapojení nevládních organizací a sociálních partnerů je nezbytným předpokladem pro zvyšování povědomí, aby bylo zajištěno, že se k potenciálním obětem diskriminace dostanou informace o příležitostech, které tyto směrnice nabízejí);
12. je si vědoma významu, který má vyvíjení mechanismů pro sběr údajů o rasové diskriminaci v souladu s legislativou o ochraně údajů jako účinného prostředku zjišťování, sledování a revidování politiky a postupů zaměřených na boj proti rasové diskriminaci a na podporu rasové rovnosti;
13. konstatuje, že v mnoha případech je právo Společenství uplatňováno pouze omezeně, což je zejména důsledek neznalosti sociálních struktur a nedůvěry a pochybností ze strany občanů; domnívá se, že členské státy by měly na základě právních předpisů podporovat kolektivní dohody nebo praktiky, zaměstnavatele veřejného či soukromého sektoru, aby programově a systematicky prosazovali zásadu rovnosti a nediskriminace na pracovišti a v pracovních podmínkách, přístupu k zaměstnání, rozvoje kariéry, platu a odborného vzdělávání;
14. zasazuje se o integrovaný přístup k rovnosti a nediskriminaci a zařazení těchto konceptů do příslušných politik EU; domnívá se, že jejich cílem je zajistit, aby se členské státy efektivně a vhodně vyrovnávaly se vzrůstající různorodostí svých společností;
15. vítá studii proveditelnosti navrženou ve výše zmíněné Zelené knize jako důležitý krok ke společným normám ochrany napříč EU a zasazuje se o další legislativu EU zakazující diskriminaci a podporující rovnost v poskytování zboží a služeb bez ohledu na postižení, náboženství, sexuální orientaci a věk;
16. domnívá se, že v globalizujícím se světě, kde hospodářská činnost není geograficky omezena a pohyb kapitálu a pracovní síly nabyl nebývalých rozměrů, se rovnost a odstranění diskriminace nemůže řešit pouze z "evropského hlediska"; poukazuje na to, že přesycení světového trhu výrobky je často důsledkem nadměrného využívání pracovní síly (což vede k nelegálnímu přistěhovalectví) a že rozvinutější oblasti (USA, EU) "dovážejí" lidské zdroje v oblasti vědy z méně rozvinutého jihu, čímž znemožňují překonání "zaostalosti";
17. domnívá se, že by Unie měla přednostně po dohodě se svými členskými státy a s využitím stávajících právních základů dávat přednost soudržné politice integrace přijímáním legislativních opatření a poskytováním finanční podpory;
18. konstatuje, že je třeba aktivně odstraňovat překážky v integraci občanů třetích zemí, jak stanoví Haagský program, a vyzývá k větší koordinaci národních politik integrace a iniciativ EU v této oblasti; společné základní principy koherentního evropského rámce pro integraci by měly obsahovat skutečnost, že integrace:
- je průběžný, dvoustranný proces, na kterém se podílejí jak legálně usídlení občané třetích zemí, tak hostitelská společnost,
- obsahuje politiku boje proti diskriminaci, přesahuje však i její hranice,
- zahrnuje respektování základních hodnot Evropské unie a základních lidských práv,
- vyžaduje základní schopnosti pro život ve společnosti,
- spočívá na časté interakci a interkulturním dialogu mezi všemi členy společnosti v rámci společných fór a činností zaměřených na zlepšení vzájemného porozumění,
- pokrývá celou škálu oblastí politiky včetně zaměstnanosti a vzdělávání;
souhlasí s Evropskou radou, že je nutné prohlubovat strukturovanou výměnu zkušeností a informací z oblasti integrace;
Menšiny diskriminované na základě řady důvodů, včetně rasy nebo etnického původu, sexuální orientace, náboženství, postižení a věku
19. vítá závazky uvedené ve sdělení Komise o Rovných příležitostech pro postižené: evropský akční plán (KOM(2003)0650), jenž je pokračováním Evropského roku osob se zdravotním postižením 2003, zejména vítá skutečnost, že Komise přijala evropský akční plán pro postižené; vyzývá k posílení cílů a nástrojů akčního plánu s cílem zahrnout šíření problematiky lidí postižených, rovných příležitostí a přístupnosti do iniciativ EU, zejména iniciativ v oblasti zákonodárství;
20. varuje před možnými diskriminačními vedlejšími účinky opatření proti zločinu a terorismu, jelikož je prokázáno, že etnické menšiny se pětkrát až šestkrát častěji stávají cílem policejních akcí, kontrol totožnosti atd.;
21. vyzývá orgány Evropské unie, členské státy, všechny demokratické politické strany v Evropě a sdružení občanských společností, aby:
- odsuzuje všechny činy a projevy antisemitského, protimuslimského a protikřesťanského chování, oživování teorií popírajících holocaust, popírání a zlehčování genocid, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů,
- odsoudily všechny projevy netolerance a podněcování k rasové nesnášenlivosti a všechny činy obtěžování či rasového násilí,
- odsoudily veškeré případy násilí motivovaného náboženskou a rasovou nesnášenlivostí nebo netolerancí, včetně útoků na jakákoliv náboženská místa, památky a svatyně,
- odsoudily činy homofobického či transfobického násilí včetně obtěžování, ponižování a slovní či fyzické zneužívání ze strany státu i soukromých osob [9],
- odsoudily skutečnost, že diskriminace na základě náboženství a etnického původu na různých úrovních přetrvává bez ohledu na významná opatření přijatá Evropskou unií při provádění článku 13 Smlouvy o ES; v této souvislosti upozorňuje zejména na diskriminaci příslušníků menšin ze strany justice;
22. znovu opakuje skutečnost, že diskriminace na základě náboženství je zakázaná; vyzývá členské státy a přistupující a kandidátské země, aby všem náboženstvím zajistily plnou náboženskou svobodu a rovná práva; nicméně opakuje skutečnost, že náboženská svoboda neospravedlňuje diskriminaci, například v oblasti vzdělání;
23. je si vědom pokračujících předsudků a homofobie, které se stále šíří ve veřejné oblasti, a vyzývá Unii, aby i nadále vyvíjela na členské státy tlak směrem k dodržování mezinárodních a evropských zásad lidských práv;
24. má za to, že je potřeba učinit opatření proti vzrůstající homofobii; je znepokojen vzrůstajícím násilím proti homosexuálům, například šikanou ve školách či na pracovišti, nenávistí čišícími komentáři ze strany náboženských či politických vůdců, omezeným přístupem ke zdravotní péči (například vyloučením z pojištění, omezenou dostupností orgánů pro transplantaci) a omezeným přístupem na trh práce; vyzývá Komisi, aby vystoupila se sdělením o překážkách zabraňujících svobodný pohyb sezdaných či právně uznaných homosexuálních párů na území EU;
25. konstatuje, že bující nezaměstnanost a chudoba zaznamenaná v posledních letech uvnitř evropských společností umožnily nárůst specifických situací vyznačujících se nerovností a diskriminací;
26. bere na vědomí vysokou míru nezaměstnanosti mezi staršími a postiženými občany způsobenou většími obtížemi v přístupu ke vzdělávacím programům či novým pracovním příležitostem;
27. vyzývá sociální partnery, aby se všemožně snažili odstranit diskriminaci na základě postižení či věku a výrazně takovým osobám usnadnili přístup na trh práce;
28. je přesvědčen, že tyto snahy by také měly zahrnovat podporu dialogu a spolupráce mezi různými složkami společnosti na místní a národní úrovni včetně dialogu a spolupráce mezi různými etnickými, lingvistickými a náboženskými skupinami; důrazně žádá členské státy, aby do sestavování zákonů proti diskriminaci zahrnuly a konzultovaly nezávislé osoby;
29. vyzývá Radu a Komisi a místní, regionální a národní samosprávy členských států na různých úrovních ke koordinaci opatření pro potírání všech forem diskriminace včetně antisemitismu, islamofobie, postojů proti Muslimům či Romům, romafobie a islamofobie a útoků na menšinové skupiny včetně Romů, občanů třetích zemí a osob bez státní příslušnosti, s cílem podporovat zásady tolerance a nediskriminace a propagovat sociální, hospodářskou a politickou integraci všech lidí žijících v Unii;
30. naléhá na členské státy, aby se všemožně přičinily o zajištění účinného začlenění dětí uprchlíků, žadatelů o azyl a přistěhovalců do vzdělávacích systémů;
Diskriminace na základě pohlaví
31. upozorňuje na skutečnost, že navzdory platným zákonům zaměřeným na potírání diskriminace jsou ženy i nadále diskriminovány v různých oblastech každodenního života;
32. s hlubokým zklamáním konstatuje, že se ani po čtvrt století existence politik na rovné zacházení zdaleka nepodařilo uzavřít propast mezi platy mužů a žen; vyzývá Komisi, aby informovala o stavu rozdílů mezi platy v každém členském státě před koncem roku 2005;
33. poukazuje na to, že přes dosažený pokrok v oblasti zaměstnanosti žen a přes vysokou úroveň vzdělání jsou ženy za stejnou práci stále placeny méně než muži a zaměstnavatelé na ně kvůli těhotenství a mateřství stále pohlížejí s jistou nedůvěrou; poukazuje také na případy sexuálního obtěžování, ve kterých je pro ženy obtížné si stěžovat, protože mají strach z veřejného ponížení nebo propuštění;
34. zdůrazňuje, že v souvislosti se všemi diskriminovanými skupinami je důležité zaměřit se na otázku pohlaví, jelikož právě členky těchto skupin se často potýkají se specifickými problémy;
35. vyzývá EU a členské státy, aby vyvinuly metody, které budou zkoumat vzájemné ovlivňování příslušnosti k etnické skupině a pohlaví a rozpoznávat četné formy diskriminace, kterými trpí ženy a dívky, a to, jaký na ně mají dopad; tyto metody by se mohly stát základem pro navrhování a provádění právních nástrojů, politik a programů;
36. upozorňuje na problém četných forem diskriminace, kterými trpí příslušnice národnostních menšin (zejména Romové a Sintové) nebo migrantky, a proto požaduje ucelený politický přístup;
37. vyzývá členské státy a Komisi, aby se pečlivě zabývaly postavením příslušnic národnostních a náboženských menšin, které se často stávají terčem diskriminace, a to nejen ze strany většiny obyvatel, ale také ze strany členů jejich vlastní menšiny; členské státy by měly začít jednat a učinit opatření k ochraně práv těchto žen; tato opatření by mohla zahrnovat průběžné poskytování informací ženám patřícím k menšinám o právech, která všem, a zejména ženám, zaručuje Společenství a národní zákony;
Romská komunita
38. domnívá se, že tato komunita potřebuje zvláštní ochranu vzhledem k tomu, že je po rozšíření Unie jednou z největších menšin v EU a že se jedná o historicky opomíjenou komunitu, které bylo bráněno v rozvoji některých klíčových oblastí: romská kultura, historie a jazyk jsou často zanedbávány nebo snižovány;
39. konstatuje, že Romové čelí rasové segregaci ve vzdělávání a riziku, že budou chybně umístněni ve školách pro mentálně postižené, jsou diskriminováni v poskytování bydlení, zdravotní péče a veřejných služeb, trpí vysokou mírou nezaměstnanosti, jejich práva jsou často popírána ze strany veřejných orgánů a na politické scéně jsou nedostatečně zastoupeni;
40. vítá zveřejnění výše uvedené Zelené knihy, která se zabývá problémy Romů v rozšířené Evropské unii, uspořádání semináře pro státní orgány o způsobu využívání strukturálních fondů pro pomoc Romům a jiným znevýhodněným skupinám a zahájení speciálního programu stáží Komise pro členy romské komunity; domnívá se však, že nejvýraznější nevýhody by bylo možné řešit rovněž:
- zavedením společných projektů integrace mezi členskými státy, kde členové této komunity žijí, s cílem vyřešit do deseti let nejpatrnější nevýhody Romů,
- podporou společných projektů financovaných z Evropského fondu pro regionální rozvoj,
- podporou znalosti jazyka států, v nichž členové této komunity žijí, a podporou zachování romských jazyků a kulturního dědictví jako způsob posílení jejich vlastní kultury a představy o sobě sama,
- zlepšením přístupu k zaměstnání, bydlení, sociálním službám a systémům důchodového zabezpečení;
Noví a usazení přistěhovalci
41. domnívá se, že nedávní přistěhovalci mohou být vystaveni specifickým druhům diskriminace, která se bude v některých ohledech lišit od diskriminace příslušníků etnických menšin již usazených v EU, kteří patří ke druhé, třetí a čtvrté generaci přistěhovalců;
42. považuje za důležité rozlišovat mezi menšinami nedávných přistěhovalců a tradičních národnostních a etnických menšin pocházejících z území, na kterém žijí;
43. je toho názoru, že nejnaléhavější potřebou menšin přistěhovaleckého původu je co nejrychlejší začlenění do společnosti, mimo jiné i pomocí dalšího zjednodušení procesu udělování státního občanství členskými státy a současně zajištěním, aby se integrace nestala nechtěnou asimilací a aby nenarušila skupinovou identitu osob žijících na území členských států; je toho názoru, že je stejně důležité uznat právo na získání občanství pro každého člověka, který se narodil a žije v členském státě;
Jazykové menšiny
44. domnívá se, že by se měla věnovat zvláštní pozornost skupinám lidí patřícím k jazykovým menšinám, a vyzývá Komisi a členské státy, aby s nimi jednaly v souladu se zásadami stanovenými v Evropské chartě regionálních a národnostních jazyků, Rámcové úmluvě o ochraně národnostních menšin a výše zmíněných haagských a lundských doporučeních;
Tradiční a etnické menšiny žijící za území členského státu
45. domnívá se, že efektivní účast na rozhodování založená na zásadě subsidiarity a vlastního řízení je jedním z nejúčinnějších způsobů, jak se vypořádat s problémy tradičních menšinových komunit, na základě nejlepší praxe existující v Unii; naléhá na členské státy, které ještě neratifikovaly Rámcovou úmluvu o ochraně národnostních menšin, aby tak bez odkladu učinily;
46. domnívá se, že tradiční národnostní menšinové komunity mají specifické potřeby odlišné od potřeb jiných menšinových skupin, že by veřejné politiky měly být na ně více zaměřené a že sama Unie se k těmto potřebám musí vhodně postavit, jelikož důsledkem rozšíření nyní v Unii existuje významný počet takových komunit;
Osoby bez státní příslušnosti trvale žijící v členských státech
47. je toho názoru, že osoby, které nemají občanství žádného státu a trvale žijí v členských státech, jsou v EU ve zvláštní situaci a vyzývá zainteresované členské státy, aby všemi prostředky motivovaly tyto osoby k přijímání občanství jejich země, aby mohli plně využívat práv vyplývajících z občanství EU;
48. vyzývá členské státy, aby uplatňovaly zásadu efektivní účasti národnostních menšin ve veřejném životě, jak stanovuje článek 15 Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin a lundská doporučení, s ohledem na komunity osob bez státní příslušnosti žijící na jejich území jako základní prvek jejich integrace, a aby zjednodušily a urychlily proces naturalizace s cílem co nejdříve udělit občanství EU většině těch, kteří ho ještě nemají;
Legislativní opatření, která je nutno přijmout dříve, než vstoupí v platnost Ústavní smlouva
49. blahopřeje Komisi k její práci na článku 13 a naléhavě ji žádá, aby při řešení problémů menšin v Unii i nadále využívala koherentní celkovou strategii, jejíž součástí je pokračovat v prosazování stávající legislativy proti diskriminaci a zvažovat možné další akce založené na následujících článcích Smlouvy:
a) článek 13 o politice proti diskriminaci; na tomto právním základě, který má největší dosah s ohledem na ochranu menšin, by Unie mohla na základě svých zkušeností rozvíjet následující iniciativy, které již byly zavedeny, a posílit některé články Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin, například čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 a 3 a články 6 a 8 této úmluvy,
b) článek 18 Smlouvy o ES, který se zabývá svobodou pohybu a právem na pobyt, by mohl sloužit jako solidní základ usnadňující pohyb příslušníků menšin, a tak umožňující předcházet jejich izolaci, vytváření nových "ghett" či násilné asimilaci,
c) články 49, 95 a 151 Smlouvy o ES by mohly Unii poskytnout solidní základ pro ochranu zásad zakotvených v článku 9 Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin, jako je například svoboda vyjadřování nebo právo nebýt diskriminován v přístupu ke sdělovacím prostředkům,
d) článek 65 Smlouvy o Evropském společenství a článek 31 Smlouvy o Evropské unii, které se zabývají spoluprací a pomocí v oblasti soudnictví a týkají se obdobných otázek, jako je čl. 10 odst. 3 Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin, mají zásadní význam pro pomoc příslušníkům menšiny v občanském nebo trestním řízení,
e) článek 62 Smlouvy o Evropském společenství, který se zabývá přistěhovaleckou politikou, která ani šest let poté, co vstoupila v platnost Amsterodamská smlouva, nebyla dořešena (je nutno zohlednit potřebu integrace legálních migrantů do společnosti),
f) čl. 137 odst. 1 písm. g), h), i) a j), které se zabývají zaměstnáváním občanů třetích států, integrací osob vyloučených z trhu práce a bojem proti sociálnímu vylučování, by byl solidním základem pro nové iniciativy zaměřené na menšiny,
g) článek 149 Smlouvy o ES o usnadnění přístupu ke vzdělání by mohl prostřednictvím vzdělávání přispět k dalšímu začlenění menšin do společnosti, jak stanoví článek 12 a 14 Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin,
h) články 151 a 163 Smlouvy o ES, které se zabývají kulturou a výzkumem, by mohly mít význam pro rozvoj společných programů pro menšiny v těchto oblastech (jak je uvedeno v článku 12 Rámcové úmluvy o ochraně národnostních menšin);
50. vyzývá Radu, aby přistoupila k dohodě o návrhu Komise na rámcové rozhodnutí Rady o potírání rasismu a xenofobie [10]; domnívá se, že rámcové rozhodnutí bude důležitým krokem ke vzniku rámce pro trestání násilí podníceného rasismem či xenofobií jako trestných činů na celé EU a pro uznání rasistických a xenofobních pohnutek jako přitěžujících okolností, které povedou k delším trestům; připomíná svůj postoj ze dne 4. července 2002 [11], který se k tomuto návrhu přikláněl, a vítá rozhodnutí Rady ve věcech soudnictví a vnitřních záležitostí ze dne 24. února 2005 znovu zvážit dříve sestavené rámcové rozhodnutí;
Budoucí ekonomická a finanční opatření
51. domnívá se, že by Unie měla doplnit činnost členských států na místní, regionální a národní úrovni poskytováním odpovídajících finančních prostředků:
- sestavením celkové strategie, která by potírala diskriminaci menšin pomocí strukturálních fondů, Fondu soudržnosti, Evropského sociálního fondu (ESF) a zejména iniciativy společenství Equal,
- zaváděním nových pilotních projektů a solidárních sítí na základě článků Smlouvy zmíněných v odstavci 50 a příslušných iniciativ společně se třetími zeměmi, odkud dané menšiny pocházejí,
- zahrnutím složky proti diskriminaci do strukturálních fondů a účinnou podporou Evropského sociálního fondu jako nástroje k uplatňování směrnic 2000/78/ES a 2000/43/ES,
- opětným zahrnutím prostředků na nadnárodní iniciativy do oblasti rovného zacházení a sociální zahrnutí do návrhu zakládajícího program PROGRESS (KOM(2004)0488),
- usnadněním nevládním organizacím zastupujícím zájmy osob, na něž se vztahuje článek 13 Smlouvy o ES, těžit ze strukturálních fondů, zejména z Evropského sociálního fondu;
v tomto kontextu naléhavě žádá členské státy, aby v souladu s decentralizační politikou Unie delegovaly část svých rozhodovacích pravomocí nad strukturálními fondy na regionální a místní samosprávy;
Uplatňování opatření a mechanismus zpětné vazby
52. vítá nedávné iniciativy Komise v této oblasti, zejména:
- skutečnost, že předseda Komise ustanovil Skupinu komisařů pro základní práva, která musí zásadním způsobem přispět k ochraně menšin a nediskriminaci,
- ustavení meziresortní skupiny sdružující zástupce 14 různých resortů Komise;
53. vyzývá, aby byly shromažďovány údaje o přímé i nepřímé diskriminaci (například procento osob patřících k národnostním menšinám ve skupinách, které jsou ohrožovány chudobou, které mají zaměstnání a které jsou nezaměstnané a úroveň jejich vzdělávání), aby byla zajištěna zpětná vazba o účinnosti politik členských států zaměřených proti diskriminaci a na ochranu menšin;
54. vyzývá členské státy, aby do akčního plánu zahrnuly také dimenzi rovnosti mužů a žen s cílem odstranit rasismus, diskriminaci na základě rasy, xenofobii a s ní související nesnášenlivost a aby především vyvinuly směrnice a ukazatele zohledňující a zaměřující se na otázku pohlaví a na všech úrovních používaly tříděné údaje dle náležitosti k určitému pohlaví;
55. naléhavě žádá, aby v rámci agentur uplatňujících zákony členských států a přistupujících a kandidátských zemí byly vytvořeny zvláštní jednotky, které by se zabývaly rasově motivovanými přestupky a aktivitami rasistických skupin; tyto jednotky by měly sestavit systémy, které by monitorovaly, třídily, zaznamenávaly a sledovaly rasistické činy, na které byly upozorněny; doporučuje, aby Evropské monitorovací centrum rasismu a xenofobie dále rozvíjelo směrnice pro sběr údajů o rasistických činech při dodržování ustanovení o ochraně osobních údajů a spolu s agenturami uplatňujícími zákony, jako jsou policejní a trestní orgány; podporuje vznik alternativních mechanismů pro sběr údajů, jako např. průzkumů týkajících se rasistických zločinů;
56. vyzývá členské státy k zajištění toho, aby si zaměstnanci poskytující veřejné služby a poradenství byli vědomi specifických problémů, se kterými se potýkají příslušnice etnických menšin nebo migrantky, a aby tito zaměstnanci byli vyškoleni v otázkách boje proti rasismu zohledňujícího též otázku pohlaví;
57. potvrzuje své přesvědčení, že poučení z minulosti a vzdělání jsou nezbytou součástí toho, aby se netolerance, diskriminace a rasismus staly věcí minulosti, a naléhavě žádá Radu, Komisi a členské státy, aby posílily boj proti všem formám diskriminace, tím, že:
- se budou snažit účinně zabraňovat a čelit diskriminaci, zejména posílením prostředků jednání organizací a podporou výměny informací a osvědčených praktik a sítí na evropské úrovni, současně budou zohledňovat specifické rysy rozličných forem diskriminace;
- budou podporovat a šířit hodnoty a praktiky, na nichž je založen boj proti diskriminaci, mimo jiné i tím, že budou využívat a podporovat kampaně na zvýšení povědomí, jelikož se domnívá, že prevence diskriminace je stejně důležitá jako její potírání,
- budou podporovat školení učitelů, aby pro ně bylo snadnější vyučovat ve škole potřebu potírání rasismu, antisemitismu a netolerance a uvědomit si přínos kulturní rozdílnosti, zejména té, kterou přináší přistěhovalectví;
58. vyzývá členské státy, aby zavedly právní ochranu proti diskriminaci včetně pozitivních opatření a s přihlédnutím k dimenzi rovnosti mužů a žen na základě důvodů uvedených v článku 13 Smlouvy o ES;
59. je přesvědčen, že by v souladu se zásadou subsidiarity měla existovat úzká spolupráce mezi zástupci menšin a místními, regionálními, národními a evropskými orgány; domnívá se, že tato spolupráce by měla být založena na :
- jasném hodnocení, které umožní zjistit, zda daná činnost splňuje předešle stanovené standardy,
- metodě otevřené koordinace sdružující rozličné orgány členských států a představitele evropských institucí a umožňující výměnu osvědčených praktik;
60. s ohledem na články 262 a 265 Smlouvy o ES žádá Výbor regionů a Evropský hospodářský a sociální výbor, aby předložily své stanovisko k otázkám ochrany menšin a politik proti diskriminaci nadnesených v tomto usnesení; vyzývá tyto dva výbory, aby toto stanovisko vydaly do poloviny roku 2006 a aby se zaměřily na specifickou roli, kterou by mohly hrát regionální a místní orgány a různé hospodářské a sociální složky organizované občanské společnosti;
61. připisuje zásadní význam tomu, aby se Agentura pro základní práva stala užitečným nástrojem spolupráce s evropskými institucemi v těsné spolupráci s národními institucemi zabývajícími se základními právy; domnívá se, že by úkolem této agentury mělo být rovněž sledování dopadu politik uvedených v tomto usnesení a že by měla pravidelně podávat zprávu Evropskému parlamentu a parlamentům jednotlivých států;
62. vyzývá Komisi, aby začala přezkoumávat uplatňování směrnic 2000/43/ES a 2000/78/ES s cílem posílit opatření Evropské unie proti diskriminaci a aby uspořádala významnou konferenci s účastí všech příslušných stran, zejména politických představitelů a představitelů veřejných institucí na národní, regionální i místní úrovni, nevládních organizací a sdružení působících v této oblasti;
*
* *
63. ukládá svému předsedovi, aby toto usnesení postoupil Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a přistupujících a kandidátských zemí, Evropskému hospodářskému výboru a Výboru regionů.
[1] Jakmile vstoupí v platnost Smlouva o Ústavě pro Evropu, pojem "menšina" se poprvé objeví v primárním právu, ve dvou ustanoveních: článku 21 Listiny (článek II-81 Ústavy), jež zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě "příslušnosti k národnostní menšině"; článku I-2 Ústavy, jež se týká "lidských práv, včetně práv příslušníků menšin" jako jedné z hodnot, na nichž "je založena Unie".
Ústava také konstatuje, že Unie "bojuje proti sociálnímu vyloučení a diskriminaci, podporuje sociální spravedlnost a ochranu, rovnost žen a mužů, mezigenerační solidaritu a ochranu práv dítěte" (čl.
I-3, odst. 3, pododstavec 2).
[2] Úř. věst.
L 180, 19.7.2000, s. 22.
[3] Úř. věst.
L 303, 2.12.2000, s. 16.
[4] Úř. věst.
L 269, 5.10.2002, s. 15.
[5] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 408.
[6] Jedno ze tří kodaňských kritérií se týká: stabilní demokracie, právního státu, lidských práv a respektování a ochrany menšin.
[7] Komise již zahájila přestupková řízení proti řadě zemí z důvodů nesdělení národních opatření pro převedení směrnic 2000/43/ES a 2000/78/ES.
Další přestupková řízení pro "neshodu" (neúplné nebo špatné převedení) mají být brzy zahájena.
[8] Komise je znepokojena tím, že v řadě členských států nebyly vytvořeny funkční orgány pro rovné zacházení, jak je stanoveno ve směrnici 2000/43/ES.
V některých případech budí znepokojení už existující orgány v souvislosti s jejich nezávislostí a schopností účinně fungovat.
[9] K příkladům zločinů homofobické nesnášenlivosti patří bombový útok z Londýna (1999), útoky na LGBT Pride Marches
P6_TA(2005)0230
Posílení evropské konkurenceschopnosti
Usnesení Evropského parlamentu o posílení evropské konkurenceschopnosti: důsledky průmyslových změn na politiku a roli malých a středních podniků (2004/2154(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise "Podpora strukturálních změn: průmyslová politika pro rozšířenou Evropu" (KOM(2004)0274),
- s ohledem na sdělení Komise "Proaktivní soutěžní politika pro konkurenceschopnou Evropu" (KOM(2004)0293),
- s ohledem na článek II-76 (Svoboda podnikání) Smlouvy o Ústavě pro Evropu,
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady konaného ve dnech 23. a 24. března 2000 v Lisabonu a na usnesení Parlamentu ze dne 15. března 2000 [1] před tímto zasedáním Evropské rady,
- s ohledem na Kokovu zprávu o růstu a zaměstnanosti, předloženou Radě a Komisi dne 3. listopadu 2004,
- s ohledem na sdělení Komise "Společně k růstu a zaměstnanosti: Nový začátek Lisabonské strategie" (KOM(2005)0024),
- s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 22. a 23. března 2005 v Bruselu,
- s ohledem na sdělení Komise "Budování naší společné budoucnosti: Politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007 – 2013" (KOM(2004)0101) a sdělení Komise "Finanční výhledy 2007 – 2013" (KOM(2004)0487),
- s ohledem na návrh nařízení Rady o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti (KOM(2004)0492),
- s ohledem na návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském fondu pro regionální rozvoj (KOM(2004)0495),
- s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 20. prosince 2000 o víceletém programu pro podnik a podnikavost, zvláště pro malé a střední podniky (MSP) (2001 – 2005) [2],
- s ohledem na Evropskou chartu pro malé podniky, schválenou Evropskou radou v Santa Maria da Feira v červnu 2000,
- s ohledem na zprávu Komise o provádění Evropské charty pro malé podniky (KOM(2005)0030),
- s ohledem na sdělení Komise o provádění akčního plánu pro rizikový kapitál (KOM(2003)0654),
- s ohledem na sdělení Komise "Evropská veřejná správa: zdokonalit tvorbu právních předpisů" (KOM(2002)0275),
- s ohledem na sdělení Komise o hodnocení dopadů (KOM(2002)0276),
- s ohledem na usnesení ze dne 11. července 1991 o průmyslové politice v otevřeném a konkurenčním prostředí: směry pro přístup Společenství [3], usnesení ze dne 29. června 1995 ke sdělení Komise o politice průmyslové konkurenceschopnosti pro Evropskou unii [4] a usnesení ze dne 23. října 2003 o průmyslové politice v rozšířené Evropě [5],
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku a stanovisko Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A6-0148/2005),
A. zdůrazňujíce význam průmyslu, který je pro EU zdrojem pracovních míst, tvorby bohatství a vytváření aktivit v odvětví služeb,
B. sdíleje přístup Komise, který vychází z nutnosti konkurenceschopnosti evropského průmyslu a snaží se podporovat průmyslové změny,
C. vzhledem k tomu, že budoucnost průmyslu je úzce svázána s růstem sektoru služeb, že služby přispívají ke zvýšení produktivity výroby a rostoucí výroba pomáhá rozvíjet poptávku po službách,
D. vítaje zahájení nové strategie růstu a zaměstnanosti pro EU; připomínaje, že EU v oblasti průmyslové politiky zaostává a že je třeba urychleně a účinně jednat,
E. konstatujíce, že rozšíření EU výrazně změnilo její průmyslovou strukturu a že došlo ke prohloubení mezinárodního konkurenčního tlaku,
F. zaznamenávaje územní rozměr průmyslové politiky a devastující dopad jevu, kterým je přemisťování průmyslové činnosti; zdůrazňujíce význam průmyslové přeměny regionů zasažených hospodářskou restrukturalizací,
G. vzhledem k tomu, že EU čelí obrovské demografické výzvě v podobě stárnutí populace, která bude mít jasný dopad na průmysl včetně poklesu podílu na trhu práce,
H. vzhledem k tomu, že konkurenceschopnost závisí na lidských zdrojích; že se vytváření většího počtu lepších pracovních míst týká i průmyslu,
I. vzhledem k tomu, že průmysl není jednolitým celkem a že odvětvový přístup umožní lepší zhodnocení faktorů konkurenceschopnosti; že je třeba brát v úvahu povahu, velikost a druh podnikatelské činnosti, zejména pak malých podniků; dbaje ekonomického a sociálního významu malých podniků, které představují více než 95 % podniků v Unii a jejich klíčové role při provádění Lisabonského strategie,
J. zdůrazňujíce, že současné skromné nástroje průmyslové politiky jen velmi těžce umožňují přeorientování průmyslu na špičkové technologie; že je nezbytné věnovat značné finanční prostředky na výzkumu a vývoj (jak z veřejných, tak ze soukromých zdrojů),
K. domnívaje se, že je nezbytné zkvalitnit legislativní a regulatorní rámec pro činnost podniků, stejně jako jejich přístup k programům Společenství při současném zabezpečení toho, že se bude brát zřetel na potřeby podniků, včetně malých, přičemž se zároveň řádně bere v úvahu potřeba zmírnit legislativní a administrativní zátěž,
L. s ohledem na potřebu aktualizované informace o situaci průmyslu EU po roce 2004,
Stanovení cílů evropské průmyslové politiky
1. vítá rozhodnutí Komise učinit z průmyslové politiky prioritu programu Evropské unie;
2. podporuje prosazování proaktivní průmyslové politiky, jejímž účelem je podporovat a předvídat strukturální změny a vytvářet pevnou a konkurenceschopnou evropskou průmyslovou základnu;
3. oceňuje rozlišování mezi deindustrializací a strukturálními změnami a souhlasí s hodnocením Komise (v KOM(2004)0274), podle něhož se "evropský průmysl musí vyrovnat se strukturálními změnami, které jsou celkově prospěšné a měly by být podporovány"; poznamenává však, že analýza těchto změn je neúplná a že nejsou k dispozici věrohodné údaje o delokalizaci; je tedy přesvědčen, že by Komise měla vyzvat skupinu odborníků k vypracování zprávy na toto téma, čerpající především ze znalostí a expertíz Evropského monitorovacího střediska změn, pro Evropskou radu;
4. domnívá se, že zvýšení zaměstnanosti, kvalitativní i kvantitativní, musí být jedním z hlavních cílů průmyslové politiky; považuje za nezbytné zvyšovat přitažlivost průmyslu pro mladé; vyzývá k úsilí o větší informovanost o jednotlivých průmyslových profesích a dovednostech, které by měla doprovázet evropská politika uznávání kvalifikací a celoživotního vzdělávání; vyzývá sociální partnery, aby k tomuto cíli přispěli a převzali svůj díl odpovědnosti při podpoře společné akce;
5. domnívá se, že sociální dialog by měl přispět k určení nejvýkonnějších a nejohroženějších odvětví; za tímto účelem by se mohla v pravidelných intervalech konat evropská konference o průmyslovém rozvoji, sdružující aktéry sociálního dialogu a výzkumu, zejména pak dublinskou nadaci, která má odborné znalosti v oblasti sociálního dialogu i výměny nejlepší praxe a vypracovávání odvětvové studie; konference by poskytla platformu pro pravidelné setkání těchto aktérů a představitelů Komise;
6. upozorňuje, že v průmyslu existuje tendence k dominantnímu zaměstnávání mužů; jako součást angažovanosti Komise ve prospěch celoživotního vzdělávání by bylo vhodné podporovat přípravu a školení žen ke kariéře v průmyslu;
7. vyzývá k posílení úsilí při rozvoji lidských zdrojů, které spolu s jejich inovačním potenciálem přispějí k dlouhodobé konkurenceschopnosti průmyslu; považuje za nezbytné učinit průmysl atraktivnějším pro mladé lidi; vyzývá k většímu úsilí ve prospěch poskytování informací o průmyslových profesích a dovednostech, spolu s evropskou politikou uznávání kvalifikace a celoživotního vzdělávání;
8. přeje si, aby průmyslová politika umožnila nástup evropských průmyslových šampiónů;
9. domnívá se, že ve prospěch zvýšení konkurenceschopnosti průmyslu by se měly užívat nástroje evropské výzkumné politiky, jako technologické platformy a technologické iniciativy;
10. domnívá se, že evropská průmyslová politika by měla posílit inovační kapacity průmyslu, včetně technických, technologických a obchodních inovací;
11. domnívá se, že rostoucí konkurence nově se rozvíjejících ekonomik musí podnítit veřejné orgány k vytváření podmínek příznivých pro vznik výrobních odvětví nebo pro kombinaci nových výrobních odvětví, vytvářejících přidanou hodnotu, kvalitní pracovní místa a zajišťujících komparativní výhodu EU;
12. domnívá se, že evropská průmyslová politika by měla vést k vyváženému rozvoji zachováním sociální soudržnosti;
13. konstatuje, že ekonomičtí a sociální partneři musí v procesu podpory a předvídání strukturálních změn sehrát roli, která jim umožní dohodnout se na podpoře inovačních pracovních postupů a zaměstnancům poskytne školení potřebné k adaptaci;
Zohlednění různých rozměrů evropské průmyslové politiky
14. sdílí odvětvový přístup Komise a doufá, že bude provádět nezávislá a objektivní hodnocení konkurenceschopnosti podle odvětví včetně jejich konkurenční síly v globálním měřítku; žádá o to, aby tato odvětvová hodnocení zohlednila zaměstnanost a dopad průmyslu na stav zaměstnanosti a posoudila i sociální problematiku a životní prostředí; je přesvědčen, že tato hodnocení mají sloužit ke zjišťování a předjímání potřeb průmyslu;
15. domnívá se, že posouzení konkurenceschopnosti jednotlivých odvětví jsou užitečná a berou v úvahu problémy zaměstnanosti, jen když budou konzultováni sociální partneři a budou pokud možno i přizváni k účasti na hodnocení;
16. žádá o to, aby odvětvový přístup vzal v úvahu úlohu, kterou mají hrát malé, velmi malé a střední podniky při výrobě a poskytování služeb prostřednictvím rozvíjení spolupráce; rovněž žádá, aby tento přístup zohlednil i velmi malé podniky, které představují více než 92 % podniků v Evropě; znovu potvrzuje, že Evropské chartě pro malé podniky by se mělo dostat právní váhy; přeje si, aby Rada v tomto smyslu přijala vhodné rozhodnutí;
17. vyslovuje politování nad tím, že Komise zanedbala úsilí, které měla věnovat odvětvím a regionům, které jsou průmyslovými změnami obzvláště zasaženy, protože úkolem veřejných orgánů je provádění přesně cílených a krátkodobých politik zaměřených na dané zaměstnance, regiony a odvětví; strukturální fondy, a zejména Evropský sociální fond, by mohly svoji činnost zaměřit tímto směrem;
18. zdůrazňuje strukturální rozměr průmyslu pro evropské území; vyzývá Komisi, aby vzala tuto skutečnost v úvahu při jednání o strukturálních fondech a rámcovém programu; přeje si, aby byly na rozvoj středisek konkurenceschopnosti a seskupení průmyslových podniků vyčleněny odpovídající prostředky; zároveň zdůrazňuje, že kvalita výstupu je stejně důležitá jako peněžní prostředky vložené do těchto fondů;
19. navrhuje přijmout na základě zprávy Komise specifická opatření pro odvětví, která jsou obzvláště zasažena přemisťováním průmyslové činnosti, přičemž je nutno rozlišovat přemisťování uvnitř EU a přemisťování za její hranice a pro odvětví s komparativními výhodami nebo špičkovou technologií na základě zprávy Komise, která, mimo jiné, bere v úvahu sociální a regionální dopad těchto faktorů;
20. vyjadřuje znepokojení nad nedostatkem dostupných údajů o průmyslu v nových členských státech; žádá Komisi, aby sestavila přehled situace v oblasti průmyslu, včetně plánu opatření k řešení rizik, která ohrožují průmysl a zaměstnanost v těchto státech; vyzývá Komisi, aby pokračovala ve specifickém sledování uplatňování acquis vnitřního trhu v těchto státech; podtrhuje, že ve všech členských státech, včetně starých, je nedostatek znalostí o malých podnicích, především o řemeslech a znovu zdůrazňuje svůj požadavek ohledně statistických a ekonomických studií a analýz týkajících se těchto podniků;
21. zdůrazňuje klíčový závěr Komise, podle kterého je třeba zjednodušit regulatorní opatření k podpoře stále ještě slabé konkurenceschopnosti v nových členských státech a domnívá se, že pokud má být podpořena celková konkurenceschopnost a zajištěn skutečný růst zaměstnanosti, měl by se požadavek na mírnou legislativní úpravu vztahovat na všechny členské státy;
22. upozorňuje na zásadní problémy, kterým bude Společenství čelit v souvislosti s odchodem zaměstnanců do důchodu a poukazuje na fakt, že jde o miliony pracovních míst; žádá Komisi a Radu, aby navrhly a s organizacemi zastupujícími podniky odsouhlasily strategii Společenství, která by ve prospěch stávajících životaschopných podniků povzbuzovala majetkové nástupnictví;
Metodický a regulatorní rámec vyhovující našim průmyslovým ambicím
23. je přesvědčen, že se průmyslová politika musí stát součástí revidované Lisabonské strategie; vyzývá ke zohlednění průmyslového rozměru v jejích třech pilířích;
24. vítá navržený akční program pro dosažení lisabonských cílů a trvá na tom, že by měl stanovit specifické cíle, kterých mají členské státy dosáhnout; domnívá se však, že zvolených deset tematických priorit v tomto stadiu dostatečně nezohledňuje potřeby v oblasti průmyslu;
25. věří, že bude možné lépe využívat spolupůsobení mezi různými politikami Společenství ovlivňujícími konkurenceschopnost v průmyslu jen tehdy, jestliže bude tento cíl uveden v akčním plánu pro dosažení lisabonských cílů;
26. považuje za prioritní závazek Komise zdokonalit tvorbu právních předpisů; přeje si, aby k tomu přispěl Evropský parlament a Rada; vyzývá Komisi a členské státy k vymezení přesných cílů pro zjednodušení a plné provedení stávajícího regulatorního rámce v jednotlivých odvětvích;
27. žádá o zlepšení systémů hodnocení dopadu nových předpisů; lituje skutečnosti, že tyto metody se omezují všeobecně na velké podniky a neanalyzují dopad na podniky malé a velmi malé, přes jejich důležitost; rovněž lituje toho, že tyto postupy nejsou dostatečně průhledné a že organizace zastupující podniky nemají možnost na dopad analýzy reagovat; očekává od Komise stanovení jasné a transparentní metody jejich uplatňování, která počítá s účinným zapojením příslušných průmyslových aktérů;
28. trvá na tom, aby Komise konzultovala všechny sociální partnery včetně odborů;
29. zdůrazňuje, že je potřebné mít stabilní makroekonomický rámec, na němž mohou podniky zakládat svá ekonomická očekávání; považuje proto za užitečné více využívat hlavní směry hospodářských politik a hlavní zásady evropské politiky zaměstnanosti;
Nástroje na podporu evropského průmyslu
30. poukazuje na to, že mnohé stávající nástroje nejsou dost jednoduché na to, aby mohly být používány všemi podniky; zdůrazňuje význam opatření zaměřených na snížení administrativní zátěže malých a středních podniků; poznamenává, že malé podniky z existujících programů Společenství získávají stále jen omezený přínos, protože programy a požadované garance a administrativní obtíže jsou příliš spletité; vyzývá Komisi, aby je zlepšila a zahájila konzultace s organizacemi zastupujícími podniky s cílem zvýšit účinnost těchto nástrojů, především s ohledem na rozšíření možností přenosu výzkumu a vývoje na malé a střední podniky a s podporou členských zemí organizovala cílené informační kampaně;
31. žádá, aby 7. rámcový program Společenství pro výzkum a vývoj obsahoval jasnou dlouhodobou strategii za účelem posílení inovačních kapacit průmyslu, včetně malých a středních podniků; podporuje rozvoj dlouhodobých technologických průmyslových programů, které sdružují veřejné a soukromé partnery;
32. žádá o další výraznou podporu technologických platforem, neboť představují zásadní prostředek inovace evropského průmyslu; domnívá se, že by měly umožnit změnu struktury evropského průmyslu tak, aby především a převážně sestával z malých a středních podniků;
33. poukazuje na nedostatečnou konkurenceschopnost evropské ekonomiky, která je zčásti důsledkem nevhodného spojení vědeckých znalostí (těch je v EU dostatek) a neadekvátní schopnosti tyto znalosti promítnout do inovací a především do výroby; zdůrazňuje, že účast průmyslových podniků na prioritním přidělování finančních podpor by tuto situaci mohla zlepšit a je proto třeba vyvinout snahu ve prospěch účasti podniků a ve prospěch zlepšení pozice malých a středních podniků v 7. rámcovém programu pro výzkum a vývoj;
34. žádá, aby Komise prostřednictvím 7. rámcového programu pro výzkum a vývoj zkoumala možnosti konsolidace stávající sítě podniků a programu Eureka, v němž jsou podniky široce zastoupeny;
35. očekává od víceletého programu pro konkurenceschopnost a inovaci, že podpoří rozvoj malých evropských podniků a stane se nástrojem provádění Evropské charty pro malé podniky; je přesvědčen, že by tak mohl umožnit skutečné začlenění těchto podniků do průmyslové strategie EU;
36. podporuje cíl, kterým je snížení celkového objemu pomoci podnikům, ale připomíná, že určité druhy pomoci jsou užitečné a umožňují čelit některým nedostatkům trhu; jedná se např. o podporu výzkumu a vývoje nebo vzdělávání, především profesního vzdělávání a odborné přípravy i o podporu poradenských služeb a pomoc při ekonomickém rozvoji podniků; považuje za nezbytné učinit průmysl atraktivnějším pro mladé lidi např. prostřednictvím podpory výzkumu a vývoje a informací o průmyslových profesích a dovednostech a pomocí evropské politiky uznávání kvalifikace a celoživotního vzdělávání; je znepokojen, že se až na výjimky plánuje celkové zrušení regionální podpory těm velkým podnikům, které se nacházejí mimo oblasti spadající v současné době pod čl. 87 odst. 3 Smlouvy;
37. domnívá se, že v prostředí plné a efektivní mezinárodní hospodářské soutěže je potřeba stále kvalifikovanější a konkurenceschopnější pracovní síla;
38. domnívá se, že pro podporu konkurenceschopnosti a zaměstnanosti je třeba upřednostnit školství, odborné vzdělávání, zejména v oblasti nových výrobních systémů; za tímto účelem by mohly členské státy provádět objektivní hodnocení svých vzdělávacích a výchovných systémů;
39. zdůrazňuje, že je třeba rozvíjet snahy ve prospěch podpory účinnější politiky pro výzkum a inovace posouzením dosavadních slabin, jako třeba dokončení vnitřního trhu a nastavení levnější, pružnější patentové politiky, která by malým a středním podnikům poskytla lepší přístup k patentům;
40. zdůrazňuje význam státní pomoci malým a středním podnikům v členských státech; vyzývá Komisi, aby v rámci strukturálních fondů zachovala veškeré nástroje pomoci pro hospodářskou a socio-ekonomickou přeměnu regionů, které jsou postiženy přemisťováním průmyslové činnosti; požaduje více pozornosti pro malé a velmi malé podniky v takových regionech a všeobecně pak v rámci politiky soudržnosti; v tomto směru žádá Komisi a Radu, aby doporučení Evropské charty pro malé podniky zahrnuly do priorit cílů konvergence, konkurenceschopnosti a spolupráce;
41. požaduje jasně formulovanou a účinnou definici duševního vlastnictví a vyjadřuje přání, aby byla úspěšně přijata směrnice o ochraně duševního vlastnictví a směrnice o patentu Společenství;
42. věří, že pro pomoc našemu průmyslu ve prospěch získání trhů mimo EU je zcela zásadní věcí vývoj doprovodných opatření, s jejichž pomocí bude získán aktivní podíl na růstu nově se rozvíjejících zemí;
43. vyzývá Komisi, aby vymezila prostředky (např. vytvoření fondů rizikového kapitálu), které lze, nejen na unijní úrovni, použít k podpoře vzniku nových podniků, především v oblasti nových technologií a podpořit tak opatření vedoucí k nastartování nového podnikání;
44. podporuje doporučení umožňující mezinárodní rozvoj podniků; přeje si, aby se tato doporučení vztahovala i na malé a střední podniky; požaduje, aby tam, kde se evropský průmysl stává obětí nelegálních obchodních metod, Komise přikročila k obranným opatřením poskytovaným Světovou obchodní organizací;
45. poukazuje na to, že roztříštěnost evropských finančních trhů stojí v cestě hladkému fungování trhů rizikového kapitálu a považuje řešení tohoto problému za prioritní, aby podniky měly snadnější přístup ke zdrojům financování; upozorňuje, že je třeba podporovat přístup podniků k finančním nástrojům a rozvíjet dosažitelnost financování spolu se společnými garančními projekty; požaduje rozvíjení inovačních finančních úprav, které by reagovaly na hmotné i nehmotné investiční potřeby podniků, včetně podniků malých i velmi malých, především v oblasti norem, technologií, rozvoje životního prostředí a rozvoje trhu; žádá, aby byla přijata opatření podporující propojení vlastního kapitálu a fondů a propojení fondů, podniků, průmyslu a universit; požaduje zvláštní pozornost věnovanou nástrojům zaměřeným na malé a střední podniky;
46. domnívá se, že v případě neúplných trhů by měly veřejné orgány podporovat rozvoj aktivit v oblastech, které ekonomičtí aktéři považují za příliš rizikové; v tomto kontextu je ostatně nezbytně nutné určit odvětví s vysokou přidanou hodnotou, zejména v oblasti nových technologií, která by veřejné orgány mohly podporovat a zajistit tak kvalitní pracovní místa; za svou povinnost považuje také rozvíjení výzkumných a inovačních činností jako zdroje pozitivních vnějších účinků;
47. zdůrazňuje, že účinná průmyslová politika musí mít globální rozměry a doufá, že nová generace programů vnější pomoci Evropské unii pro období 2007 – 2013 se bude strategicky vhodným způsobem využívat k posílení a podpoře internacionalizace evropského průmyslu, především malých a středních podniků na trzích třetích zemí;
48. přeje si, aby význam a potřeby evropského průmyslu, především malých a středních podniků, byly zohledněny při zpracování nového finančního výhledu pro období 2007 – 2013;
49. věří, že komunikační infrastruktura a systém logistiky hrají při prosazování průmyslového rozvoje a hospodářské integrace v rozšířené unii rozhodující úlohu; domnívá se, že je nutno co nejrychleji dokončit transevropskou dopravní síť, především její přeshraniční části a doufá, že z rozpočtu Společenství v období 2007 – 2013 na to bude vyčleněna potřebná podpora;
50. navrhuje jako součást plánu na reformu státní podpory, aby byl stanoven jasný postup podporující inovace, který by v rámci lisabonských cílů šel napříč všemi odvětvími; domnívá se, že inovace, kterou je třeba chápat v širším smyslu, a ne omezenou výhradně na technologické aspekty, musí tvořit základní cíl strategie průmyslové politiky Společenství;
51. poukazuje na nutnost podporovat veškeré iniciativy směřující k tomu, aby se umožnil růst podniků v takovém měřítku, které je nezbytné k tomu, aby mohly účinně konkurovat na globálním trhu;
52. vyzývá Komisi, aby pravidelně hodnotila výsledky politiky podpory výzkumu a rozvojové činnosti, zejména pokud jde o počet vytvořených pracovních míst, protože finanční stránka není to jediné, co má být analyzováno;
*
* *
53. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 377, 29.12.2000, s. 164.
[2] Úř. věst.
L 333, 29.12.2000, s. 84.
[3] Úř. věst.
C 240, 16.9.1991, s. 213.
[4] Úř. věst.
C 183, 17.7.1995, s. 26.
[5] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 627.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0235
Vazby mezi legálním a nelegálním přistěhovalectvím a integrací přistěhovalců
Usnesení Evropského parlamentu o vazbách mezi legálním a nelegálním přistěhovalectvím a integrací přistěhovalců (2004/2137(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů nazvaném "Studie souvislostí mezi legální a nelegální migrací" (KOM(2004)0412),
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů nazvaném "První výroční zpráva o migraci a integraci" (KOM(2004)0508),
- s ohledem na "Zelenou knihu o komunitárním přístupu k řízení ekonomické migrace", kterou zveřejnila Komise (KOM(2004)0811),
- s ohledem na stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru a Výboru regionů ze dne 15. prosince 2004 a ze dne 24. ledna 2005 ke sdělení Komise nazvanému "Studie souvislostí mezi legálním a nelegálním přistěhovalectvím",
- s ohledem na své usnesení ze dne 15. ledna 2004 ke sdělení Komise o přistěhovalectví, integraci a zaměstnanosti [1],
- s ohledem na Amsterdamskou smlouvu, která stanoví pro Společenství pravomoci a odpovědnosti v oblasti přistěhovalectví a azylu, a na článek 63 smlouvy o ES,
- s ohledem na závěry Evropských rad v Tampere z 15. a 16. října 1999, v Laeken ze 14. a 15. prosince 2001, v Seville z 21. a 22. června 2002 a v Soluni z 19. a 20. června 2003,
- s ohledem na své doporučení ze 14. října 2004 Evropské radě a Radě o "Budoucím prostoru svobody, bezpečnosti a práva a o opatřeních pro posílení jeho legitimity a účinnosti" [2],
- s ohledem na závěry Evropské rady v Bruselu ze 4. a 5. listopadu 2004 a do nich začleněného Haagského programu,
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a na stanoviska Výboru pro rozvoj a Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0136/2005),
A. vzhledem k tomu, že období stanovené Evropskou radou v Tampere pro realizaci prostoru svobody, bezpečnosti a práva skončilo,
B. vzhledem k tomu, že neexistuje skutečně organizovaná a koordinovaná evropská migrační politika a vzhledem k přistěhovalectví, které z toho vyplývá, a k potřebě toho, aby se Unie a její členské státy přiklonily k přistěhovalectví usměrňovanému ve spolupráci s dotčenými třetími zeměmi,
C. vzhledem k tomu, že přijetí Haagského programu, který bude v brzké době realizován akčním plánem Komise, umožní pokračovat ve výsledcích dosažených programem z Tampere a čelit novým výzvám pro realizaci prostoru svobody, bezpečnosti a práva,
D. vzhledem k tomu, že v této oblasti je prvořadá spolupráce mezi Unií a jejími členskými státy se třetími zeměmi původu a tranzitními zeměmi,
E. vzhledem k tomu, že ve vztahu mezi rozvojovou spoluprácí a přistěhovalectvím je třeba vyhnout se jakékoliv nejednoznačnosti,
F. vzhledem k tomu, že v kontextu rozšíření předpokládá bezpečnější evropská společnost – při dodržování ustanovení vyjmenovaných v Listině základních práv i ve Smlouvách – posílení kontrol na vnějších hranicích a uplatňování zásady vzájemné solidarity,
G. vzhledem k tomu, že EU jako prostor bez vnitřních hranic musí mít společný, soudržný a účinný přístup ke správě vnějších hranic a musí vyvíjet společnou politiku v záležitostech víz, azylu a přistěhovalectví,
H. vzhledem k tomu, že boj proti nezákonnému přistěhovalectví a proti obchodu s lidmi, vytváření legálních způsobů přistěhovalectví a začleňování musí i nadále být prioritami rozšířené Unie a využívání přistěhovalců prostřednictvím nelegální práce a nelidského zacházení musí být přísně postihováno,
I. vzhledem k tomu, že hospodářské přistěhovalectví představuje novou výzvu pro EU a debata o něm byla zahájena výše zmíněnou Zelenou knihou, po níž bude do konce roku 2005 následovat akční program, který, jak je nutné doufat, bude založen na společných pravidlech otevřených hospodářskému přistěhovalectví,
J. upozorňuje, že legální a kontrolovaná hospodářská migrace je pro Evropu nezbytná, neboť jak vyzdvihují četné studie [3], úbytek aktivní populace způsobí v letech 2005-2030 pokles počtu pracujících řádově o 20 milionů,
K. podtrhuje, že jednou ze základních příčin hospodářské migrace je oprávněné úsilí migrantů o uspokojení svých základních potřeb a snaha uniknout před chudobou, a žádá, aby společná migrační politika brala v potaz společnou rozvojovou politiku, jejímž prvotním cílem je boj s chudobou, a podpořila tak rozvoj třetích zemí v oblastech přístupu ke vzdělání a zdravotní péči a aby splňovala i další rozvojové cíle tisíciletí,
L. vzhledem k tomu, že úspěšnost politik legálního přistěhovalectví vyžaduje provádění strategií, jejichž cílem je na základě zkušeností jiných a s ohledem na zkušenosti a podněty neziskových organizací dosáhnout úplné integrace přistěhovalců a které jsou založeny na dodržování práv a sdílení povinností s ohledem na přistěhovalce ze třetích zemí s legálním pobytem a státní příslušníky přijímající společnosti a na trvalém dialogu založeném na důvěře a vzájemném respektu, na schopnosti institucí provádět informační kampaně podporující vytváření multikulturní společnosti a na trvalém boji proti všem formám rasové, kulturní a ekonomické diskriminace,
M. vzhledem k tomu, že změna migrační politiky jednoho členského státu ovlivní migrační toky a vývoj migrační politiky v dalších členských státech,
N. vzhledem k tomu, že nezbytnou součástí přistěhovalecké politiky musí být boj proti obchodu s lidmi a pohlavnímu vykořisťování žen a dětí,
O. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu v článku III-268 stanoví, že se vývoj přistěhovalecké a azylové politiky Evropské unie řídí zásadou solidarity a spravedlivého rozdělení odpovědností,
P. vzhledem k tomu, že dostupné finanční zdroje Společenství jsou omezené a musí být spravedlivě rozděleny mezi různé součásti evropské přistěhovalecké politiky,
1. domnívá se, že přistěhovalecká politika Evropské unie musí být založena na celkovém, nesektorovém přístupu spočívajícím nejen na potřebách trhu práce v členských státech, ale především na politikách kladného přijímání, integrace přistěhovalců a na přesné definici statutu a občanských, sociálních a politických práv migrantů v celé Evropské unii;
2. hluboce lituje toho, že Rada pět let po zasedání Evropské rady v Tampere a přes četné diskuze v Evropském parlamentu dosud nedefinovala společnou přistěhovaleckou politiku a naopak se rozhodla pro zachování jednomyslnosti a konzultačního postupu pro veškeré záležitosti týkající se legálního přistěhovalectví;
3. zdůrazňuje nezbytnost přijmout v záležitostech přistěhovalectví systematický a globální přístup založený na úzkých synergiích mezi jednotlivými dotčenými politikami a lituje, že evropský přístup je často příliš sektorový; z tohoto důvodu vyslovuje potěšení nad iniciativou Komise a současného předsednictví Rady, jejichž cílem je vytvořit systém vzájemného informování a včasného varování, do něhož bude plně zapojen Evropský parlament;
4. zdůrazňuje, že skutečný rozvoj společné azylové a imigrační politiky dodržující základní práva je jedním z prioritních projektů v rámci evropské integrace, jak to zmiňuje Smlouva o Ústavě pro Evropu;
5. vyzývá Komisi, aby ve spolupráci s Evropským parlamentem zvážila, jak lépe koordinovat všechny struktury a subjekty, kterých se týká řízení migračních toků, a dbala na správné využívání a rozšiřování finančních programů v této oblasti;
6. lituje, že opatření až dosud přijímaná Radou a členskými státy na regulaci migračních vln spočívala spíše v represivních opatřeních než v pozitivních proaktivních opatřeních; podtrhuje, že politika zaměřená na snižování chudoby, na zlepšování životních a pracovních podmínek, na tvorbu pracovních míst a na rozvoj kvalifikačních programů v zemích původu migrantů z dlouhodobého hlediska napomáhá normalizaci migračních toků;
7. vyzývá Komisi, členské státy a země původu, aby zahájily mezi svými obyvateli kampaň pro zvyšování povědomí a informační kampaň o přistěhovalecké politice, integrační politice a politice boje proti rasismu a xenofobii, s ohledem na to, že nedostatek informací o možnostech legálního přistěhovalectví je zneužíván mafiemi, které organizují obchod s lidmi; domnívá se, že pokud jde o informování a prevenci využívání lidí, je prvořadá spolupráce se zeměmi původu s důrazem na integraci, sociální začlenění a kulturní výměny;
8. považuje za naprosto zásadní zohlednit co nejlépe potenciál přistěhovalectví v rámci evropské politiky společného rozvoje, do níž budou zapojeny přijímající společnosti, společnosti původu a sítě diaspory;
9. zdůrazňuje, že k tomu, aby byl optimálně využit potenciál přistěhovalectví, musí Unie navrhnout konkrétní řešení problému odlivu mozků a podpořit členské státy v tom, aby přistěhovalcům usnadňovaly posílání peněžních prostředků do země jejich původu;
10. připomíná společnou odpovědnost, kterou mají všechny členské státy při řízení severojižního migračního toku v oblasti boje proti nelegálnímu přistěhovalectví a obchodu s lidmi, zejména na jižním pobřeží, a dále, zejména na severním pobřeží, v oblasti vytváření hospodářských podmínek pro sociální rozvoj příslušné třetí země a pro vhodné přijetí respektující lidskou důstojnost;
11. podporuje zahrnutí otázky migrace do zahraniční politiky Unie; vyzývá členské státy, aby usilovaly o řešení hlubokých příčin přistěhovalectví a rozvíjely s rozvojovými zeměmi partnerství založené na skutečném dialogu; zdůrazňuje nicméně, že omezení se na rozvojovou pomoc a hospodářská partnerství pro boj proti hlubokým příčinám přistěhovalectví nestačí;
12. doporučuje Radě, aby podnikla patřičné kroky pro to, aby všichni činitelé pověřeni přistěhovalectvím v každém členském státě měli stejnou hodnost a patřili ke stejnému ministerskému resortu;
13. zdůrazňuje, že by měl hrát politickou roli, mimo jiné tím, že by Komisi označoval opatření spojená s migrací, která by měla být regulována společnými pravidly, jako klíčové stupně při budování účinné společné migrační politiky;
14. zdůrazňuje nezbytnost toho, aby Unie do veškerých dohod o přidružení nebo o spolupráci, které podepíše, zahrnula ustanovení o společném řízení migračních toků a povinném zpětném převzetí v případech nelegálního přistěhovalectví;
15. domnívá se však, že přestože je rozvojová spolupráce základním nástrojem řešení hlubokých příčin migračních pohybů, musí i nadále doplňovat, nikoliv nahrazovat politiky integrace a legálního přistěhovalectví Evropské unie;
16. vyzývá členské státy, aby posílily lidské a finanční zdroje svých konzulárních úřadů ve třetích zemích původu, aby tyto úřady informovaly zájemce o vystěhovalectví o možnostech legálního vstupu do jejich země za účelem zaměstnání, studia a výzkumu; vyzývá Komisi, aby podporovala koordinaci mezi diplomatickými a konzulárními strukturami členských států zřízenými ve stejné zemi, aby zejména směrovaly přistěhovalce k zemi, která jeví zájem o jeho profesní profil, a optimalizovaly odjezdy přistěhovalců do zemí, které mají kapacitu je přijmout; navrhuje využití mezi jiným programů ARGO a AENEAS;
17. soudí, že hraniční kontroly a boj proti nelegálnímu přistěhovalectví mohou představovat pouze jeden aspekt politiky EU vůči nečlenským zemím a že je třeba vůči těmto zemím uplatňovat aktivní politiku rozvoje zemí původu se záměrem minimalizovat škodlivé dopady vystěhovalectví; soudí, že EU nemůže posuzovat svoji přistěhovaleckou politiku výhradně z hlediska vlastních hospodářských zájmů, ale musí brát rovněž na zřetel důvody, které nutí migranty k vystěhování;
18. je toho názoru, že zavedení integrovaného systému správy vnějších hranic se musí opírat o intenzivní harmonizaci ve vízové oblasti, o aktivní zapojení Evropské agentury pro hranice a o vytvoření komunitárního fondu pro hranice a o posílenou konzulární spolupráci vedoucí k vytváření společných konzulárních funkcí;
19. má za to, že je zcela nezbytné posílit solidaritu zejména s novými členskými státy při správě vnějších hranic a v boji proti nelegálnímu přistěhovalectví;
20. zdůrazňuje, že jakákoli opatření v boji proti nelegálnímu přistěhovalectví a zavádění kontrol na vnějších hranicích, a to i v případech spolupráce se třetími zeměmi, musí být v souladu se zárukami a základními právy člověka, jak je stanoveno v Listině základních práv Evropské unie a v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, zejména v souvislosti s právem na azyl a s právem na nenavrácení;
21. potvrzuje, že legálním přistěhovalectvím se nepodaří zcela odstranit nelegální přistěhovalectví a že příčiny příchodu přistěhovalců do Unie jsou složité; v důsledku toho je přesvědčen, že je třeba věnovat zvláštní pozornost boji proti obchodu s lidmi a přistěhovalcům, kteří jsou oběťmi tohoto obchodu, zejména zranitelným osobám, jako jsou ženy a děti, a učinit z boje proti těm, kdo s nimi obchodují, jednu s priorit Evropské unie; vítá budoucí akční plán Komise v této oblasti, který by měl brát v úvahu důležitost spolupráce se zeměmi původu a tranzitními zeměmi;
22. uvědomuje si, že mnoho žen, které jsou oběťmi obchodu s lidmi, žije na území Evropské unie se statutem nelegálních přistěhovalců, přičemž většina z nich nemá přístup k právní a sociální ochraně; vyzývá členské státy, aby vzaly jejich situaci na vědomí a v souladu se svými právními předpisy zvážily možnost udělit jim povolení k trvalému pobytu jako vhodný prostředek k potírání obchodu s lidmi;
23. připomíná, že stanovení patřičné odpovědnosti dopravců a orgánů zemí původu, posílení represivního trestního rámce proti sítím převaděčů, boj proti nelegální práci a obchodu s lidmi a identifikace správní korupce jsou nedílnou součástí boje proti nelegálnímu přistěhovalectví, který se musí opírat o vysokou úroveň policejní spolupráce a spolupráce v soudní oblasti; vyzývá tedy Unii a její členské státy, aby energicky bojovaly s nelegální prací přistěhovalců celým souborem represivních opatření vůči příslušným podnikům, posílením humánních prostředků kontroly a ochranou obětí;
24. upřesňuje však, že při uplatňování těchto opatření musí být plně dodržována základní práva, zejména právo na azyl;
25. je toho názoru, že členské státy vyvíjejí úsilí za účelem odhalování nelegálního zaměstnávání, zejména v oblastech domácích prací a péče o děti, kde je zaměstnán velký počet migrantek; domnívá se, že je nutné vytvořit nový systém, který rodinám zaměstnávajícím tyto osoby dovolí nalézt legální řešení umožňující zahrnout tyto pracovníky do systému sociálního zabezpečení;
26. vyzývá Radu a Komisi aby v souvislosti se zpětným přebíráním nelegálních přistěhovalců zvážily uplatňování uzavřených dohod a zaměření dohod uzavíraných v budoucnu; připomíná odpovědnost zemí původu a tranzitních zemí, pokud jde o zpětné přebírání navrácených přistěhovalců; podporuje takovou evropskou politiku navracení, která respektuje lidskou důstojnost a fyzickou nedotknutelnost přistěhovalců v souladu s Evropskou úmluvou o lidských právech a základních svobodách a Ženevskou úmluvou;
27. znovu jednoznačně odmítá myšlenku zřizování táborů pro ubytování či zadržování přistěhovalců bez dokladů nebo žadatelů o azyl mimo hranice EU v regionech původu přistěhovalců;
28. zdůrazňuje, že řízení dočasných přijímacích středisek uvnitř a vně Evropské unie musí též probíhat v souladu s Ženevskou úmluvou;
29. sdílí myšlenku Komise, že masová regulace otázky nelegálních přistěhovalců neřeší problém nelegálního přistěhovalectví, a jelikož neexistuje společný systém přistěhovalectví a azylu, měla by i nadále probíhat výjimečně a jedinečně, neboť tato opatření neřeší skutečné základní problémy; vyzývá Komisi, aby provedla rozbor správných postupů členských států, které mají být vytvořeny v rámci systému sdílení informací a předběžného varování;
30. domnívá se, že při jakékoliv masové regulaci otázky nelegálních přistěhovalců musí být zohledněna hospodářská, demografická a kulturní kritéria, a vyzývá k vypracování analýzy dopadů takové regulace uskutečněné v členských státech;
31. domnívá se, že legální migrace hraje významnou úlohu při posilování znalostní ekonomiky v Evropě i při urychlování ekonomického rozvoje;
32. je toho názoru, že celková evropská strategie týkající se hospodářské migrace by měla dát přednost organizovaným formám migrace, a zejména by měla posílit uzavírání dvoustranných dohod se zeměmi původu o řízení migračních toků; zdůrazňuje, že regulační operace jsou významné pro boj proti nelegálnímu zaměstnávání, integraci nelegálních migrantů do společnosti a zabránění jejich zneužívání;
33. považuje za nezbytné organizovat v členských státech, v závislosti na jejich kapacitě přijímat přistěhovalce, legální cesty pro přistěhovalectví z demografických a hospodářských důvodů, jakož i v souvislosti s možným snížením nelegálního přistěhovalectví;
34. vítá kroky, které Komise přislíbila učinit, pokud jde o konkrétní dopady nelegálního přistěhovalectví na odlehlé regiony [4], které jsou na migrační toky zvláště citlivé v důsledku svojí zeměpisné polohy, malé rozlohy a odlehlosti;
35. vyzývá členské státy, aby se zúčastnily diskuse, kterou zahájila Komise ve své Zelené knize, o tom, jakého stupně koordinace je třeba dosáhnout a jakou přidanou hodnotu přinese přijetí evropských právních předpisů, které by braly v úvahu pravomoci členských států při definování počtu přistěhovalců, které mohou přijmout;
36. je znepokojen vytvořením "středisek předběžného přijetí" v zemích Středomoří na žádost některých členských států určených pro přistěhovalce mířící na území Unie, která neposkytují dotčeným osobám minimální záruky, pokud jde o základní práva; připomíná, že k řízení migračních pohybů se nesmí přistupovat výhradně z hlediska bezpečnostního, ale také na základě řízení udržitelného sociálního rozvoje;
37. uvědomuje si, že členské státy jsou odpovědny za rozhodování o počtu státních příslušníků třetích zemí na své půdě, ale podporuje myšlenku celkových odhadů zohledňující rovněž počet osob, jimž byl povolen pobyt z důvodů jiných než je hospodářská činnost, například uprchlíků, lidí využívajících systém podpůrné ochrany, lidí využívajících pravidel o slučování rodiny, včetně nezletilých osob ve věku, kdy mohou být přijaty do zaměstnání, a jimž musí být zaručen přístup na trh práce;
38. považuje za politováníhodné, že návrh směrnice o přistěhovalectví za účelem zaměstnání nebyl úspěšný a podporuje verzi, kterou Komise navrhla v Zelené knize, jež směřuje k vytvoření společného rámce minimálních norem pro přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem práce jak v závislém pracovním poměru, tak jako osoby samostatně výdělečně činné;
39. je pro možnost zjednodušení a zefektivnění způsobů vstupu včetně zavedení povolení k pobytu za účelem práce; podporuje využívání projektů Společenství podle vzoru EURES s cílem usnadnit výměnu informací mezi členskými státy ohledně možnosti práce pro občany třetích zemí, kteří mají trvalý pobyt na území Evropské unie;
40. vyzývá Komisi, aby vypracovala krátkodobý a střednědobý výhled týkající se požadavků jednotlivých členských států na další pracovní sílu; vyzývá členské státy, aby Komisi poskytly své statistické výhledy, aby mohla provést příslušnou prognózu potřeb pracovní síly v Evropské unii;
41. vyzývá Komisi a členské státy, aby pokračovaly v dialogu s nevládními organizacemi zabývajícími se přistěhovalectvím, aby od nich získaly stanoviska k záležitostem souvisejícím s přistěhovalectvím a podporovaly jejich pomoc přistěhovalcům a výzkum;
42. považuje za naléhavé dojít k takovým politikám přistěhovalectví, které by se dokázaly lépe přizpůsobovat trhu práce, aby tak levná nelegální pracovní síla nevedla k deregulaci trhu práce a aby se zabránilo nerovnováze mezi pracovně činným a nečinným obyvatelstvem, a vyzývá členské státy, aby zapojovaly regionální a místní správy a regionální úřady práce a sociální partnery, profesní organizace, spontánně založená sdružení dobrovolníků či přijímající společenství do rozhodování o počtu zahraničních pracovníků, kterým bude povolen vstup do země;
43. vyzývá členské státy, aby zavedly specifická kombinovaná povolení k pobytu a pracovní povolení, která usnadní najímání sezónních pracovníků a pracovníků vyslaných ke splnění určitého časově omezeného úkolu;
44. zvláště zdůrazňuje potřebu EU – v kontextu cílů tisíciletí – znásobit úsilí v boji proti chudobě v zemích původu migrace mimo jiné prostřednictvím podpory budování stabilních školských soustav otevřených všem a prostřednictvím rozvoje místních ekonomik;
45. podporuje členské státy, aby v rámci svých přistěhovaleckých politik podepisovaly dvoustranné dohody s hlavními vystěhovaleckými zeměmi za účelem získání potřebné pracovní síly pro Unii nebo otevření nových legálních migračních cest tak, aby byl migrační proces transparentnější a lépe organizovaný a aby byly v rámci úzkého partnerství posíleny vztahy se třetími zeměmi, dále podtrhuje, že uzavírání dvoustranných dohod o regulaci migrace se zeměmi původu umožní navázání náležitého partnerství s dotyčnými zeměmi ve společném úsilí bojovat proti nelegálnímu přistěhovalectví a obchodu s lidmi, což se týká zejména zranitelnějších skupin obyvatelstva jako jsou ženy a děti;
46. vyzývá členské státy, aby zahájily debatu o výše zmíněné Zelené knize a aby pravidelně Komisi informovaly o uplatňování svých přistěhovaleckých politik;
47. zdůrazňuje, že integrace přistěhovalců do společnosti je prvořadá, a požaduje přijmout komplexní opatření, která zajistí jejich zařazení na trh práce i jejich sociální, ekonomická a politická práva, což je stejně důležité i pro dosažení lisabonských cílů v oblasti hospodářského růstu a konkurenceschopnosti;
48. připomíná národní pravomoci v oblasti integrace, což přináší práva a povinnosti jak přijímající společnosti, tak přistěhovalci; vyzývá členské státy, aby koordinovaly své národní politiky díky otevřené metodě koordinace, na základě společných základních zásad, které nedávno přijala Rada;
49. zdůrazňuje, že koordinace národních politik nemůže nahradit evropskou politiku integrace přistěhovalců; vyzývá členské státy, aby definovaly minimální kritéria pro vytvoření takové politiky;
50. zdůrazňuje, že je důležité podporovat zavádění výuky jazyka přijímající společnosti a organizování kurzů občanské výchovy a vzdělávacích programů, mezi jiným o rovnosti mužů a žen, a posilovat začleňování prostřednictvím práce, boj proti ghettům, politickou účast v místních volbách; vyslovuje uspokojení s úvodními seznamovacími programy, které realizují některé členské státy, do nichž se zapojují jak přijímající země, tak noví přistěhovalci; přeje si, aby se přistěhovalci zavázali k dodržování základních hodnot EU symbolickým závazkem; vybízí členské státy, aby více zapojovaly integrované přistěhovalce do své integrační politiky a podporovaly vzájemné styky mezi přistěhovalci a domácím obyvatelstvem;
51. je toho názoru, že aktivní politika integrace státních příslušníků třetích zemí, kteří v Unii legálně pobývají, by měla mimo jiné stanovit jasná pravidla pro právní status rezidentů a zaručit jim právo na dobrou správní praxi, umožnit jim legální integraci na trhu práce, vyžadovat od státních příslušníků třetích zemí účast na kurzech výuky jazyka či jazyků dané země, které přijímající členský stát organizuje, dát jim právo na přístup ke vzdělání a zajistit uznávání kvalifikací, zajistit přístup k sociálním a zdravotnickým službám, snažit se poskytnout jim slušné životní podmínky v městských či jiných oblastech a zajistit, aby se přistěhovalci účastnili sociálního, kulturního a politického života;
52. vyzývá členské státy a orgány Evropské unie, aby podporovaly účast cizích státních příslušníků, kteří nemají právo volit, ale kteří legálně pobývají v EU, na veřejném a politickém životě, zejména zajištěním systémů vhodné konzultace a reprezentace; vyzývá členské státy, aby ratifikovaly Evropskou úmluvu o účasti cizinců ve veřejném životě na místní úrovni;
53. nabádá všechny členské státy EU, aby ratifikovaly Úmluvu OSN o ochraně práv všech migrujících pracovníků a členů jejich rodin;
54. domnívá se, že boj proti všem druhům diskriminace, rasismu a xenofobii je zásadní složkou integrační politiky; vyzývá členské státy, aby se všemi možnými prostředky snažily u evropských občanů šířit kulturu kladného přijímání, integrace a sociálního začlenění s cílem vytvořit multikulturní společnost a vyhnout se všem politickým a institucionálním činům porušujícím zásadu kladného přijímání a neodmítnutí, aby co nejdříve provedly transpozici dvou směrnic, které se toho týkají, a vítá iniciativu předsednictví Rady na opětné předložení návrhu na rámcové rozhodnutí o boji proti rasismu a xenofobii; vyzývá k tomu, aby byl v souvislosti s tímto rámcovým rozhodnutím po nových diskuzích v Radě znovu konzultován Evropský parlament;
55. vyjadřuje hluboké znepokojení nad nárůstem počtu vražd pro zachování rodinné cti a nad pronásledováním a hrubým porušováním práv přistěhovalců ženského pohlaví, které vycházejí z náboženského fanatismu a nehumánních tradic, a vyzývá Komisi a Radu, aby proti těmto jevům zakročily s větší přísností a zajistily tak ohroženým ženám ochranu;
56. vyzývá členské státy, aby se zeměmi původu přistěhovalců uzavíraly dohody za účelem převodu příslušných nároků na sociální zabezpečení;
57. domnívá se, že mezinárodní společenství si dosud neuvědomuje potenciál prostředků poukazovaných přistěhovalci do zemí svého původu jakožto nástroje svých rozvojových politik a vyzývá Komisi, aby navrhla konkrétní opatření, která by usnadnila dobrovolný, co nejlevnější převod části přistěhovalcova výdělku do jeho země původu, jak se o tom pojednává ve výše zmíněné Zelené knize;
58. vyzývá Radu k přijetí aktivnějšího přístupu s cílem vytvořit na základě těchto návrhů účinnou evropskou přistěhovaleckou politiku, která bude schopna se vypořádat s problémy, jimž musí Unie čelit;
59. pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí Radě a Komisi a dále vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
C 92 E, 16.4.2004, s. 390.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2004)0022.
[3] Světový hospodářský a sociální průzkum 2004.
[4] KOM(2004)0343, odstavec 2.3.1 a KOM(2004)0628.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0236
Mobilita pacientů a vývoj zdravotní péče
Usnesení Evropského parlamentu o pohybu pacientů a vývoji zdravotní péče v Evropské unii (2004/2148(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na sdělení Komise – "Následná opatření související s reflexním procesem na vysoké úrovni v oblasti pohybu pacientů a vývoje zdravotní péče v Evropské unii" (KOM(2004)0301) ("Sdělení Komise o mobilitě pacientů"),
- s ohledem na článek 152 a články 5, 18, 43 a 47 Smlouvy o ES,
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Modernizace sociální ochrany za účelem zlepšení kvality, dostupnosti a udržitelnosti zdravotní péče a dlouhodobé péče: podpoře vnitrostátních strategií s využitím "otevřené metody koordinace" (KOM(2004)0304) ("Sdělení Komise rozšiřující metodu otevřené koordinace"),
- s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1],
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů e-Zdraví – vytváření lepší zdravotní péče pro evropské občany: Akční plán pro evropskou oblast e-Zdraví (KOM(2004)0356),
- s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů eEurope 2002: Kritéria kvality internetových stránek týkajících se zdraví (KOM(2002)0667),
- s ohledem na rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství ("Evropského soudního dvora") v případech Decker (C-120/95, 28. dubna 1998), Kohll (C-158/96, 28. dubna 1998), Geraets-Smits & Peerbooms (C-157/99, 12. července 2001), IKA (C-326/00, 25. února 2003) a Müller-Fauré & van Riet (C-385/99, 13. května 2003),
- s ohledem na návrh Komise týkající se směrnice Evropského parlamentu a Rady o uznávání odborných kvalifikací (KOM(2002)0119),
- s ohledem na návrh Komise týkající se směrnice Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu (KOM(2004)0002),
- s ohledem na své usnesení ze dne 15. ledna 2003 o budoucnosti zdravotní péče pro starší občany a usnesení ze dne 11. března 2004 [2] o zdravotní péči a péči pro starší občany [3],
- s ohledem na bod 45 svého jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin (A6-0129/2005),
A. vzhledem k tomu, že ve zdravotní péči v EU dochází ke změnám důsledku vývoje medicíny, technologie, elektronického zdravotnictví, informovanosti pacientů a zákonů;
B. vzhledem k tomu, že systém E111 pro neplánované lékařské ošetření při dočasném pobytu v jiném členském státě nahrazuje Evropská karta zdravotního pojištění, a vzhledem k tomu, že je třeba nahradit nebo značně změnit byrokratický a omezující systém E112 plánovaného lékařského ošetření v jiném členském státě,
C. vzhledem k tomu, že prevence představuje klíčový prvek komplexní zdravotnické politiky a systematická preventivní opatření prodlužují pravděpodobnou délku života, snižují nesrovnalosti mezi sociálními skupinami, pokud jde o čekací lhůty v systému zdravotní péče, a zastavují šíření chronických nemocí, a umožňuje tak snížení nákladů na léčení,
D. vzhledem k tomu, že evropskou zdravotnickou politiku řídí nesourodým způsobem rozhodnutí Evropského soudního dvora o pohybu pacientů a že rozšíření přinese ještě komplexnější případy, kterými se Evropský soudní dvůr bude muset zabývat; vzhledem k tomu, že je v zájmu pacientů i vlád, aby byly bez odkladu schváleny a zavedeny jasné pokyny týkající se politiky a postupů;
E. vzhledem k tomu, že hlavní odpovědnost za organizaci, financování a poskytování zdravotnických služeb a lékařské péče nesou členské státy, zatímco Evropská unie je odpovědná za oblast veřejného zdraví, podpory zdraví, výzkumu a včasné zjištění a funkci přeshraničního pohybu;
F. vzhledem k tomu, že je nezbytné další objasnění, aby pacienti, zdravotníci i správci rozpočtu a pojistitelé správně chápali poskytování přeshraniční a nadnárodní zdravotní péče a zapojili se do ní,
G. vzhledem k tomu, že existují významné logistické, administrativní, kulturní a klinické výzvy, pokud jde o zajištění sourodého, bezpečného a dostupného rámce pohybu pacientů pro EU,
H. vzhledem k tomu, že zdravotnické systémy v Evropské unii jsou založeny na zásadách solidarity, rovnosti a univerzálnosti, aby se zaručilo, že se všem lidem bez ohledu na jejich příjmy, majetek a věk dostane v případě nemoci odpovídající kvalitní péče,
I. vzhledem k tomu, že pohyb pacientů je kvůli rozdílům ve zdravotnických systémech a tradicích jednotlivých států složitou otázkou; vzhledem k tomu, že tato skutečnost by však neměla bránit snaze o vyřešení problémů koordinace a efektivnosti, kterým čelí uživatelé, a snaze o zlepšení služeb,
1. vítá sdělení Komise o pohybu pacientů a koncepce, které navrhuje pro vytvoření struktury spolupráce v oblasti zdravotní péče;
2. s náležitým ohledem na prioritu udržení a zajištění neomezeného a všeobecného přístupu k veřejnému zdravotnictví zdůrazňuje potřebu Evropské unie bezodkladně vypracovat souvislou politiku v oblasti pohybu pacientů s ohledem na rozsudky Soudního dvora Evropských společenství a zprávu Skupiny na vysoké úrovni zabývající se otázkou pohybu pacientů a vývoje zdravotní péče a schválit pokyny pro její používání ze strany pacientů, zdravotníků a financujících agentur; je přesvědčen, že pacient trpící chorobou, která ohrožuje jeho život, by měl mít právo a možnost vyhledat včasné léčení v jiném členském státě, jestliže takové léčení není možné uskutečnit v jeho vlastní zemi nebo není-li jej možné uskutečnit v náležité době;
3. je přesvědčen, že další spolupráce mezi členskými státy, v případě potřeby koordinovaná Komisí, by se měla zaměřit na konkrétní problematiku spojenou s přeshraniční zdravotní péčí; věří, že zvláštní pozornost by se měla zároveň věnovat aspektům regionální spolupráce a mělo by se odpovídajícím způsobem přihlížet ke zkušenostem získaným v příhraničních regionech; domnívá se, že tímto způsobem je možné usilovat o řešení vytvářená na míru pro konkrétní regiony tak, aby se uspokojily potřeby obyvatel a že praktické zkušenosti lze použít ve formě modelů osvědčené praxe;
4. domnívá se, že otázka pohybu pacientů vyžaduje zvláštní návrh Komise, že směrnice o službách by se měla zaměřit spíše na pohyb služeb než na pohyb pacientů a že by tato směrnice měla zahrnovat výzvu, aby Komise předložila návrh o pohybu pacientů do šesti měsíců ode dne, kdy toto opatření vstoupí v platnost; dále se domnívá, že by tento návrh měl být založen na práci skupiny na vysoké úrovni pro otázky zdravotnictví a lékařské péče a měl by se zabývat zejména rámcem pro pokyny pro pacienty, zdravotníky a manažery zdravotnictví a návrhy týkajícími se informování pacientů, jejich bezpečností a důvěrností dat o pacientech;
5. lituje, že sdělení Komise o pohybu pacientů neobsahuje časový harmonogram akcí a neobsahuje žádný závazek k integrované politice v oblasti pohybu pacientů;
6. domnívá se, že otevřená metoda koordinace je vhodným rámcem pro řešení problematiky pohybu pacientů, aniž by se přitom vylučovala spolupráce mezi státy v záležitostech, které jsou odpovědností zdravotnických služeb členských států;
7. je přesvědčen, že pokyny by měly zahrnovat postupy pro zajištění dostupnosti lékařského ošetření, zdrojů informací o zdravotnících a zdravotnických zařízeních, způsoby platby za poskytnutí zdravotní péče, opatření na podporu při cestování a jazykovou podporu, opatření na zajištění průběžné péče, následné sledování, rekonvalescenci a rehabilitaci před návratem nebo po něm, postupy při podávání stížností a další související postupy a zvláštní péči o přestárlé osoby a důchodce; zdůrazňuje, že způsob platby za péči by měl být jednotný a nestranný, aby bylo možné vyhnout se nerovnostem a znevýhodňování některých pacientů;
8. považuje za nezbytné podporovat přeshraniční spolupráci v zájmu poskytování účinného nebo neodkladného léčení především v naléhavých případech, při chronických onemocněních a vážných chorobách nebo alergiích;
9. vítá sdělení Komise o rozšíření "otevřené metody koordinace" na oblast zdravotní péče a dlouhodobé péče a očekává následné činnosti zaměřené na zajištění mechanismu pro strukturování spolupráce mezi členskými státy se specifickými cíli a pravidelná přezkoumání;
10. vyzývá k celkovému vědeckému přístupu zaměřenému na co možná nejlepší strukturování procesu otevřené metody koordinace; domnívá se, že to vyžaduje jednotnost dat na evropské úrovni a také centrální rejstřík na nejvyšší úrovni a že by se mělo prozkoumat, do jaké míry lze integrovat data, která jsou již nyní k dispozici;
11. vítá pracovní plán Generálního ředitelství EK pro zdraví a ochranu spotřebitele pro rok 2005 v rámci rámcového programu pro veřejné zdraví, který obsahuje pilotní návrhy přeshraniční spolupráce ve zdravotnických službách, jež mají pomoci rozvinout spolupráci a určit potenciální výhody a problémy spojené s takovou spoluprací;
12. považuje nedostatečný pokrok, jehož bylo dosaženo v oblasti informací pacientů, za vážnou hrozbu pro vývoj zdravotní péče v EU a především pro celkové zajištění pohybu pacientů; vyzývá naléhavě Komisi a Radu, aby navrhly rámec pro běžné informace pacientů;
13. kritizuje skutečnost, že ještě neproběhla koordinace názorů na práva a povinnosti pacientů, jak to doporučil reflexní proces, a vyzývá Radu a Komisi, aby tak neprodleně učinily; vyzývá členské státy, aby přijaly zákon o pacientech nebo chartu práv pacientů, které by zaručovaly mimo jiné tato práva:
- právo na vhodnou a odbornou zdravotní péči, kterou poskytne kvalifikovaný zdravotnický personál,
- právo na snadno srozumitelné, odborné a vhodné informace a rady lékaře,
- právo na sebeurčení na základě úplných informací,
- právo na zdravotní dokumentaci a na nahlédnutí do ní,
- právo na zachování mlčenlivosti a ochranu dat,
- právo podat stížnost,
- záruku, že bez pacientova předchozího souhlasu se nebudou provádět žádná pozorování nebo lékařské experimenty;
14. je přesvědčen, že i když členské státy mají lepší podmínky pro vypracování jasných vnitrostátních zásad v oblasti informací pacientů relevantních pro své systémy zdravotní péče, nemělo by to Komisi bránit v tom, aby zaváděla společné základní prvky informací pacientů; vypracovávala přehled svých zdravotnických služeb a stanovovala práva a povinnosti pacientů, hrazené léčení a údaje o refundacích;
15. vyzývá Komisi, aby při dodržování vnitrostátních předpisů zvážila harmonizaci postupů týkajících se úhrad nákladů, jak je za účelem vytvoření právní jistoty pacientů ohledně úhrad stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení [4] a také v rozsudcích Soudního dvora Evropských společenství;
16. vyzývá Komisi, aby do 1. ledna 2007 vypracovala soubor směrnic o základních problémech pohybu pacientů; je přesvědčen, že tyto směrnice by měly být doplněny národními směrnicemi, které jednotlivé členské státy vypracují v průběhu následujících 12 měsíců;
17. domnívá se, že v souvislosti s pohybem pacientů by se přednostně měly schválit zásady o přístupu k takovým typům léčby, které v pacientově členském státě neexistují, a takovým typům léčby, které jsou naléhavě nutné, ale nejsou v pacientově členském státě okamžitě k dispozici;
18. považuje za nezbytné, aby členské státy v zájmu dalšího usnadnění pohybu pacientů mezi členskými státy schválily předpisy týkající se předepisování léků, uplatňování předepsané léčby a proplacení nákladů na pacientova léčiva v jiném členském státě;
19. vyzývá Komisi, aby stanovila termíny pro shromáždění a hodnocení údajů o stávajícím přeshraničním pohybu pacientů, a vybízí Komisi, aby co nejdříve oznámila výsledky těchto studií; zdůrazňuje hodnocení a sdílení zkušeností z přeshraničních dohod, jako například projektů Euregio;
20. požaduje, aby Komise předložila zprávu o charakteru a rozšíření zdravotní turistiky a míře, v níž je v současné době refundována statutárními institucemi a soukromým sektorem pojišťovnictví nebo placena v hotovosti;
21. vyzývá Komisi a členské státy, aby do června 2007 vypracovaly zprávu o rozsahu pohybu pacientů a zdravotnických službách, které byly poskytnuty ve veřejném a soukromém zdravotním sektoru navštěvujícím i místním osobám;
22. vyzývá členské státy, aby včas předložily jasné a průhledné rámce pro zajištění přeshraniční zdravotní péče, které byly pro letošní rok ohlášeny jako součást činnosti skupiny na vysoké úrovni;
23. výrazně podporuje snahy o zdokonalení informací a zákonů týkajících se pohybu pracovníků z oblasti zdravotní a sociální péče; připomíná Komisi, že účinné mechanismy na podporu vysoké úrovně bezpečnosti pacientů musí být začleněny do směrnice o uznávání odborných kvalifikací;
24. bere na vědomí význam práce ve snaze vytvořit jednotný rejstřík EU lékařů a jiných pracovníků ve zdravotnictví, jimž byla pozastavena nebo doživotně zakázána činnost z důvodu nezpůsobilosti či zanedbání povinné péče; je přesvědčen, že k tomuto rejstříku by měli mít přístup pacienti i ti, kdo zajišťují zdravotní péči; a požaduje od Komise pravidelné zprávy o pokroku;
25. zdůrazňuje možné riziko "odlivu mozků" z nových členských států do států, které nabízejí vyšší platy, následně ohrožující kapacitu a úroveň jejich systémů zdravotní péče; proto vyzývá k provedení průzkumu možného dopadu zvýšeného pohybu pacientů na přesun kvalifikovaných pracovníků a k provedení průzkumu v oblasti budoucí poptávky po pracovnících ve zdravotnictví a jejich nabídky prostřednictvím systémů vyššího vzdělávání v EU;
26. zdůrazňuje, že volný pohyb pacientů zároveň stimuluje zdravotnické služby jednotlivých zemí k tomu, aby dosahovaly nejvyšší možné úrovně a aby poskytováním kvalitních služeb nedávaly pacientům důvod k využití stejných zdravotnických služeb v zahraničí;
27. vítá snahy směřující k vytvoření evropských referenčních středisek a potenciální výhody, které tato střediska mohou přinést při léčbě vzácných onemocnění; je si vědom toho, že pacienti, kteří jsou postiženi nějakým vzácným onemocněním, často potřebují větší pomoc při hledání specializované péče; vyzývá k tomu, aby zřízení evropských referenčních středisek nebylo omezeno pouze na vzácná onemocnění, ale aby jejich působnost byla rozšířena na všechny choroby, u nichž je k dispozici zvláštní koncentrace zdrojů a odborných znalostí; zdůrazňuje, že kromě léčení takových chorob by evropská referenční střediska měla hrát i významnou úlohu v získávání dalších lékařských posudků a v dalším školení zdravotnických odborníků;
28. upozorňuje, že k podpoře evropské sítě referenčních středisek budou potřebné další finanční prostředky;
29. věří, že sdílení kapacit, především v případech specializované formy péče, může významně přispět k zvýšení efektivnosti služeb poskytovaných zdravotnictvím;
30. bere na vědomí, že ve studii Univerzity v Yorku zaměřené na pacienty Spojeného království, kteří byli léčeni v cizině, 87 % pacientů uvedlo, že jejich motivací byla vyhlídka delší čekací doby na ošetření v Anglii; nicméně je přesvědčen, že převážná většina pacientů bude i nadále dávat přednost zdravotní péči co možná nejblíže domovu;
31. vítá závazek Komise podporovat stávající zákon o ochraně údajů; věnuje pozornost významu zajišťování účinné a bezpečné metody výměny záznamů o pacientech mezi členskými státy;
32. vítá sdělení Komise vytyčující akční plán elektronického zdravotnictví a uznává, že informační a komunikační technologie, zejména Internet, mohou zlepšit přístup ke zdravotnickým službám a jejich kvalitu a efektivnost, i když se mohou rovněž zvýšit nerovnosti v důsledku "digitální propasti"; zdůrazňuje potřebu uplatňování kritérií kvality pro zdravotnické internetové zdroje; je si vědom úlohy, kterou mohou telemedicína a telepsychiatrie hrát ve zlepšení možností péče o pacienty a ve snížení potřeby pohybu pacientů; domnívá se, že je také potřeba zohlednit nerovnosti, pokud jde o přestárlé a negramotné osoby;
33. vyzývá Komisi, aby dohlížela na zavádění Evropské karty zdravotního pojištění v členských státech, aby se zajistilo, že členské státy budou poskytovat veřejnosti jasné a srozumitelné informace o tom, jak karta funguje;
34. žádá Komisi, aby zvážila možnost, že by Evropská zdravotní karta tvořila základ pro prosazování společného přístupu k identifikačním údajům pacientů a vývoji nových funkcí, například ukládání údajů o zdravotním stavu pro případ nutného poskytnutí první pomoci, v souladu s akčním plánem eEurope 2005 schváleném na zasedání Evropské rady v Seville ve dnech 21. a 22. června 2002;
35. vyzývá Komisi, aby vypracovala návrh, podle kterého by se na základě souhlasu zúčastněných stran zaznamenávaly do Evropské karty zdravotního pojištění nejen údaje o pojištění, ale také zdravotní údaje pacientů, což by usnadnilo jejich pohyb mezi členskými státy a zajistil by se odpovídající přístup k péči a léčení, které jejich zdravotní stav vyžaduje;
36. požaduje, aby Komise zvážila, jak lze Evropskou kartu zdravotního pojištění lépe provázat s potřebami důchodců jednoho členského státu, kteří dočasně bydlí nebo pobývají v jiném členském státě;
37. bere nicméně na vědomí, že pokud jde o nové funkce Evropské karty zdravotního pojištění, musí být zajištěna vyšší úroveň ochrany dat, a data na uložená na kartě a informace vyměňované mezi příslušnými orgány musí zohledňovat stávající předpisy pro ochranu dat;
38. vítá skutečnost, že v Komisi došlo k vytvoření skupiny na vysoké úrovni a také že byla zřízena pracovní skupina pro zdravotnictví, která se schází na oficiální úrovni v rámci Rady; žádá, aby Evropský parlament pravidelně dostával od Komise a od Rady aktuální informace o činnostech těchto skupin; zároveň požaduje, aby Evropský parlament každého půl roku dostával od této skupiny na vysoké úrovni zprávu;
39. je přesvědčen, že bezpečnost pacientů je mimořádně důležitá pro vývoj účinné politiky v oblasti zdravotnictví v EU; uznává potřebu úzké spolupráce se Světovou aliancí pro bezpečnost pacientů WHO; důrazně vyzývá skupinu na vysoké úrovni, aby předložila návrhy na síť bezpečnosti pacientů EU co nejdříve v roce 2005;
40. zdůrazňuje, že k otázkám zdravotní péče a bezpečnosti pacientů se musí přihlížet při plánování a uskutečňování politiky v dalších oblastech; lituje občasného napětí mezi vnitřním trhem a cíli zdravotní péče; je přesvědčen, že zdraví občanů je předpokladem hospodářských výsledků a konkurenceschopnosti Evropy;
41. zdůrazňuje, že středem celého systému je takový pacient, který má přirozený zájem o své zdraví a o kvalitu a přístupnost zdravotní péče, který je příjemcem péče a který za péči, jež dostává, platí buď přímo nebo prostřednictvím zdravotního pojištění nebo daní; je proto přesvědčen, že pacienti mají plné právo na úplné informace o svém léčení a zdravotním stavu a mají plné právo na účast v rozhodování o využívání zdravotní péče;
42. je přesvědčen, že je třeba zajistit síť příslušných informací přístupných pacientům, zdravotníkům a vedoucím pracovníkům po celé EU; vítá proto skutečnost, že Komise zřídila zdravotnický portál EU, a doufá, že tento portál bude uveden do provozu do konce roku 2005, jak je plánováno;
43. souhlasí, že je třeba poskytnout občanům právní jistotu a jasný přehled o jejich právech a povinnostech ohledně přístupu ke zdravotní péči a úhradě nákladů vzniklých v jiném členském státě;
44. považuje za nezbytné, aby se vypracovala charta práv pacientů, která by se mimo jiné zabývala otázkami pohybu pacientů;
45. vyzývá Komisi, aby vypracovala zásady pro jasnou definici pojmů jako například "neodkladně", "standardní praxe", "srovnatelné náklady" "nemocniční péče", "ambulantní péče většího rozsahu" a "ambulantní péče menšího rozsahu" a zajistila mezi členskými státy maximální jednotnost ohledně schválení požadavků a výkladu termínu "ze zdravotního hlediska oprávněný časový limit" předem;
46. zdůrazňuje, že by přeshraniční zdravotní péče měla být poskytována pouze v případě nutnosti nebo z důvodu nepřijatelné prodlevy při poskytnutí lékařského ošetření; je přesvědčen, že zůstává odpovědností členských států, aby zajistily existenci veřejných zdravotnických služeb založených na principu všeobecné a neomezené dostupnosti, v důsledku čehož bude pohyb pacientů ve velkém měřítku zbytečný;
47. obává se, aby podmínky lékařského ošetření nediskriminovaly pacienty s nízkými příjmy tím, že by například museli před proplacením výdajů zaplatit náklady na léčbu v jejich plné výši;
48. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.
[1] Úř. věst.
L 281, 23.11.1995, s. 31.
[2] Úř. věst.
C 38 E, 12.2.2004, s. 269
[3] Úř. věst.
C 102 E, 28.4.2004, s. 862.
[4] Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004 (Úř. věst. L 100, 6.4.2004, s. 1).
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0237
Reforma OSN
Usnesení Evropkého parlamentu k reformě OSN
Evropský parlament,
- s ohledem na své usnesení o vztazích mezi Evropskou unií a OSN ze dne 29. ledna 2004 [1],
- s ohledem na zprávu "Bezpečnější svět: naše společná odpovědnost" od Poradního sboru na vysoké úrovni o hrozbách, výzvách a změnách ze dne 1. prosince 2004,
- s ohledem na zprávu Projektu tisíciletí OSN "Investice do rozvoje: praktický plán na dosažení rozvojových cílů tisíciletí" ze dne 17. ledna 2005,
- s ohledem na zprávu "V podmínkách rozšířené svobody: na cestě k rozvoji, bezpečnosti a lidským právům pro všechny" od generálního tajemníka OSN ze dne 21. března 2005,
- s ohledem na čl. 103 odst. 2 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že zpráva Poradního sboru na vysoké úrovni navrhuje více než sto doporučení týkajících se provedení změn a potřeby reformovat OSN tak, aby se dokázala vypořádat se širokým spektrem výzev a hrozeb, počínaje chudobou, infekčními nemocemi, škodami na životním prostředí a násilím mezi občany a konče terorismem, nešířením zbraní hromadného ničení a nešířením jaderných technologií; vzhledem k tomu, že zpráva generálního tajemníka zdůrazňuje a schvaluje většinu z těchto doporučení,
B. vzhledem k tomu, že zpráva Poradního sboru na vysoké úrovni navrhuje novou vizi kolektivní bezpečnosti a zabývá se všemi vážnými hrozbami pro mír a bezpečnost, jak jsou vnímány na celém světě,
C. vzhledem k tomu, že podle názoru generálního tajemníka, který vychází z doporučení zprávy Poradního sboru na vysoké úrovni, je naléhavě nutné zhodnotit politiku i instituce OSN, aby si dokázaly úspěšně poradit s novými hrozbami a aby dokázaly zabránit vlastnímu rozmělňování tváří v tvář narůstajícím sporům mezi státy a jednostranným krokům, které podnikají,
D. vzhledem k tomu, že zpráva Poradního sboru na vysoké úrovni jasně říká, že použití síly, kdykoli je to nutné, by mělo následovat pouze v krajním případě, aby se tak znovu zdůraznilo usnesení Rady bezpečnosti o zásadách týkajících se použití síly, a výrazně podporuje "nově vznikající normu", podle níž existuje kolektivní mezinárodní odpovědnost chránit obyvatelstvo v případě genocidy a jiných forem masového vraždění lidí, etnických čistek nebo závažných porušení mezinárodního humanitárního práva, jimž svrchované státy nedokázaly nebo nechtěly zabránit,
E. vzhledem k tomu, že autentický multilateralismus je nejvhodnějším nástrojem k řešení problémů a hrozeb, jimž čelí mezinárodní společenství, pod podmínkou, že spočívá na k tomu účelu uzpůsobených institucích a efektivních postupech pro rozhodování a prosazování těchto rozhodnutí,
F. vzhledem k tomu, že zpráva generálního tajemníka zdůrazňuje potřebu jednat a provést okamžitou reformu a předkládá soubor konkrétních a snadno dosažitelných opatření, která by měla být přijata hlavami států a vlád do září 2005,
G. vzhledem k tomu, že členské státy EU musí být v čele úsilí o zajištění celosvětové účasti na multilaterálních úmluvách,
Kolektivní bezpečnost v 21. století: prevence, připravenost a společná odpovědnost
1. vřele vítá zprávu generálního tajemníka vycházející ze zprávy Poradního sboru na vysoké úrovni a energicky podporuje odhodlání uskutečnit důslednou a svědomitou reformu OSN, aby bylo možné přizpůsobit ji požadavkům nové situace ve světě a učinit z ní výkonnější, spravedlivou, na dlouhodobé cíle zaměřenou a zodpovědnou organizaci, zajišťující kolektivní bezpečnost v 21. století; zvláště vítá realistické pojetí obou zpráv, jež na rozdíl od předchozích návrhů reformy vhodným způsobem spojují vizi s konkrétními a prakticky zaměřenými opatřeními;
2. vyzývá Radu, aby vyjádřila bezvýhradný souhlas se zprávou o reformě, kterou přednesl Kofi Annan, a vyzývá lucemburské předsednictví, aby se snažilo dosáhnout rozhodnutí Rady o společném postoji EU vůči konkrétním reformám OSN;
3. jednoznačně schvaluje názor, že pokrok v oblastech rozvoje, bezpečnosti a lidských práv musí postupovat společně a že reforma OSN by neměla být chápána jako samoúčelný cíl, ale spíše jako nevyhnutelný důsledek hloubkové analýzy politických a bezpečnostních aspektů a faktorů, jež jsou v sázce v podmínkách nového a nejistého světa; doporučuje tudíž upevnit systém a instituce OSN, jelikož představují nejvhodnější a jediné globální instituce, jež jsou schopny podpořit a zajistit kolektivní bezpečnost jak legálním tak i účinným způsobem;
4. schvaluje přísné vymezení pojmu sebeobrana a použití síly, jakož i odpovědnost chránit civilní obyvatelstvo, definované Poradním sborem na vysoké úrovni v souladu s duchem a zněním Charty OSN, a vyjadřuje svůj souhlas s tím, že tato definice by neměla Radě bezpečnosti zabránit jednat preventivně – a dokonce i aktivněji než v minulosti – jelikož je jediným legitimním orgánem, jenž může takto konat; připomíná, že účinná ochrana před krizemi může existovat pouze tehdy, bude-li OSN disponovat prostředky k trvalému monitorování a pozorování etnicky, jazykově nebo nábožensky napjatých situací, u nichž hrozí, že přerostou v krizi;
5. znovu zdůrazňuje, že pokud Rada bezpečnosti zvažuje použití síly, měla by vždy brát v úvahu pět kritérií legitimity: vážnost hrozby, vlastní účel, krajní případ, přiměřenost použitých prostředků a zvážení důsledků; souhlasí s tím, že zásady, které se vztahují na použití síly a jeho schválení, by měly být stanoveny usnesením Rady bezpečnosti; navrhuje, aby Rada bezpečnosti mohla – případ od případu, za účelem řešení jasně určených situací a na omezenou dobu – předat své pravomoci v souladu s oddílem VII Charty OSN uznávané regionální organizaci;
6. podporuje výzvu Poradního sboru na vysoké úrovni, znovu potvrzenou ve zprávě generálního tajemníka, aby Mezinárodní agentuře pro atomovou energii byla přiznána významnější role a přiděleny vyšší finanční prostředky, včetně posílení jejích kontrolních pravomocí, v boji proti šíření jaderných technologií a při prevenci nasazení atomových, biologických a chemických zbraní; rozhodně podporuje výzvu, aby se státy zavázaly k bezvýhradnému dodržování všech článků Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, Úmluvy o biologických a toxických zbraních a Úmluvy o chemických zbraních, aby se dále upevňoval mnohostranný rámec pro nešíření a odzbrojení a podporuje také další konkrétní návrhy v této oblasti;
7. podporuje zaručení dodávek paliv nezbytných k rozvoji mírového využití jaderné energie, jako je např. program, v jehož rámci by Mezinárodní agentura pro atomovou energii mohla působit jako garant při dodávkách štěpného materiálu pro civilní uživatele jaderného materiálu za tržní ceny pro ty státy, které se dobrovolně zřeknou vývoje domácích zařízení na obohacování uranu a separaci plutonia;
8. podporuje, aby OSN vytvořila strategii boje proti terorismu, která bude dodržovat lidská práva a právní stát, která zapojí do tohoto procesu občanskou společnost a která bude založena na pěti pilířích: odrazovat od příklonu k terorismu a od jeho podpory, zabránit teroristům v přístupu k finančním prostředkům a materiálním zdrojům, odrazovat státy od podpory terorismu, rozvíjet způsobilost státu k potírání terorismu a ochraňovat lidská práva;
9. v této souvislosti zdůrazňuje, že je nutno i nadále stavět na dřívější práci Výboru pro boj proti terorismu a podporovat výkonné ředitelství tohoto výboru v jeho úkolu zaručit plnění závazků vyplývajících z usnesení Rady bezpečnosti OSN 1373(2001);
10. očekává se zájmem závěry Valného shromáždění OSN ve vztahu k obsáhlé úmluvě o terorismu, založené na jasné a odsouhlasené definici respektující lidská práva a demokratické svobody, obsahující mimo jiné odkaz na formulace v Úmluvě o potlačení financování terorismu z roku 1999 a v rezoluci Rady bezpečnosti 1566(2004) a znovu opakuje, že činy zahrnuté ve 12 dřívějších protiteroristických úmluvách jsou teroristickými činy, společně s upřesněním, že jsou rovněž zločinem podle mezinárodního práva; vyzývá také k účinnější spolupráci v dalších prioritních oblastech, jako je například boj proti organizovanému zločinu a nezákonnému obchodu s malými a lehkými zbraněmi, a úsilí o úplné odstranění pozemních min;
11. plně schvaluje myšlenku, že je nezbytné, aby se rozvinuté státy aktivněji zapojily do operací k udržování míru po celém světě, a proto vyzývá členské státy Evropské unie ke zvýšenému úsilí, které by vedlo k transformaci armád na jednotky vhodné k zapojení do mírových operací, a aby vyčlenily záložní kontingenty pro účely OSN; vyslovuje svůj závazek, že výrazně posílí jak předcházení konfliktům tak nastolování míru po skončení konfliktu tím, že poskytne jednotky mající řádný mandát, dostatečně způsobilé a dobře vycvičené k plnění svěřených úkolů, které by zabránily vypuknutí občanských a humanitárních krizí; souhlasí s návrhem, aby operace k udržování míru, které budou provádět regionální organizace, byly schvalovány Radou bezpečnosti;
Svoboda z potřeby: společná a vyvážená vize obnovené rozvojové politiky OSN
12. využívá této příležitosti, aby vyzval všechny zainteresované strany, aby vyvinuly maximální úsilí pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí; zdůrazňuje, že reforem a cílů rozvoje, o nichž je zmínka v rozvojových cílech tisíciletí, je nutno dosáhnout v souladu s úsilím o provedení reforem v oblasti kolektivní bezpečnosti a v oblasti institucionální; je přesvědčen, že toliko důkladná a vyvážená reforma celého systému OSN dosáhne lepší vyváženosti mezi severem a sihem v rámci OSN, což na oplátku zvýší přijatelnost a legitimitu OSN z pohledu členských států;
13. připomíná, že předchozí sliby dárcovských zemí týkající se financování rozvoje by měly být uplatněny – zejména kvůli dosažení pokroku v boji proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze; v tomto ohledu konstatuje, že týmy pracovníků OSN pro jednotlivé země by měly být posíleny, jejich pracovníci by měli být řádně vyškoleni a finančně ohodnoceni, a týmy by měly úzce spolupracovat s mezinárodními finančními institucemi v zájmu dosažení rozvojových cílů tisíciletí;
14. dovolává se nutnosti dále podpořit vědecký výzkum a rozvoj tak, aby byla zajištěna udržitelnost životního prostředí, aby se řešil problém změny klimatu a aby bylo možné reagovat na speciální potřeby rozvojových zemí v oblasti zemědělství, přírodních zdrojů a systémů řízení a ochrany životního prostředí;
15. připomíná, že úspěšné partnerství musí být založeno na oboustranném procesu, v jehož rámci rozvojové země musí upevnit řádnou správu, potírat korupci a zvýšit na maximum využití domácích zdrojů k financování národních rozvojových strategií, zatímco rozvinuté země musí podporovat toto úsilí účinnějším přidělováním rozvojové pomoci, zjednodušením přístupu na své trhy a snížením dluhů;
16. schvaluje názor, že hospodářský a sociální rozvoj, bezpečnost, dodržování lidských práv a ochrana životního prostředí jsou složité a vzájemně závislé jevy; zdůrazňuje, že předcházení rizikům prostřednictvím rozvoje může podstatně snížit politické, vojenské nebo teroristické hrozby, jejichž zdrojem je současná nebo citlivě vnímaná sociální nerovnoprávnost, hospodářská nespravedlnost a zhoršování životního prostředí; vítá závěry Poradního sboru na vysoké úrovni uvádějící, že neexistuje žádná stupnice hrozeb a že hrozby odlišné povahy se nedají oddělit jedna od druhé; proto znovu konstatuje, že záležitosti týkající se bezpečnosti mají úzkou návaznost na dosažení a upevnění rozvojových cílů tisíciletí;
17. bezvýhradně schvaluje konkrétní výzvy generálního tajemníka v této oblasti, které zahrnují: stanovení jasného časového plánu pro rozvinuté země, podle něhož by měly dosáhnout cíle 0,7 % HND pro oficiální rozvojovou pomoc, uznání zvláštních potřeb pro Afriku, zahájení řady akcí, u nichž se očekává rychlý úspěch, aby došlo k významnějšímu, okamžitému pokroku na cestě k dosažení rozvojových cílů tisíciletí, včetně zrušení uživatelských poplatků vztahujících se na základní zdravotní potřeby a na vzdělání;
18. schvaluje doporučení vyplývající ze zprávy generálního tajemníka a týkající se posílení přínosu nestátních činitelů k cílům OSN, včetně nových mechanismů, které by umožnily sdílet odpovědnost s občanskou společností, soukromým sektorem a mezinárodními institucemi;
19. vítá doporučení vyplývající ze zprávy generálního tajemníka a týkající se dohody o mezinárodním rámci pro řešení otázky změny klimatu po roce 2012, na níž se mají podílet všechny státy, které ve velké míře vypouštějí znečišťující látky, a pro podporu časově závazných cílů ochrany životního prostředí pro všechny členské státy EU;
20. prohlašuje, že orgány OSN odpovědné za rozhodování by měly mít pravomoc – a také odpovědnost – jak definovat společné veřejné zájmy a stanovovat předpisy k jejich ochraně, tak přijímat nařízení, aby tyto veřejné zájmy byly udržovány v dobrém stavu a chráněny, včetně možnosti stanovit mezinárodní pravidla zaměřená na vyjasnění vztahu mezi obchodem a životním prostředím, aby byla zajištěna ochrana mnohostranných dohod o životním prostředí proti obchodním pravidlům;
Provést reformu institucí kvůli větší míře reprezentativnosti a účinnosti
21. trvá na tom, že potřebná reforma OSN jako celku nesmí být v žádném případě omezena nebo zastíněna pouhou reformou Rady bezpečnosti a jinými institucionálními otázkami, i když nová koncepce struktur a metod práce mající na zřeteli lepší zastoupení a důvěryhodnost je nanejvýš důležitá; vyzývá členské státy OSN, aby vyvinuly veškeré úsilí a zabránily tomu, aby případné potíže při dosahování dohody o novém složení Rady bezpečnosti neohrozily reformu jako celek;
22. je přesvědčen, že ústředním prvkem, jímž se řídí reforma Rady bezpečnosti, musí být upevnění její autority, skutečné zastoupení všech zeměpisných oblastí, legitimnost, efektivnost a její prvořadá úloha spočívající v udržování míru a bezpečnosti ve světě; je přesvědčen, že je zapotřebí změnit složení Rady bezpečnosti takovým způsobem, který by vzal v úvahu změny v mezinárodním systému a současnou geopolitickou realitu zvýšením počtu rozvojových zemí v Radě, zajištěním toho, že její členové budou v případě potřeby ochotni a schopni jednat, a používat účinnější a průhlednjší metody práce; soudí, že oba návrhy (předloha A a B) předložené Poradním sborem na vysoké úrovni vhodným způsobem odrážejí výše zmiňovanou lepší reprezentativnost, i když mohou vzniknout i další návrhy na reformu, a zdůrazňuje, že "evropské" křeslo v Radě bezpečnosti je pro EU stálým cílem, kterého chce dosáhnout, jakmile splní politické, ústavní a právní podmínky pro jeho získání;
23. bere na vědomí návrh rozšířit složení Rady bezpečnosti tím, že do ní budou zařazena nová křesla pro každé regionální seskupení zemí, mezi něž patří i "Evropa"; je toho názoru, že v daném kontextu by bylo vhodným řešením – logicky navazujícím na evropskou Ústavní smlouvu, která vytváří právní subjektivitu Unie a pozici evropského ministra zahraničních věcí – aby dodatečné stálé křeslo bylo přisouzeno Evropské unii; vyzývá členské státy k vážnému posouzení tohoto návrhu, aby byl prováděním promyšlené a efektivní společné zahraniční a bezpečnostní politiky posílen vliv Evropy ve světě;
24. soudí však, že v každém případě, a bez ohledu na to, jaký postup bude pro reformu zvolen, by některé z dodatečných křesel pro "Evropu" mělo být přisouzeno EU jako takové; v této souvislosti vyzývá Radu EU, aby zřídila vhodný mechanismus a aby jmenovala ty členské státy EU, které budou vykonávat svůj mandát jako zástupci EU v těsné koordinaci s dalšími členskými státy EU, vysokým představitelem pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku nebo budoucím ministrem zahraničních věcí, Komisí a Evropským parlamentem do doby, než budou splněny podmínky pro to, aby křeslo získala Evropská unie;
25. plně podporuje návrh obsažený ve zprávě Poradního sboru na vysoké úrovni, aby byl v Radě bezpečnosti zaveden mechanismus indikativního hlasování, podle něhož by členové mohli požadovat veřejné vyjádření stanovisek k navrhovanému opatření, hlasy "proti" by neměly účinek veta a konečné hlasování by nemělo žádný právní účinek, zvýšilo by to však odpovědnost spojenou s funkcí veta;
26. rozhodně podporuje upevňování ochrany a prosazování lidských práv v rámci systému OSN, i když dosud, bohužel, nedosáhla požadované efektivnosti s ohledem na dosažené výsledky a vyzývá ke značnému navýšení finančních příspěvků ze strany všech členských států pro Úřad vysokého komisaře OSN pro lidská práva a k aktivnímu zapojení Vysokého komisaře do práce a rokování Rady bezpečnosti; v tomto ohledu podporuje návrh na vypracování výroční zprávy Vysokého komisaře pro lidská práva, která představuje další pokrok, pokud jde o zviditelnění doporučení, která učinila OSN, a zároveň umožňuje zhodnocení stupně spolupráce daného státu s mechanismy OSN;
27. podporuje myšlenku nahrazení Komise OSN pro lidská práva níže postavenou Radou pro lidská práva, volenou přímo Valným shromážděním – které by při volbě členů do tohoto orgánu mělo vybírat země, jež nejpřísněji posuzují dodržování lidských práv – s posíleným většinovým systémem, jež jí poskytne větší demokratickou legitimitu a politickou autoritu; podporuje, aby do metod práce Komise OSN pro lidská práva byl zahrnut mechanismus tzv. "vzájemného hodnocení" (peer review), který by umožnil pravidelně provádět v každé zemi hodnocení stavu lidských práv; podporuje myšlenku spojit vstup do Rady pro lidská práva s povinností členského státu umožnit trvalé monitorování situace podle mechanismů a postupů OSN; soudí, že je nanejvýš důležité posílit úlohu nezávislých nevládních organizací v rámci Rady pro lidská práva a dále soudí, že jejich účast vyžaduje reformu Výboru nevládních organizací;
28. znovu potvrzuje svoji plnou podporu práci Mezinárodního trestního soudu a nabádá všechny členské státy OSN ke spolupráci s ním; vítá zřízení funkce zvláštního zpravodaje zabývajícího se slučitelností protiteroristických opatření s mezinárodním právem na ochranu lidských práv; je si vědom důležité úlohy Mezinárodního soudního dvora a podporuje, aby se zvážily prostředky, jež by posílily jeho fungování;
29. plně podporuje názor Poradního sboru na vysoké úrovni, že by se v oblasti ochrany míru a bezpečnosti měla zvýšit úloha, manévrovací prostor a odpovědnost generálního tajemníka; v tomto ohledu zdůrazňuje potřebu poskytnout generálnímu tajemníkovi náležitou svobodu, možnost uvážení a zdroje k organizaci struktur a postupů v jeho pracovním okruhu tak, aby správa OSN odpovídala prioritám reformy;
30. je znepokojen nařčeními z toho, že mírové síly OSN použily sexuálního a fyzického násilí, mimo jiné i v Konžské demokratické republice, Bosně a Kosovu; odsuzuje skutečnost, že ti, kteří jsou vinni sexuálním násilím a znásilňováním během současných konfliktů, nebyli ani obviněni, ani potrestáni a vyzývá OSN k řešení těchto problémů takovým způsobem, aby bylo možné zajistit, že OSN bude i nadále hrát svou úlohu hlavního zastánce lidských práv ve světě;
31. vítá návrh na vytvoření Komise pro mírotvorný proces a Podpůrného úřadu pro mírotvorný proces v rámci sekretariátu OSN za účasti mezinárodních finančních institucí, aby se zlepšila schopnost organizace podporovat snahy o nastolení míru po skončení konfliktu, o obnovení pořádku v zemích zničených válkou, kde stát přestal existovat, a o poválečnou obnovu; vyzývá ke zřízení civilních mírových sborů (tzv. bílé přilby), které jsou schopné vykonávat funkce nevojenské povahy; bezvýhradně schvaluje nutnost zajistit vyšší míru ochrany humanitárním pracovníkům a jejich bezpečný a ničím neomezený přístup k lidem v zranitelných situacích; zdůrazňuje potřebu dodatečných zdrojů pro generálního tajemníka, určených na jeho možnosti vyjednávání ("dobré fungování úřadu"), a podporuje vytvoření Pomocného oddělení pro právní stát a Fondu pro demokracii, které by pomáhaly snahám států o znovunastolení právního státu a demokracie;
32. trvá na tom, že je potřeba znovu oživit Valné shromáždění vytvořením lepší koncepce a zkrácením jeho agendy, aby se rychle a účinně řešily všechny významnější problémy, které mají vliv na dnešní svět, tím, že se sníží počet členů ve výborech a že se jejich činnost zaměří tak, aby se zlepšila usnesení a důvěryhodnost orgánu jako celku; vyzývá k tomu, aby se v rámci Valného shromáždění vytvořily mechanismy, které by umožnily systematické zapojení občanské společnosti;
33. vyzývá ke zdokonalení funkce Hospodářské a sociální rady, výraznému snížení počtu jejích členů a k posílení jejích rozhodovacích pravomocí, aby se tento orgán přeměnil v ekvivalent Rady bezpečnosti v oblastech hospodářství, financí, rozvoje, biotechnologie, komunikačních systémů, etiky a ohrožení klimatu a biotopu; požaduje vytvoření mechanismu pro úzké a stálé konzultace mezi reformovanou Hospodářskou a sociální radou a institucemi založenými na základě dohod z Bretton Woods a také Světovou obchodní organizací, což umožní Hospodářské a sociální radě, aby efektivně hodnotila pokrok v rozvojovém programu OSN a sloužila jako fórum pro rozvojovou spolupráci na vysoké úrovni; požaduje lepší mechanismus koordinace mezi různými agenturami OSN, které fungují pod záštitou Hospodářské a sociální rady; podporuje navrhované dvouleté Fórum pro rozvojovou spolupráci na vysoké úrovni a zřízení výkonného výboru Hospodářské a sociální rady;
34. domnívá se však, že návrhy na reformu obsažené ve zprávě generálního tajemníka a týkající se sociální a hospodářské oblasti zůstávají z velké části pod úrovní skutečných potřeb orgánu, který svádí dohromady nejvýznamnější rozvinuté i rozvojové země, aby se vypořádaly s kritickým propojením mezi obchodem, financemi, životním prostředím, hospodářským a sociálním rozvojem; jako první krok plně podporuje návrh obsažený ve zprávě Poradního sboru na vysoké úrovni o přeměně skupiny G20, v níž je Evropská unie institucionálním členem a Mezinárodní měnový fond a Světová banka členy z úřední povinnosti na vedoucí skupinu s pravidelnou účastí představitelů Světové obchodní organizace, generálního tajemníka OSN, předsedy Hospodářské a sociální rady a Vysokého komisaře pro lidská práva;
35. navrhuje, aby stávající, ale bohužel nečinná a zastaralá,Poručenská rada byla přeměněna na Radu pro nefunkční státy (Council for Failed States), která by byla jménem OSN odpovědná za koordinaci mezinárodní spolupráce ve vztahu k nefunkčním státům a z větší části také za předcházení konfliktům v nefunkčních státech; navrhuje, aby Rada bezpečnosti pověřila tuto Radu dočasnou správou nad národy a teritorii, ve kterých se zhroutily nebo v dohledné době přestanou existovat oficiální státní struktury;
36. vyzývá k upevnění mezinárodního řízení záležitostí životního prostředí modernizací Programu OSN pro životní prostředí a jeho přeměnou na specializovanou agenturu OSN pro životní prostředí, která bude vybavena dostatečnými finančními, materiálními a lidskými zdroji, s všeobecným členstvím, a která bude oprávněna zajišťovat, aby vlády, mezinárodní hospodářské instituce a nadnárodní korporace dodržovaly právně závazné mnohostranné dohody o životním prostředí; bude rovněž sloužit jako referenční orgán pro vědecké, technické a právní odborné znalosti týkající se životního prostředí; vyzývá k soudržné nové akci, která by zajistila udržitelný rozvoj životního prostředí, zabývala se také otázkou změn klimatu a problémem vzniku nových pouští, biodiversitou a uprchlíky opouštějícími domovy kvůli zhoršování životního prostředí; vyzývá k objasnění jurisdikčního vztahu, zahrnujícího mechanismy pro urovnání sporů, mezi Světovou obchodní organizací a mnohostrannými dohodami o životním prostředí v rámci systému OSN;
37. upozorňuje na skutečnost, že Program OSN pro životní prostředí a Program OSN pro rozvoj podepsaly v listopadu roku 2004 memorandum o porozumění, které stanovuje, že Program OSN pro životní prostředí bude poskytovat pomoc zemím, které o to požádají, při vytváření vlastní schopnosti dodržovat závazky týkající se životního prostředí, jakožto klíčové podpory udržitelného rozvoje; podporuje tento postoj a rozhodně schvaluje, aby byly pro oba programy zajištěny dostatečné zdroje, které by umožnily jejich účinnou spolupráci;
38. zdůrazňuje, že Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu (UNESCO) je jednou z klíčových agentur v systému OSN, která nese v celosvětovém měřítku odpovědnost za vzdělávání, vědu (včetně vody) a kulturu (včetně komunikací a médií); vyzývá členské státy, aby poskytly UNESCO navýšené rozpočtové prostředky, aby tato agentura mohla naplnit své důležité poslání; vyzývá generálního tajemníka OSN, aby systematicky využíval příspěvků UNESCO, a to zejména při snižování chudoby a vzdělávacích politikách a rovněž při ochraně kulturní rozmanitosti;
39. vyzývá k ustavení Parlamentního shromáždění OSN v rámci struktury OSN, které by pozdvihlo demokratický profil a vnitřní demokratický proces organizace a umožnilo by občanské společnosti ve světě přímo se připojit k rozhodovacímu procesu; prohlašuje, že parlamentní shromáždění by mělo mít skutečná práva na informace, účast a kontrolní činnost a mělo by být schopné přijímat doporučení určená Valnému shromáždění;
40. jako první krok navrhuje konání parlamentní akce před tím, než se sejdou hlavy států a vlád v září roku 2005, jako doplněk ke druhé světové konferenci předsedů parlamentů, která se má konat ve dnech 7.– 9. září 2005 v New Yorku; prohlašuje, že je připraven vyslat delegaci na tyto parlamentní akce; plně podporuje vytvoření Fondu pro demokracii, zaměřeného na podporu, nastolení a upevnění demokracie na celém světě, jak k tomu vyzývá ve své zprávě generální tajemník;
41. vyzývá členské státy, aby podpořily a upevnily "Demokratický aktiv OSN", který prosazuje demokracii mezi členskými státy OSN a pomáhá vytvářet demokratické struktury v rámci systému OSN tím, že slouží jako vzor pro rozvíjející se demokracie a zároveň zabraňuje nedemokratickým autoritářským státům, aby předsedaly ve významných orgánech OSN a tím ohrožovaly důvěryhodnost OSN;
42. vítá iniciativu generálního tajemníka uspořádat akci "Diskuze o smlouvách: pozvání k celosvětové účasti na iniciativě Focus 2005: hledání odpovědí na globální výzvy"; vyzývá členské státy, aby podpořily tuto iniciativu podepsáním, ratifikací a přistoupením k těm smlouvám, které jsou obsaženy v iniciativě Focus 2005 a jejichž stranami dosud nejsou; vyzývá rovněž Radu a Komisi, aby ve svých vztazích ke třetím zemím podpořily tuto iniciativu a pomohly těmto zemím v jejich úsilí o podepsání, ratifikaci nebo přistoupení k těmto smlouvám do září roku 2005;
43. připomíná úspěšnou spolupráci mezi OSN a Evropskou unií týkající se záchranných akcí a pomoci obětem, která byla poskytnuta v důsledku katastrofy způsobené vlnou tsunami; vítá doporučení generálního tajemníka, v němž žádá OSN, aby stavěla na úspěších regionálních organizací, zejména při vypracovávání přísných pravidel pro zajišťování politické stability a pro ochranu menšin, domorodých národů a osob bez domova; vítá doporučení poskytnout zvýšenou podporu Africe a Africké unii; vyzývá k rozšířené partnerské spolupráci mezi OSN a Evropskou unií vzhledem k tomu, že EU je nejlépe vybavena na to, aby koordinovala účinné provádění globálních politik s ostatními zeměmi nebo regionálními subjekty, včetně Mezinárodního trestního soudu, Kjótského protokolu a mezinárodní smlouvy o zákazu pozemních min;
44. znovu opakuje svůj názor, že s ohledem na Ústavu EU je racionalizace diplomatického zastoupení EU v OSN nanejvýš důležitá kvůli zlepšení vztahů mezi oběma organizacemi a kvůli vlivu EU na mezinárodní scéně; vyzývá proto Radu a Komisi, aby aktivně usilovaly o spojení svých delegací do společné zahraniční delegace EU v každém z následujících sídel OSN: New York, Ženeva, Vídeň a Nairobi;
45. energicky vyzývá členské státy EU, aby bez prodlení podpořily návrhy na reformu nastíněné ve zprávě generálního tajemníka, která navazuje na zprávu Poradního sboru na vysoké úrovni, a aby vyvinuly co největší úsilí o zavedení těchto reforem v příslušných oblastech a poskytly pro tento účel ve spolupráci s orgány EU nezbytné prostředky;
46. dává pokyn předsednictvu, aby pověřilo skupinu expertů vypracováním počátečního plánu, ve kterém bude podrobně rozveden možný způsob fungování celkové reformy systému OSN jak z hlediska Charty OSN tak i z hlediska orgánů EU;
47. je rozhodnut zahájit řadu osvětových kampaní, aby informoval širokou veřejnost
P6_TA(2005)0238
Transatlantické vztahy
Usnesení Evropského parlamentu o zajištění úspěchu nadcházející schůzky na nejvyšší úrovni EU–USA ve Washingtonu DC dne 20. června 2005
Evropský parlament,
- s ohledem na transatlantické prohlášení o vztazích ES a USA z roku 1990 a na Nový transatlantický program z roku 1995,
- s ohledem na závěry Evropské rady v Bruselu ze dne 16.– 17. prosince 2004, zejména částí nazvaných "Mezinárodního řád založený na účinném multilateralismu" a "Spolupráce s partnery",
- s ohledem na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o stavu transatlantického partnerství v předvečer schůzky na nejvyšší úrovni EU–USA v Dublinu ve dnech 25. – 26. června 2004 [1],
- s ohledem na výsledky schůzky na nejvyšší úrovni EU–USA, která se konala ve dnech 25. – 26. června 2004 v Dublinu,
- s ohledem na své usnesení ze dne 13. ledna 2005 o transatlantických vztazích [2],
- s ohledem na svá předchozí usnesení ze dne 17. května 2001 o stavu transatlantického dialogu [3], ze dne 13. prosince 2001 o soudní spolupráci EU se Spojenými státy v boji proti terorismu [4], ze dne 15. května 2002 o posílení transatlantického vztahu: zaměření na strategii a dosažení výsledků [5] a ze dne 19. června 2003 o obnoveném transatlantickém partnerství pro třetí tisíciletí [6] a s ohledem na své doporučení ze dne 10. března 2004 o právech osob zadržovaných na základně Guantánamo na spravedlivý proces [7],
- s ohledem na návrh usnesení Sněmovny reprezentantů Kongresu USA č. 77 o transatlantických vztazích předložený dne 9. února 2005,
- s ohledem na prohlášení učiněná po schůzce hlav států a předsedů vlád zemí Evropské unie a prezidenta USA dne 22. února 2005 v Bruselu,
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 18. května 2005 "Silnější partnerství EU–USA a otevřenější trh pro 21. století" (KOM(2005)0196),
- s ohledem na slyšení Výboru pro mezinárodní obchod dne 26. května 2005 o transatlantických hospodářských vztazích,
- s ohledem na dokument OECD vysvětlující výhody, které liberalizace trhů s výrobky a odstraňování překážek přináší mezinárodnímu obchodu a investicím („Preferenční obchodní uspořádání na zemědělském a potravinářském trhu - Případ Evropské unie a USA, zveřejněný v květnu 2005),
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že demokracie, lidská práva a právní stát, udržitelné ekonomiky a udržitelný rozvoj se ukázaly být společnými hodnotami, které mohou vytvořit pevný základ jak pro transatlantické partnerství, tak pro evropskou integraci, které společně během posledních 60 let přinesly našim společnostem stabilitu, mír a prosperitu,
B. vzhledem k tomu, že transatlantické partnerství je velmi důležité, jak je zřejmé z evropské bezpečnostní strategie,
C. vzhledem k tomu, že nové hrozby a konflikty v novém mezinárodním prostředí ohrožují tyto hodnoty a úspěchy v takové míře, že naději na úspěch může přinést pouze spolupráce transatlantických partnerů založená na pevné institucionalizované struktuře,
D. vzhledem k tomu, že Novému transatlantickému programu se podařilo značně zvýšit integraci a soudržnost transatlantického hospodářství, ale ukázal se také jako nedostačující pro řešení závažných politických otázek, jako jsou rozhodnutí o použití síly a otázky týkající se světového řádu,
E. vzhledem k tomu, že tak nastala chvíle, kdy je naléhavě třeba Nový transatlantický program z prosince 1995 přepracovat, aby byla zohledněna současná situace a dále se prohloubily transatlantické vztahy za jasného předpokladu, že spolupráce přináší každému z partnerů větší výhody než činnost směřující jiným nebo dokonce opačným směrem,
F. vzhledem k tomu, že mezinárodní smlouvy jsou základním prvkem, na kterém by měly stát základy účinného multilaterálního rámce, a vzhledem k tomu, že v několika oblastech, např. v těch, jež se týkají Mezinárodního trestního soudu, Kjótského protokolu o změně klimatu, zásad ochrany údajů a podpory vývoje velkých dopravních letadel existují mezi EU a USA rozdíly v analýze, diagnóze a přístupu k dané politice,
G. vzhledem k tomu, že neměnná situace v zátoce Guantánamo je zdrojem napětí v transatlantických vztazích,
H. vzhledem k tomu, že boj proti terorismu může být úspěšný pouze tehdy, jestliže se vede prostřednictvím posíleného transatlantického partnerství, jež věnuje mimo jiné pozornost i příčinám terorismu a dbá na upřímné odhodlání podporovat a prosazovat lidská a základní práva, zásady ochrany údajů a všechny ostatní základní hodnoty, na nichž bylo partnerství vybudováno,
I. vzhledem k tomu, že toto usnesení je první reakcí na nedávné sdělení Komise o vztazích EU a USA,
1. vítá zlepšující se ovzduší transatlantických vztahů, jehož důkazem je nedávný postup vedoucích představitelů vlád a zákonodárných orgánů při řešení jak globálních, tak bilaterálních otázek na obou stranách Atlantiku; věří, že tyto příznivé okolnosti jsou pro Evropskou unii a Spojené státy významnou příležitostí k užší spolupráci v budoucnosti v řadě oblastí společného zájmu;
2. zdůrazňuje, že během schůzky EU-USA na nejvyšší úrovni dne 20. června 2005 ve Washingtonu by měly transatlantické vztahy získat nový impuls aktualizací nového transatlantického programu a nahrazením tohoto programu Dohodou o transatlantickém partnerství s účinností od roku 2007;
3. je toho názoru, že tato Dohoda o transatlantickém partnerství by měla rozšířit stávající program v politické, hospodářské a bezpečnostní oblasti, za předpokladu, že partnerství by mělo zůstat především politickým závazkem; domnívá se, že pokud jde o hospodářské partnerství, jež by podle nedávné studie OECD mohlo zvýšit HDP na osobu v Evropě o 2–3 %, měly by být rozpoznány zbývající překážky bránící transatlantickému obchodu a investicím a měl by být sestaven plán, který nastíní činnost vedoucí k posílení transatlantického trhu v rámci jasného časového plánu stanovením prioritních oblastí a který bude doprovázen navázáním dialogu o regulaci v konkrétních oblastech, jenž bude tomuto procesu nápomocen;
4. poukazuje na novou směrnici o zajištění, která vytváří jednotný trh pro účely regulace a dohledu; vyzývá USA, aby ukončily diskriminaci evropských společností spočívající ve stanovení požadavků finančně náročných záruk, jež v hospodářské soutěži zvýhodňují společnosti USA;
5. věří, že širší rámec tohoto typu umožní EU a USA účinněji spojit své úsilí při podpoře ostatních na cestě k prosazování základních principů demokracie, lidských práv a právního státu ve světě;
6. vítá v této souvislosti výše uvedené sdělení Komise z 18. května 2005 o silnějším partnerství EU a USA, které je cenným prvním krokem ke koncepci Dohody o transatlantickém partnerství, ale kritizuje nedostatečnou odvahu sdělení; uznává, že schůzka na nejvyšší úrovni EU–USA by měla být důležitým fórem k diskusi o důležitých prioritách jak globální, tak bilaterální povahy, které dodá vztahu strategický impuls;
7. vyzývá v tomto rámci USA, aby převzaly svůj díl odpovědnosti za hospodářskou stabilitu stále více provázaného světa, a vyjadřuje znepokojení nad možným nebezpečným dopadem velkého deficitu federálního rozpočtu USA na světové hospodářství a rovnováhu mezinárodních měnových trhů;
8. znovu opakuje svůj odmítavý postoj k navrhovanému zrušení embarga na vývoz zbraní do Číny, pokud a dokud v této zemi nedojde k výraznému zlepšení v oblasti lidských práv; věří, že by pomohlo, kdyby byla vytvořena skupina na vysoké úrovni na výroční schůzce EU–USA na nejvyšší úrovni v červnu 2005, která by vypracovala společný přístup EU a USA k otázce vývozů, jejichž součástí je přesun technologií;
9. upozorňuje, že vízová politika nyní spadá do výlučné pravomoci Společenství; žádá proto Komisi k tomu, aby s orgány USA bez odkladu zahájila jednání s cílem rozšířit platnost programu bezvízového styku (Visa Waiver Program) na všechny evropské občany a odstranit současnou diskriminaci, zejména vůči občanům nových členských států;
10. doporučuje, aby navrhovaná Dohoda o transatlantickém partnerství vytvořila transatlantické "akční společenství" pro regionální a globální spolupráci a řešila úkoly společným postupem, zejména:
a) prosazováním demokracie, lidských práv a právního státu a podporou účinného multilateralismu,
b) pokračováním mírového procesu na Středním východě za souhlasu vlád a obyvatel v regionu a na základě cestovní mapy vytvořené čtyřkou,
c) úsilím o globální bezpečnost spoluprací v těchto oblastech:
i) boj proti mezinárodnímu terorismu,
ii) vytvoření společné strategie pro multilateralizaci nešíření zbraní hromadného ničení a využívání jaderné energie,
iii) prosazování a vytváření společných přístupů ke vztahům s ostatními významnými geopolitickými aktéry, jako jsou Čína, Indie, Japonsko, Latinská Amerika a Rusko,
iv) znovuoživení dohod o kontrole zbrojení a odzbrojení na multilaterální úrovni, v rámci systému OSN a na bilaterální úrovni,
v) rychlá reakce na náhlé a neočekávané politické změny, jako jsou např. ty, k nimž nedávno došlo na Ukrajině, v Libanonu a Kyrgyzstánu,
vi) aktivní odhodlání k reformě OSN, zejména Rady bezpečnosti OSN, včetně jejího složení, na základě plného respektování pravomoci Rady bezpečnosti udělovat povolení k použití síly k řešení mezinárodních konfliktů a za účelem zvýšení její účinnosti, odpovědnosti a kapacity k uplatňování jejích rozhodnutí,
d) rozšířením transatlantického hospodářského partnerství v rámci výše uvedené Dohody o transatlantickém partnerství doplněné o Dohodu o transatlantickém letovém provozu a účinný dialog o regulaci finančních trhů;
11. připomíná, že uzavření mnohostranné rozvojové agendy WTO v Dauhá je opravdovou prioritou pro udržitelný světový růst, a EU a USA by proto měly plně spolupracovat; domnívá se, že bilaterální hospodářské iniciativy EU–USA by měly tento proces doplňovat, zejména v oblasti regulace;
12. očekává, že schůzka na nejvyšší úrovni přinese významný pokrok k vytvoření společné účinné reakce a jasného příslibu finančních prostředků – na sdíleném základě rozvojových cílů tisíciletí – na nové globální výzvy, které překračují hranice států, a to především zmírnění chudoby, přenosné choroby a zhoršování životního prostředí, zejména prosazováním dialogu o ochraně klimatu a emisích z dopravních prostředků;
13. za stejně významné považuje, aby politické otázky, v nichž panuje neshoda, jako je případ Guantánamo, nebo v nichž se názory na některé mezinárodní nástroje velmi liší, byly projednávány oběma partnery v ovzduší spolupráce; zdůrazňuje význam plného pochopení hodnot, o které se jedná, jako jsou přísné dodržování ustanovení o lidských právech a úsilí o účinný multilaterální přístup, který musí být základem společných diskusí, jelikož jsou charakteristickými znaky našeho demokratického přístupu ke zbytku světa od chvíle, kdy jsme společně založili systém Spojených národů;
14. znovu připomíná svůj názor, že NATO by se mělo rozvinout svůj potenciál jako fórum pro politickou diskusi v rámci skutečného partnerství rovných, kde je třeba dosáhnout rovnováhy mezi nástroji prevence, řízením krizí a vojenským potenciálem; doporučuje proto užší bezpečnostní spolupráci mezi NATO a Evropskou unií; je přesvědčen, že silnější partnerství EU–USA tento vztah spíše doplní, než oslabí;
15. vyzývá schůzku na nejvyšší úrovni EU-USA, aby zahájila posilování parlamentního rozměru transatlantického partnerství transformováním transatlantického dialogu zákonodárců do transatlantického shromáždění, které bude moci pořádat schůzky zákonodárců před schůzkami EU–USA na nejvyšší úrovni, a aby budovala synergie mezi dialogem zákonodárců a Novým transatlantickým dialogem, mj. zahájením nových společně financovaných programů pro výměnu pracovníků z oblasti zákonodárství a vytvořením malého sekretariátu transatlantického dialogu zákonodárců;
16. věří, že úloha ostatních dialogů v rámci nového transatlantického programu by měla být taktéž přehodnocena; zejména věří, že transatlantický obchodní dialog bude třeba přetvořit, aby poskytoval plně reprezentativní obchodní informace o těchto otázkách s cílem posílit hospodářské partnerství;
17. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a prezidentovi a Kongresu Spojených států amerických.
[1] Úř. věst.
C 104 E, 30.4.2004, s. 1043.
[2] Přijaté texty, P6_TA(2005)0007.
[3] Úř. věst.
C 34 E, 7.2.2002, s. 359.
[4] Úř. věst.
C 177 E, 25.7.2002, s. 288.
[5] Úř. věst.
C 180 E, 31.7.2003, s. 392.
[6] Úř. věst.
C 69 E, 19.3.2004, s. 124.
[7] Úř. věst.
C 102 E, 28.4.2004, s. 640.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0239
Uzbekistán
Usnesení Evropského parlamentu o Uzbekistánu
Evropský parlament,
- s ohledem na dohodu o partnerství a spolupráci [1] mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Uzbeckou republikou, která vstoupila v platnost dne 1. července 1999,
- s ohledem na svá dřívější usnesení o stavu lidských práv a demokracie v Uzbekistánu a v zemích Střední Asie,
- s ohledem na závěry šesté schůze Rady pro spolupráci EU-Uzbekistán, která se konala dne 1. února 2005 v Bruselu,
- s ohledem na závěry zasedání Rady ze dne 23. a 24. května 2005 o nedávných událostech v Uzbekistánu, zejména pak těch, které se odehrály ve městě Andižan na východě země a v jeho okolí,
- s ohledem na prohlášení Vysoké komisařky OSN pro lidská práva Louisy Arbourové, ve kterém požadovala nezávislé mezinárodní vyšetřování příčin incidentů ve městě Andižan na východě země a okolností, za kterých k nim došlo,
- s ohledem na prohlášení úřadujícího předsedy Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) o situaci v Uzbekistánu ze dne 20. května 2005,
- s ohledem na čl. 103 odst. 4 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že podle očitých svědků bylo dne 13. května 2005 ve východouzbeckém městě Andižanu zabito několik stovek osob, když vládní vojska zahájila palbu na účastníky protestního pochodu proti uvěznění 23 místních obchodníků,
B. vzhledem k tomu, že uzbecký prezident Islam Karimov svalil vinu za násilí na islamistické skupiny, popřel, že by ozbrojené síly zahájily palbu na neozbrojené civilisty a tvrdil, že obětí bylo pouze 169 a většinu z nich tvořili "islámští extremističtí teroristé",
C. vzhledem k tomu, že z Uzbekistánu současně uprchlo více než 500 osob, které našly útočiště v Kyrgyzstánu v táboře Baraš na břehu řeky na uzbecko-kyrgyzské hranici,
D. vzhledem k tomu, že během událostí v Andižanu i po nich bylo zatčeno mnoho osob, které jsou stále ve vazbě,
E. vzhledem k tomu, že se obyvatelé Andižanu stále obávají vládní odvety za to, že o událostech hovořili, že přístup novinářů a pracovníků pro lidská práva do města je stále omezen, zatímco vláda vydala pro uzbecké sdělovací prostředky pokyny o tom, jak zpracovat události spojené s násilím, a blokuje přístup na stále větší počet internetových stránek zahraničních sdělovacích prostředků,
F. vysoce znepokojen tím, že z nemocnic stále mizí zraněné osoby a že dochází ke svévolnému zatýkání, věznění a fyzickým útokům na obránce lidských práv, kteří odsoudili a vyšetřovali nevybíravé použití síly proti civilistům,
G. vzhledem k tomu, že Organizace spojených národů, kterou mimo jiné podpořila Rada Evropské unie, OBSE a NATO, naléhavě požadovala nezávislé vyšetřování příčin událostí v Andižanu a okolností, za kterých k nim došlo; vzhledem k tomu, že toto šetření je naprosto nezbytné k objasnění těchto událostí a k jejich správnému vyřešení v zájmu stability v této oblasti; se znepokojením bere na vědomí podporu, kterou jednání vlády vyjádřily Ruská federace a Čína,
H. vzhledem k tomu, že uzbecké orgány až dosud odmítaly reagovat na žádosti o mezinárodní nezávislé vyšetřování a dokonce zamítly jakékoliv jednání s představiteli mezinárodního společenství o zahájení tohoto vyšetřování,
I. vzhledem k tomu, že vláda Uzbekistánu dlouhodobě připouští mučení vězňů, špatné zacházení s nimi a vážné porušování lidských práv i hrubé zacházení s aktivisty pro lidská práva a politickými odpůrci,
J. uznávaje úlohu, kterou má Uzbekistán v potírání mezinárodního terorismu, ale zdůrazňuje zásadní potřebu pokračovat v tomto boji legálními prostředky, které neohrožují celou společnost a dodržují lidská práva,
K. vzhledem k tomu, že uzbecké orgány často prohlašují, že odpůrci vlády jsou náboženští extremisté z údolí Fergana, chtějí svrhnout vládu a nastolit v celé Střední Asii islámský kalifát, přestože uzbecká společnost je převážně sekulární a omezený náboženský extremismus je spíše živen sociální nespravedlností,
L. vzhledem k tomu, že vůdci několika skupin pro lidská práva v Uzbekistánu oznámili, že po masakru v Andižanu následovala rozsáhlá represivní opatření proti obráncům lidských práv, členům opozičních skupin a jiným politicky činným uzbeckých občanům, kteří byli zatýkáni a vystaveni fyzickému týrání ze strany uzbeckého režimu,
M. vzhledem k tomu, že uzbecký prezident Karimov je v čele země od té doby, kdy v roce 1989 získala nezávislost, a jeho režim nevyvinul větší úsilí, aby uskutečnil nezbytné politické, sociální a hospodářské reformy, a že se Uzbekistán stal jedním z nejautokratičtějších režimů ve Střední Asii,
N. vzhledem k tomu, že občanská společnost ve Střední Asii, včetně Uzbekistánu, stále více požaduje otevřenější společnost, kde by byla plně respektována svoboda a lidská práva, stejně jako posun k demokracii,
O. vzhledem k tomu, že spolupráce s EU může probíhat pouze tehdy, bude-li založena na skutečné politice prosazování lidských práv v přijímací zemi,
1. ostře odsuzuje přehnané, brutální a nevybíravé použití síly uzbeckými bezpečnostními silami a naléhavě žádá uzbecké orgány, aby postavily viníky masakru v Andižanu před soud;
2. hluboce lituje ztráty stovek životů a vyjadřuje hlubokou soustrast osobám, které trpěly následkem násilí použitého uzbeckými bezpečnostními silami;
3. naléhá na uzbecké orgány, aby okamžitě reagovaly na mezinárodní požadavek na provedení nezávislého mezinárodního vyšetřování událostí a učinily patřičné kroky k tomu, aby bylo toto vyšetřování umožněno;
4. zdůrazňuje, že pokud bude uzbecká vláda pokračovat v odmítání mezinárodního vyšetřování, nedodrží ani ta nejzákladnější ustanovení o lidských právech a demokracii podle Dohody o partnerství a spolupráci;
5. vyzývá Radu a Komisi, aby směřovaly do Uzbekistánu pomoc a programy EU pro spolupráci prostřednictvím nezávislých nevládních organizací, posílily programy TACIS-demokracie a pozastavily přímou pomoc vládním orgánům do té doby, než bude provedeno řádné mezinárodní a nezávislé vyšetřování za podpory uzbeckých orgánů a bude ukončeno rozsáhlé porušování lidských práv;
6. vyjadřuje hluboké znepokojení nad osudem těch, kteří hledají útočiště na kyrgyzské hranici a naléhá na Uzbekistán a Kyrgyzstán, aby zajistily dodržování mezinárodních úmluv o vysídlencích a uprchlících; naléhavě žádá Radu a Komisi, aby v úzké spolupráci s agenturami OSN a ostatními mezinárodními organizacemi poskytly humanitární pomoc a žádá uzbecké orgány, aby zaručily okamžitý přístup do oblasti, kde má být pomoc poskytnuta;
7. naléhavě žádá uzbecké orgány, aby okamžitě zastavily pronásledování a týrání politických odpůrců, obránců lidských práv, nezávislých novinářů a ostatních uzbeckých občanů; žádá, aby byly okamžitě propuštěny osoby zatčené během událostí v Andižanu a po těchto událostech;
8. zastává názor, že boj proti terorismu musí být veden v souladu s mezinárodními úmluvami a závazky OBSE a v žádném případě nesmí být použit jako zdůvodnění pro potírání politických odpůrců, porušování lidských práv a omezování občanských svobod;
9. vyzývá vládu USA, aby přerušila jednání s uzbeckou vládou ve věci formální dlouhodobé dohody, která by Spojeným státům umožnila zachovat si vojenskou základnu v Uzbekistánu a pro uzbeckou vládu by byla zdrojem značných finančních výhod, a aby zvážila jiné možnosti v této oblasti;
10. zdůrazňuje význam vyřešení základních příčin nestability v této oblasti a naléhá na uzbecké orgány, aby prováděly vnitrostátní reformy, které jsou nezbytné pro hospodářský rozvoj a pro zabezpečení demokracie a stability v zemi; vyzývá Radu a Komisi, aby tyto reformy účinně a v úzké spolupráci s ostatními příslušnými mezinárodními aktéry podporovaly;
11. vyzývá zejména vládu Uzbekistánu, aby učinila konkrétní kroky ke zrušení trestu smrti, posílila nezávislost soudnictví, aby uvedla vnitrostátní právní předpisy o hromadných sdělovacích prostředcích do souladu s mezinárodními požadavky a normami, ukončila cenzuru, nevyvíjela nátlak na nezávislé novináře a vydavatele hromadných sdělovacích prostředků a vytvořila podmínky pro to, aby se svoboda projevu stala skutečností;
12. naléhavě žádá uzbeckou vládu, aby zrevidovala a zjednodušila postup při registraci nevládních organizací, včetně zahraničních zastoupení, a zavedla a schválila změny vedoucí k omezení kontroly činnosti nevládních organizací státními orgány a ministerstvem spravedlnosti;
13. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi, generálním tajemníkům OSN a OBSE a prezidentům, vládám a parlamentům Uzbekistánu, Kyrgyzstánu, Ruské federace, Spojených států a Číny.
[1] Úř. věst.
L 229, 31.8.1999, s. 3.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0240
Příspěvek zaměstnanosti a produktivity k hospodářskému růstu
Usnesení Evropského parlamentu o zaměstnanosti a produktivitě a jejich přínosu k hospodářskému růstu (2004/2188(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na pracovní dokument Komise (SEK(2004)0690),
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci (A6-0109/2005),
A. vzhledem k tomu, že za politiku zaměstnanosti zodpovídají členské státy,
B. vzhledem k tomu, že jistota zaměstnání, výše mezd, pracovní podmínky, vzdělávání a kapitál připadající na jednoho zaměstnance jsou všechno proměnné, které se pozitivně odráží na výši produktivity práce,
C. vzhledem k tomu, že nelegální práce nepříznivě ovlivňuje systémy sociálního zabezpečení, politiku zaměstnanosti a sociální soudržnost,
D. vzhledem k tomu, že současná hospodářská etapa charakteristická zvýšenou konkurencí a intenzivnější restrukturalizací vede v určitých oblastech a odvětvích ke ztrátám zaměstnání a ke změnám v modelech zaměstnanosti,
E. vzhledem k tomu, že za účelem snížení pravděpodobných nepříznivých důsledků takových změn na minimum je pro všechny zainteresované strany nezbytné rozpoznat problémy spojené se zaměstnaností a produktivitou,
F. vzhledem k tomu, že mnohá odvětví zaznamenala nedostatek kvalifikovaných pracovníků, a vzhledem k tomu, že v některých členských státech se vlivem specifických demografických trendů snižuje počet pracujících místních obyvatel,
G. vzhledem k tomu, že hospodářský růst v Evropě je okolo 2 %, což nestačí k vyřešení problému nezaměstnanosti a k podpoře plné zaměstnanosti a jednoznačně z toho vyplývá, že je nezbytné hledat makroekonomická řešení, která umožní vypořádat se s problémem nedostatku koupěschopné poptávky,
H. vzhledem k tomu, že by se sociální partneři měli společně podílet na nalezení vztahu mezi kvalitou pracovních míst a produktivitou, a vzhledem k tomu, že tato spolupráce by umožnila dosáhnout pokroku v hospodářství členských států,
I. vzhledem k tomu, že malé a střední podniky představují většinu zaměstnavatelů a jsou hlavním motorem hospodářského růstu,
J. vzhledem k tomu, že nárůst využití internetu a elektronického obchodování znamená, že podniky EU, včetně malých a středních podniků, fungují na stále větším celosvětovém trhu, a k jejich potřebě konkurenceschopnosti by se tedy v tomto širším kontextu mělo přihlížet,
K. vzhledem k tomu, že hospodářský růst na úkor růstu zaměstnanosti je nežádoucí a proto je potřeba podporovat všechny formy růstu zaměstnanosti, a vzhledem k tomu, že se ve výše zmíněném pracovním dokumentu Komise uvádí, že "pružná pracovní doba (včetně smluv na dobu určitou a smluv na částečný úvazek) přispěla ke zvýšení zaměstnanosti a míry zapojení do pracovního procesu",
1. vyslovuje politování nad tím, že Rada již nepovažuje Pakt stability a růstu za nezbytný k tomu, aby se zlepšily podmínky pro hospodářský růst a vznik pracovních příležitostí;
2. zdůrazňuje důležitost veřejných investic, jak na úrovni EU, tak na národní úrovni, na podporu sociální a hospodářské soudržnosti, jakožto prostředků na zvýšení poptávky a na podporu růstu hospodářství a zaměstnanosti;
3. domnívá se, že EU může být oblastí hospodářského, sociálního a environmentálního pokroku na světě, pokud se bude řídit jinými hospodářskými, měnovými a sociálními politikami; znovu potvrzuje platnost strategických cílů zmíněných na zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 týkajících se plné zaměstnanosti, včetně většího počtu lepších pracovních míst, hospodářského růstu, sociální soudržnosti (zejména boje proti chudobě, nerovnosti příjmů a nezaměstnanosti) a ochrany životního prostředí, jakožto hnacího motoru k dosažení udržitelného rozvoje v EU, a domnívá se, že tyto strategické cíle by měly být úkoly prvořadého významu v příštích pěti letech;
4. domnívá se, že hospodářská a měnová unie a Pakt stability a růstu posílí vnitřní trh a podpoří makroekonomické prostředí bez inflace a s nízkými úrokovými sazbami, čímž zlepší podmínky pro hospodářský růst a vznik pracovních příležitostí a stanoví pevný základ pro sociální soudržnost;
5. věří, že úspěšná a udržitelná hospodářská a měnová unie, dobře fungující vnitřní trh a vysoká úroveň zaměstnanosti by neměly spadat pouze do strukturální reformy systémů sociálního zabezpečení členských států, jelikož strukturální reformy musí být na rozdíl od omezených nebo příležitostných opatření v rámci své působnosti komplexní a musí důsledně řešit složitou otázku podpory vzniku pracovních míst;
6. podporuje závěr Komise uvedený v pracovním dokumentu, ve kterém se stanoví, že "reformní snahy zaměřené na posilování zaměstnanosti by měly mimo jiné zahrnovat reformy daňového systému a systému sociálních dávek, s cílem zajistit, aby se vyplatilo pracovat, aktivní politiky zaměstnanosti na zlepšení zaměstnatelnosti, modernizaci organizace práce, která by zahrnovala pružnější opatření ohledně pracovních smluv, snahy podporující geografickou a profesní pracovní mobilitu a snahy, které by v rámci jednání o kolektivních smlouvách zajistily příznivější zaměstnanecké podmínky";
7. domnívá se, že k reformě sociálního zabezpečení, rozpočtové, hospodářské, zaměstnanecké a finanční politiky by se mělo přistupovat jednotně a měl by být náležitě zohledněn evropský cíl dosažení vysoké úrovně zaměstnanosti a sociálního zabezpečení;
8. domnívá se, že v této souvislosti a za účelem podpory hospodářských strategií a strategií zaměstnanosti v Evropské unii, které zohledňují cíle sociálního zabezpečení, by mělo být věnováno více pozornosti zvyšování efektivity trhu, technologické inovaci, školicím a vzdělávacím systémům, konkurenci a produktivitě jakožto nezbytným podmínkám pro růst a zaměstnanost;
9. domnívá se, že inovace a podnikání jsou nezbytné pro růst, vznik pracovních míst a produktivitu a že by Komise měla podporovat interakci mezi společnostmi, školami, univerzitami a vědeckými pracovníky v rámci Evropské unie i mimo ní, aby podpořila a podnítila obchodního ducha a inovaci;
10. domnívá se, že výše popsaná celková strategie umožní maximalizovat úsilí věnované podpoře zaměstnanosti a sociálního začlenění a v boji proti nezaměstnanosti a že v tomto ohledu půjde podpora pracovních míst, ochrana a bezpečnost zaměstnanců ruku v ruce s potřebou zlepšit fungování trhu práce, čímž také přispěje řádnému úspěchu hospodářské a měnové unie;
11. zaznamenává, že za účelem zlepšení vnitřního trhu, vytvoření podnikatelského prostředí příznivého pro malé a střední podniky a snížení administrativních a daňových nákladů by se mělo věnovat více pozornosti zjednodušování právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů a kvalitnějšímu provádění dopadových hodnocení; prosazuje také podporu nástrojů a prostředků financování malých a středních podniků, např. rizikového kapitálu;
12. uvědomuje si, že v oblasti vzniku pracovních míst díky investičním příležitostem v Evropě hraje důležitou roli Evropská investiční banka; naléhavě žádá Evropskou investiční banku, aby v tomto směru zintenzivnila svou činnost, podporou opatření v oblastech technologické inovace, školení a vzdělávacích systémů;
13. zaznamenává, že by posílený vnitřní trh společně s reformou trhu práce a integrovanými kapitálovými trhy mohly poskytnout větší potenciál pro výrazný růst evropského HDP; věří proto, že je nezbytné prohlubovat vnitřní trh, zejména v oblasti služeb;
14. uznává důležitost veřejných služeb a ustanovení o podpoře sociální, hospodářské a územní soudržnosti v Evropské unii a o růstu hospodářství a zaměstnanosti;
15. domnívá se, že větší mobilita pracovní síly, ať už geografická nebo profesní, by umožnila snížit rozdíly mezi nabídkou a poptávkou na trhu práce a výrazně by zlepšila úroveň zaměstnanosti a že v tomto směru zůstávají značné rezervy pro další zlepšování;
16. zdůrazňuje, že je třeba zavést opatření na podporu aktivního stárnutí a na odrazování občanů od předčasného odchodu do důchodu; zdůrazňuje význam užitku, který přináší starší zaměstnanci, jejichž zkušenosti a dovednosti mohou pomoci zlepšit produktivitu evropského hospodářství; domnívá se, že na starší občany by se pro jejich zkušenosti a schopnosti mělo pohlížet jako na potenciál, který je třeba využít, spíše než jako na problém, který se má řešit;
17. uvědomuje si důležitost volného pohybu pracovních sil v rámci Unie a vyzývá proto členské státy, aby v tomto směru přehodnotily přechodné období uplatňované v této oblasti na nové členské státy s cílem odstranění všech překážek bránících mobilitě pracovní síly;
18. uvědomuje si úlohu sociálních partnerů pro vytváření úspěšné a udržitelné hospodářské a měnové unie;
19. vyzývá členské státy, aby se zabývaly problémem nelegální práce, která nepříznivě ovlivňuje systémy sociálního zabezpečení, sociální soudržnost, konkurenceschopnost i produktivitu;
20. vyzývá členské státy, aby v souladu s vnitrostátními pravidly a praxí zmodernizovaly daňové systémy a systémy sociálního zabezpečení, aby byly schopny přizpůsobit se strukturálním změnám na trhu práce a aby podporovaly rozvoj odborně školené, kvalifikované a přizpůsobivé pracovní síly za účelem podpory konkurenceschopnosti, zaměstnanosti a produktivity;
21. vyzývá Komisi, aby společně s členskými státy a po konzultaci se zástupci zaměstnanců i zaměstnavatelů analyzovala rozvoj, inovaci a pokrok, kterých bylo dosaženo na cestě k výše uvedeným cílům, a aby Evropskému parlamentu a Radě předložila příslušné zprávy týkající se kvality pracovních míst, efektivity trhu práce, produktivity, daňových systémů a systémů sociálního zabezpečení v rámci všech hospodářských odvětví;
22. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě a Komisi.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0241
Bolívie
Usnesení Evropského parlamentu o situaci v Bolívii
Evropský parlament,
- s ohledem na svá dřívější usnesení o situaci v Bolívii, zejména na usnesení ze dne 23. října 2003 [1],
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. znepokojen vážnou institucionální krizí, která je v Bolivijské republice patrná zejména po demisi prezidenta Carlose Mesy,
B. vzhledem k tomu, že v rámci zemí Jižní Ameriky je Bolívie je zemí s nejvyšší chudobou,
C. vzhledem k tomu, že většina obyvatelstva Bolívie žije v naprosté chudobě a je nezbytné bezodkladně učinit opatření, aby se zajistilo, že bude vyhověno požadavku sociální spravedlnosti a proces demokratického rozvoje bude i nadále pokračovat,
D. vzhledem k tomu, že se v bolivijské společnosti projevuje hluboká touha po skutečné demokracii, která se projevuje přímou účastí původního obyvatelstva na politickém dění v zemi,
E. vzhledem k tomu, že široké vrstvy bolivijské společnosti, zejména původní obyvatelé, rolníci, dělníci a nezaměstnaní, mají nárok nenásilnou formou legitimně požadovat, aby se mohly účastnit vlády ve své zemi,
F. vzhledem k riziku, které pro sociální a politickou stabilitu Bolívie představuje přežívání značných a hlubokých rozdílů, pohrdání právy původního obyvatelstva a ohrožení přírodních zdrojů a oblastí, což může vést k neuváženému vytěžování zdrojů,
G. vzhledem k zostření konfliktu v minulých týdnech, nevyjímaje generální stávky v různých oblastech, hladovky, stávky ve školství a zdravotnictví a desítky tisíc protestujících v ulicích,
H. s ohledem na to, že prezident Mesa podal vzhledem k vlně protestů demisi Národnímu kongresu a vyzval demonstrující společenské skupiny, aby parlamentu dovolily obnovit zasedání, aby se mohla poradit a rozhodnout o budoucnosti země,
1. opětovně vyjadřuje svou hlubokou a odhodlanou podporu demokratického systému, právního státu a ústavního pořádu platného v Bolívii, a věří, že demise prezidenta Mesy nezpůsobí bezvládí, jenž by mohlo být využito k odklonění země z její cesty k demokratickým hodnotám a k právnímu státu;
2. obává se budoucích politických a sociálních událostí v Bolívii, zejména v La Paz, sídle výkonné a zákonodárné moci;
3. očekává, že v Bolívii dojde ke konsensu, aby přírodní zdroje země, zejména energetické zdroje, přispěly k rozvoji země a k sociálnímu blahu jejích obyvatel;
4. vyzývá k nepřetržitému úsilí o prohlubování a rozšiřování demokracie v Bolívii a naléhavě žádá Evropskou unii a její členské státy, aby náležitě podpořily demokratický proces a tato země se tak mohla dostat z politických a hospodářských problémů;
5. vyjadřuje své přesvědčení o nutnosti podporovat dialog, aby Bolívie mohla pokojnou cestou a v rámci demokratických institucí a ústavního pořádku překonat krizi, a zároveň vyzývá k umírněnosti, aby se přednostně vytvořil prostor ke konstruktivnímu dialogu mezi všemi vrstvami obyvatel, který umožní vytvořit prostředí důvěry a porozumění, které je vhodné a nezbytné k provedení změn v zemi mírovou cestou;
6. požaduje vyslání delegace Evropského parlamentu do Bolivijské republiky, aby na místě zhodnotila situaci a navrhla vhodná podpůrná opatření, která by podpořila mírový a demokratický proces přeměny země, vyjadřuje svou připravenost, pokud bude účast EP vítána, zúčastnit se voleb jako pozorovatel;
7. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám členských států, vládě a kongresu Bolivijské republiky a generálnímu tajemníkovi Organizace amerických států.
[1] Úř. věst.
C 82 E, 1.4.2004, s. 634.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0242
Svoboda tisku v Alžírsku
Usnesení Evropského parlamentu o svobodě tisku v Alžírsku
Evropský parlament,
- s ohledem na Euro-středomořskou dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Alžírskem ze dne 21. dubna 2002,
- s ohledem na zprávy Rozvojového programu OSN o lidském rozvoji v arabském světě za roky 2002, 2003 a 2004,
- s ohledem na sdělení Komise z 21. května 2003 nazvané "Dát ve spolupráci s evropskými partnery nový impuls akcím EU v oblasti lidských práv a rozvoje demokracie" z května 2003 (KOM(2003)0294),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 11. března 2003 nazvané "Rozšířená Evropa – sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi sousedy na Východě a Jihu" z března 2003 (KOM(2003)0104),
- s ohledem na sdělení Komise ze dne 12. dubna 2005 nazvané "Desáté výročí Evropsko-středomořského partnerství – pracovní program pro výzvy pěti nadcházejících let" z dubna 2005 (KOM(2005)0139),
- s ohledem na své usnesení ze dne 28. dubna 2005 o výroční zprávě o stavu lidských práv ve světě v roce 2004 a o politice EU v této oblasti [1],
- s ohledem na usnesení Euro-středomořského parlamentního shromáždění přijaté v Káhiře dne 15. března 2005,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o Alžírsku a zejména na své usnesení ze dne 10. října 2002 o uzavření dohody o přidružení s Alžírskem [2],
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že cílem Eurostředomořského partnerství je zejména vytvoření oblasti míru a stability, založené na zásadě dodržování lidských práv, základních svobod a demokracie,
B. vzhledem k tomu, že Evropská unie usiluje o podporu demokracie, řádné správy a zásad právního státu a o obranu všech lidských práv,
C. připomínaje závazky, které přijala alžírská vláda v rámci Barcelonské deklarace přijaté na eurostředomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995,
D. vzhledem k tomu, že článek 2 výše uvedené Dohody o přidružení stanoví, že se domácí a zahraniční politika jejích smluvních stran řídí dodržováním zásad demokracie a základních práv a že tyto zásady tvoří podstatný prvek dohody,
E. připomínaje, že televize, rozhlas a tisk jsou v Alžírsku ovládány státním monopolem,
F. maje obavy o svobodu tisku po reformě alžírského trestního zákoníku přijaté v květnu 2001, zejména kvůli ustanovením stanovícím vysoké pokuty a tresty odnětí svobody za pomluvu,
G. vzhledem k tomu, že v současnosti probíhají četné soudní procesy pro porušení tiskového zákona proti novinářům pracujícím pro soukromé deníky Le Matin, Liberté, Le soir d'Algérie a El Watan vydávané ve francouzštině; a zejména znepokojen tresty odnětí svobody, k nimž byli odsouzeni Farid Alilat, de Fouad Boughanem, Hakim Laâlam, Abla Chérif, Hassane Zerrouky, Youssef Rezzoug, Yasmine Ferroukhi et Hafnaoui Ghoul,
H. připomínaje, že ředitel deníku Le Matin Mohamed Benchicou byl 14. června 2004 odsouzen k dvouletému trestu odnětí svobody za porušení zákona o kontrole devizových operací a pohybu kapitálu a že jeho deník je od června 2004 v soudní likvidaci; vzhledem k tomu, že jeho žádost o propuštění na svobodu ze zdravotních důvodů byla alžírským soudem dne 20. dubna 2005 zamítnuta, že se jeho zdravotní stav vážně zhoršil; připomínaje rovněž odsouzení a uvěznění ředitele tiskové skupiny Er-raï Elâm Ahmeda Benaouma, k němuž došlo dne 28. června 2004,
I. vzhledem k tomu, že dekret o výjimečném stavu ze dne 9. února 1992 i všechny ostatní dekrety a právní předpisy, které z něho vycházejí, jsou stále v platnosti,
J. vzhledem k tomu, že plány na rozvoj pluralitního poskytování informací a posílení nezávislých sdělovacích prostředků v Alžírsku v současnosti přijímají finanční prostředky na základě Evropské iniciativy pro demokracii a lidská práva (EIDHR),
1. vítá, že alžírský parlament ratifikoval výše uvedenou dohodu o přidružení a doufá, že jakmile tato dohoda vstoupí v platnost, bude moci dojít k obnovení politického dialogu s Alžírskem prostřednictvím Rady přidružení;
2. zdůrazňuje význam eurostředomořské politiky dobrého sousedství a jejích akčních plánů na posílení demokracie, právního státu a dodržování lidských práv, a zejména svobody tisku, která musí být při přípravě těchto akčních plánů vážně vzata v úvahu;
3. zejména má za to, že ustanovení alžírského trestního zákoníku z května 2001, která stanoví tresty odnětí svobody za hanobení prezidenta, parlamentu a "jakéhokoli jiného veřejného orgánu nebo utvořeného sboru", jsou na překážku vykonávání novinářské profese v Alžírsku;
4. naléhavě vyzývá alžírské orgány, aby přijaly a bezodkladně zavedly legislativní opatření umožňující větší dodržování základních práv, a zejména plné dodržování svobody tisku, a to v souladu s mezinárodními dohodami, jejichž je Alžírsko smluvní stranou; žádá v tomto ohledu, aby byly s konečnou platností zrušeny tresty za tiskové trestné činy;
5. žádá alžírské orgány, aby bezodkladně osvobodily novináře odsouzené k trestům odnětí svobody za hanobení a ukončily soudní kampaň vůči soukromým alžírským sdělovacím prostředkům kvůli svobodě vyjadřování i soudní postihy soukromých alžírských sdělovacích prostředků;
6. má za to, že ukončení výjimečného stavu by přispělo k rozvoji právního státu a k dodržování ustanovení článku 2 dohody o přidružení;
7. vyzývá Radu a Komisi, aby zavedly jasné mechanismy pro pravidelné vyhodnocování dodržování článku 2 všemi stranami dohody o přidružení, a Evropským parlamentem, Národním lidovým shromážděním a alžírskou občanskou společností;
8. vyzývá UK předsednictví, aby svolalo Radu přidružení EU–Alžírsko, aby došlo k obnovení politického dialogu s Alžírskem, a aby na pořad jednání této schůze zařadilo otázku svobody tisku;
9. vyzývá Komisi, aby nadále podporovala prostřednictvím Evropské iniciativy pro demokracii a lidská práva programy na posílení nezávislých alžírských sdělovacích prostředků i rozvoje pluralitního poskytování informací;
10. žádá, aby na příští schůzi meziparlamentní delegace pro vztahy se zeměmi Maghrebu byla projednávána otázka svobody tisku;
11. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, osobnímu zástupci pro lidská práva generálního tajemníka /vysokého zástupce pro SZBP Javiera Solany, Komisi a vládě a Národnímu lidovému shromáždění Alžírska.
[1] Přijaté texty, P6_TA(2005)0150.
[2] Úř. věst.
C 279 E, 20.11.2003, s. 115.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0243
Ázerbájdžán
Unsesení Evropského parlamentu o Ázerbájdžánu
Evropský parlament,
- s ohledem na svá předchozí usnesení o Ázerbájdžánu a jižním Kavkazu, a zejména s ohledem na své doporučení Radě o politice EU vůči jižnímu Kavkazu ze dne 26. února 2004 [1],
- s ohledem na své usnesení ze dne 20. listopadu 2003 "Širší Evropa - sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi východními a jižními sousedy" [2],
- s ohledem na Dohodu o partnerství a spolupráci s Ázerbájdžánem, která vstoupila v platnost 1. července 1999 a v níž je zakotveno dodržování demokracie, principů mezinárodního práva a lidských práv,
- s ohledem na zprávu Komise o Ázerbájdžánu ze dne 2. března 2005,
- s ohledem na závěry zasedání Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy z 25. a 26. dubna 2005 a prohlášení předsednictví ze dne 24. května 2005 k událostem v Baku,
- s ohledem na společná doporučení Benátské komise a Úřadu OBSE pro demokratické instituce a lidská práva (OBSE/ODIHR) ze dne 1. června 2005 o volebním právu a organizaci voleb v Ázerbájdžánu a zprávu OBSE o monitorování soudních procesů v Ázerbájdžánu ze dne 4. února 2005,
- s ohledem na doporučení 6. zasedání výboru pro parlamentní spolupráci EU – Ázerbájdžán, která se konalo v Baku 18. a 19. dubna 2005,
- s ohledem na zahrnutí Ázerbájdžánu do evropské politiky sousedství a rozhodnutí uskutečnit akční plány pro tři země jižního Kavkazu,
- s ohledem na členství Ázerbájdžánu v Radě Evropy, na Evropskou úmluvu o lidských právech a mnoho usnesení Parlamentního shromáždění Rady Evropy o situaci v Ázerbájdžánu,
- s ohledem na Mezinárodní pakt o občanských a politických právech, zejména články 19 a 21 tohoto paktu, které zaručují právo na svobodu projevu a pokojného shromažďování,
- s ohledem na prohlášení předsednictví EU ze dne 19. května 2005 o Ázerbájdžánu, které vítá výnos prezidenta Ilhama Alijeva o zlepšení organizace voleb v Ázerbájdžánu,
- s ohledem na čl. 115 odst. 5 jednacího řádu,
A. vzhledem k tomu, že starosta Baku odmítl povolit opozičním stranám konání shromáždění v Baku dne 21. května 2005, což bylo v rozporu s duchem prezidentského výnosu ze dne 12. května 2005, který místním orgánům nařizoval povolit politická shromáždění a najít pro ně vhodná místa,
B. vzhledem k tomu, že pokus opozice uspořádat dne 21. května 2005 v Baku shromáždění se setkal s násilím a policejní brutalitou vůči novinářům a osobám, které se shromáždění účastnily a mnoho z nich bylo na několik dní zadrženo,
C. vzhledem k tomu, že dne 31. května 2005 zadržely ázerbájdžánské orgány desítky mladých aktivistů za roznášení letáků,
D. vzhledem k tomu, že po dosažení dohody s úřady proběhla v Baku dne 4. června 2005 nová demonstrace opozice bez incidentů,
E. vzhledem k tomu, že zástupci EU vyjádřili znepokojení nad zadržením demonstrantů a lídrů opozice při uplatňování jejich práva na svobodu shromažďování, což je v každé demokratické společnosti základní právo k vyjádření svých politických názorů.
F. vzhledem k tomu, že to není poprvé, co úřady použily k potlačení opozice nadměrnou sílu; po nepokojích kolem široce kritizovaných prezidentských voleb v říjnu 2003 bylo sedm členů opozice zatčeno a odsouzeno k pěti letům odnětí svobody, ale později jim byl trest prominut,
G. vzhledem k tomu, že v závěrech OBSE o komunálních volbách v prosinci 2004 bylo uvedeno, že nebyla dodržena celá řada mezinárodních norem pro demokratické volby, ačkoli byl volební den obecně označován za přijatelný a v porovnání s prezidentskými volbami v roce 2003 byla hlášena určitá technická zlepšení,
H. vzhledem k tomu, že s ohledem na parlamentní volby v listopadu 2005 vydal prezident Ilham Alijev dne 12. května 2005 vládní nařízení o "Zlepšení průběhu voleb v Ázerbájdžánské republice",
I. vzhledem k tomu, že závěry zprávy OBSE o soudních procesech v Ázerbájdžánu ukazují, že v některých významných ohledech nesplňovaly stávající právní požadavky a mezinárodní závazky Ázerbájdžánu v oblasti lidských práv a právního státu,
J. vzhledem k tomu, že celkově obtížná sociální a politická situace související s nevyřešeným konfliktem v Náhorním Karabachu, který vedl k zatížení země velkým počtem uprchlíků a osob, které musely opustit své domovy,
K. vzhledem k tomu, že se novináři v zemi setkávali s přetrvávajícím a znepokojujícím poklesem rozsahu svobody tisku,
1. vyjadřuje politování nad rozhodnutím starosty Baku nepovolit shromáždění opozice, které bylo svoláno na 21. května 2005, a důrazně odsuzuje nepřiměřené použití síly ze strany policie proti členům opozice a mladým aktivistům, kteří využili svoje právo na svobodu projevu a pokojné shromáždění;
2. konstatuje, že zatčení a zadržení opozičních aktivistů bylo politicky motivováno, vítá propuštění zatčených a žádá důkladné vyšetření událostí, včetně odpovědnosti policie;
3. důrazně odsuzuje vraždu novináře Elmara Husejnova v březnu tohoto roku a znovu vyjadřuje svou podporu pluralismu, demokracii a právnímu státu, vyzývá orgány, aby učinily vše, co je v jejich silách, aby byli pachatelé předáni do rukou spravedlnosti, vyzývá vládu, aby zrušila omezení uvalená na media, aby ukončila pronásledování, zastrašování a zadržování novinářů, kteří se odvažují kritizovat vládu, a aby chránila osobní bezpečnost a profesionální nedotknutelnost novinářů plnících své povinnosti;
4. vyzývá Ázerbájdžán, aby zajistil nezávislost soudnictví a zaručil přirozená a nezadatelná základní práva osob ve vazbě, žádá orgány, aby přijaly opatření k nápravě nedostatků zaznamenaných v soudních procesech a vyzývá v této souvislosti vládu, aby po rozsáhlých a přesvědčivých obviněních z mučení a špatného zacházení s vězni uskutečnila doporučení Rady Evropy o zacházení s politickými vězni;
5. vítá rozhodnutí orgánů Ázerbájdžánu o udělení milosti 114 osobám uvězněným v souvislosti s veřejnými nepokoji bezprostředně po prezidentských volbách v roce 2003, včetně těch, které Rada Evropy označila za politické vězně, a sedmi opozičních vůdců, kteří byli odsouzeni za účast masových protestech; je toho názoru, že to může představovat pozitivní krok vpřed na cestě k vytvoření politického pluralismu v Ázerbájdžánu, a vyzývá k propuštění všech politických vězňů;
6. vítá prezidentský výnos, který nařizuje výkonným orgánům, aby zajistily svobodu shromažďování, vytváření přesných volebních seznamů, a aby měli všichni kandidáti rovný přístup k mediím a aby občané nebyli pronásledováni za své politické přesvědčení, vyzývá orgány, aby zajistily, že tento výnos a další reformy budou prováděny v souladu s mezinárodními normami na všech úrovních;
7. vyzývá vládu, aby zajistila, že nadcházející listopadové parlamentní volby budou svobodné a spravedlivé a že aktivisté a kandidáti nebudou vystaveni žádným represím;
8. žádá, aby všechny strany obnovily úsilí v rámci diskusí u kulatého stolu mezi vládnoucí stranou a opozičními stranami, které jsou zaměřeny na posílení důvěry v průběh voleb a na snížení rizika podvodů;
9. žádá, aby byl v zemi v průběhu voleb k dispozici dostatečný počet mezinárodních pozorovatelů, včetně delegace Evropského parlamentu;
10. zastává názor, že akční plán pro Ázerbájdžán by se měl zaměřit na rozvoj skutečné demokracie a na dodržování lidských práv a právního státu; vyzývá proto Komisi, aby svá opatření koordinovala s Radou Evropy a vynaložila veškeré úsilí na podporu a rozvoj křehké ázerbájdžánské občanské společnosti;
11. podporuje nepřetržitý dialog mezi vládou Ázerbájdžánu a OBSE/ODIHR a Benátskou komisí Rady Evropy a vítá zprávu mise ODIHR pro hodnocení potřeb v červnu;
12. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, parlamentům a vládám členských států, prezidentovi, vládě a parlamentu Ázerbájdžánské republiky a Parlamentním shromážděním OBSE a Rady Evropy.
[1] Úř. věst.
C 98 E, 23.4.2004, s. 193.
[2] Úř. věst.
C 87 E, 7.4.2004, s. 506.
--------------------------------------------------
P6_TA(2005)0244
Sociální začleňování v nových členských státech
Usnesení Evropského parlamentu o sociálním začleňování v nových členských státech (2004/2210(INI))
Evropský parlament,
- s ohledem na pracovní dokument zaměstnanců Komise o sociálním začleňování v nových členských státech (SEK(2004)0848),
- s ohledem na články I-3 a III-117 návrhu Smlouvy o Ústavě pro Evropu [1],
- s ohledem na článek 45 jednacího řádu,
- s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a stanoviska Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci a Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0125/2005),
A. vzhledem k tomu, že se členské státy na lisabonském, niceském a stockholmském zasedání Evropské rady, která se konala v březnu a prosinci 2000 a v březnu 2001, zavázaly podporovat kvalitu a další zvyšování zaměstnanosti s cílem omezit chudobu a sociální vyloučení a zvýšit hospodářskou a sociální soudržnost prostřednictvím metody otevřené koordinace,
B. vzhledem k tomu, že nevládní organizace hrají důležitou úlohu při odhalování problémů spojených se sociálním začleňováním a při informování veřejnosti o těchto problémech tím, že zpracovávají a účinně realizují programy na zvyšování veřejné informovanosti,
C. vzhledem k tomu, že přístup k práci je jedním ze základních opatření podporujících sociální začleňování a protože sociální partneři hrají v této oblasti důležitou roli, konkrétně tím, že podporují přístup k práci lidem z řad těch nejzranitelnějších způsobem definovaným v pokynu č. 7 Evropské strategie zaměstnanosti z roku 2003 [2],
D. vzhledem k tomu, že strukturalizace pracovního trhu podle pohlaví v nových členských státech je taková, že ženy jsou zaměstnány většinou na hůře placených místech,
E. vzhledem k tomu, že přechod k tržnímu hospodářství v nových členských státech s sebou přinesl významné strukturální změny na trhu práce, v důsledku čehož se nezaměstnanost stala jednou z hlavních překážek sociálního začleňování,
F. vzhledem k tomu, že jednou z příčin vysoké nezaměstnanosti v nových členských státech je nulová mobilita pracovních sil, která zabraňuje tomu, aby se z regionů s vysokou nezaměstnaností přesouvali zaměstnanci do regionů, kde je nedostatek pracovních sil,
G. vzhledem k tomu, že bez srovnání ukazatelů vycházejících z údajů harmonizovaných na úrovni EU by nebylo možné hodnotit problém sociální vyloučenosti v Evropské unii o 25 členech s ohledem na skutečnost, že v 10 nových členských státech dosud nejsou k dispozici souhrnné, globální a aktuální údaje,
H. vzhledem k tomu, že ve výše uvedeném pracovním dokumentu zaměstnanců Komise je uvedeno, že z pohledu sociálního začleňování v nových členských státech patří mezi hlavní problémy nízká míra zaměstnanosti, nepřiměřenost a nedostatek zdravotnických služeb a nedostatečná opatření určená k řešení problémů menšin trpících diskriminací, zejména Romů,
I. vzhledem k tomu, že v nových členských státech je vedle nezaměstnanosti dalším ze závažných problémů rozpad rodin a s tím spojená chudoba, což vede k novému sociálnímu vyloučení,
J. vzhledem k tomu, že všechny menšiny jsou ještě výrazněji vystaveny sociálnímu vyloučení, což je dáno skutečností, že jejich vzdělávání a odborná příprava stále ještě nejsou dostatečně podporovány,
K. vzhledem k tomu, že v nových členských státech, kde pro budování silných konkurenceschopných ekonomik ekonomické reformy byly a jsou nezbytné, je klíčové bojovat proti sociálnímu vyloučení, zejména s ohledem na zranitelné skupiny jako jsou starší lidé, děti, menšiny a osoby zdravotně postižené,
L. vzhledem k tomu, že financování místní samosprávy v nových členských státech působí stále větší problémy, jež z dlouhodobého hlediska ohrožují účinnost celého systému,
M. vzhledem k tomu, že vlády nových členských států svěřují orgánům samosprávy stále více povinností, přičemž jim však neposkytují nezbytné dodatečné rozpočtové prostředky, jež by jim umožnily tyto povinnosti vykonávat, a také vzhledem ke skutečnosti, že v některých z těchto zemí chybí odpovídající legislativa upravující oblast sociálních služeb,
N. vzhledem k tomu, že ve většině nových členských států chybí politická vůle k rozhodnému a všeobecnému používání nepřímých finančních pobídek (například selektivní odpuštění daní a příspěvků na sociální zabezpečení) s cílem umožnit skupinám, jež se potýkají s problémem sociální vyloučenosti, aby vyrovnaly svůj handicap a začlenily se do pracovního trhu,
O. vzhledem k tomu, že sociální partneři hrají klíčovou roli při sociální integraci,
1. domnívá se, že je nutné urychlit proces sociálního začleňování v nových členských státech a že je za tímto účelem nutné vyčlenit více finančních prostředků, aby bylo možné zásadním způsobem zlepšit postavení žen, neúplných rodin, osob nově vstupujících na pracovní trh, straších, nemocných a postižených osob, osob, které se trvale starají o postižené či starší osoby, znevýhodněných dětí a dětí ohrožených v důsledku absence rodičovské autority a dále jazykových menšin, uprchlíků, Romů a všech dalších etnických menšin na území Evropské unie, aniž by se zapomínalo na osoby ve velké nouzi: bezdomovce a oběti závislosti (alkoholismus, drogová závislost);
2. zastává stanovisko, že osobám, které si kvůli nemoci, stáří či zdravotnímu postižení nebo proto, že pro ně není vhodná práce, nemohou vydělávat na živobytí, musí být cestou sociálního zabezpečení zaručen slušný příjem, přičemž je třeba více než dosud brát v úvahu existenční minimum; je toho názoru, že výše příspěvků musí postačovat k odvrácení chudoby tam, kde jsou sociální rizika zjevná; soudí, že by pomoc poskytovaná v případech strádání měla vyloučit příčinu chudoby a bránit dlouhodobé závislosti na sociální pomoci;
3. vyzývá nové členské státy, aby věnovaly větší pozornost legislativní úpravě sociálních služeb především intervenčního charakteru a aby také podporovaly zapojení skupin obyvatel do sociální ekonomiky, jejíž rozvoj by měl být cíleně podporován prostřednictvím Evropského sociálního fondu a dalších strukturálních fondů;
4. naléhavě vyzývá vlády nových členských zemí, aby při formulování svých politik považovaly sociální začleňování za sociální problém spadající do Lisabonské strategie;
5. vyzývá nové členské státy, aby rozšířily vzdělávací opatření, řešily problém negramotnosti (rovněž včetně funkční a skutečné negramotnosti), se zvláštním zřetelem na potřeby všech menšin, v některých zemích zvláště romské, a aby vyloučily oddělené vzdělávání a zejména zohlednily vzdělávací potřeby ve venkovských oblastech;
6. poukazuje na to, že vysoce kvalitní vzdělávací soustava přístupná všem za rovných podmínek musí účinněji než dosud zohledňovat podmínky na rychle se měnícím pracovním trhu; zastává stanovisko, že celoživotní vzdělávání musí být přístupné všem, bez ohledu na předchozí vzdělání, společenské postavení a finanční možnosti;
7. vyzývá nové členské státy, aby zvýšily rozsah služeb poskytovaných rodinám s cílem zlepšit postavení živitelů rodin s dětmi nebo starších členů rodin vyžadujících péči;
8. vyzývá nové členské státy, aby vypracovaly proaktivní politiky s cílem zajistit začlenění přistěhovalců ve vážných nesnázích nebo ohrožených chudobou;
9. vyzývá členské státy, aby zapojily občanské, profesní a společenské organizace, zejména nevládní organizace, církevní i laická sdružení a odborové a zaměstnanecké organizace do aktivního boje proti chudobě, aniž by však nahrazovaly úsilí vyvíjené veřejnými orgány členských států; žádá členské státy, aby vytvořily příznivé právní a finanční podmínky pro zapojení těchto organizací do boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení;
10. vyzývá vlády, aby při formulování svých politik na podporu sociálního začleňování věnovaly zvláštní pozornost odstraňování dětské chudoby;
11. naléhavě vyzývá Komisi, aby co nejdříve dokončila harmonizaci statistiky chudoby a kritérií pro definování chudoby, aby bylo možné porovnávat míru sociální vyloučenosti v rámci evropské pětadvacítky stejným způsobem jako v evropské patnáctce, s přihlédnutím ke specifické situaci v jednotlivých členských státech;
12. vyslovuje politování nad nedostatkem statistických údajů z nových členských států, a vyzývá tedy nové členské státy, aby pravidelně sbíraly a zveřejňovaly aktualizované a srovnatelné údaje rozdělené podle pohlaví, aby bylo možné sledovat pokrok v nových členských státech v oblasti sociálního začleňování; je toho názoru, že musí být zavedena dvousměrná výměna zkušeností a osvědčené praxe a že je zapotřebí intenzivnější propojení mezi členskými státy, které řeší v podstatě podobné výzvy;
13. vyzývá Radu a zejména vlády nových členských států, aby zvážily možná rizika vyplývající ze zvyšující se zadluženosti orgánů místní samosprávy v nových členských státech, která by mohla fakticky podkopat jejich schopnost plnit své povinnosti, a tím zapříčinit územní rozdíly v rámci Evropské unie, a aby vypracovala dlouhodobou strategii pro citelné zlepšení této situace;
14. vyzývá Radu a zejména vlády nových členských států, aby zvážily vypracování dlouhodobé strategie, která umožní podstatné zlepšení finanční situace orgánů místní samosprávy;
15. vyzývá Radu a zejména vlády nových členských států, aby zvážily možnost více než dosud přispívat k financování orgánů místní samosprávy při plnění jejich povinností spojených se sociálním začleňováním;
16. vyzývá Komisi, aby podporovala mechanismy interakce s členskými státy za účelem vypracování textů s cílem zajistit skutečný přístup zranitelných skupin a menšin k právnímu systému (právní pomoc, informační centra, bezplatné poskytování poradenství atd.), a vybízí členské státy, aby na místní úrovni vypracovaly společné harmonizované strategie zabývající se sociálním začleněním;
17. vyzývá nové členské státy, aby se více než dosud věnovaly řešení problému bydlení a zvýšily nabídku dostupnějšího bydlení, zejména prostřednictvím podpory stavebních projektů orgánů místní samosprávy, a aby tím co nejúčinněji pomohly nejzranitelnějším skupinám obyvatel;
18. vyzývá nové členské státy, aby do svých politik na podporu sociálního začlenění zahrnuly problematiku bezdomovectví jako extrémní formy sociálního vyloučení, protože bezdomovectví postihuje v každé zemi tisíce lidí, především ženy;
19. požaduje, aby se prostřednictvím státního zvýhodnění zlepšil přístup sociálně slabších cílových skupin k hypotéčním úvěrům;
20. vyzývá nové členské státy, aby uvolnily dostatečné finanční prostředky na zajištění přístupu všech ke kvalitním systémům celoživotního vzdělávání umožňujících zvyšování kvalifikace jednotlivců a aby přitom pamatovaly na zvláštní opatření, která usnadní začlenění těm nejohroženějších do pracovního procesu;
21. vyzývá nové členské státy, aby účinněji než dosud podporovaly sociální začleňování menšin a zajišťovaly lepší podmínky pro vzdělávání Romů prostřednictvím systému dodatečné podpory deprivovaných dětí a odpovídajících programů sociálního začleňování;
22. vyzývá nové členské státy, aby více než doposud podporovaly sociální začlenění zdravotně postižených osob, a aby vytvářely vhodné programy v oblasti vzdělání, profesního vzdělávání a podpory zaměstnanosti;
23. vyzývá nové členské státy, aby přehodnotily své hospodářské politiky s ohledem na závěry Evropské unie v průběžné hodnocení Lisabonské strategie; vyzývá, aby tento přezkum byl proveden s cílem podpořit vytváření trvalých, vysoce kvalitních pracovních míst; volá po opatřeních, která usnadní svobodu podnikání, aniž by to však vedlo k jakékoliv formě dumpingu v rámci Společenství;
24. poukazuje na to, že k tomu, aby byly zdroje pracovních sil v souladu s cíly Lisabonské strategie využívány mnohem účinněji než dosud, je třeba v nových členských státech přijmout opatření k vyrovnání mzdových rozdílů mezi muži a ženami se stejnou úrovní vzdělání a se stejným pracovním zařazením;
25. vyzývá Komisi, aby pravidelně přezkoumávala soubor právních předpisů zaměřených na boj proti diskriminaci, které jsou založeny na článku 13 Smlouvy o ES, a aby proti všem členským státům, které nepřevedou nebo neuplatní příslušné směrnice žádoucím způsobem nebo ve stanoveném termínu, použila vhodné postupy;
26. vyzývá vlády nových členských států, aby podnikly náležité přípravné kroky k tomu, aby zavedení eura neuvrhlo rozsáhlé sociální skupiny do chudoby, což se týká zejména osob žijících z malých důchodů nebo dávek sociálního zabezpečení, z nichž většinu tvoří ženy;
27. vyzývá Komisi, aby přehodnotila opatření uvedená ve výše uvedeném pracovním dokumentu ve prospěch přístupu založeného na celkové syntéze tak, aby se do středu pozornosti dostaly nedostatky v respektování občanských svobod, přístup k základním právům a boj proti všem formám diskriminace a aby doporučila vhodné kontrolní nástroje ke snadnějšímu uplatňování případných sankcí;
28. vyzývá Komisi, aby vymezila a sestavila soubor priorit či "červenou linii", která by mohla sloužit jako společný základ pro přístup k právu a jako sjednocující moment pro různé právní koncepce v této oblasti uvnitř Unie;
29. vyzývá Komisi a nové členské státy, aby společně přidělily více prostředků novým členským státům na financování vypracování národních akčních plánů a na podporu plnění cílů stanovených na mimořádném zasedání Evropské rady o zaměstnanosti (Lucemburská schůzka na nejvyšší úrovni o zaměstnanosti) v listopadu 1997 a vyzývá Komisi, aby podporovala výměnu osvědčené praxe mezi novými a starými členskými státy;
30. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států a dále zástupcům orgánů místní samosprávy členských států; dále žádá členské státy, aby jej pro informaci předaly zástupcům všech etnických menšin, které byly jako takové na jejich území uznány.
[1] Úř. věst.
C 310, 16.12.2004.
[2] Rozhodnutí Rady 2003/578/ES ze dne 22. července 2003 o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států (Úř. věst.
L 197, 5.8.2003, s. 13).
--------------------------------------------------
Stanovisko z vlastní iniciativy Výboru regionů k tématu "Konkurenceschopnost a decentralizace"
(2006/C 115/03)
VÝBOR REGIONŮ
na základě usnesení předsednictva ze dne 21. ledna 2005 pověřuje Komisi pro hospodářskou a sociální politiku podle čl. 265 odst. 5 Smlouvy o ES vypracováním stanoviska k tomuto tématu;
s ohledem na zprávu skupiny znalců na vysoké úrovni v čele s Wimem Kokem "Tváří v tvář výzvě – Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost" (listopad 2004);
s ohledem na sdělení Komise určené pro jarní zasedání Evropské rady "Společně k růstu a zaměstnanosti – Nový začátek Lisabonské strategie" (KOM(2005) 24 v konečném znění);
s ohledem na sdělení Komise "Zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii" (KOM(2005) 97 v konečném znění);
s ohledem na své stanovisko k tématu "Mezitímní vyhodnocení Lisabonské strategie" (CdR 152/2004 v konečném znění) [1];
s ohledem na své usnesení o znovuoživení Lisabonské strategie, které bylo schváleno dne 24. února 2005 (CdR 518/2004 v konečném znění) [2];
s ohledem na závěrečné prohlášení přijaté na Evropském summitu regionů a měst konaném ve dnech 19. a 20. května 2005 ve Vratislavi/Polsko (CdR 158/2005);
s ohledem na návrh stanoviska na téma "Integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost (2005–2008) včetně doporučení Komise o hlavních směrech hospodářské politiky členských států a Společenství (na základě článku 99 Smlouvy o ES) a návrhu rozhodnutí Rady o hlavních směrech politiky zaměstnanosti členských států" (CdR 147/2005fin);
s ohledem na sdělení Komise "Jednat na lokální úrovni ve věci zaměstnanosti – dát lokální rozměr evropské strategii zaměstnanosti" (KOM (2000) 196 v konečném znění);
s ohledem na sdělení Komise "Posílit lokální rozměr evropské strategie zaměstnanosti" (KOM (2001) 629 v konečném znění);
s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise "Jednat na lokální úrovni ve věci zaměstnanosti – dát lokální rozměr evropské strategii zaměstnanosti" (CdR 187/2000 fin);
s ohledem na svůj návrh stanoviska schválený Komisí pro hospodářskou a sociální politiku dne 23. září 2005 (zpravodaj pan Anders Gustâv, starosta Solny (Švédsko/ELS), (CdR 23/2005 rev.2);
vzhledem k těmto důvodům:
1) Místní a regionální orgány musí mít bezpodmínečně k dispozici administrativní pravomoci a finanční zdroje, aby mohly plnit svou přirozenou roli a v rámci regionálního a místního rozvoje podporovat a spravovat konkurenceschopnost, inovaci a soudržnost.
2) Decentralizace přizpůsobená podle zvláštních podmínek jednotlivých členských států posiluje regionální a místní samosprávu a demokracii, a představuje tak prvek, kterým lze čelit obavám obyvatelstva z globalizace a celosvětových hospodářských a sociálních změn.
3) Třístranné dohody mezi orgány na evropské, národní a regionální úrovni, příp. s ohledem na otázky týkající se měst, jsou vhodným nástrojem pro lepší zapojení a rozdělení úkolů mezi všechny aktéry podílející se na realizaci evropské regionální politiky.
4) Výzvy globalizovaného hospodářství, kterými se zabývá dokument "Partnerství pro růst a zaměstnanost" schválený na zasedání Evropské rady ke znovuoživení Lisabonské strategie dne 23. března v Bruselu, je možné efektivněji plnit, jestliže regionální a místní orgány budou v rámci postupu zdola nahoru zapojeny do vypracování a uskutečnění národních programů sestavených k tomuto účelu, protože právě tyto orgány hrají rozhodující úlohu při vytváření prostředí podporujícího růst.
přijal toto stanovisko na 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu).
1. Názory Výboru Regionů
1.1 Posílení konkurenceschopnosti v regionech, městech a obcích
VÝBOR REGIONŮ
1.1.1 konstatuje, že cíl Lisabonské strategie dohodnutý Evropskou radou spočíval ve zvýšení konkurenceschopnosti a růstu EU, vytvoření více lepších pracovních příležitostí a zajištění trvale udržitelného ekologického a sociálního rozvoje.
Do roku 2010 měla mít Evropská unie vedoucí postavení na celém světě.
Pět let po zasedání v Lisabonu Evropská komise zjišťuje, že toho bylo dosaženo velmi málo.
Lisabonská strategie proto musí dostat nové impulsy, přičemž by členským státům měla připadnout větší odpovědnost za uskutečnění strategie;
1.1.2 zařazuje své stanovisko z vlastní iniciativy na téma "konkurenceschopnost a decentralizace" do tohoto rámce.
V tomto stanovisku má být ukázána důležitost růstu pro decentralizaci a dohodnuty klíčové faktory pro zvýšení konkurenceschopnosti a růstu, které působí na místní a regionální úrovni.
Zvýšení konkurenceschopnosti by však nemělo stát v cestě trvale udržitelnému rozvoji.
Všechny státy, občané a obce, města a regiony nesou společnou odpovědnost za trvale udržitelný rozvoj.
To, že se stanovisko zabývá jednotlivými předpoklady pro konkurenceschopnost, v žádném případě neznamená, že snahy o trvale udržitelný rozvoj by měly být odsunuty stranou;
1.1.3 poukazuje na to, že klíčové faktory pro zvýšení konkurenceschopnosti zmiňované ve stanovisku jsou takové faktory, na které mohou mít vliv samotné obce, města nebo regiony.
Diskusi o konkurenceschopnosti by měla být přiřazena mikroperspektiva, a kromě toho by mělo být ukázáno, jaký konkrétní přínos mohou orgány na místní a regionální úrovni mít.
Proto stanovisko obsahuje i návrhy konkrétních opatření, jejichž realizace může vést ke zvýšení konkurenceschopnosti na místní a regionální úrovni;
1.2 Evropa potřebuje více podnikatelů a rozvíjející se malé podniky
1.2.1 konstatuje, že Evropa zaznamenala během desetiletí po druhé světové válce pozoruhodný vývoj.
Výroba na obyvatele v západní Evropě vzrostla ze 40 % úrovně USA na konci války na 70 % v roce 1970, od té doby se však tato hodnota relativně nezměnila.
Růst a vytváření sociálních systémů šlo ruku v ruce, a problémy s financováním sociálních systémů, které se objevily v posledních letech, souvisí se slabým hospodářským růstem;
1.2.2 zdůrazňuje, že z poválečného vývoje vzniklo mnoho velkých podniků s vedoucím postavením na světovém trhu a s dobrými vyhlídkami do budoucnosti, přesto nemůže zajištění konkurenceschopnosti Evropy záviset výlučně na nich.
Pro Evropu je důležité, aby se v současné době konkurenceschopné podniky dokázaly prosadit v celosvětové konkurenci, ale především to, aby byly zároveň zakládány nové podniky schopné rozvoje, které budou moci nahradit ta pracovní místa, která podniky, jež byly vytlačeny z trhu, přesunuly do zahraničí nebo která zanikla v souvislosti se snížením produkce podniků;
1.2.3 poukazuje na to, že většina podniků je zakládána v malém měřítku na místní úrovni.
Předpokládaný počet nově založených podniků a růst malých podniků závisí do velké míry na tom, jak vypadá místní podnikatelská kultura, postoj k podnikatelům a zda jsou k dispozici pracovní síly, vědomosti a možnosti financování.
1.3 Konkurenceschopnost vzniká zdola nahoru, v procesu "bottom-up"
1.3.1 je toho názoru, že místní a regionální orgány mají jako veřejné subjekty a demokratické instituce velký vliv na živnou půdu, ve které podniky vznikají, a na klima, ve kterém rostou.
Jsou to místa, odkud vychází demokracie pro podniky a občany; zde probíhající diskuse a spolupráce s cílem utváření okolního prostředí má rozhodující význam pro vývoj v celé Evropě.
Z důvodu významu obcí a regionů pro růst v Evropě by neměla být zužována velká a rozhodující odpovědnost členských států v této oblasti, diskuse o konkurenceschopnosti a strategiích růstu však musí být rozšířena o perspektivu blízkou občanům Unie, která bude vycházet od zaměstnanců, podnikatelů a uchazečů o práci.
Zvyšování konkurenceschopnosti musí být založeno na subsidiaritě a decentralizaci.
Rozhodnutí by se měla přijímat s ohledem na místní a regionální dynamiku vývoje přímo na místě v blízkosti dění.
1.3.2 konstatuje, že úloha místních a regionálních správ při plnění cílů konkurenceschopnosti se mezi členskými státy liší.
V těch členských státech, kde decentralizace dosáhla vysokého stupně a místní správa má relativně nezávislé finanční postavení (významná část místních výdajů je pokryta přímo osobními a podnikatelskými daněmi a příjmy z poplatků), má místní úroveň jasnou motivaci k podpoře zaměstnanosti, kvalitních pracovních míst, podnikání a příznivého podnikatelského prostředí, vzdělávacích a inovačních služeb a kvalitního životního prostředí.
To posiluje závazek místní a regionální úrovně k zavádění cílů konkurenceschopnosti.
Větší míra "vlastnictví", řečeno slovy Evropské rady, přichází pouze prostřednictvím skutečných příležitostí ke spoluúčasti a uplatnění vlivu.
Skutečnost, že místní správa má blízko k lidem, vede k vyšší transparentnosti a účinnosti plnění cílů konkurenceschopnosti.
1.3.3 upozorňuje na to, že na regionální rozmanitost v Evropě by se mělo více nahlížet jako na klad.
Rozdílné podmínky jednotlivých regionů by měly být použity jako východisko.
Např. velkoměsta, rozvíjející se regiony, horské oblasti, venkovské oblasti, oblasti nebo místa zasažená změnami vykazují zcela rozdílné předpoklady.
Neexistuje jeden evropský model, který by se hodil pro všechny.
Rozvíjející se regiony mají například velký význam pro vývoj v celé EU, je třeba jejich potenciál uznat.
Při růstu budou mít v každém případě vždy některé regiony vedoucí postavení, když však budou využity komparativní přednosti jednotlivých regionů, mohou vedoucí regiony sloužit jako hybná síla a rozvíjet regiony podle jejich vlastních podmínek.
Evropa si nemůže dovolit, aby jí silnější, příp. slabší regiony bránily ve vývoji.
Konkurenceschopnost a podnikatelskou iniciativu je možné posílit jen tehdy, pokud budou předpoklady a možnosti regionů, měst a obcí Evropy využity jako východisko.
1.3.4 zdůrazňuje, že se regiony a obce Evropy sice vzájemně odlišují, všechny však mají svůj vlastní potenciál a mají zájem na zvyšování konkurenceschopnosti a nesou za to také určitou zodpovědnost.
1.4 Faktory, které přispívají ke zvyšování konkurenceschopnosti
1.4.1 zdůrazňuje, že dynamické hospodářství tvoří jádro konkurenceschopné Evropské unie.
Faktory přispívající k prostředí, které podporuje vznik a rozšiřování podniků, byly zjištěny na různých místech.
Ve zprávě pana Koka je uveden seznam opatření k odbourání byrokracie, ke zlepšení kvality právních předpisů, zjednodušení zakládání nových podniků a vytváření podnikatelsky příznivého prostředí.
V pracovním dokumentu Komise "Benchmarking podnikatelské politiky" (SEK(2004)1427) jsou uvedeny také některé faktory, jako např. přístup k možnostem financování a význam inovací a šíření znalostí.
Ve sdělení Komise "Zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii" (KOM(2005) 97) se dále poukazuje na velký význam právních předpisů pro podnikatelské prostředí, proto je navrhováno, aby bylo méně lépe upravených právních předpisů.
1.4.2 je toho názoru, že regiony, města a obce mohou často přispět k posílení faktorů, které mají na konkurenceschopnost pozitivní účinek.
Výbor poukazuje především na níže uvedené faktory, na které mohou mít místní a regionální orgány největší vliv:
a) Schopnost společnosti přizpůsobit se změnám struktury.
Schopnost přizpůsobit se jak pomalým, tak náhlým změnám struktury, jako např. uzavření více podniků, se projevuje různě silně.
Silné a dobře fungující místní a regionální vedení a společnost, která je ochotná se stále učit, mají lepší předpoklady pro úspěšné zvládnutí strukturálních změn.
b) Postoj k podnikatelské iniciativě a podnikatelům.
Některé regiony se vyznačují silně vyhraněnou podnikatelskou kulturou, díky které jsou konkurenceschopné; vznik takovéto kultury potřebuje sice čas, ale rozhodně je možný.
c) Účelnost zákonů a předpisů a jejich aplikace.
Regulační prostředí podniků musí být dobře přizpůsobeno příslušným požadavkům a musí být účelné; při aplikaci předpisů by objektivita a blízkost občanům měla stát v popředí.
Zde je třeba využít schopnosti veřejné správy přispět ke zvyšování konkurenceschopnosti.
d) Přístup k inovacím a výsledkům výzkumu.
U výrobků, které přicházejí na trh, by měly být ve větší míře uplatněny poznatky výzkumu a rychleji realizovány inovace.
To předpokládá stále se vzdělávající společnost a místní a regionální kulturu, ve které je podnikatelská iniciativa podporována.
e) Dostupnost znalostí a lidských zdrojů.
Vzdělávající se společnost musí usnadnit přístup k vědění.
Podnikatelé a uchazeči o práci by se měli díky lepší dosažitelnosti pracovních míst a pružnější formě pracovního trhu snadněji najít.
f) Role místních a regionálních trhů.
Konkurenceschopnost se nemůže lišit od míry světové, evropské, národní, regionální nebo místní konkurence.
Správa, která se snaží o zvýšení konkurenceschopnosti, se musí snažit umožnit vysokou míru konkurence na místních a regionálních trzích.
Místní a regionální správy jsou zodpovědné za podporu efektivních místních a regionálních trhů.
g) Přístup k možnostem financování.
Příliš málo finančních institucí se specializuje na menší podniky, což ztěžuje malým podnikům přístup k možnostem financování a k rizikovému kapitálu.
K posílení podnikatelské kultury jsou nutní regionální zprostředkovatelé a nabídky služeb, jejichž úkolem by mělo být usnadnění přístupu podniků k možnostem financování.
h) Působení komunálních a regionálních daní na podnikatele.
Veřejný sektor potřebuje příjmy z daní, aby mohl plnit svoje povinnosti; zároveň má výše daní bezprostřední dopad na náklady například na práci.
Vedení a správa stojí před úkolem stanovit daňové sazby v takové výši, která by měla co nejmenší nepříznivý dopad na hospodářskou činnost, musí však zároveň zajistit nezbytné příjmy.
1.4.3 upozorňuje na to, že místní a regionální orgány představují významnou část evropského hospodářství.
Způsob, jakým jsou plněny veřejné úkoly financované z daní a z příspěvků, ovlivňuje i evropskou konkurenceschopnost.
Následující faktory mají na konkurenceschopnost veřejné správy zvláštní vliv:
a) Efektivita veřejné správy.
Zvýšená produktivita veřejného sektoru působí pozitivně na konkurenceschopnost.
Díky efektivnějšímu použití prostředků mohou být poskytovány vysoce kvalitní služby.
Snahy o zvýšení efektivity vyžadují konkurenceschopnou správu, která při nízkých nákladech nabízí kvalitní služby.
b) Kreativita v poskytování služeb.
V souladu se zásadou subsidiarity mohou místní a regionální úřady svobodně rozhodnout, jakým způsobem poskytnou veřejné služby.
Existuje mnoho alternativních způsobů, jak zajistit služby vysoké kvality, a znakem konkurenceschopné správy je ochota neustále hodnotit a hledat kreativní formy poskytování služeb s cílem zvýšení efektivity.
1.4.4 je toho názoru, že místní a regionální orgány musí reagovat na následující výzvy, aby mohly ovlivňovat faktory, které zvyšují konkurenceschopnost: rozvoj vedení, vytvoření podnikatelské kultury, vytvoření konkurenceschopné správy, vytvoření vzdělávající se společnosti a snadnější dosažitelnost práce a služeb.
1.4.5 konstatuje, že stupeň ovlivnění faktorů zvyšujících konkurenceschopnost určité obce, regionu nebo velkoměsta závisí mimo jiné na formální způsobilosti, na rozsahu právních předpisů jednotlivých států, na hospodářské struktuře a mnoha dalších předpokladech, které určují možnosti komunální a regionální politiky.
Přes velmi rozdílné předpoklady je však třeba zdůraznit, že všechny místní a regionální orgány v Evropě mohou učinit opatření ke zvýšení konkurenceschopnosti.
I když by měl být odpovědný jiný orgán, vždy existuje možnost usilovat o úzkou spolupráci s příslušným orgánem.
Výbor regionů předkládá níže 26 příkladů konkrétních opatření ke zvyšování konkurenceschopnosti.
1.5 Konkrétní opatření ke zvýšení konkurenceschopnosti
Konkurenceschopné vedení
1.5.1 Vytvoření vedení, které dokáže úspěšně zvládnout změny struktury.
Zkušenost ukazuje, že otevřený dialog a rozsáhlá spolupráce se všemi zúčastněnými stranami jsou nevyhnutelné.
"Vedení" se nevztahuje jenom na politické vedení, ale na celé vedení obce nebo regionu.
Jedná se o neustálé a dlouhodobé vytváření spolupráce a shody mezi různými aktéry ve společnosti a o jasné poukazování na úkoly a odpovědnosti.
Samozřejmě zahrnuje toto vedení také civilní společnost a hospodářství.
Spolupráce je základem strategického rozvoje, což přispívá k rozvoji vědění, sociální sítě a důvěry – znamení úspěšných regionů.
Místní a regionální vedení musí mít neustále přesný přehled o společném prostředí, aby bylo připraveno na případnou změnu struktury.
1.5.2 Otázky rozvoje musí být na programu jednání nejdůležitějším bodem.
Je zcela normální, že se diskuse na komunální a regionální úrovni zabývají především poskytováním veřejně financovaných služeb.
Celkový hospodářský rozvoj při tom nesmí ustoupit do pozadí.
Politické vedení je odpovědné za to, aby otázky rozvoje zahrnulo do programu jednání – především souvislost mezi místní a regionální konkurenceschopností a blahobytem v globalizovaném světě.
Díky obchodu je Evropa bohatá, přesto dnes často v popředí stojí strach před konkurencí a lidé vidí stále méně možnosti, které se před nimi otvírají.
Když jsou otázky rozvoje nejdůležitějším bodem programu jednání a politikové mluví více o existujících možnostech ke zvýšení blahobytu, roste pocit jistoty.
1.5.3 Rozvoj místních a regionálních akčních plánů pro větší růst.
V rámci Lisabonského procesu jsou sestaveny národní akční plány.
Také města, obce a regiony musí plánovat růst.
Akční plány musí být sestaveny nezávisle na různých místních a regionálních podmínkách, aby byla zvýšena konkurenceschopnost a byly využity komparativní výhody jednotlivých evropských regionů.
1.5.4 Aktivní a konstruktivní spolupráce na politice rozvoje jednotlivých států a Evropy.
Pro evropské a národní plány rozvoje je aktivní spoluúčast angažovaného místního a regionálního vedení nezbytná.
Jednotlivé úrovně v Unii jsou na sobě vzájemně závislé a pouze v rámci konstruktivní spolupráce může Unie, členské státy a místní a regionální orgány aktivně přispět k úplnému rozvoji potenciálu EU.
To je důležité především v těch zemích, které jsou podporovány ze strukturálních fondů Evropské unie.
1.5.5 Učit se od těch nejlepších.
Otevřenost vůči strategiím a postupům, které jsou nejvhodnější pro vlastní město nebo region, je klíčovým faktorem pokroku.
Vhodnost vlastních předpokladů a strategií může být správně zjištěna při srovnání s úspěšnými strategiemi.
Takové srovnání mohou provádět univerzity, vysoké školy a místní noviny například formou cílených studijních cest za účasti představitelů hospodářství.
Smysluplné je také kritické prověření výkonnosti města nebo regionu pomocí "benchmarkingu".
1.5.6 Uznat, že rozmanitost a regionální identita jsou podstatné faktory zvyšování regionální konkurenceschopnosti.
Místní a regionální vedení by se mělo snažit o větší místní a regionální atraktivitu, která se opírá o komparativní přednosti regionu.
Také pestrost Evropy by měla být využita jako konkurenční výhoda.
Kultura podnikatelské iniciativy
1.5.7 Zavést podnikatelskou iniciativu ve školách.
Učit se pro život neznamená pouze učit se pro život jako zaměstnanec.
Podnikatelská iniciativa je jako školní předmět nebo jako nedílná součást školního předmětu pro moderní školství důležitá.
Díky znalostem o podnikání a podnikatelské praxi se žáci dozvědí více o společenských souvislostech a rozšíří si svou perspektivu zaměstnání.Také dialog s místními a regionálními zaměstnavateli přispívá k lepšímu přizpůsobení vyučování potřebám pracovního trhu.
1.5.8 Rozšířit nabídku poradenství pro zakladatele podniků, včetně těch, kteří se o to pokoušejí podruhé.
Podnikatelům, kteří mají nápad a vůli tento nápad realizovat, musí být k dispozici snadno přístupná a účelná nabídka poradenství.
Dále potřebují zaměstnanci, kteří chtějí samostatně podnikat, informace a poradenství.
Navíc zkušenost z neúspěšného podnikání může přispět k uskutečnění úspěšného podnikání.
1.5.9 Zřízení informačních a poradenských center (First Stop Shops) pro podniky, které poskytují podporu při financování a prostřednictvím poradenství.
Jak zakladatelé podniků, tak i zavedené podniky potřebují poradenství a podporu.
Udržení konkurenceschopnosti zavedeného podniku vyžaduje značné nasazení a při tom je profesionální podpora a poradenství velmi cenné.
I při kontaktu s úřady může být podpora potřeba, zde může informační a poradenské centrum působit jako zprostředkovatel v úplných počátcích.
Také přístup k možnostem financování hraje velkou roli.
Centrum, které se specializuje na přístup ke kapitálu, může mnohým podnikatelům velmi pomoci.
Existuje stále méně místních bank, a tak mají stále méně informací o místní situaci.
Problém pořízení kapitálu je sice problém na úrovni členských států příp. EU, přesto mohou obce a regiony přispět k tomu, aby oslabily tyto účinky.
1.5.10 Senzibilizace zaměstnanců veřejné správy vůči komplexní otázce "podnikání".
Aby mohla komunální a regionální správa podporovat podnikatelskou iniciativu a podnikání a neomezovala ji, musí lépe pochopit podmínky a předpoklady.
To však neznamená, že by pravomoci úřadů nebo určité podmínky měly být zpochybňovány.
Zaměstnanec veřejné správy, který ví více o jednotlivých složkách společnosti, má lepší východisko pro vyvážené rozhodování.
1.5.11 Zapojení poradních grémií se zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců.
Místní a regionální demokracie přijímá samostatně usnesení na základě mandátu, který získala díky voličům.
Aby usnesení byla pokud možno obsahově fundovaná, je nutný stálý dialog s různými aktéry ve společnosti a s občany.
Zajištění zaměstnanosti a zvyšování růstu vyžadují dialog s představiteli místního a regionálního hospodářství i se zaměstnanci.
Díky poradnímu grémiu, které spojuje politiku, hospodářství a zaměstnance, může být rozšířen základ pro politická usnesení.
Vzdělávající se společnost
1.5.12 Podporovat spolupráci mezi vzdělávacími zařízeními, podniky, organizacemi a zaměstnanci.
Učení pokračuje i po dokončení školní docházky, proto se musí podporovat celoživotní učení, aby se vyhovělo novým požadavkům na kvalifikaci.
Nabídka vzdělávání a poptávka po něm mohou být lépe koordinovány například přes místní výuková centra.
Nabídka vzdělávání musí být přizpůsobena podnikům a jejich zaměstnancům.
Především by mělo být nabízeno mnohem více večerních kursů.
1.5.13 Rozvíjet spolupráci s univerzitami a vysokými školami.
Mělo by být podporováno vysoké školství, a měl by se zlepšit také přístup k akademickému a doplňkovému vzdělávání.
Obecně by se měla zlepšit spolupráce s univerzitami a vysokými školami, aby měl výzkum větší využití a vyhovělo se potřebám hospodářství a veřejného sektoru.
Souhra mezi vysokými školami a společností podle amerického vzoru přispívá k růstu, proto by se měly obce a regiony o takovou souhru snažit.
Zároveň by měly být také pro univerzity vytvořeny silnější podněty pro spolupráci.
1.5.14 Přispívat k šíření výsledků výzkumu.
Výzva pro Evropu spočívá ve větším praktickém využití prováděných výzkumů.
Styčné body pro šíření výsledků výzkumu a inovací by měly být vytvořeny v blízkosti podniků, které tyto nové poznatky a nápady mohou využít.
1.5.15 Podporovat hospodářská seskupení.
Podniky ze stejného odvětví situované geograficky blízko sebe, mohou vytvářet hospodářská seskupení, ve kterých se mezi podniky vzájemně předávají služby, pracovníci a nápady.Díky seskupení se mohou na základě úzké spolupráce mezi jednotlivci a podniky v rámci stejného odvětví a stejné oblasti rozšiřovat osvědčené postupy a může se zvyšovat konkurenceschopnost.
Seskupení by měla být vytvářena proto, aby mohly být lépe rozšiřovány osvědčené postupy a aby bylo k dispozici více kvalifikovaných pracovníků.
Podpora vytváření takových seskupení by měla být důležitou součástí místního a regionálního plánování.
Konkurenceschopná správa
1.5.16 Použít územní plánování jako prostředek aktivního zvyšování konkurenceschopnosti.
Územní plánování má velký vliv na vznik místního trhu.
Existence obchodů a možnosti podniků usadit se jsou ovlivňovány plánováním.
Fungování trhu závisí také na dostupnosti obchodů a služeb pro zákazníky.
Také veřejná osobní doprava hraje důležitou úlohu.
V Evropě platí právo usadit se a podnikat na území státu, může však v praxi podnikům zakládání pobočky ztížit, pokud místní a regionální územní plánování není prováděno řádně.
Plánování na regionální a komunální úrovni se musí jak v městských, tak ve venkovských oblastech více zaměřit na růst a rozvoj.
1.5.17 Stanovit cíle pro zvýšení efektivnosti veřejných služeb.
Veřejně financované služby poskytované na komunální a regionální úrovni představují velkou část evropského hospodářství.
To, jak jsou tyto prostředky používány, se odráží nejenom ve službách pro občany, ale také v konkurenceschopnosti.
Efektivnější využití daňových prostředků má pozitivní účinky jak na celkové hospodářství, tak na stav zaměstnanosti.
Neustálé zvyšování efektivity nabízených veřejných služeb vede ke zvyšování produktivity a větším možnostem při stanovování daňových sazeb.
Zvyšování efektivity nabízených veřejných služeb vyžaduje také přesné sledování a vyhodnocování, ale i možnost srovnání a dalšího rozvoje na základě osvědčených postupů.
1.5.18 Odhadnout dopad usnesení na podnikatelské prostředí.
Státní orgány musí zohledňovat dopad svých usnesení na různé občany nebo např. na životní prostředí.
Analogicky k odhadům ekologických dopadů by měly být odhadovány i dopady na hospodářství a zaměstnanost.
Měly by být prověřeny také stávající předpisy, aby mohly být odstraněny ty, které způsobují zbytečné náklady a ohrožují konkurenceschopnost podniků.
1.5.19 Hodnotit a hledat kreativní formy poskytování služeb.
V souladu se zásadou subsidiarity by se místní a regionální úřady měly snažit zvýšit efektivnost poskytování služeb tím, že budou hodnotit a hledat kreativní formy poskytování služeb, jako je například outsourcing, což naopak může stimulovat místní a regionální trhy.
1.5.20 Zlepšit zadávání veřejných zakázek.
Zadávání veřejných zakázek by se mělo stát aktivním a transparentním prostředkem pro větší konkurenci.
Zadávání veřejných zakázek se musí zlepšit, aby bylo možné lépe vyhodnocovat kvalitu a předvídatelnost nabídek.
V mnoha případech by mohla být zřízena centra pro vyhlašování veřejných soutěží, na kterých se bude podílet více veřejných orgánů, aby se tak zajistila vysoká kvalita.
1.5.21 Podporovat malé podniky vypisováním veřejných soutěží.
Nejen, že by vypsání veřejné soutěže mělo být koordinováno mimo komunální hranice, mělo by se také dbát na to, aby veřejné soutěže nebyly spojovány do tak velkých zakázek, které by malé podniky nemohly zvládnout.
Místo toho by veřejné soutěže měly být rozděleny pokud možno do více menších zakázek tak, aby je mohly provést i malé podniky.
Náklady spojené s byrokracií při přihlášení se do veřejné soutěže jsou pro mnohé malé podniky často příliš velké.
Formuláře pro přihlášení se do veřejné soutěže by měly být pokud možno standardizovány, na regionální, národní a konečně i na evropské úrovni by měly být stanoveny jednotné normy.
Informační technika by se měla více využívat jak při zadávání veřejných zakázek, tak při poskytování menších služeb.
1.5.22 Používat více e-správu.
Měla by být zřízena e-správa, aby občané, podniky a správa ušetřily náklady.
V důsledku fungující e-správy se zlepší služby, uvolní se prostředky pro důležité úkoly a zjednoduší se narůstající elektronická výměna informací mezi veřejnými institucemi.
1.5.23 Podporovat zaměstnanost a snižovat závislost na sociálních dávkách.
Všechna hospodářská a sociálně politická opatření na místní a regionální úrovni se musí více orientovat na vytváření pracovních míst, na poskytování práce a obživy více lidem a na snížení jejich závislosti na sociální podpoře.
Práce je vždy nejlepší prostředek k řešení sociálních problémů.
Účinky zaměstnanosti na sociální politiku musí být neustále vyhodnocovány, aby se zlepšily postupy.
V této oblasti je vhodné pořádat technická setkání, kde by byly sdíleny osvědčené postupy.
1.5.24 Zvýšení zaměstnanosti.
Například rozšíření možností hlídání dětí a sociální opatření vedoucí k lepší integraci nezaměstnaných cizinců do pracovního procesu a k osamostatnění se by mohla přispět k zvýšení zaměstnanosti.
V této souvislosti hraje také důležitou roli rovné postavení mužů a žen: zlepšení v oblasti rovnoprávnosti pohlaví jsou z hlediska růstu významná.
Také starší pracovníci, kteří již překročili důchodový věk a chtěli by pracovat dále, představují cenný zdroj a společnost by jim v tom neměla bránit, spíše by měla jejich zájem vítat.
Dostupná pracovní místa a služby
1.5.25 Rozšířit pracovní trh zlepšením veřejné hromadné dopravy.
Hospodářský pokrok velkoměst spočívá mimo jiné ve velké nabídce pracovních sil a pracovních míst, ale i v tom, že vzdálenosti jsou malé a že je dobře vybudována veřejná dopravní síť.
Tak mohou být volná pracovní místa snadněji obsazena uchazeči o práci.
Význam přístupu jednotlivce na velký pracovní trh se nesmí podceňovat.
Proto je nutné vybudovat infrastrukturu a veřejnou hromadnou dopravu, aby pracovní místa byla dostupnější.
Sousedící regiony se musí postarat o to, aby dojíždění mezi bydlištěm a pracovištěm prostředky veřejné dopravy přes hranice určitého regionu nebylo dražší než dojíždění uvnitř regionu.
1.5.26 Zajistit dostupnost širokopásmových služeb.
Komunální a regionální úřady mohou přispět k vybudování tržně orientovaných širokopásmových služeb.
Díky širokopásmovosti jsou služby snadněji dostupné a práce na dálku jednodušší.
2. Doporučení na zvýšení místní a regionální konkurenceschopnosti
VÝBOR REGIONŮ
2.1 se zavazuje, že bude udržovat diskusi o místní a regionální konkurenceschopnosti a vyzývá evropské obce, města a regiony, aby vedly tuto diskusi ve vlastních demokratických shromážděních.
Konkurenceschopnost vzniká zdola nahoru, v procesu "bottom-up", proto musí být tato pro budoucnost Evropy tak důležitá diskuse vedena také zde, přímo na místě, a po slovech musí následovat činy.
2.2 vyzývá evropské obce, města a regiony, aby prověřily konkrétní opatření ke zvýšení konkurenceschopnosti navržená v tomto stanovisku a sestavily místní a regionální plány růstu zaměřené na konkurenceschopnost.
Plány by měly obsahovat opatření přizpůsobená příslušným místním a regionálním podmínkám.
2.3 vyzývá členské státy, aby uznaly roli obcí a regionů s ohledem na růst a konkurenceschopnost a zajistily místní a regionální dynamiku rozvoje pomocí širokého prostoru k jednání místní a regionální úrovně v rámci rozvojové politiky.
Přípravné práce pro národní reformní programy členských států by měly zahrnovat hodnocení úlohy místních a regionálních úrovní v provádění různých směrů hospodářské politiky a politiky zaměstnanosti.
Politika soudržnosti by se měla zaměřit na dosažení Lisabonských cílů a výslovně stanovit konkrétní úlohu měst a místních orgánů.
2.4 vyzývá členské státy a Komisi, aby uznaly důležitou funkci evropských rozvíjejících se regionů a velkoměstských aglomerací pro rozvoj celé Unie.
Regiony s nedostatečným rozvojem potřebují tažnou sílu evropského hospodářství.
2.5 vyzývá Komisi, aby účinně šířila znalosti o regionálním růstu a konkurenceschopnosti
Stanovisko z vlastní iniciativy Výboru regionů k návrhu pokynů Společenství o financování letišť a státních podporách na zahájení činnosti pro letecké společnosti s odletem z regionálních letišť
(2006/C 31/06)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na rozhodnutí svého předsednictva ze dne 22. února 2005, na základě článku 265 odst. 5 Smlouvy o založení Evropského společenství, pověřit Komisi pro teritoriální politiku soudržnosti vypracováním stanoviska z vlastní iniciativy k tomuto tématu;
s ohledem na návrh pokynů Evropské komise o financování letišť a státních podporách na zahájení činnosti pro letecké společnosti s odletem z regionálních letišť;
s ohledem na své předběžné stanovisko ze dne 2. července 2003 ke Kapacitě regionálních letišť (CdR 393/2002 fin) [1]
s ohledem na své stanovisko ke zprávě Komise o Lepším zákonodárství z roku 2002 a sdělení Komise k Aktualizaci a zjednodušení acquis Společenství (CdR 62/2003 fin) [2]
s ohledem na své stanovisko z vlastní iniciativy k Nízkonákladovým leteckým společnostem a územnímu rozvoji (CdR 63/2004 fin) [3]
s ohledem na svůj návrh stanoviska (CdR 76/2005 rev.1) přijatý dne 29. dubna 2005 Komisí pro teritoriální politiku soudržnosti (zpravodaj: pan Gordon Keymer, Vrchní představitel Regionální rady Tangridge (UK/ELS);
vzhledem k těmto důvodům:
1) Pokračující životaschopnost regionálních letišť má jasný a výrazný dopad na regionální rozvoj a územní soudržnost: tato letiště usnadňují spojení mezi regiony; podporují mobilitu občanů; hospodářský rozvoj a růst zaměstnanosti; cestovní ruch; a zejména obnovu okrajových a méně rozvinutých regionů.
2) Snaha Evropské komise vypořádat se současným problémem nejistoty a zmatku v problematice státní podpory v leteckém sektoru je vítána.
3) Tyto pokyny budou mít výrazný vliv na schopnost veřejných orgánů poskytnout podporu regionálním letištím majícím za cíl podporu územní soudržnosti EU.
Vzhledem k významu tohoto aspektu a vzhledem k tomu, že se zdá, že "pokyny" budou mít charakter formálních nařízení, je třeba konzultovat Radu a Parlament.
4) Existuje pokračující právní spor ve věci Ryanair/Charleroi vedoucí k obavám, že pokyny by mohly být ovlivněny výsledkem tohoto případu, což by způsobilo další zmatky a nejasnosti.
Není jednoznačné, zda-li Komise usiluje o omezení státní podpory či pouze o její větší transparentnost.
Použití článku 19 odst. 2 nařízení 659/1999 se nejeví jako vhodné pro uplatňování těchto pokynů a Komise proto musí ospravedlnit a poukázat na předchozí případy za účelem jeho použití i v tomto případě.
5) V těchto pokynech existuje pouze jeden odkaz na princip tržně ekonomického investora (Market Economy Investor Principle MEIP).
Tento princip má v úmyslu hodnotit aktivity veřejných orgánů, které jsou porovnávány s rozhodnutím, které by bylo přijato "rozumným" soukromým investorem.
Na tomto základě pouze veřejné finance větší než ty, jež by zainvestoval soukromý provozovatel, mohou být považovány za státní podporu a i poté mohou být závazky veřejné služby odůvodněny jako dodatečné investice (např. spojení ostrovu s pevninou, třebaže provoz této trasy je ztrátový).
6) Časový termín pro zahájení podpory na nových trasách je stanoven na tři roky, respektive na pět let v případě malých nebo okrajových letišť.
Toto omezení není v pokynech odůvodněno a je kratší, než u většiny podnikatelských plánů a regionálně ekonomických rozvojových plánů.
Nikdo však není zastáncem dotací na neomezené období.
Zdá se, že rozumným kompromisem by bylo zavedení automatického přezkumu.
Obdobně, stanovení maximální výše státní podpory na 50 % se jeví jako dosti náhodné a v některých případech by mohly být zaručeny vyšší úrovně financování.
7) Návrh pokynů zabezpečí prvním provozovatelům nové trasy, aby byli vyloučeni potenciální konkurenti na stejné trase za pět let, bez ohledu na to, zda následní provozovatelé budou moci nabídnout lepší, častější či levnější služby.
8) Zákaz státní podpory pro nové trasy, kde již existuje obdobná trasa z jiného letiště v rámci stejné "hospodářské spádové oblasti" či centra populace je zřejmě určen na ochranu již existujících provozovatelů a letišť (zejména národních leteckých společností a hlavních centrálních letišť) před konkurencí nízkonákladových leteckých společností obsluhujících menší letiště v rámci regionu.
9) Malá letiště mají omezenou administrativní kapacitu.
Zavedení ohlašovacích procedur EU v plné míře bude představovat pro tato letiště byrokratickou zátěž, která bude mít příliš velký dopad na vnitřní trh.
Mělo by být možné sledovat princip de minimis, na základě kterého musí být podpora o určité hodnotě či trasy provozované v rámci určitého prahového množství ohlášeny.
Existují některé regionální plány (např. ve Skotsku), kde je možné předložit jediné ohlášení jménem všech letišť v rámci plánu.
10) Pro shrnutí, pokyny musí být co nejvíce flexibilní a musí být schopny se zabývat státní podporou podle jejích výhod případ od případu, jestliže regionální letiště a regionální letecké společnosti mají napomoci vytvořit konkurenceschopnou a soudržnou Evropskou unii osvobozenou od nadměrné byrokracie.
11) Pokyny nepředstavují porušení principu subsidiarity, ačkoliv existují obavy, že v některých ohledech dojde ke snížení svobody místních a regionálních orgánů při podpoře regionálních letišť.
schválil na svém 60. plenárním zasedání ve dnech 6. a 7. července 2005 (jednání dne 7. července 2005 ) toto stanovisko:
Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ,
1. požaduje, aby si Komise před přijetím rozhodnutí vyžádala stanoviska Rady a Evropského parlamentu, a aby bylo provedeno hodnocení dopadu;
2. navrhuje, že by Komise měla odložit vypracování svých pokynů, dokud nebude znám výsledek odvolání se k Soudnímu dvoru v případu Ryanair/Charleroi, aby se předešlo případným nesrovnalostem mezi novými pokyny a soudním rozhodnutím, které je očekáváno; doporučuje, aby tyto pokyny byly revidovány dva roky po jejich vstupu v platnost;
3. zastává názor, že pouze podpora poskytnutá veřejným orgánem (na základě principu jednotného financování ("single till")), jež přesahuje podporu, kterou by poskytl soukromý investor, by měla být označena jako nepřípustná státní pomoc (princip tržně ekonomického investora); obdobně navrhuje, aby veřejná letiště, stejně jako soukromá letiště, mohla během počátečních let utrpět ztráty;
4. navrhuje automaticky přehodnocovat státní podporu pro nové trasy po uplynutí tříletého respektive pětiletého období s možností jednoho či více prodloužení (opět časově omezených), o kterých by bylo opět rozhodováno případ od případu;
5. odmítá návrh, aby první provozovatel nové trasy mohl prakticky "zmrazit" tuto trasu tím, že po dobu až příštích pěti let nebude přístupná konkurenci;
6. odmítá zákaz poskytnutí státní podpory pro nové trasy, kde již existuje obdobná trasa z jiného letiště (např. hlavní centrální letiště) v rámci stejné "hospodářské spádové oblasti". Navrhuje, aby byl objasněn koncept "hospodářské spádové oblasti";
7. navrhuje, aby letiště kategorie C a D byly vyjmuty z oznamovací povinnosti; pokud však budou vyjmuty z této povinnosti pouze letiště kategorie D, měla by být do této výjimky zahrnuta letiště s méně než 2 miliony cestujících ročně. Odstavec 92 písmeno c) pokynů musí jasně poukazovat na specifické požadavky územní soudržnosti v souvislosti s letišti spadajícími do kategorií C a D situovanými do ostrovních oblastí;
8. doporučuje všeobecné uplatňování principu de minimis a principu "tichého souhlasu" v rámci těchto pokynů, včetně praktik jediného oznámení pro regionální plány pokrývající různá letiště.
Stanovisko z vlastní iniciativy Výboru regionů k tématu "Námořní politika Evropské unie: otázka trvalého rozvoje pro místní a regionální samosprávy"
(2006/C 81/06)
VÝBOR REGIONŮ
s ohledem na rozhodnutí předsednictva Výboru regionů na zasedání dne 25. ledna 2005 pověřit Komisi pro udržitelný rozvoj (DEVE), aby v souladu s čl. 265 odst. 5 Smlouvy zakládající Evropské společenství vypracovala stanovisko z vlastní iniciativy k tématu "Námořní politika Evropské unie: otázka trvalého rozvoje pro místní a regionální samosprávy";
s ohledem na program prací probíhajících v roce 2005 [1] Komise pro udržitelný rozvoj (DEVE) Výboru regionů, ve kterém je zvláštní pozornost věnována "horizontálnímu a integrovanému přístupu k námořní politice Evropské unie";
s ohledem na články I 13 a I 14 Smlouvy zakládající Ústavu pro Evropu [2], jež se týkají aspektů námořní politiky;
s ohledem na stanovisko Výboru regionů ze dne 9. dubna 2003 ke sdělení Evropské komise "Směrem k strategii ochrany a péče o mořské životní prostředí", KOM(2002) 539 v konečném znění [3];
s ohledem na sdělení Evropské komise ze dne 2. března 2005 "Cesta k budoucí námořní politice Evropské unie: Evropská vize pro oceány a moře";
s ohledem na sdělení Evropské komise k tématu "Strategické cíle 2005 – 2009" ze dne 26. ledna 2005 [4], ve kterém se upozorňuje na specifickou potřebu "komplexní námořní politiky zaměřené na rozvoj vzkvétající námořní ekonomiky a využití úplného potenciálu námořních činností environmentálně udržitelným způsobem";
s ohledem na doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 30. května 2002 k realizaci strategie pro integrovanou správu pobřežních oblastí v Evropě [5];
s ohledem na Bílou knihu "Evropská dopravní politika do roku 2010: Zadání směru pro budoucnost" ze dne 12. září 2001 [6];
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 84/2005 rev.1), který byl přijat Komisí pro udržitelný rozvoj dne 28. června 2005 (zpravodaj: pan Döring, ministr spravedlnosti, práce a evropských záležitostí Šlesvicko-Holštýnska (SRN, SES);
Vzhledem k těmto důvodům:
1. Moře jako základ pro život a hospodářství má pro lidi elementární význam a evropský kontinent se právě moři vyznačuje. Délka pobřeží Evropské unie včetně ostrovů činí asi 325000 km a vezmeme-li v úvahu i její nejvzdálenější regiony, má EU největší námořní teritorium na světě, třetina ze 450 milionů lidí, kteří tvoří Evropskou unii, žije na pobřeží nebo blízko něj a více než 100 regionů přímo hraničí s moři.
2. Moře je rozhodující pro život více než 14 miliónů osob, které žijí na ostrovech Evropské unie, a je nejdůležitější podmínkou pro socioekonomický rozvoj všech ostrovních regionů.
3. Moře o rozloze asi 1,4 miliard km2 jsou největším životním prostorem na Zemi.
4. Moře a klima jsou spolu úzce spjaty a 70 % kyslíku, který dýcháme, je produkován mořskou flórou.
5. Různá s moři spjatá odvětví hospodářství, např. sektory dopravy, energie a výživy, budou muset čelit obtížnému úkolu podpořit hospodářský růst trvalým způsobem s cílem zachovat zdroje.
6. Preambule Dohody o námořním právu Spojených národů mimo jiné stanovuje, že je třeba "upravit všechny otázky týkající se námořního práva v duchu vzájemného porozumění a spolupráce", "že problémy mořského prostoru spolu úzce souvisí a musí být vnímány jako celek", že "mezinárodní doprava usnadňuje vyvážené a účinné využívání zdrojů" a že by mělo být podporováno "zachování živých mořských zdrojů a ochrana a zachování životního prostředí moří".
7. Především regionální a místní samosprávy ležící u moře již mají spoustu zkušeností, které by se měly při vývoji budoucí námořní politiky využít.
přijal toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 12. října).
1. Názory Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
Úvod
1.1 konstatuje, že moře jako celek se poprvé v historii Evropské unie stávají tématem politické diskuse a poprvé je také možno konstruktivně sloučit často již léta platná jednotlivá opatření EU pod společný synergický přístup, jenž se stane moderní evropskou námořní politikou, z níž bude možno získat maximální užitek;
1.2 očekává, že kromě prvního zjištění stavu Evropská komise již během tohoto mandátu učiní první kroky směrem k evropské námořní politice a navrhne své záměry týkající se legislativy;
1.3 vítá rozhodnutí Evropské komise vypracovat Zelenou knihu pro oblast námořní problematiky, jejímž cílem by bylo zjištění stavu a vytvoření základny pro budoucí evropské námořní hospodářství coby klíčovou iniciativu pro rok 2010;
1.4 podporuje iniciativy jednotlivých regionů a regionálních sítí intenzivně se na tomto procesu podílet;
1.5 rovněž vítá sdělení ze dne 2. března 2005 "Cesta k budoucí námořní politice Evropské unie: Evropská vize pro oceány a moře" a zjištění a stanovené cíle pro sektor námořní problematiky v EU obsažené v tomto sdělení;
1.6 zdůrazňuje, že rozhodnutí Evropské komise vést v rámci vytvoření Zelené knihy rozsáhlý proces konzultací, ve kterém evropské místní a regionální samosprávy budou hrát klíčovou úlohu, má zásadní význam;
Integrovaný přístup jako řídicí princip
1.7 zastává stanovený cíl, podle kterého budou identifikovány a zachovávány velké potenciály evropských moří a aktivní evropská námořní politika musí být navržena tak, aby se i budoucí generace mohly těšit z nesmírného kulturního, biologického a hospodářského bohatství moří;
1.8 zdůrazňuje, že základem v budoucnu způsobilé a efektivní evropské námořní politiky musí být integrovaný přístup jako řídicí princip strategického propojení různých jednotlivých politik;
1.9 upozorňuje na to, že již existuje celá řada příkladů aktivní námořní politiky i mimo Evropskou unii;
1.10 doufá, že integrovaný přístup k evropské námořní politice také umožní účinné spuštění barcelonského procesu, který by bral v úvahu roli regionálních a místních orgánů v této oblasti.
Jednotlivé politiky
1.11 poukazuje na to, že evropská námořní politika se dotýká řady sektorálních politik, pro které zčásti existují evropská nařízení, která však dosud nebyla integrovaným přístupem sloučena;
1.12 specifikuje dále důležité jednotlivé politiky, ke kterým musí aktivní námořní politika přihlížet;
Obchod, doprava, stavba lodí a přístavní hospodářství
1.13 zdůrazňuje velký zájem regionů v Evropské unii o konkurenceschopnost v oblasti námořní dopravy, stavby lodí a přístavního hospodářství.
Rozšíření vnitrozemských vodních cest a námořních dopravních cest je z hlediska geografie, silné orientace Evropy na export a nárůstu dopravních toků nevyhnutelné.
Přesun dopravy z pevniny na moře přitom dává jednu z odpovědí na zvládnutí nárůstu dopravy.
Kromě toho musí evropská námořní politika vytvořit rámcové podmínky, které hospodářským subjektům v oblasti evropské námořní dopravy, stavby lodí a v přístavním hospodářství zaručí rovné příležitosti.
Zároveň je třeba ošetřit globalizovanou námořní dopravu a bezpečnost na moři prostřednictvím jasných a závazných bezpečnostních předpisů, tyto předpisy však musí být také aplikovány;
1.14 konstatuje, že Evropa má_strategický zájem na tom, aby si zachovala konkurenceschopné obchodní loďstvo a silný loďařský průmysl, což vyžaduje uplatňování aktivní průmyslové politiky, založené na inovaci, výzkumu a vědě;
1.15 zdůrazňuje, že pro posílení tohoto odvětví je třeba vybudovat infrastrukturu pro údržbu a opravu lodí v evropských přístavech a zpřísnit bezpečnostní normy;
1.16 navrhuje zvážit způsob, jakým by bylo možné nakládat s odpadem, který pochází z lodí, a přitom respektovat životní prostředí, což by se mohlo například řešit zavedením zvláštního přístavního poplatku;
Rybolov a aquakultura
1.17 konstatuje, že navzdory společné politice rybolovu EU rybolov podle tradičního vzoru – přestože představuje zdroj pro některé fungující podniky – naráží v důsledku nadměrného rybolovu na své hranice, ačkoli se EU vyznačuje největším trhem zpracovaných výrobků z ryb na světě.
Pokud společná politika rybolovu nebude prováděna s rozhodností a tam, kde to bude nezbytné, nebude podpořena dalšími specifickými opatřeními pro jednotlivá evropská moře, pak se zdá, že dojde ke kolapsu značných částí evropských zásob ryb a v důsledku toho nevyhnutelně k hospodářskému úpadku mnoha rybářských závodů;
1.18 zdůrazňuje, že rozvoj aquakultur pro ryby, korýše a řasy na moři a u pevniny prodávané za vysoké ceny i těžba a kultivace mořských přírodních látek prostřednictvím mořské "modré" biotechnologie představují kromě tradičního rybolovu při trvalém využívání důležité faktory hospodářského růstu;
Energetika, mořské nerostné bohatství, námořní technika
1.19 konstatuje, že v oblasti energie získávané u břehů moří vedle těžby ropy a zemního plynu nabývá na hospodářském významu především větrná energie jako jedna z forem obnovitelných zdrojů energie.
V souvislosti s rostoucí závislostí Evropské unie na dovozu energie je nutné podporovat také další rozvoj této energie, jež se opírá o využití moří;
1.20 konstatuje, že mořské nerostné bohatství je velmi rozsáhlé, jeho těžba je zčásti ještě na samém počátku, musí však probíhat tak, aby neporušila dlouhodobou ekologickou rovnováhu;
1.21 zdůrazňuje inovativnost všestranné námořní techniky s širokou paletou použití, což platí pro veškerou námořní dopravu včetně údržby lodí, přístavního hospodářství a loděnic, zařízení pro činnosti na moři, hydrografii, aquakulturu a životní prostředí.
I ekologická technika nabízí velké ekonomické příležitosti.
Tak se námořní technika se svým vysokým potenciálem inovace stává na jedné straně důležitým hospodářským faktorem a na straně druhé silným motorem pro oblast výzkumu a vývoje;
Mořské životní prostředí
1.22 zdůrazňuje, že moře vzhledem ke svým fyzikálním, chemickým a biologickým parametrům podléhají vnějším vlivům, jako je vzrůstající znečišťování, včetně dopadů zátěže z dřívějška a částečně neodborné těžby biologických a nebiologických surovin z moře, jakož i počínající změna klimatu, jež ohrožují budoucnost moře jako zdroje biologické rozmanitosti a důležitého ekonomického zdroje pro miliony lidí v celé EU, a proto naléhavě vyžadují příslušná protiopatření.
Jako příklady mohou sloužit rámcová směrnice EU o vodě nebo dlouholeté snahy o zlepšení stavu nového "téměř vnitrozemského Baltského moře" EU;
Cestovní ruch
1.23 konstatuje, že sport, wellness, zdraví, vysoká kvalita vod určených ke koupání, čisté pláže, přírodní pobřeží, omezení výstavby v pobřežních oblastech, kulturní nabídka a nabídka aktivit pro volný čas rozhodují o tom, pro které pobřežní oblasti se turisté rozhodnou.
Další rozvoj přímořského evropského cestovního ruchu, a v jeho rámci i malých přístavů pro plachetnice a motorové čluny, je i nadále důležitým předpokladem.
V evropské námořní politice je nutné přiměřeně zohlednit podporu přímořského cestovního ruchu s vysokou mírou zaměstnanosti coby oblasti vhodné pro investice;
Ochrana pobřeží
1.24 připomíná, že stoupající mořská hladina a eroze pobřeží vyžadují přímé stavební řešení ochrany pobřeží a že zároveň musí být zkoumány a ekonomicky zhodnoceny případné následky změny klimatu za účelem zajištění dalšího rozvoje ochrany pobřeží; v této souvislosti nabývá zásadní důležitosti výměna příkladů dobré praxe v oboru integrovaného řízení pobřežních oblastí, z níž by měly vyplynout metody odpovídající potřebám pobřežních území, s cílem zachovat prostorovou kvalitu a identitu přímořských regionů.
Podobně je také důležité vypracovat opatření k ochraně přírodních zdrojů pobřežních oblastí, které jsou nejproduktivnějším mořským prostředím;
Ostrovní rozměr
1.25 je toho názoru, že evropská námořní politika má zohlednit ostrovní specifika a být schopna pomoci překonat přírodní obtíže, kterými jsou ostrovy postiženy a které jsou důvodem dodatečných strukturálních nákladů, jež je přivádí do nevýhodné situace v ohledu konkurenceschopnosti vůči kontinentu;
1.26 je toho názoru, že s ohledem na velkou závislost ostrovních ekonomik na námořní dopravě by námořní politika Evropské unie měla být užitečným nástrojem, který příznivě ovlivní integraci ostrovních trhů do jednotného trhu za rovných podmínek s kontinentálními regiony;
Mořské zdroje v návaznosti na zahraniční politiku a v politice sousedství
1.27 je toho názoru, že EU jako "global player" musí mít velký zájem na tom, aby se mořské zdroje využívaly způsobem řádným a přijatelným pro všechny státy a využívaly se rovněž se zřetelem na globální trvalou udržitelnost; v této souvislosti je třeba zohlednit platné mezinárodní úmluvy a především předpisy Mezinárodní námořní organizace (IMO);
Nástroje integrované námořní politiky
Výzkum a vzdělávání
1.28 konstatuje, že mořský výzkum se musí stát nejen nedílnou součástí evropské politiky výzkumu, ale i jedním z jejích klíčových bodů;
1.29 podporuje Galwayskou deklaraci evropských institutů pro mořský výzkum ze dne 13. května 2004 pro podporu mořských věd a technologií v 7. rámcovém programu výzkumu; zdůrazňuje, že vedle technických oblastí v odvětvích jako výzkum materiálů a technologií, výzkum ve zdravotnictví a potravinářský výzkum, výzkum klimatu a mořské biologie a v netechnických oblastech jako obchod a cestovní ruch musí být bezodkladně podporována mezinárodní výzkumná zařízení, která mohou k horizontálním otázkám sbírat rozsáhlá data;
1.30 souhlasí s podporováním vzdělávacího systému pro námořní profese, který by se opíral o potřeby všech evropských trhů práce, v členských státech a v regionech.
Územní plánování a monitoring
1.31 je toho názoru, že nástroje pro územní plánování tvoří důležitou součást integrované námořní politiky.
Vhodné monitorovací systémy a jejich vyhodnocení mohou poskytnout důležitá data pro časový vývoj různých parametrů moří a jejich využití.
Řízení územních vodních zdrojů i výhradní hospodářské zóny EU by integrovaným přístupem mohlo být optimalizováno, což je v neposlední řadě kvůli vysokým infrastrukturním nákladům ve společném evropském zájmu;
1.32 podporuje v této souvislosti zvláště doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 30. května 2002 k realizaci strategie pro Integrovanou správu pobřežních oblastí v Evropě (ICZM – Integrated Coastal Zone Management).
Mezi aspekty ICZM patří integrované sledování vztahů mezi pevninou, pobřežím a otevřeným mořem, zvažování různých zájmů v rámci i mezi odvětvími hospodářství, životního prostředí, sociálních věcí a bezpečnosti stejně jako zapojení politiky, správy a společenských skupin s cílem včas rozpoznat konflikty a najít řešení;
Veřejné povědomí
1.33 vytýká, že až velké námořní havárie lodí, které neodpovídaly normám EU, jako Erika a Prestige, přispěly k tomu, že si veřejnost v celé Evropě uvědomila význam moří.
Evropská námořní politika bude moci být úspěšně realizována jen tehdy, pokud budou prostřednictvím vhodných nástrojů do formulace a realizace zapojeni především lidé na místní a regionální úrovni, kterých se to týká.
Měla by tak být zohledněna celá řada příkladů dobré praxe v regionech Evropy;
Vnitrozemí
1.34 je toho názoru, že aspekt vnitrozemí hraje v námořní politice důležitou roli, protože činnosti ve vnitrozemí mají významný dopad na pobřeží a moře.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 podporuje aktivní zapojení evropské námořní politiky do ústředních cílů Lisabonské strategie;
2.2 požaduje, aby Komise uznala pozitivní a mnohostranný přínos místních a regionálních samospráv při řízení mořských zdrojů a aby zajistila, že tato role bude začleněna do budoucí námořní politiky;
2.3 doporučuje, aby si Komise všímala tří klíčových témat: a) vytvoření způsobilosti a výstavby zařízení pobřežních oblastí pro obchody a společenství – včetně podpory inovace, dovedností a podnikání, zvláště v oblasti rozvoje nových námořních technologií včetně přiměřeného financování těchto zařízení a rozvoje požadovaných lidských zdrojů b) využití moře a pobřeží pro podporu ekonomického rozvoje včetně podpory obnovy pobřeží a aktivit ve venkovských oblastech se sociálními a ekonomickými výstupy, c) omoci osadám při pobřeží a na venkově prostřednictvím podpory lepšího přístupu do větších venkovských oblastí i regionálních městeček a měst;
2.4 nabádá, aby byl vypracován přehled stávajících právních norem a předpisů souvisejících s danou oblastí a aby byly nástroje regionální politiky, nařízení Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, nařízení Fondu pro celoživotní učení a 7. rámcový program Evropského společenství pro výzkum a rozvoj prověřeny s ohledem na jejich dostatečný zřetel k námořní problematice;
2.5 si přeje, aby byla přiznána důležitost námořní dimenzi Unie v jejích budoucích cílech konkurenceschopnosti a spolupráce, zejména v oblasti nadnárodního a přeshraničního úsilí o redukci znečistění, posílení námořní bezpečnosti, řízení letištních systémů a plavebních cest, v plánovacím období 2007-2013 regionální politiky a podněcuje k prověření a koordinaci stávajících evropských nástrojů financování Unie s ohledem na oblast námořní problematiky;
2.6 vyzývá Komisi, aby – pokud možno – vypracovala evidenci hospodářského a ekologického významu jednotlivých mořských zdrojů a vyvodila z ní hodnocení pro stávající a do budoucna plánované využití mořských zdrojů včetně případných nutných změn;
2.7 vyzývá Komisi, aby vytvořila soupis různých s moři souvisejících hospodářských odvětví s ohledem na jejich současný a budoucí potenciál a vzhledem k tvorbě hodnot a k pracovním místům a předložila závěry týkající se realizace;
2.8 nabádá Komisi, aby i nadále přiměřeně zohledňovala posilování, zlepšování a rozšiřování námořních cest v rámci Transevropských sítí a ve spolupráci s členskými státy k němu podněcovala;
2.9 vyzývá, aby byl s ohledem na zlepšení dopravy na ostrovy a dostupnosti kontinentálních trhů rozšířen rozvoj druhotných sítí a podpořena plná integrace ostrovů do "mořských dálnic";
2.10 požaduje řádné územní plánování, například zavedením ICZM a rozdělením nebo vyhrazením oblastí, které by mohly být vyžadovány pro různé účely;
2.11 podporuje iniciativu LeaderSHIP 2015 loďařského průmyslu EU a vyzývá Komisi, aby podpořila konkurenceschopnost velmi kvalitního evropského lodního stavitelství;
2.12 vyzývá Komisi, aby se otázka jak zabránit námořním haváriím na volném moři, při pobřeží a v přístavech stala jednou z priorit Evropské unie a aby byla zvýšena úroveň bezpečnosti závazných mezinárodních úmluv mezinárodního veřejného práva, jako úmluv SOLAS a MARPOL Mezinárodní námořní organizace (IMO), prostřednictvím iniciativ EU, aby byl urychlen ratifikační proces těchto úmluv a aby bylo zlepšeno jejich uplatňování a monitorování; přitom je vhodné, aby prověřila, do jaké míry mohou být prostředky ze strukturálních fondů využity pro řízení rizik;
2.13 žádá zvýšené úsilí v souvislosti s podporou objemu a/nebo s rozvojem infrastruktury pro pozemní přístup k přístavním zařízením, výstavby logistických distribučních sítí a nových a diverzifikací stávajících přístavních infrastruktur, se zvláštní pozorností na potřeby přístavních infrastruktur ostrovů, za současného dodržování opatření k ochraně přírodních zdrojů pobřežních oblastí;
2.14 vyzývá, aby byly více zohledněny sociální aspekty v přístavech, například ubytování posádek;
2.15 žádá, aby byly bezpečnostní koncepty a opatření v přístavních zařízeních a jejich blízkém okolí ihned přizpůsobeny novým hrozbám terorismu;
2.16 vyzývá Komisi, aby pokračovala v započaté reformě politiky rybolovu, a tím dlouhodobě zajistila existenci zásob ryb v evropských vodách a příjmy rybářů;
2.17 žádá Komisi a Radu, aby při zahájení evropské-středomořské politiky byla věnována hlavní pozornost společné politice rybolovu a to také s výhledem na vytvoření zóny volného obchodu ve středomoří do roku 2010;
2.18 apeluje na Komisi, aby vytvořila rámcové podmínky, které by umožnily další podporu investic do větrné energie v Evropské unii.
Intenzívně by měl být zkoumán a eventuálně také podporován potenciál jiných obnovitelných energií jako např. využití přílivu a odlivu;
2.19 prosí Komisi o zajištění ekologického čerpání spodní vody v souvislosti s ropou a zemním plynem ve vodách Evropské unie;
2.20 vyzývá Komisi, aby vytvořila scénáře pro nezbytná opatření na ochranu pobřeží, které by zohledňovaly různé prognózy stoupající mořské hladiny;
2.21 žádá, aby byl i pro námořní problematiku vyvinut nástroj odpovídající prostorové informační infrastruktuře "INSPIRE", a tak bylo možné zvážit různé zájmy o využívání na pevné bázi dat;
2.22 nabádá ke konkrétnější podpoře hospodářského odvětví loďařství a námořní techniky, např. podporováním zavádění tankerů s dvojími stěnami nebo očekávané odstraňování asi 200 plošin pro těžbu ropy a zemního plynu v následujících letech;
2.23 vyzývá Komisi k podpoře vypracování národních strategických plánů a podpoře přístupů ICZM přesahujících regiony a státy;
2.24 vyzývá Komisi, aby zvýšila prostředky určené na podporu mořského výzkumu a soustředila se na podporování nových technologií, aby např. v rámci EU harmonizovala také polární techniku a podmínky např. pro aquakulturu a aby zároveň včas přihlédla k ekonomickému aspektu;
2.25 prosí Komisi, aby pro zesílení povědomí v řadách veřejnosti vytvořila systematickou strategii moderní námořní politiky, s cílem zakotvit ji "přímo na místě", a tak přispět ke skutečné realizaci;
2.26 prosí Komisi o zohlednění aspektu vnitrozemí a vzájemného působení mezi vnitrozemím, pobřežními regiony a mořem, tak aby všechny regiony – nejen regiony přímo u moře – byly do námořní politiky zapojeny;
2.27 prosí Komisi o zohlednění především již existujících přístupů velkých regionů ke čtyřem rozsáhlým evropským mořským oblastem severovýchodního Atlantiku, Baltského moře, Středozemního moře a Černého moře;
2.28 doporučuje, aby Komise v přímořských obcích zvláště zohlednila kulturní zájmy a znalost prostředí a začlenila je do plánování, řízení a rozvoje související politiky.
Dále je nutné podporovat trvalé kulturní styky mezi pobřežními obcemi a mořem zvláště tam, kde moře přispívají k trvalé udržitelnosti obcí.
To bude přidanou hodnotou turismu;
2.29 vyzývá Komisi, aby zajistila začlenění místní a regionální problematiky do procesu vytváření a provádění evropské námořní politiky a aby při vypracovávání Zelené knihy přihlédla k četným v regionech již existujícím expertizám.
Velký význam pro zavedení integrovaných přístupů politiky mohou mít příklady "dobré praxe", ale i přímořské modelové regiony.
Dále by měl být s cílem zajištění místní dimenze při dodání zohledněn velice úspěšný model LEADER;
2.30 nabádá k tomu, aby byly v průběhu rozsáhlých diskusí o Zelené knize a do jejího uveřejnění uspořádány různé regionální konference v pobřežních regionech, jednak za účelem shromáždění regionálních a místních odborných stanovisek, a na druhé straně s cílem zvýšit veřejné povědomí o přímořské a námořní problematice.
Konference by měly být vyváženě rozděleny mezi regiony s velkými průmyslovými přístavy a regiony s menšími přístavy;
2.31 nabízí, že sehraje v rámci diskusí, které budou přípravu Zelené knihy o námořní politice provázet, roli významného partnera a nabádá ke dlouhodobé kampani pro veřejnost, do které by byly zapojeny místní a regionální samosprávy.
Stanovisko Výboru regionů k tématu "Decentralizovaná spolupráce v reformě rozvojové politiky EU"
(2006/C 115/09)
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na rozhodnutí předsednictva ze dne 5. července 2005, kterým byla Komise pro vnější vztahy (RELEX) pověřena vypracováním stanoviska z vlastní iniciativy, v souladu s čl. 265 odst. 5 Smlouvy o ES, k tématu "Decentralizovaná spolupráce v reformě rozvojové politiky EU";
s ohledem na dokument "strategie vnějších vztahů VR: hlavní směry" (DI CdR 8/2005), přijatý dne 30. června 2005 komisí RELEX, k předložení předsednictvu;
s ohledem na pracovní program komise RELEX (CdR 62/2005 bod 8 příloha 6), přijatý předsednictvem na schůzi dne 12. dubna 2005, a zejména na bod 1.3;
s ohledem na stanovisko VR ze dne 23. února 2005 ke sdělení Komise k tématu "Sociální dimenze globalizace" (CdR 328/2004 fin) [1];
s ohledem na stanovisko VR ze dne 9. října 2003 ke sdělení Komise k tématu "Obchod a rozvoj – jak pomoci rozvojovým zemím mít zisk z obchodu" (CdR 100/2003 fin) [2];
s ohledem na stanovisko VR ze dne 3. července 2003 k tématu "Dopad jednání o všeobecné úmluvě o službách (AGCS) ve WTO na místní a regionální samosprávy" (CdR 103/2003 fin) [3];
s ohledem na články 177 až 181 Smlouvy o založení Evropského společenství;
s ohledem na závěry Rady ze dnů 23. a 24. května 2005, a zejména na její přijetí sdělení Komise ze dne 12. dubna 2005;
s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru k tématu "Urychlení procesu směřujícího k dosažení rozvojových cílů tisíciletí: přínos Evropské unie", KOM(2005) 132 v konečném znění, ze dne 12. dubna 2005;
s ohledem na výsledky konzultace o budoucnosti rozvojové politiky EU vyhlášené Komisí dne 7. ledna 2005;
s ohledem na závěry Evropské rady konané ve dnech 16. a 17. června 2005 v Bruselu, (10255/05) zejména bod IV;
s ohledem na revidovanou Dohodu z Cotonou, podepsanou dne 25. června 2005;
s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů "Návrh společného prohlášení Rady, Evropského parlamentu a Komise – Rozvojová politika Evropské unie: Evropský konsensus", KOM(2005) 311 v konečném znění ze dne 13. července 2005;
s ohledem na zprávu předloženou generálním tajemníkem Organizace spojených národů dne 21. března 2005 o stavu a perspektivách realizace Rozvojových cílů tisíciletí, které budou přezkoumány na summitu v New Yorku v září 2005;
s ohledem na návrh stanoviska (CdR 224/2005) přijatý dne 15. září 2005 Komisí pro vnější vztahy (zpravodajka: paní Juliette SOULABAILLE, starostka města Corps-Nuds, FR/SES).
Vzhledem k tomu, že
1) je úlohou Výboru regionů, aby v rámci institucí hájil zvláštnosti projektů decentralizované spolupráce zaměřených na rozvoj předkládaných evropskými územními samosprávami;
2) že ve snaze o náležitost a účinnost činnosti EU ve prospěch uskutečňování světových cílů v oblasti boje proti chudobě je důležité zvážit osobitý přínos činitelů, kteří jako takoví mají zkušenosti s rozvojem a organizováním demokracie blízké potřebám a očekávání obyvatelstva;
3) že Komise předala Výboru návrh společného prohlášení Rady, Evropského parlamentu a Komise Rozvojová politika Evropské unie – "Evropský konsensus", KOM(2005) 311 v konečném znění;
přijal jednomyslně na svém 62. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 16. a 17. listopadu 2005 (jednání ze dne 16. listopadu) toto stanovisko.
1. Názory Výboru regionů
1.1 Na evropskou rozvojovou politiku
VÝBOR REGIONŮ
1.1.1 připomíná, že rozvojová politika Společenství je zakotvena v článcích 177 až 181 Smlouvy a že tvoří jednu z hlavních složek vnější činnosti Evropské unie;
1.1.2 schvaluje reformu evropské rozvojové politiky přijatou v listopadu 2000, jejímž hlavním cílem je boj proti chudobě ve světě, reformu, která potvrzuje svůj závazek podporovat demokracii a lidská práva a která byla koncipována v duchu partnerství se zeměmi přijímajícími pomoc; zdůrazňuje důležitost cílů tisíciletí OSN a boje s chudobou, na který jsou zaměřeny; zdůrazňuje, že těchto ambiciózních cílů nelze dosáhnout bez aktivního zapojení místních a regionálních samospráv.
To by mělo být zjevné a samosprávám by měla být přiznána významná role při spolupráci v oblasti rozvoje.
1.1.3 vítá opatření přijatá se záměrem učinit evropskou pomoc viditelnější a účinnější a přizpůsobit ji zemím přijímajícím pomoc (vytvoření skutečných rozvojových strategií s víceletou perpektivou, vznik EuropeAid, dekoncentrace – dnes již fungující – evropských programů u delegací Komise);
1.1.4 konstatuje, že rozvojová politika Evropské unie se v současnosti zaměřuje na 151 zemí a území, jejichž seznam byl sestaven na mezinárodní úrovni, a provádí se prostřednictvím četných geografických a tematických programů, pro země AKP na základě Dohody z Cotonou;
1.1.5 lituje, že ve snaze lépe přizpůsobit své rozvojové programy obyvatelstvu dotyčných zemí vzala ve sdělení nazvaném "Účast nestátních činitelů na rozvojové politice Společenství" [4] především na vědomí organizace občanské společnosti bez toho, že by zvážila přínos územních samospráv;
1.1.6 s uspokojením konstatuje změnu v přístupu, kterou přinesly úpravy Dohody z Cotonou nedávno přijaté při její průběžné revizi [5], zejména v článku 4, jenž do budoucna rozšiřuje ustanovení, z nichž mohli dosud těžit pouze nestátní činitelé, rovněž na "decentralizované místní orgán".
1.2 Na úlohu ponechanou decentralizované spolupráci
VÝBOR REGIONŮ
1.2.1 rozumí pod pojmem "decentralizovaná spolupráce" mezinárodní spolupráci vedenou evropskými územními samosprávami (tak jak jsou definovány legislativou jednotlivých členských států) a řízenou jejich demokraticky zvolenými výkonnými zástupci, která mobilizuje hybné síly jednotlivých území, jež stojí jak mimo ústřední státní moc, tak mimo občanskou společnost;
1.2.2 s politováním konstatuje, že přínos evropských územních samospráv evropské rozvojové politice a rovněž ostatním druhům politiky zaměřeným na vnější pomoc zůstává i nadále značně nedoceněn;
1.2.3 konstatuje, že toto nedocenění je příčinou velmi nejednoznačně chápané úlohy, kterou mají hrát v jednotlivých programech, jež jsou součástí rozvojové politiky, místní samosprávy a následkem toho:
a) některé programy, např. URB-AL či Asia-Urbs (v současnosti začleněn do programu Asia Pro Eco II), jim vyhrazují specifickou úlohu,
b) ve sdělení Komise z roku 2002 k tématu Účast nestátních činitelů na rozvojové politice Společenství stejně jako v Dohodě z Cotonou, podepsané v červnu 2000, jsou místní "orgány" zmíněny mezi státními činiteli, odlišeny od činitelů nestátních,
c) zatímco v nařízení, týkajícím se řádku "decentralizovaná spolupráce", jsou ty samé "místní orgány (včetně obcí)" zařazeny do dlouhého seznamu činitelů občanské společnosti;
1.2.4 si přeje, aby při zohlednění jiných činitelů rozvoje, než jsou vlády, byla nastolena větší rovnováha mezi různými druhy uspořádání občanské společnosti označovanými za "nestátní činitele" a územními samosprávami.
Toto přání v žádném ohledu neodporuje partnerství, která mezi sebou v rámci decentralizované spolupráce často uzavírají samosprávy a nestátní činitelé.
1.3 Na místní samosprávy jako aktéry rozvojové politiky
VÝBOR REGIONŮ
1.3.1 zdůrazňuje, že v rámci vlastních ustanovení jednotlivých členských států udržují evropské místní samosprávy již po dlouhá léta spolupráci se svými protějšky ze zemí mimo Evropskou unii, a zejména s rozvojovými zeměmi;
1.3.2 si všímá, že bez ohledu na míru iniciativy, která je samosprávám svěřena, jim členské státy často různou formou poskytují podporu, s cílem posílit účinnost jejich decentralizované spolupráce a lépe propojit spolupráci v oblasti rozvoje na této úrovni s tou, kterou sami vedou na úrovni státní, čímž přiznávají samosprávám, že jejich přínos je hodnotným doplňkem;
1.3.3 připomíná, že samosprávy přinášejí decentralizované spolupráci know-how a zkušenost pocházející z výkonu různých pravomocí: služby obyvatelstvu v oblasti zdravotnictví a vzdělávání, městské služby (voda, odpad), hospodářský územní rozvoj, a to i prostřednictvím obchodu, ale také institucionální podporu místnímu řízení, zkušenosti s místní a regionální demokracií a s fungujícími demokratickými institucemi, zhodnocení kulturního dědictví, a to se nezmiňuje úloha, kterou mohou hrát v podporování míru ("diplomacie měst").
Jejich činnost je tedy obzvláště cenná pro to, aby "decentralizované místní orgány" v rozvojových zemích mohly lépe čelit odpovědnosti, kterou na ně decentralizace klade;
1.3.4 Současně zdůrazňuje, že územní samosprávy jsou velmi vhodným propagačním prostředkem, jak upoutat pozornost evropských občanů k problematice rozvojové pomoci a podněcovat je k činnosti v tomto směru;
1.3.5 uznává, že nejednotnost ustanovení jednotlivých států, různorodost oblastí, v nichž dochází ke spolupráci místních samospráv, okolnosti charakterizující každou samosprávu a lidské a finanční prostředky, které každá z nich v různé míře uvolňuje na svou decentralizovanou spolupráci, tvoří v současnosti velmi bohatou a komplexní mozaiku;
1.3.6 má za to, že čitelnost je výchozím bodem k tomu, aby byl uznán přínos samospráv v boji proti chudobě a v podpoře fungování demokracie, neboť umožňuje chápat decentralizovanou spolupráci ne pouze jako násobení činnosti a programů, ale jako místní rozměr globální strategie ve prospěch rozvoje v měřítku země nebo regionu;
1.3.7 vítá iniciativy vynaložené místními samosprávami, jak evropskými, tak těmi z rozvojových zemí, na uspořádání své spolupráce podle tematických či zeměpisných oblastí;
1.3.8 vítá vznik světové organizace United Cities and Local Governments – UCGL ("Spojená města a místní samosprávy"), v současnosti již Organizací spojených národů uznávaného partnera pro dialog, založené na hodnotách míru, místní autonomie a solidarity, organizace, která sdružuje samosprávy ze všech regionů světa nad problematikou mezinárodní spolupráce.
1.4 Na návrh společného prohlášení Rady, Evropského parlamentu a Komise Rozvojová politika Evropské unie – "Evropský konsensus", KOM(2005) 311 v konečném znění;
VÝBOR REGIONŮ
1.4.1 děkuje Komisi, že mu zaslala návrh společného prohlášení, jež má velký politický význam;
1.4.2 tento krok vítá, neboť má za to, že toto adresování je samo o sobě částečným uznáním místních samospráv jako činitelů evropské rozvojové politiky;
1.4.3 sdílí celkový tón textu, jehož cílem je dosáhnout toho, aby "globalizace byla kladnou hybnou silou pro celé lidstvo", což je pozice, kterou sám zastává v jednom ze svých předchozích stanovisek [6];
1.4.4 oceňuje snahu dodat činnosti Evropské unie na podporu rozvoje větší koherenci: prostřednictvím vytvoření "tematického rámce" umožňujícího zvolit priority mezi politikou vnitřní a vnější (což je obzvláště nutné v oblasti mezinárodního obchodu), mezi činností Komise a činností členských států;
1.4.5 vítá fakt, že je v několika ze zvolených témat činnosti výslovně zmíněna úloha místních samospráv jako činitelů místního řízení a decentralizovaného rozvoje, a má za to, že by tato úloha měla být zmíněna i v jiných oblastech (zejména v přístupu k vodě);
1.4.6 se zájmem očekává zvláštní text o situaci a pomoci Africe, jehož zveřejnění Komise ohlásila.
2. Doporučení Výboru regionů
VÝBOR REGIONŮ
2.1 doporučuje zvážit úlohu decentralizované spolupráce podle následujících zásad:
a) globální přístup k boji proti chudobě ve světě a úsilí o splnění cílů tisíciletí OSN musí jasně zohlednit místní dimenzi jak ve vztahu k potřebám, tak i k jejich uspokojování;
b) je tedy na místě uznat, že místní samosprávy mají spolu s dalšími aktéry k dispozici specifické know-how a zkušenost díky výkonu svých pravomocí a odpovědnosti vůči obyvatelstvu svého území působnosti;
c) k posílení svého vlivu musí evropská rozvojová politika zahrnout do svých plánů přispívání aktérů, kteří jsou nositeli demokracie a rozvoje a zároveň sdílejí zásady partnerství a účasti, jež jsou zásadami Unie;
d) si je vědom skutečnosti, že mezinárodní rozvoj je obousměrný proces a že orgány místní a regionální samosprávy v Evropě nejenže mohou přispět obrovským dílem k rozvoji myšlenek a osvědčených postupů, ale také se obohatí širší interakcí s vládami, místními orgány a místními komunitami celého světa zapojením do společné práce a učením na základě jejich práce a zkušeností.
e) si je vědom skutečnosti, že klíčem k úspěšné rozvojové politice je lepší správa, a má za to, že klíčovým prvkem dobré správy je vědomí, že nejlepší rozhodnutí jsou přijímána na úrovni co nejbližší občanům, jichž se dotýkají;
2.2 navrhuje, s ohledem na již existující organizace vytvořené samosprávami ve snaze uspořádat svou decentralizovanou spolupráci ve prospěch rozvoje, zejména v rámci organizace United Cities and Local Governments ("Spojená města a místní samosprávy"), a rovněž s ohledem na orgány přispívající k valorizaci decentralizované spolupráce, zachovat následující podmínky;
2.2.1 evropským místním samosprávám:
a) označovat jednotlivé činnosti decentralizované spolupráce, což je první podmínkou pro to, aby její rozmanitost mohla být oceněna odpovídajícími protějšky ve Společenství a mohly být usnadněny výměny zkušeností a součinnost mezi samosprávami.
Příklad střediska pro sledování vztahů decentralizované spolupráce mezi Evropou a Latinskou Amerikou (které vzniklo jako důsledek výběrového řízení vyhlášeného v rámci programu Urb-Al) musí být kladně oceněn a podobné projekty by měly být vytvářeny pro další oblasti světa;
b) podpořit vznik základny podobné té, kterou mají k dispozici nevládní organizace (CONCORD), tak aby došlo k rozproudění politického dialogu mezi institucemi Společenství a místními samosprávami zaměřenými na rozvoj;
c) usnadnit výměnu informací a úvah tak, aby byly sdíleny mezi samosprávami;, prostřednictvím rozšíření fondů pro twinningové činnosti tak, aby zahrnovaly vazby mezi EU a rozvojovými zeměmi;
d) prozkoumat prostřednictvím vhodné studie různá legislativní a právní opatření, která v jednotlivých členských státech ovlivňují činnosti mezinárodní spolupráce vedené územními samosprávami;
2.2.2 samosprávám v rozvojových zemích navrhuje přizpůsobit obecné zásady evropské rozvojové pomoci decentralizovanému přístupu:
a) v souvislosti s dekoncentrací činnosti Komise: delegace Komise by měly brát na vědomí místní rozměr a klást důraz na doplňkový charakter decentralizované spolupráce ve vztahu ke spolupráci na státní úrovni, a rovněž na její patřičnost vzhledem k potřebám místních samospráv dotyčných zemí, aby se tak prohloubila demokratizace a decentralizace.
V tomto duchu by se mohly vypracovat hlavní směry, tak aby se jimi vytváření programů mohlo řídit ve všech fázích vývoje, a to již od samého počátku až do financování jejich uskutečnění;
b) s úmyslem posílit regionální integraci by mohl být podporován vznik sdružení a sítí místních volených zástupců rozvojových zemí, které by pak mohly těžit z pomoci svých evropských protějšků;
c) ve snaze harmonizovat pomoc by se mohly zorganizovat "Konference o zemi", které by shromáždily evropské samosprávy činné ve stejné rozvojové zemi; mohly by se týkat čtyř zemí, v nichž je v souladu s rozhodnutím Rady z Barcelony z roku 2002 testována harmonizace mezi členskými státy;
2.3 doporučuje zahrnout místní samosprávy do oživování evropské rozvojové politiky, kterou si přeje Komise; v současnosti již dokážou zastat – často společně s nevládními organizacemi – jistou úlohu při upozorňování veřejnosti na otázky spojené s bojem proti chudobě ve světě prostřednictvím zvláštních aktivit zaměřených na své občany, především na mládež;
2.4 Na návrh společného prohlášení Rady, Evropského parlamentu a Komise Rozvojová politika Evropské unie – "Evropský konsensus", KOM(2005) 311 v konečném znění.
VÝBOR REGIONŮ
2.4.1 si s ohledem na zvýšenou pozornost vůči zemím, které udržují s Evropskou unií "problematické partnerství", klade otázku, jakými změnami projde od roku 2007 rozpočtový řádek "decentralizovaná spolupráce", který je v současnosti vyhrazen pouze pro ně [7], když je mu přidělena zjevně nedostatečná výše prostředků;
2.4.2 si přeje, aby rozpočtová pomoc, která by měla v podmínkách evropské pomoci nabývat na významu, byla pro vlády, jimž je tato pomoc určena, příležitostí převést na místní samosprávy prostředky ze svého státního rozpočtu úměrné odpovědnosti, kterou jim svěřují současná decentralizační opatření;
2.4.3 žádá Komisi, aby na základě této nové etapy rozvojové politiky Evropské unie vzala na vědomí doporučení vyjádřená v tomto stanovisku.
COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES _BAR_
Brussels, 5.12.2005
COM(2005) 618 v konecném
znení2005/0244 (COD)
.
Návrh
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
o omezení uvádění na trh a používání perfluoroktansulfonátů (změna směrnice Rady 76/769/EHS)
(presented by the Commission)
ODŮVODNĚNÍ
1. ÚVOD A SOUVISLOSTI
Perfluoroktansulfonáty (PFOS) jsou anionty, jež jsou obchodně dostupné v podobě solí, derivátů a polymerů.
K hlavním oblastem využití látek souvisících s PFOS patřilo zajišťování odolnosti vůči mastnotě, oleji a vodě u materiálů používaných např. v textilních výrobcích, kobercích, papíru a všeobecně při povrchové úpravě.
V případě látek používaných v těchto oblastech se z velké části jednalo o polymery PFOS pro výrobu tkanin a o látky PFOS ke zpracování papíru a k povrchové úpravě.
K dalšímu využití pak v menší míře dochází při chromování, ve fotografickém průmyslu, fotolitografii, v náplních do pěnových hasicích přístrojů a v hydraulických kapalinách v letectví.
Návrh vychází především z těchto studií:
- Posouzení rizik vypracované organizací OECD bylo schváleno na 34. společném zasedání Výboru pro chemické látky a Pracovní skupiny pro chemické látky, pesticidy a biotechnologii (5. až 8. listopadu 2002).
Podle tohoto posouzení jsou PFOS perzistentní v životním prostředí, jsou bioakumulativní a pro savce toxické.
- Spojené království vypracovalo v souladu s nařízením Rady (EHS) 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek[1] zprávu o hodnocení rizik a strategii snížení rizik, která zahrnuje posuzování dopadu .
- Vědecký výbor pro zdraví a environmentální rizika (SCHER) přezkoumal vědecká hlediska výše uvedené strategie snížení rizik a ve svém stanovisku přijatém dne 18. března 2005 potvrdil, že z údajů vyplývá, že PFOS jsou velmi perzistentní, velmi bioakumulativní a toxické.
Byly provedeny odhady emisí z každé oblasti používání.
Z posouzení rizik vyplynula potřeba snížit rizika PFOS pro zdraví a pro životní prostředí.
Strategie snížení rizik doporučila v případě určitých využití těchto látek zavést omezení ohledně uvádění na trh a používání.
Navrhovaná směrnice by se týkala rozsáhlé oblasti rizik souvisejících s expozicí díky zamezení používání PFOS v kobercích, textilních, kožených či oděvních výrobcích, čalounění, papíru, obalovém materiálu a v dalších oblastech využití.
Zdá se, že tyto látky se v daných oblastech již nepoužívají a návrh by zamezil opětovnému rozšíření jejich používání.
Dále se tyto látky používají v některých oblastech méně rozsáhlého a zvláštního využití, jako je chromování, fotografický průmysl, fotolitografie, náplně do pěnových hasicích přístrojů a hydraulické kapaliny v letectví.
Objemy používané v těchto oblastech omezeného použití a emise do životního prostředí by bylo zapotřebí dále posoudit, avšak v současné době se má za to, že jsou velmi malé.
Výhody a nevýhody regulování těchto oblastí použití by se musely zjistit na základě posouzení dopadu.
Nové údaje, např. pokud jde o expozice, zdroje a způsoby expozice či fyzikálně-chemické parametry PFOS, přináší stávající výzkumný projekt PERFORCE ( http://www.science.uva.nl/perforce/ ), financovaný ze zdrojů rámcového programu pro výzkum.
Směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků[2] by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
Cílem směrnice by bylo zavést ohledně PFOS harmonizovaná ustanovení, což by napomohlo ochraně vnitřního trhu a současně zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, jak požaduje článek 95 Smlouvy.
2. ODŮVODNĚNÍ NÁVRHU
Jaké jsou cíle návrhu ve vztahu k závazkům Společenství?
Vzhledem k tomu, že určité oblasti použití chemických látek nelze za určitých podmínek kontrolovat, bezpečnost pro zdraví a životní prostředí lze zajistit pouze zákazem takových způsobů použití dotčených látek a přípravků.
Účelem návrhu je ochrana vnitřního trhu.
Přijmou-li členské státy vnitrostátní ustanovení, jež omezí uvádění na trh a používání nebezpečných látek a přípravků, kvůli rozdílům v právních předpisech tak mezi členskými státy vzniknou obchodní překážky.
Cílem předlohy návrhu je zlepšit podmínky fungování vnitřního trhu ve prospěch ochrany zdraví a životního prostředí.
Jaké postupy má Společenství k dispozici?
Jediným postupem, který má Společenství k dispozici, je předložení návrhu na změnu směrnice 76/769/EHS, který by stanovil harmonizovaná pravidla využití PFOS.
Jsou jednotná pravidla nezbytná? Nepostačovalo by stanovit cíle, které by členské státy měly povinnost provádět?
Navrhovaná směrnice by stanovila jednotná pravidla pro oběh PFOS.
Rovněž je zárukou vysoké úrovně ochrany zdraví a životního prostředí.
Jediným způsobem, jak lze těchto cílů dosáhnout, je navrhovaná změna směrnice 76/769/EHS.
Stanovení cílů by bylo nedostačující.
3. VÝCHODISKO NÁVRHU
Navrhovanou směrnicí by se do přílohy I směrnice 76/769 doplnila látka PFOS.
Došlo by tak k omezení uvádění na trh a používání této látky.
4. NÁKLADY A PŘÍNOSY
4.1.
Náklady
Předpokládá se, že obtíže vyplývající z navrhované směrnice nebudou pro průmysl nebo obchod výrazné, vzhledem k tomu, že využívání PFOS je v dotčených případech na ústupu a podniky již zavádějí jiné přístupy.
4.2.
Přínosy
K přínosům návrhu patří zlepšení fungování vnitřního trhu, jakož i ochrana lidského zdraví a životního prostředí.
Navrhované omezení zajistí, aby PFOS již nebyly na trhu k dispozici pro určité oblasti použití, které představují riziko pro lidské zdraví nebo pro životní prostředí.
5. PROPORCIONALITA
Navrhovaná směrnice by přinesla užitek, pokud jde o ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Náročnost dosažení tohoto cíle je nízká.
6. KONZULTACE USKUTEČNĚNÉ PŘI PŘÍPRAVĚ NÁVRHU ZMĚNY
Do návrhu byly zahrnuty výsledky porad s experty ze členských států a Evropské rady chemického průmyslu (CEFIC).
Ke sdělení připomínek byla rovněž vyzvána Evropská spotřebitelská organizace (BEUC).
7. SOULAD SE SMLOUVOU
Tento návrh se zaměřuje na ochranu vnitřního trhu a zároveň na zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Proto je v souladu s čl.
95 odst. 3 Smlouvy.
8. EVROPSKÝ PARLAMENT A EVROPSKÝ HOSPODÁŘSKÝ A SOCIÁLNÍ VÝBOR
V souladu s článkem 95 Smlouvy se použije postup spolurozhodování s Evropským parlamentem.
Je zapotřebí konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor.
2005/0244 (COD)
Návrh
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
o omezení uvádění na trh a používání perfluoroktansulfonátů (změna směrnice Rady 76/769/EHS) (Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[3],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[4],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[5],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě údajů dostupných v červenci 2002 zpracovala organizace OECD posouzení rizik.
Z tohoto posouzení vyplývá, že možná rizika perfluoroktansulfonátů (PFOS) jsou důvodem ke znepokojení.
(2) Rizika, jež PFOS představují pro zdraví a životní prostředí, byla posouzena v souladu s nařízením Rady (EHS) 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek[6].
Z posouzení rizik vyplynula potřeba snížit rizika pro zdraví a pro životní prostředí.
(3) Byl konzultován Vědecký výbor pro zdraví a environmentální rizika (SCHER).
Výbor SCHER uznává potřebu dále vědecky posoudit rizika PFOS, zároveň však souhlasil s názorem, že mohou být nezbytná opatření na snížení rizik, aby se zabránilo znovuzavedení dřívějších způsobů využití.
Podle výboru SCHER se zdá, že stávající nezbytně nutné využívání těchto látek v leteckém, polovodičovém a fotografickém průmyslu nepředstavuje pro životní prostředí nebo pro lidské zdraví významné riziko, pokud budou minimalizována uvolnění do životního prostředí a expozice na pracovišti.
Výbor SCHER souhlasí, že pokud jde o náplně do pěnových hasicích přístrojů, je před přijetím konečného rozhodnutí nutné posoudit zdravotní a environmentální rizika alternativních látek.
Pokud jde o chromování, je třeba posoudit opatření ke snížení emisí.
(4) S cílem zajistit ochranu zdraví a životního prostředí se proto zdá být nezbytné, aby uvádění na trh a využití PFOS bylo omezeno.
Navrhovaná směrnice by se týkala hlavních oblastí rizik souvisejících s expozicí.
Zdá se, že další, méně významná využití PFOS nepředstavují riziko, a proto se na ně v současné době tento návrh nevztahuje.
Budou předmětem dalšího zkoumání a zvláštního posouzení dopadu.
(5) Je rovněž zapotřebí, aby se omezení týkalo též produktů obsahujících PFOS, aby byla zajištěna ochrana životního prostředí.
Je potřeba, aby se omezení obsažená v této směrnici vztahovala pouze na nové produkty, a nikoli na produkty již používané nebo nabízené jako použité.
(6) Směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků[7] by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Cílem této směrnice je zavést ohledně PFOS harmonizovaná ustanovení, což by napomohlo ochraně vnitřního trhu a současně zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, jak požaduje článek 95 Smlouvy.
(8) Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy Společenství, kterými se stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, jako např. směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci[8], ani jednotlivé směrnice z ní vycházející, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/37/ES ze dne 29. dubna 2004 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům nebo mutagenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS) (kodifikované znění)[9] či směrnice Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)[10],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do xx. xx.
200x [ jeden rok ode dne vstupu této směrnice v platnost ]. Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi uvedenými ustanoveními a touto směrnicí.
Uvedené předpisy budou používat ode dne xx. xx. 200x [ osmnáct měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost ].
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Zvláštní zpráva č. 1/2005
k řízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), spolu s odpověďmi Komise
(předložená podle čl. 248 odst. 4 druhého pododstavce Smlouvy ES)
(2005/C 202/01)
OBSAH
SEZNAM ZKRATEK
I–XI SOUHRN
1–11 ÚVOD
1–5 Úloha úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)
6–7 Organizační struktura úřadu
8–11 Audit Účetního dvora
12–43 VYŠETŘOVÁNÍ VEDENÁ ÚŘADEM
12–17 Vyšetřovací postupy
18–19 Stanovení priorit pro vyšetřovací funkci
20–22 Fáze vyhodnocování
23–29 Etapa vyšetřování
30–32 Etapa následné kontroly
33–43 Postupy při kontrole kvality
34 Příručka úřadu
35–37 Dohled na vedení vyšetřování
38–39 Interní audit
40–41 Výkonná rada úřadu
42–43 Zprávy o činnosti
44–65 PŘISPĚNÍ ÚTVARŮ ÚŘADU K JEHO VYŠETŘOVACÍ FUNKCI
44 Úvod
45–50 Tajné služby, operační strategie, informační služby
51–55 Politika, legislativa a právní stanovisko
56–61 Oddělení přímo podřízená řediteli úřadu
57–58 Oddělení soudců a státních zástupců
59–60 Oddělení pověřená vzděláváním a podporou kandidátským zemím
61 Oddělení pověřená rozpočtovými a personálními záležitostmi
62–65 Lidské zdroje
66–72 DOZORČÍ VÝBOR
73–94 ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
74–88 Efektivnost a účelnost vyšetřování
89–92 Mobilizace zdrojů pro podporu vyšetřování
93 Vztahy mezi úřadem a dozorčím výborem
94 Soustředění úřadu na jeho vyšetřovací funkci
PŘÍLOHA I: Graf organizační struktury úřadu
PŘÍLOHA II: Hlavní nedostatky zjištěné při auditu
Odpovědi Komise
SEZNAM ZKRATEK
AFIS Informační systém pro boj proti podvodům
EIB Evropská investiční banka
CMS Systém řízení případů
GŘ Generální ředitelství
ECR Elektronický registr případů
END Dočasně přidělení národní experti
IDOC Úřad pro vyšetřování a disciplinární opatření Komise
OLAF Evropský úřad pro boj proti podvodům
UCLAF Útvar koordinace boje proti podvodům
EU Evropská unie
I. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) se v dubnu 1999 stal pokračovatelem útvaru koordinace boje proti podvodům (UCLAF). Jeho statut byl posílen a jeho mandát rozšířen na všechny orgány a instituce Evropské unie.
Ustavení úřadu stálo mnoho úsilí zejména kvůli nepořádku ve spisech, které zdědil.
Teprve koncem roku 2003 bylo možno pocítit první výsledky restrukturalizace.
V polovině roku 2004 i tak mnoho aspektů vedení vyšetřování vyžadovalo další zlepšení.
II. Hybridní statut úřadu, který je nezávislý ve vyšetřování, ale podléhá Komisi ve svých ostatních funkcích, nijak nezasáhl do nezávislosti jeho vyšetřovací činnosti.
Integrace úřadu pod Komisi mu umožnila využívat nejen široké administrativní a logistické podpory, ale i ustanovení legislativy proti podvodům, kterou mají útvary Komise k dispozici.
Proto se nejeví jako účelné uvažovat o změně statutu úřadu [1].
III. Zdroje úřadu mu umožňují zabývat se všemi závažnými oznámeními, která obdrží.
V těchto podmínkách zůstávají priority, které si úřad stanovuje ve své politice vyšetřování, pouze teoretické.
IV. Úřad nedostatečně odlišuje vyšetřování (interní nebo externí) od asistenčních a koordinačních činností.
Jelikož mají činnosti u jednotlivých případů různou povahu, jejich spojování ztěžuje řízení zdrojů.
V. I když zavedení registrace a informatizovaného systému řízení vyšetřovacích spisů zlepšilo vedení záznamů o operacích a vyjasnilo odpovědnosti, dohled vykonávaný vedením je i nadále nedostatečný. Důsledkem pak jsou závažná zpoždění při zpracování spisů, předkládání hodnotících zpráv s nejasnými závěry a nepřesnými výsledky.
V boji proti neodůvodněným zpožděním by se měly stanovit nejzazší termíny pro zahájení vyšetřování.
VI. Příprava a sledování vyšetřovací činnosti zůstaly příliš často pouze základní.
Cíle sledované vyšetřovateli jsou vágní, pokud jde o získání důkazů a mobilizaci prostředků.
S výjimkou celní oblasti vyžaduje spolupráce s členskými státy ještě značné úsilí, jak ve sféře přímého řízení, tak ve sféře řízení sdíleného s členskými státy.
VII. I když se postup předkládání účtů v poslední době zlepšil, informace se týkají spíše objemu uskutečněných operací než skutečně dosažených výsledků, ať už jde o úspěšné vymáhání neoprávněně obdržených částek, nebo o disciplinární či trestní postihy pachatelů podvodů.
Systém měření výsledků založený na vhodných ukazatelích se musí ještě posílit.
VIII. Postupy úřadu na získávání zaměstnanců schopných vykonávat funkci vyšetřovatelů byly stanoveny v roce 2001 a vyčerpaly své možnosti.
Vysoký podíl zaměstnanců, jejichž smlouvy nemohou být prodlouženy nad určitou hranici (šest až osm let, podle jednotlivých případů), nyní výrazně ztěžuje stabilizaci know-how.
Za této situace zůstává úsilí úřadu o zvyšování kvalifikace nedostatečné.
IX. Kontrola zákonnosti uskutečňovaných vyšetřovacích akcí a respektování základních práv vyšetřovaných osob není zajištěna nezávislým způsobem.
Nejasná kodifikace vyšetřovacích činností často bývá zdrojem sporů.
Ustanovení předpisů v této oblasti se jeví jako nedostatečná.
X. Vztahy mezi úřadem a jeho dozorčím výborem jsou složité.
Ustanovení předpisů týkajících se řízení úřadu je třeba zásadně přehodnotit.
XI. Aby se činnost úřadu nerozptylovala na aktivity, které, ač spojené s bojem proti podvodům, se vyšetřování přímo netýkají, a aby se zajistilo, že veškeré zdroje budou věnovány na účinný boj proti podvodům poškozujícím finanční zájmy Evropské unie, bude třeba zásadně přehodnotit úkoly svěřené úřadu.
Soustředění činnosti úřadu na funkci vyšetřovatele by umožnilo lepší mobilizaci zdrojů, zejména s výhledem na zahájení vyšetřování zaměřeného na oblasti, kde jsou rizika podvodu považována za nejzávažnější.
ÚVOD
Úloha úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)
1. Založením Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) [2] chtěly evropské orgány zvýšit účinnost boje proti nezákonným činnostem škodlivým pro finanční zájmy Unie.
Úřadu tak byly oproti jeho předchůdcům [3] svěřeny nové pravomoci.
Zejména mu byla svěřena funkce provádět správní vyšetřování ve všech orgánech a útvarech Evropské unie.
Funkce vyšetřovatele byla posílena zárukou nezávislosti při výkonu této činnosti.
Tato nezávislost sama byla podpořena ustavením dozorčího výboru, jehož členové jsou osoby působící mimo instituce Společenství.
Ředitel úřadu, který se funkce ujal v březnu 2000, získal pravomoc jmenovat zaměstnance jednotlivých oddělení, což mu umožňuje lépe reagovat na specifické potřeby úřadu při vyšetřovací činnosti.
2. I když Komise zdůrazňuje význam jeho vyšetřovací funkce (viz bod 12), svěřila úřadu široké spektrum činností spojených s ochranou finančních zájmů Evropské unie [4].
Tyto činnosti, částečně sdružené v tom, co úřad nazývá "platformou služeb", pokrývají:
a) pomoc Komise poskytovanou členským státům v oblasti boje proti podvodům;
b) rozvoj strategie boje proti podvodům v rámci politiky ochrany finančních zájmů (článek 280 Smlouvy);
c) přípravu na legislativní návrhy a pro další předpisy Komise pro boj proti podvodům;
d) rozvoj nástrojů potřebných pro boj proti podvodům;
e) shromažďování a analýza informací;
f) odbornou pomoc určenou, zejména v oblasti vzdělávání, ostatním orgánům a institucím Společenství, ale i státním úřadům, jichž se týká ochrana finančních zájmů Společenství.
Předpisy nestanovují mezi těmito činnostmi žádné priority.
3. Úřad působí ve složitém institucionálním rámci a spolu s dalšími subjekty, jichž se přímo nebo nepřímo týká boj proti podvodům.
Rozdělení pravomocí mezi těmito institucemi není vždy přesně stanovené, což s sebou nese jak riziko překrývání činností, tak riziko nedostatečně pokrytých oblastí.
Tyto instituce lze rozdělit do tří skupin:
a) instituce působící v členských státech nebo ve třetích zemích, např. policie, soudní orgány nebo správní orgány stíhající podvody;
b) instituce působící na úrovni Společenství, jako úřad pro vyšetřování a disciplinární opatření (IDOC) [5], útvary interního auditu každého z orgánů, evropský veřejný ochránce práv, kontrolní oddělení operačních útvarů Komise, nebo dokonce dozorčí výbor úřadu;
c) ostatní mezivládní instituce pověřené bojem proti kriminalitě jako jsou Eurojust nebo Europol.
4. Protože správa přibližně 80 % výdajů Evropské unie je svěřena členským státům, musí úřad, ze zřejmého důvodu efektivnosti, úzce spolupracovat s ostatními úřady (policie, celní úřady, justiční orgány …).
Nezbytnost této spolupráce složitost jeho úkolu ještě zvyšuje.
Kromě toho veškerá trestní řízení vždy zahajují členské státy.
Ke složitosti úkolu úřadu ještě přispívá rozdílnost justičních systémů jednotlivých členských států.
5. Přestože je úřad novým orgánem, musel pokračovat v operacích započatých svým předchůdcem (UCLAF).
Převzal tak asi 1400 případů již v řízení [6], což představovalo obtížné dědictví právě kvůli nedbalému vedení značné části těchto šetření [7].
Zároveň byl soubor zaměstnanců jeho předchůdce přeřazen pod úřad, což až do transformace tabulek zaměstnanců v roce 2001 omezovalo manipulační prostor nového ředitele [8].
Organizační struktura úřadu
6. Úřad má dvojaký statut: je nezávislý ve vyšetřování, ale podléhá Komisi ve svých ostatních funkcích.
Tento hybridní statut, který nijak nezasáhl do nezávislosti vyšetřovací funkce, má určité výhody.
Z právního hlediska tak mohl úřad, jenž je součástí Komise, využívat právě pravomocí Komise, zejména pokud jde o vykonávání kontrol na místě v jednotlivých členských státech podle různých všeobecných či odvětvových předpisů [9].
Připojení ke Komisi také usnadnilo plynulé fungování úřadu, který se mohl dovolávat administrativní podpory hlavních útvarů Komise.
7. Organizační schéma úřadu z května 2004 je uvedeno v příloze I. Od roku 2001 tabulkové počty úřadu představují asi 300 míst, což je dvojnásobek počtu zaměstnanců jeho předchůdce [10].
V roce 2004 mělo ředitelství pro vyšetřování (ředitelství B) 126 vyšetřovatelů [11] a 13 administrativních pracovníků.
Ostatní útvary úřadu zahrnující ředitelství pro politiku, legislativu a právní záležitosti (ředitelství A) a ředitelství pro tajné služby, operační strategii a informační služby (ředitelství C) se dělí o zbývajících 193 míst.
Audit Účetního dvora
8. Audit měl za cíl zhodnotit kvalitu řízení úřadu v oblasti vyšetřování a posuzoval:
a) jak úřad vykonává svou roli vyšetřovatele;
b) přínos každého oddělení služby úřadu pro jeho vyšetřovací funkci.
Kvůli nedostatečné spolehlivosti údajů o konkrétních pokračování vyšetřování nemohla být posouzena celková efektivnost práce úřadu.
9. Zpráva Účetního dvora doplňuje hodnocení předložené Komisí v dubnu 2003; její rozbor se týkal převážně právního rámce činnosti úřadu [12].
Doplňuje také druhé, více kvantitativní hodnocení, předložené Komisí v říjnu 2004 [13].
10. Protože se jednalo o vyšetřování, audit provedený mezi dubnem a říjnem 2004 vycházel z předchozích připomínek Účetního dvora [14].
Týkal se systémů, struktur a předpisů vztahujících se k zaměstnancům.
Hodnotila se také činnost těch oddělení úřadu, která nejsou přímo pověřena vyšetřováním.
Přestože tento audit hodnotil nedávné uspořádání úřadu a vzorek 117 operací provedených na konci roku 2003, ukázalo se, že v této době Úřad ještě dokončoval revize mnoha operací započatých jeho předchůdcem a že opatření reorganizace započaté v období let 2002–2003 teprve začínala přinášet první výsledky.
Nedostatky zjištěné při auditu jsou uvedeny v příloze II.
11. Tato zpráva byla zpracována, když Komise navrhla revidovat předpis týkající se vedení vyšetřování úřadu [15].
Účetní dvůr k tomuto návrhu předložil stanovisko, které bere v úvahu závěry a doporučení auditu.
VYŠETŘOVÁNÍ VEDENÁ ÚŘADEM
Vyšetřovací postupy
Vedle koordinačních operací rozlišuje nařízení (ES) č. 1073/1999 externí šetření (článek 3) a interní šetření (článek 4).
Úřad sám dělí případy do pěti kategorií:
a) interní šetření (to jsou šetření případů korupce uvnitř orgánů nebo podobných institucí);
b) externí šetření (to jsou přímá šetření týkající se třetích stran, jejichž činnost je spojena s rozpočtovými operacemi Společenství);
c) právní pomoc (jedná se o podporu národním úřadům v rámci trestních řízení);
d) koordinace (jedná se o podporu členským státům v případě vyšetřování týkajícího se více zemí);
e) případy "monitorování" (jde o to dát úřadu u závažných spisů možnost sledovat, zda členské státy plní své závazky ve smyslu článku 280 Smlouvy).
13. Případy ve fázi aktivního šetření (475 ke dni 30. září 2004) zahrnují vlastní vyšetřování (252) a koordinační a asistenční operace (223).
Koordinační operace jsou obzvláště časté, protože se jedná o oblast příjmů a výdajů ve sdíleném řízení.
A tak ze 23 případů hodnocených během auditu v oblasti cel a obchodu byla čtyři vyšetřováními vedena úřadem.
14. Toto sdružování vyšetřování s koordinačními a asistenčními operacemi uvnitř týchž oddělení ředitelství vyšetřování ztěžuje řízení zdrojů.
Role úřadu je tedy v každém z těchto případů podstatně odlišná.
Při vyšetřování musí být každá etapa zdokumentována, doložena a zaznamenána tak, aby spis mohl sloužit jako důkazní materiál před soudem.
Při koordinačních a asistenčních operacích musí úřad poskytnout rychlou a účinnou podporu vnitrostátním úřadům, aniž by podléhal přísným procedurálním omezením.
V těchto případech se nejeví vždy jako vhodné postupovat jako při vyšetřování. Zatěžují se tak zdroje, které by mohly použít pro skutečná šetření, a nese s sebou riziko duplicitního působení vzhledem k některým pravomocím oddělení následné kontroly.
15. Úřad může vést pouze správní šetření.
Z tohoto důvodu nemůže podnikat žádné kroky vyžadující pravomoci policie.
I když si úřad může např. vzít kopie dokladů v prostorech hospodářských subjektů, nesmí prohledávat bydliště jejich majitelů nebo zaměstnanců, i když by se tam mohly nacházet důležité důkazy.
Nemůže mít ani přístup k bankovním účtům hospodářského subjektu nebo soukromé osoby, je-li pracovníkem nějakého orgánu Společenství.
Existují tak jasné hranice, které nemůže úřad při vyšetřování překročit, což ovlivňuje rozsah jeho závěrů.
Navíc se může snížit i praktická efektivnost fáze vyšetřování, pokud členské státy neposkytnou úřadu požadovanou podporu.
16. Vyšetřování úřad zahajuje obvykle na základě informací, které obdrží od třetích stran.
Jedná se o oznámení předaná útvary Komise, jinými institucemi EU, úřady členských států, ale i občany nebo hospodářskými subjekty.
Po přijetí takových informací je v rejstříku úřadu [16] založen nový spis.
Vyšetřovací činnost tedy představuje tři hlavní etapy:
a) etapa vyhodnocování, v jejímž závěru předloží ředitelství pro vyšetřování stručnou [17] zprávu, kterou navrhuje zahájit vyšetřování, jestliže se přijatá tvrzení jeví jako závažná [18].
Hodnotící zpráva je předána k vyjádření výkonnému výboru složenému z představitelů oddělení úřadu spojených s vyšetřováními.
Další rozhodnutí, zda zahájit vyšetřování, náleží řediteli úřadu.
Ke dni 30. září 2004 probíhalo hodnocení 194 případů (viz tabulka 1);
b) etapa šetření, kdy je případ otevřen; v zásadě se shromažďují důkazy pro a proti obvinění podle postupů stanovených v manuálu úřadu.
Po ukončení práce předloží vyšetřovatelé návrh zprávy výkonné radě, která rozhodne, zda je třeba spis předat úřadům k soudnímu nebo disciplinárnímu řízení, zajistit jeho následnou kontrolu za účelem vymáhání prostředků, nebo jej uložit ad acta.
Rozhoduje ředitel na základě stanoviska výkonné rady.
Ke dni 30. září 2004 bylo ve fázi aktivního šetření 475 případů;
c) třetí etapa, která probíhá mimo ředitelství pro vyšetřování, je popřípadě věnována následné kontrole případů předaných soudním úřadům a k vymáhání prostředků.
Mnoho případů je uzavřeno bez následné kontroly.
Ke dni 30. září 2004 bylo ve fázi následné kontroly 649 případů.
Tabulka 1
Počet případů podle jednotlivých etap na konci září 2004
Zdroj: Systém řízení případů úřadu, statistika ke dni 30. září 2004.
Etapa prováděníOblasti _BAR_ Počet případů ve fázi vyhodnocování _BAR_ Počet případů ve fázi vyšetřování _BAR_ Počet případů ve fázi následné kontroly _BAR_
Protikorupční _BAR_ 28 _BAR_ 57 _BAR_ 48 _BAR_
Přímé výdaje _BAR_ 33 _BAR_ 42 _BAR_ 78 _BAR_
Vnější pomoc _BAR_ 53 _BAR_ 81 _BAR_ 84 _BAR_
Zemědělství _BAR_ 21 _BAR_ 86 _BAR_ 59 _BAR_
Strukturální fondy _BAR_ 41 _BAR_ 48 _BAR_ 202 _BAR_
Cla _BAR_ 18 _BAR_ 161 _BAR_ 178 _BAR_
Celkem _BAR_ 194 _BAR_ 475 _BAR_ 649 _BAR_
17. V roce 2002 zavedl úřad systém řízení případů (CMS), což umožnilo lepší statistiku vyšetřování [19].
I když se v roce 2003 zavedla některá zlepšení, je třeba informace pocházející z tohoto systému posuzovat velmi opatrně, protože audit prokázal, že mnohé spisy jsou zpožděné při vyřizování nebo při aktualizaci a že uváděné finanční údaje nejsou ani navzájem v souladu, ani vždy prokázané.
Stává se tedy, že některá vyšetřování jsou zařazena mezi ještě probíhající operace, i když se nepodnikají žádné vyšetřovací kroky a spis by měl být uzavřen s následnou kontrolou nebo bez ní.
Také se stává, že vyšetřování jsou uzavřena, aniž by byly příslušné částky vypořádány.
V některých případech bylo zjištěno, že vyšetřovatelé odložili uzavření vyšetřování, aby se mohli sami zabývat jejich následnou kontrolou, i když to v zásadě není jejich úlohou.
Stanovení priorit pro vyšetřovací funkci
18. Politika vyhlášená ředitelstvím úřadu spočívá v upřednostnění interních šetření a šetření v oblasti přímých výdajů týkajících se zejména rozšíření EU.
19. Ve skutečnosti zdroje úřadu umožňují prošetřit všechna závažná obdržená oznámení, a tedy nepřichází v úvahu otázka výběru mezi možnými šetřeními.
Četnost oznámení podle oblastí je uvedena v tabulce 2.
Tabulka 2
Oznámení doručená úřadu v období od srpna 2003 do září 2004
Zdroj: Systém řízení případů úřadu, statistika ke dni 30. září 2004.
Oblast _BAR_ Průměrný měsíční počet oznámení _BAR_ Podíl na měsíčních oznámeních _BAR_
Protikorupční _BAR_ 5 _BAR_ 9 % _BAR_
Přímé výdaje _BAR_ 8 _BAR_ 15 % _BAR_
Vnější pomoc _BAR_ 12 _BAR_ 23 % _BAR_
Zemědělství _BAR_ 12 _BAR_ 23 % _BAR_
Strukturální fondy _BAR_ 7 _BAR_ 13 % _BAR_
Cla _BAR_ 9 _BAR_ 17 % _BAR_
Celkem _BAR_ 53 _BAR_ 100 % _BAR_
Fáze vyhodnocování
20. Celkově úřad podstatně zkrátil čas věnovaný vyhodnocování: stanovil si typovou čtrnáctidenní lhůtu od okamžiku určení hodnotitele.
I když mezi říjnem 2002 a zářím 2004 podíl probíhajících hodnocení trvajících déle než 4 měsíce výrazně klesla z 62 % na 35 %, jedná se stále ještě o 68 hodnocení. Protože se jedná o oblasti, kde dokumentace nutná k vypracování hodnotící zprávy se musí získávat i mimo orgány Společenství, jeví se typová čtrnáctidenní lhůta jako příliš krátká [20].
Ve většině posuzovaných hodnocení se rozhodnutí o zahájení vyšetřování jevila jako opodstatněná z hlediska kritérií stanovených úřadem.
Audit přesto ukázal, že některé postupy (viz příloha II) by se daly zlepšit.
A tak:
a) ve třetině posuzovaných hodnocení byly cíle stanovené pro vyšetřování nepřesné;
b) ve třetině hodnocení se dohled vykonávaný vedením ukázal jako slabý;
c) polovina posuzovaných hodnocení byla výrazně zpožděna, aniž by to bylo nějak vysvětleno.
21. Přestože se zájem úřadu musí v první řadě soustředit na finanční podvody, byla v praxi často dána přednost trestní oblasti.
Potenciální finanční dopad, který by umožnil stanovit základní směry vyšetřovací činnosti, jako vypořádání zpronevěřených částek, byl považován za druhořadý.
22. I když je zřejmé, že povaha vyšetřování úřadu je taková, že nelze předvídat všechny aspekty každé etapy, je i tak vhodné snažit se načrtnout základní směry organizace a plánování těchto vyšetřování, aby se vyhnulo rizikům ztráty zdrojů.
Co se tohoto týče, hodnotící zprávy často přinášely jen základní prvky plánování, aniž by toto bylo napraveno zpracováním podrobnějších pracovních plánů v dalším stadiu vyšetřování.
Ukázalo se také, že některá hodnocení mohla být lepší, kdyby se již od počátku uskutečnila konzultace s oddělením následné kontroly a oddělením soudců a státních zástupců ohledně cílů, postupů a prostředků, které by se měly použít při vyšetřování.
V některých případech by porada s ředitelstvím C (analýza a informace) mohla hodnotitelům pomoci lépe využít technických informačních prostředků, které jsou k dispozici (viz příloha II).
Etapa vyšetřování
23. Zatímco v říjnu 2002 probíhalo 51 % vyšetřování po dobu delší než 12 měsíců, zvýšil se tento podíl na 62 % procent v září 2004, i když se průměrná doba vyšetřování snížila v návaznosti na revizi starých případů úřadu UCLAF.
Jako v případě vyhodnocování byla častou příčinou zpoždění doba určená členským státům pro předání dokumentace vyžádané úřadem [21] (viz příloha II).
Stejně tak bylo důvodem zpoždění to, že úřad, jakož i ostatní útvary Komise, postupoval ve své komunikaci často byrokraticky, výsledkem čehož byly ztráty času, kterým se dalo vyhnout přímo návštěvou příslušného útvaru.
Audit ukázal, že některá zpoždění byla způsobena "vlažným" nasazením vyšetřovatelů, a to přesto, že nařízení (ES) č. 1073/1999 stanoví v čl.
24. Vedení úřadu provedlo jen málo kontrol délky vyšetřování.
Očekávali bychom, že jednotlivé vyšetřovací spisy vysvětlí a zdůvodní zpoždění, tak tomu však nebylo.
Zatímco zprávy, které úřad musí zasílat dozorčímu výboru po devíti měsících vyšetřování, nějaké náznaky obsahují, po uplynutí této lhůty již neexistuje povinnost vysvětlovat jakékoli zpoždění vyšetřování ani pravidelně informovat výkonnou radu.
V mnoha případech nelze zpoždění vysvětlit.
25. Hodnotící zprávy třídí obvykle vyšetřování podle stupně naléhavosti.
Dopad tohoto třídění na pokračování práce není jasný.
Ve skutečnosti totiž není žádná norma stanovující, jaké zdroje k vyšetřování použít a v jaké lhůtě musí být práce uzavřena v závislosti na stupni naléhavosti.
26. Registrace časového rozvrhu vyšetřovatelů je nástrojem řízení podstatným pro kontrolu výkonu vyšetřování.
I když tento systém byl již Účetním dvorem [22] doporučen, úřad jej ještě nepoužívá.
Navíc neexistuje žádný obecný nástroj analýzy objemu práce vyšetřovatelů na úrovni ředitelství B.
27. Při šetření úřadu docházelo často k nedostatkům v kodifikaci vyšetřovacích činností, která je velmi důležitá jak pro vyšetřovatele, tak pro osoby podléhající pravomoci soudu [23], zejména v případě interních šetření.
Bez takové kodifikace vyvstávají dvě rizika: riziko sporu o postup v průběhu vyšetřování s vyšetřovanými osobami a riziko nezdaru soudního stíhání zahájeného na základě vyšetřování z důvodů nedodržení forem, které mají zaručit uplatnění principů transparentnosti a kontradiktornosti [24].
28. V obecnější rovině a stejně jako v případě vyhodnocování ukázal posuzovaný vzorek vyšetřování, že skutečná vyšetřovací činnost úřadu byla často dosti omezená.
Úřad jen výjimečně využíval své pravomoci vyšetřování na místě, výslechu svědků a podezřelých.
Nejčastěji těchto specifických vyšetřovacích postupů využil v oblasti cel.
Naopak zase úřad velmi často žádal o informace u vyšetřovacích orgánů některých členských států, zejména v Itálii.
Protože se jedná o vyšetřování v oblasti výdajů ve sdíleném řízení, úřad si tak vesměs nechává zaslat dokumentaci, kterou považuje za nezbytnou, tu pak prostuduje a analyzuje a je-li to nutné, provede kontrolu přímo na místě [25].
I v případech vyšetřování týkajících se výdajů v přímém řízení, kdy je úřad hlavním vyšetřovatelem, se většinou omezuje na rozbor dokumentace získané od řídících útvarů Komise a opírá se přitom zejména o zprávy nezávislých auditorů pověřených v rámci smluv o financování.
V podobných případech úřad sestavuje a vysvětluje položky spisu, které se zasílají soudním orgánům členských států, ale nepředkládá další důkazy k těm, které daly k dispozici řídící útvary.
Spis se nejčastěji sestavoval za pomoci oddělení soudců a státních zástupců.
29. Úřad musí mít možnost zpracovávat závěrečné zprávy o vyšetřování v rámci soudních řízení, zatímco v případě operací ve sdíleném řízení jsou určeny řídícím úřadům členských států (celní úřady, platební organizace …).
Z tohoto důvodu je třeba, aby jejich obsah byl jasný a závěry byly průkazné, přesné a vyvážené.
V mnohých případech obsažených v posuzovaných vzorcích bylo zjištěno, že kvalita závěrečných zpráv má daleko k žádoucí úrovni.
Nejčastější nedostatky se týkají kvantifikace podvodů, přičemž se právě nejčastěji vyšetřují zpronevěry finančních prostředků.
Etapa následné kontroly
30. Úřad rozlišuje pět typů následné kontroly:
a) finanční kontrola, jejímž cílem je zaručit vymožení částek zpronevěřených z rozpočtu Společenství;
b) správní kontrola, jejímž cílem je přispět ke zlepšení metod řízení rozpočtových příjmů a výdajů;
c) soudní kontrola, jejímž úkolem je informovat se o pokročilosti trestních řízení a případného vznášení nároků orgánů v občanskoprávním řízení;
d) disciplinární kontrola spočívá ve zjištění informací o pokračování činnosti institucí na doporučení úřadu [26];
e) legislativní kontrola, jejímž cílem je takové přizpůsobení předpisů Společenství, aby byly co nejméně vystaveny rizikům podvodu.
31. Bylo velmi obtížné zjistit, jaký čas byl skutečně věnován následným kontrolám.
Shromážděné údaje přesto ukazují, že se nejedná o hlavní náplň činnosti příslušných oddělení.
Přidaná hodnota kontroly zajišťované úřadem byla obecně hodnocena jako slabá, zejména v případech koordinace nebo asistence (viz příloha II).
V případě následné finanční kontroly by se měla role úřadu omezit na vypořádání částek k vymáhání.
Jakmile jsou tyto částky stanoveny, vydávají příkazci operačních generálních ředitelství a úřady členských států inkasní příkazy a ověřují, zda k jejich proplacení došlo ve stanovené lhůtě.
Generální ředitelství pro rozpočet musí zaručit sledování inkasních příkazů od jejich vystavení a dohlížet na dodržování inkasních předepsaných lhůt ze strany příkazců.
V případě nedbalosti z jejich strany má právo obrátit se na IDOC.
Úloha úřadu se tedy kromě vypořádání částek určených k vymáhání výrazně překrývá s činností příkazců.
32. Následná kontrola zajišťovaná úřadem ve zvláštním případě vzájemné pomoci [27] týkající se oblasti cel a zemědělství nebyla systematická.
Úřad nestanovil normu, která by vedla k vykonávání soustavného a konzistentního dohledu nad zaznamenaným pokrokem v oblasti vzájemné pomoci požadované od členských států a výsledky podniknutých kroků jsou špatně uchopitelné.
Postupy při kontrole kvality
33. N základě nedostatků uvedených v předcházejících odstavcích vyvstává otázka účinnosti systémů kontroly kvality úřadu.
Příručka úřadu
34. Příručka úřadu popisuje činnost každého oddělení i většinu platných správních postupů.
Jen malá část manuálu se zabývá vyšetřovací činnosti tím, že by popsal stávající postupy zejména ve vztahu k fázím systému řízení případů (CMS).
Nepřiměřená pozornost byla věnována čistě právním aspektům operací na úkor praktických aspektů organizace a vedení vyšetřování, stejně jako roli, kterou by měly plnit jednotlivé zúčastněné strany, zejména roli orgánů členských států a hlavně vedení úřadu.
Role výkonného výboru, klíčového prvku při vedení vyšetřování, by se měla formulovat zvlášť jasně.
Dohled na vedení vyšetřování
35. Úřad zdědil způsob organizace po svém předchůdci (UCLAF), kde vyšetřovatelé vedli většinu svých šetření odděleně, bez skutečného dohledu.
Platí-li, že utajení šetření je nezbytné kvůli vyvarování se tlaků, které škodí vyšetřování, je neméně zásadní, že vedení vyšetřovací kanceláře vykonává dohled zaměřený nejen na ověřování toho, že se vyšetřovatel neodchyluje od stanovených cílů, ale i toho, že se pracuje s plným nasazením.
Ne vždy tomu tak však bylo.
Takový dohled je ale nevyhnutelný pro zajištění řádného využívání zdrojů.
36. Zatímco systém řízení případů (CMS) a vytvoření rejstříku přece jen přinesly pořádek, který byl nedostatečný, pokud jde o záznamy, fyzickou lokalizaci a strukturu vyšetřovacích spisů, je ještě třeba přeměnit tento systém na skutečný řídící nástroj, který by vedoucím z ředitelství pro vyšetřování umožnil informovat se o stavu operací, kterými jsou pověřeni, připravit akce k realizaci a ujistit se o jejich provedení ve stanovených lhůtách.
Proto by bylo třeba rozšířit na všechna oddělení ředitelství pro vyšetřování praxi měsíčních zpráv o činnosti, které byly pokusně zavedeny u některých oddělení kvůli sledování nejen náplně práce vyšetřovatelů, ale také reálného finančního dopadu uzavřených vyšetřování.
37. Záležitost výsledků vyšetřování nebyla dobře zvládnuta.
To, že je zahájena kontrola, ještě neznamená, že povede ke konkrétnímu výsledku [28] (vymáhání nebo trestní či disciplinární postih).
Jinými slovy, zahájení kontroly nepředstavuje relevantní ukazatel výsledku.
Ani předání spisů soudním orgánům není relevantní.
Důkazy předložené úřadem nemusí být považovány národními úřady za dostatečné, přičemž skutečnosti zakládající provinění mohou být promlčeny.
V případě interního šetření, když se úřadu podařilo shromáždit důkazy porušení zákona, jichž se dopustili pracovníci orgánů Společenství, bylo velmi obtížné nechat vyšetřovat případ soudními orgány zemí, kde pracují instituce, v nichž k oněm porušením došlo [29], ať už proto, že tyto soudní orgány nemají jasná pravidla pro přidělování těchto případů uvnitř vlastního soudního systému, nebo proto, že pro ně nepředstavují prioritu, která je žádoucí pro úřad [30].
V Bruselu a Lucemburku, hlavních sídlech orgánů, by bylo vhodné, aby si úřad znovu s příslušnými soudními orgány vyjasnil, jak v praxi postupovat, aby se předávané případy neztrácely z dohledu.
Jinak doporučeními úřadu ohledně disciplinárních postihů se ne vždy příslušné orgány nebo instituce řídí.
Interní audit
38. Oddělení interního auditu, které se skládá ze dvou dočasných zaměstnanců, je přímo podřízeno řediteli úřadu.
Jeho základním úkolem je informovat ředitele o účinnosti postupů vnitřní kontroly.
Od založení v roce 2001 se jeho zásahy týkaly v zásadě aspektů správního řízení úřadu a činností mimo rámec vyšetřování.
Dále byla několikrát požádána o podporu útvary ředitelství, ale i o posílení zvláštního týmu vytvořeného za účelem zpracování spisů k případu Eurostat od července 2003.
39. Oddělení interního auditu nepředložilo žádnou zprávu o vyšetřovací činnosti zejména pokud jde o zhodnocení dobrého fungování CMS nebo o spolehlivost a relevantnost ukazatelů výsledků.
Na konci roku 2004 oddělení interního auditu, navzdory vlastním analýzám rizik, ještě nijak významně nepřispělo ke zlepšení systémů řízení vyšetřovací funkce.
Výkonná rada úřadu
40. Výkonná rada, jíž předsedá ředitel pro vyšetřování a jež je složena z většiny vedoucích oddělení pověřených přímo nebo nepřímo vyšetřováním, byla ustanovena v roce 2002.
Schází se jednou týdně, aby posuzovala zprávy předložené v jednotlivých fázích vyšetřování (vyhodnocování, uzavírání, konec následné kontroly).
Její ustanovení bylo reakcí na dva hlavní cíle:
a) zlepšit kvalitu zpráv s využitím zkušeností nabytých v rámci jednotlivých sekcí;
b) zajistit vzájemný soulad rozhodnutí, navrhovaných řediteli úřadu jednotlivými týmy vyšetřovatelů.
41. Zatímco tato inovace představuje nepochybný pokrok při zpracovávání případů, její úspěšnost jako nástroje pro řízení vyšetřování je slabší, zejména kvůli nedostatku času členů rady k přezkoumání všech spisů.
I přes zásah rady tak byla zahájena vyšetřování na základě nedostatečných hodnocení, zpoždění výkonu se pouze oznámí monitorovacímu výboru a dále se nesledují, zatímco vyšetřování se mohou předávat oddělením následné kontroly, i když dohledávání důkazů nebylo ještě uzavřeno.
Zprávy o činnosti
42. Boj proti podvodům je předmětem různých zpráv, které všechny přispívají k externímu dohledu nad úřadem, protože jsou zasílány Radě a Evropskému parlamentu.
Úřad předkládá výroční zprávu o činnosti; Komise předkládá výroční zprávu o provádění své politiky ochrany finančních zájmů; dozorčí výbor úřadu vypracovává výroční zprávu a článek 15 nařízení (ES) č. 1073/1999 vyžaduje zhodnocení činnosti úřadu po třech letech existence.
43. Předkládání zpráv o činnosti úřadu se v průběhu let zlepšilo.
Zprávy jsou jasnější od té doby, co se opírají o statistické údaje CMS a co se rozbory zabývají spíše studiem případů než otázkami práva a politiky.
Spolehlivost statistických údajů musí být ještě posílena přesnějším zaznamenáváním operací a rychlejší aktualizací spisů.
Nejnovější zprávy by se rovněž mohly zlepšit v tom, že činnost, která byla doposud analyzovaná spíše z hlediska objemu, by se měla spíše hodnotit na základě dosažených výsledků. V tomto smyslu ustanovení čl.
3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1073/1999 požadují, aby ředitel vypracoval "zprávu … o výsledcích vyšetřování prováděných úřadem".
Informace o vymáhaných částkách jsou málo spolehlivé, protože informace od členských států nejsou ani jednotné, ani doložené [31].
Pokud jde o soudní důsledky, lhůty neumožňují zhodnotit efektivitu práce úřadu, zatímco počet disciplinárních řízení týkajících se interního vyšetřování zůstává velmi nízký.
Aby mohl úřad podávat zprávu o své činnosti transparentně a přitom průkazně, měl by stanovit a průběžně aktualizovat ukazatele zachycující nejen objem činnosti, ale i výsledky (úspěchy či neúspěchy) vyšetřování [32] (viz bod 39), včetně vyšetřování vedeného ve spolupráci s orgány členských států.
Skutečné výsledky vyšetřování lze nadále obtížně stanovit.
PŘISPĚNÍ ÚTVARŮ ÚŘADU K JEHO VYŠETŘOVACÍ FUNKCI
Úvod
44. Cílem této druhé části je zhodnotit skutečný přínos služeb úřadu k jeho vyšetřovací funkci.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že v listopadu 2003 předseda Komise uvažoval o soustředění činnosti úřadu právě na tuto jeho vyšetřovací funkci [33].
Tajné služby, operační strategie, informační služby
45. Ředitelství C sestává ze tří oddělení (viz příloha I).
První je pověřeno strategickými otázkami boje proti podvodům, rozborem trendů vývoje a dlouhodobých rizik a vedením databází nesrovnalostí oznámených členskými státy.
Druhé odpovídá za informační technologie a zaznamenávání registratur.
Toto oddělení zejména zavedlo systém řízení případů (CMS) a zajistilo jeho chod (viz bod 17).
Třetí musí podpořit prostřednictvím technického a programového vybavení šetření vedená zaměstnanci ředitelství pro vyšetřování.
Může také přispět operační [34] pomocí pátracím útvarům členských států.
46. Oddělení pověřené strategickou analýzou by měla úřadu umožnit zahájení některých vyšetřování, a to nejen na základě oznámení, ale na základě cílené analýzy rizika, vedené samotným úřadem v případné spolupráci s odpovídajícími úřady členských států.
Přestože toto oddělení existuje již dva roky, jeho činnost neměla přímý přínos pro vyšetřovací činnosti [35].
47. Mezi možnými cestami vedoucími k zahájení vyšetřování, zkoumalo oddělení informace sdělované členskými státy podle nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [36] a nařízení Komise (ES) č. 1681/94 o nesrovnalostech zjištěných v oblasti zemědělství a strukturálních fondů. Došlo k závěru, že pro další využití neměly údaje dostatečnou kvalitu.
48. Co se týká strategické analýzy, oddělení naráží na problematický přístup k různým databázím orgánů EU. Jejich útvary dokonce vyjádřily své znepokojení nad tím, že by úřad využíval rozšířeného přístupu k těm databázím, na které se vztahují opatření o ochraně osobních údajů (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001). Jako citlivá otázka nebyla s monitorovacím výborem podrobněji projednána, přestože je mimořádně důležitá, pokud má úřad postupovat systematičtěji a více zkoumavě při zahajování interních šetření.
49. I když tomu není dlouho, zvyšuje se neustále počet žádostí ze strany vyšetřovacích útvarů na podporu v oblasti operační analýzy; jde zejména o přístup do databází.
K polovině roku 2004 se zásahy oddělení operační analýzy týkaly převážně oblasti zemědělství a cel, jež se neřadí mezi priority vyšetřování stanovené ředitelem úřadu.
50. V rámci toho, co úřad nazývá platformou služeb, věnuje oddělení operační analýzy značnou část svých zdrojů na podporu členským státům v oblasti celní a v oblasti zemědělství.
Následující dvě z těchto činností by bylo lepší začlenit do jiných útvarů Komise:
a) fungování informačního systému pro boj proti podvodům (AFIS), který umožňuje členským státům i úřadu získávat a šířit informace týkající se podvodů [37];
b) řízení programů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, určených k posílení vybavení celních úřadů členských států.
Politika, legislativa a právní stanovisko
51. Ředitelství A sestává z šesti oddělení (viz příloha I).
Tři z těchto oddělení jsou pověřena činností následné kontroly (viz body 30 až 32) a podporou vyšetřovatelům v otázkách odvětvové legislativy.
I když se role těchto tří oddělení liší podle odvětví, která mají na starosti, mají dvě funkce. První je spojena s vyšetřování; druhou je podpora operačních generálních ředitelství Komise v rámci politiky ochrany finančních zájmů.
52. Pokud jde o vyšetřování, tato tři oddělení provádějí rozbory týkající se sektorových předpisů.
Dále také sledují nesrovnalosti oznámené členskými státy Komisi.
Stanoviska těchto oddělení z pohledu právního či finančního, zejména stanoviska předložená ve stadiu vyhodnocování případů, přispěla ke zlepšení kvality vyšetřování, zejména v oblasti přímých výdajů a vnějších akcí.
53. Pokud jde o podporu pro operační generální ředitelství Komise, podílejí se na posuzování legislativních aktů z hlediska znemožňování podvodů.
Jejich úlohou je navrhovat preventivní opatření s využitím zkušeností, které úřad získal při vyšetřováních.
V bodu 53 své zvláštní zprávy o vymáhání neoprávněných plateb v rámci společné zemědělské politiky [38], Účetní dvůr dospěl k závěru, že role úřadu při následné kontrole nesrovnalostí oznamovaných členskými státy je nejasná, neboť rozdělení pravomocí mezi generálním ředitelstvím pro zemědělství a úřadem je málo zřetelné. To snižovalo účinnost vymáhání částek neoprávněně čerpaných z rozpočtu Společenství.
I když se audit Účetního dvora zabýval jen velmi zběžně kontrolou nesrovnalostí oznámených v oblasti cel a v oblasti strukturálních fondů, vyvstávají zde tytéž otázky, týkající se dělby pravomocí.
Obecně se operace následné kontroly projevují převáděním zdrojů úřadu ve prospěch operačních generálních ředitelství Komise a na úkor jeho vyšetřovací funkce.
55. Z těchto tří oddělení ředitelství A přibližně třetina zdrojů oddělení pověřeného právními záležitostmi (12 zaměstnanců) je věnována obecným právním stanoviskům (nikoliv odvětvovým) pro ředitelství vyšetřování.
Tato funkce je užitečná, protože doplňuje odvětvová stanoviska předkládaná odděleními následné kontroly.
Přesto je však méně jasné, že ostatní činnosti tohoto oddělení, zejména činnosti věnované strategii ochrany finančních zájmů, odpovídají hlavnímu poslání úřadu a že úřad má v tom nejlepší vyjednávací pozici.
Totéž platí pro dvě zbývající oddělení (ochrana eura a podpora poradním výborům v oblasti ochrany finančních zájmů).
Oddělení přímo podřízená řediteli úřadu
56. Kromě útvaru interního auditu jsou řediteli úřadu přímo podřízena čtyři oddělení (viz příloha I).
Oddělení soudců a státních zástupců
57. I když je toto oddělení podřízeno řediteli úřadu, mělo by plnit dvě role úzce spojené s funkcí vyšetřovatele:
a) podporovat vyšetřování týkající se specifik soudních systémů členských států;
b) zajišťovat hladký převod spisu úřadu státním zástupcům příslušných zemí v případě oznámení případu vnitrostátním soudním orgánům.
58. Oddělení soudců a státních zástupců byla málo zapojena do prací na vyhodnocování a vyšetřování.
Jeho často pozdní zásah ne vždy umožnil využít daných pravomocí, což narušilo kvalitu některých zpráv o vyšetřováních.
V oblasti přímých výdajů byli soudci a státní zástupci počínaje druhým pololetím 2003 zapojeni do činnosti vyšetřovatelů od zahájení vyšetřování.
Kdyby se tato praxe rozšířila na všechny oblasti působení úřadu, bylo by jednodušší stanovit, zda jsou dostupné důkazy dostačující, nebo které důkazy je třeba doplnit, aby se dalo vyšetřování uzavřít a spis předat disciplinárním nebo soudním orgánům s velkými šancemi na úspěch.
Oddělení pověřená vzděláváním a podporou kandidátským zemím
59. V rámci rozšíření Unie bylo jedno zvláštní oddělení pověřeno implementací programu v objemu 15 milionů EUR financovaného z programu Phare.
Tato činnost by měla v zásadě pokračovat až do roku 2006.
V roce 2004 jí byl svěřen další program podpory novým členským státům (program Herkules v objemu 11,7 milionů EUR).
Stejně jako v případě boje proti padělání peněz není úřad určen k tomu, aby se stal gestorem výdajových programů.
60. Oddělení je v zásadě také pověřeno trvalým vzděláváním uvnitř úřadu.
Nicméně se ukázalo, že tato činnost byla opomíjena.
Poslání tohoto oddělení by se mělo přehodnotit.
Oddělení pověřená rozpočtovými a personálními záležitostmi
61. Velikost tohoto oddělení a, ještě obecněji, správní výdaje úřadu jsou menší, než by byly v případě, kdyby úřad nebyl administrativně přiřazen ke Komisi.
Úřad tak dosahuje významných úspor, protože využívá mnoha služeb generálního ředitelství pro administrativu, aniž by však utrpěla nezávislost jeho vyšetřovací funkce.
Lidské zdroje
62. Výrazný nárůst počtu pracovních míst od roku 1999 odráží vůli rozpočtového orgánu posílit vyšetřovací funkci úřadu.
Přitom se však počet nových míst neopírá o žádnou studii, která by stanovila potřeby v závislosti na strategii vytyčené úřadem a podle pracovního vytížení.
63. Vysoký podíl na nárůstu počtu zaměstnanců mají dočasná pracovní místa.
Počet dočasných pracovních míst v kategoriích A a B se zvýšil ze 12 v roce 1999 na 127 v roce 2001.
V tabulce počtu zaměstnanců z roku 2004 představují tato místa 55 % z celkového počtu pracovníků v kategoriích A a B. Vysoký počet dočasných pracovních míst vyplývá z rozpočtového procesu pro rok 2001, který v té době měl za cíl nahradit úředníky vyšetřovacího oddělení pocházející z úřadu UCLAF [39].
I když bylo tohoto cíle dosaženo, současná situace přináší více obtíží než výhod:
a) mnoho vyšetřovatelů bylo přijato z kontrolních úřadů členských států, a tak se velká část z nich musela seznamovat s právním a institucionálním rámcem a s prováděcími postupy týkajícími se rozpočtu Společenství.
To bylo poměrně obtížné, protože, na rozdíl od postupů, s nimiž se setkáváme u GŘ pro obchod a hospodářskou soutěž [40], úřad zajišťuje jen velmi málo vstupních školení pro vyšetřovatele, které přijímá;
b) platnost současných smluv na dobu určitou vyprší ve většině případů ukončena ke druhému a poslednímu tříletému období mezi lety 2007 a 2009 [41].
S tím, jak budou příslušní zaměstnanci muset opouštět úřad, je spojeno riziko, že se v krátké době vytratí nabyté zkušenosti a získané know-how.
64. Vzhledem ke složitosti kontextu Společenství musí vyšetřovatelé prokázat mnohostrannost a dobrou přizpůsobivost.
Jelikož tuto kombinaci vlastností nelze snadno nalézt, bude se do budoucna klást větší důraz na stabilitu v přijímání pracovníků a na vzdělávací programy.
Za této situace by bylo vhodné přehodnotit otázku tabulek pracovních míst, aby se vyšetřovatelům zajistily větší jistoty a reálné možnosti pracovního postupu.
Toho lze postupně dosáhnout přeměnou některých míst podle budoucích rozpočtových procesů.
65. Zároveň by bylo třeba podpořit dosažitelnost analytických služeb (tajné služby) úřadu a většího počtu dočasně přidělených národních expertů z úřadů, kterých se nejvíce týká problematika podvodů a ochrany finančních zájmů Evropské unie.
Významným přínosem by v této oblasti mohlo být vyzvání úřadů členských států ke spolupráci s úřadem.
DOZORČÍ VÝBOR
66. Dozorčí výbor byl ustaven zakládajícími akty úřadu [42].
"Pravidelnou kontrolou, kterou provádí při plnění své vyšetřovací funkce, výbor utvrzuje nezávislost úřadu" [43].
Měl by také na žádost ředitele nebo ze své vlastní iniciativy "vydávat pro ředitele stanoviska týkající se činností úřadu, aniž by jakkoli zasahoval do průběhu probíhajících šetření" [44].
V praxi se výbor opíral o 10. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 1073/1999 a široce zaměřil svou pozornost na jedno ustanovení vlastních vnitřních pravidel, v němž se jasně říká, že se výbor ujišťuje o tom, že úřad respektuje zásady lidských práv a základních svobod, zejména v interních šetřeních [45].
67. Výkon mandátu dozorčího výboru je citlivý z více důvodů.
Výbor musí být zároveň garantem nezávislosti úřadu a práv osob podléhajících pravomoci soudu.
Legislativa mu však za tímto účelem nesvěřuje žádnou rozhodovací pravomoc.
Tím, že se vyjadřuje pouze k otázkám zásad, stanoví pravidla, která nemají žádný přímý dopad na vyšetřování.
A protože nemůže zasahovat do průběhu vyšetřování, nepředstavuje žádný kontrolní prvek zákonnosti vyšetřovacích činností během jejich uskutečňování.
68. Pokud je o kontrolu vyšetřovacích postupů, několik nedávných případů ukazuje, že dochází k překrývání činností mezi dozorčím výborem a evropským veřejným ochráncem práv.
V období od září 2003 do května 2004 tak výbor na sedmi ze svých zasedání diskutoval zásahy evropského veřejného ochránce práv do jednotlivých vyšetřování úřadu.
Navíc výboru nejsou předávány stížnosti osob v pravomoci soudů adresované řediteli úřadu, na jehož vlastním uvážení zůstává, aby rozhodl, jak s nimi naloží.
69. Výbor se nesmí vměšovat do řízení úřadu, tj. nesmí zasahovat ani do činností úřadu mimo vyšetřování, ani do vedení vyšetřování, avšak:
a) musí být informován o vyšetřováních, která nebyla ukončena do devíti měsíců od zahájení.
V praxi zůstávají tyto informace zaslané výboru bez konkrétních dopadů;
b) musí každý rok důkladně zkoumat návrh rozpočtu úřadu [46], i když se tento rozpočet týká i jiných činností než vyšetřování.
Toto zkoumání se jeví jako značně formální, protože výbor, který není pomocným orgánem správy rozpočtu, nemá v této oblasti žádné pravomoci;
c) žádal, aby byl předem informován o předávání případů vnitrostátním soudním orgánům [47].
Přesto však, protože předání soudním orgánům představuje často jednu z etap vyšetřování, které se provádí s jejich podporou a protože toto předání je aktem vyhrazeným pro ředitele úřadu, může toto informování výboru předem představovat zdroj vměšování;
d) ve svých vnitřních předpisech požaduje, aby mu ředitel úřadu přiznal práva nad rámec těch, která jsou uvedena v ustavujících aktech (sdělování stížností obdržených ředitelem [48], sdělování legislativních návrhů úřadu týkajících se boje proti podvodům a ochrany finančních zájmů [49], přístup ke všem dokladům a spisům úřadu [50], vlastní rozpočtové prostředky [51], jmenování zaměstnanců sekretariátu [52], stanovení sídla sekretariátu [53]…).
70. Od jmenování ředitele úřadu nebyla jeho nezávislost nikdy skutečně ohrožena [54].
V praxi výbor soustředil pozornost na otázky týkající se toho, zda úřad respektuje lidská práva při interních šetřeních, a stěžuje si na neexistenci pravidel, která by vytvořila jednoznačný rámec pro vyšetřovací činnosti.
Soustředění pozornosti výboru na lidská práva mělo negativní dopad na vztahy mezi ředitelstvím úřadu a výborem.
71. V souladu s politikou uplatňovanou úřadem, dával dozorčí výbor přednost trestnímu aspektu interních šetření na úkor šetření externích, i když boj proti podvodům tím, že se dotýká finančních zájmů Společenství, překračuje značně rámec orgánů a mnohé podvody se páchají bez jakékoliv spolčení se zaměstnanci orgánů nebo podobných subjektů. I když nařízení (ES) č. 1073/1999 stanoví v čl. 7 odst. 1 a v čl. 7 odst. 3, aby "orgány, subjekty, úřady a agentury sdělily neprodleně úřadu veškeré informace týkající se možných případů podvodů a úplatkářství nebo jakékoli jiné nedovolené činnosti" a aby "orgány, subjekty, úřady a agentury a v rozsahu umožněném vnitrostátními právními předpisy členských států předaly úřadu všechny další dokumenty a informace, které považují za významné, které mají v držení a které se týkají boje proti podvodům", dozorčí výbor nikdy nezkoumal podmínky, za nichž se orgány, subjekty, úřady a agentury nebo členské státy vyrovnaly s touto povinností, tak zásadní při vyšetřovací činnosti úřadu [55].
72. Aby mohl sekretariát výboru jednat se znalostí případu o otázkách týkajících se vedení vyšetřování, zkoumá uzavřené vyšetřovací spisy vybrané podle kritérií stanovených v dohodě s předsedou.
Počet nedávno posuzovaných spisů byl 17 [56] v roce 2003 a 7 v prvních šesti měsících roku 2004.
O těchto zkoumáních se vyhotoví zevrubné hodnotící záznamy, které často obsahují podrobná doporučení nebo závažné principiální otázky.
Tyto záznamy nejsou předávány úřadu.
Otevřenější přístup by přinášel prospěch vztahům mezi útvary, ale umožnil by i získat poučení z osvědčených postupů, a přispěl by tak k posílení vyšetřovací funkce.
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
73. V listopadu 2003 úřad učinil důležitá reorganizační opatření.
Při auditu se ukázalo, že ještě začátkem roku 2004 se dokončovala náprava obtížné minulosti, kterou úřadu zanechal jeho předchůdce (UCLAF), a že nová opatření právě začínají přinášet výsledky (viz bod 10).
Efektivnost a účelnost vyšetřování
74. Politika vyšetřování úřadu zůstává nejistá, ať se jedná o otázku využívání vlastní iniciativy, řízení priorit, způsobů spolupráce s úřady členských států nebo kontroly termínů.
Stejně tak zůstávají nepřesné hlavní směry činnosti, pokud jde o dosažení žádoucích výsledků, protože finanční či disciplinární aspekty vyšetřování mohou být přehlíženy ve prospěch soudních řízení, jejichž uzavírání je často nejisté a oddalované (viz body 19, 20 a 25).
Po upřesnění řídících zásad vyšetřování z hlediska dosahování žádoucích výsledků, a tedy už nejen podle oblastí, na které soustřeďuje svou činnost, by zavedení výkonnostních ukazatelů (spíše než prostých ukazatelů činnosti) umožnilo zhodnotit přínos voleb úřadu.
75. Systém přijímání rozhodnutí, kterými se řídí jednotlivé fáze vyšetřování, je nyní transparentnější (viz bod 16).
Významně k tomu přispěly zásah výkonné rady a zavedení standardizovaných zpráv (viz bod 41).
76. Skutečnost, že se asistenční a koordinační operace pojímají obdobně jako vlastní vyšetřování, ztěžuje řízení zdrojů a vede k časově náročnému užívání systému CMS, i když úřad není v případě koordinace a asistence pověřen ani shromažďováním, ani zpracováním důkazů (viz body 13 a 14).
Bylo by vhodné přehodnotit organizaci úřadu, pokud jde o koordinační a pomocné operace, a zvážit, zda by nemělo být vytvořeno zvláštní oddělení, které by se věnovalo operacím tvořícím součást platformy služeb.
77. Pokud jde o předběžné práce (vyhodnocování), provádí se stále jen základní analýzy.
Oddělení podpory (soudci a státní zástupci, následná kontrola, operační analýza) se málo podílela na definování cílů a na vypracování strategií, které se mají respektovat při každém vyšetřování.
Výkonná rada netrvala dostatečně důrazně na nezbytnosti jasného formulování cílů a očekávaných výsledků vyšetřování (viz body 20 a 22).
Je třeba lépe zdůvodňovat některé vyšetřovací činnosti, vyjasňovat cíle, které musí vyšetřovatelé sledovat u každého případu a trvat na tom, aby pracovní plány podporovaly navržená rozhodnutí.
Pokud jde o výkonnou radu, bylo by třeba uvažovat o úžeji zaměřených školeních, z nichž každé by bylo určeno úředníkům pracujícím na spisech se společnými rysy [57].
Takový přístup by snížil zatížení účastníků při přezkoumávání spisů a napomohl by důkladnějšímu rozboru návrhů rozhodnutí.
Umožnil by také zavedení komplexního sledování portfolia projednávaných případů a řízení priorit.
V případě potřeby by mohla být všechna školení výkonné rady sjednocena v zájmu řešení zásadních otázek, na kterých mají zájem všechny útvary.
78. Dohled vedení úřadu nad vyšetřováními se ukázal jako obecně nedostatečný (viz body 28, 35 a 36).
Dobu vyšetřování se nedařilo dodržovat (viz bod 24).
Vedoucí oddělení musí dbát na to, aby priority byly respektovány a aby reálné pracovní vytížení vyšetřovatelů bylo známo a bylo kontrolováno.
V průběhu vyšetřování musí mít vyhledávání důkazů přednost před pouhým srovnáváním informací, které jsou již k dispozici.
V tomto ohledu by měl úřad lépe využívat nástrojů, jimiž disponuje (výslechy svědků, šetření na místě a sběr důkazů, operační analýzy…).
79. Neexistuje žádný systém měření skutečného pracovního zatížení vyšetřovatelů ani času, který věnují vyšetřování (viz bod 26).
Nějaký systém zaznamenávání časů, který by se připojil k plánům práce obsahujícím odhady času věnovaného vyšetřování, by byl jedním ze základů pro lepší přizpůsobení pracovního vytížení dostupným zdrojům jednotlivých oddělení ředitelství pro vyšetřování a umožnil by vyhnout se zpožděním.
80. Povinné ohlašování vyšetřování zahájených před více než devíti měsíci dozorčímu výboru zůstává bez výrazných výsledků (viz bod 24).
S přihlédnutím k promlčecím lhůtám stanoveným vnitrostátní (trestní) a legislativou Společenství (např. článek 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95) by zavedení maximální možné doby trvání vyšetřování asi znamenalo zvýšení efektivnosti.
81. Výsledky vyšetřování je obtížné přesně stanovit.
V oblasti interních šetření nebyl od roku 1998 zaznamenán výrazný pokrok při udělování postihů.
Soudní a disciplinární návaznost se projevila jako značně neúčinná (viz bod 37).
82. Operace následné finanční kontroly úřadu zatěžují jeho zdroje (viz body 31 a 54).
Následná soudní kontrola přidává předkládaným závěrům jen malou reálnou hodnotu (viz bod 43).
Následná finanční kontrola by úřadu neměla být svěřena.
Organizaci vymáhání určených částek po skončení vyšetřování by měli zajišťovat příkazci z Komise nebo členské státy.
Příkazci a členské státy by měli neprodleně informovat úřad o získaných nebo odepsaných částkách zjištěných šetřením.
Následná právní kontrola by se měla omezit pouze na případy, kdy po skončení trestního řízení musí původní příkazce zahájit občanskoprávní řízení pro vymáhání částky.
Následná legislativní kontrola by měla zůstat v pravomoci operačních generálních ředitelství na základě souhrnných připomínek zaslaných úřadem právě těmto ředitelstvím.
83. Kontrola zákonnosti probíhajících vyšetřování neprobíhá nezávisle [58].
Procedurální akty z řízení vztahujících se k vyšetřování nejsou uspokojivě kodifikovány (viz bod 27).
Kodifikace postupů musí zaručovat, že vyšetřovací činnosti budou předvídatelné, že lhůty stanovené pro výslechy budou jisté a že v každé klíčové etapě vyšetřování budou obhajobě zachována její práva, stejně jako její přístup k příslušnému spisu.
Kodifikace musí také posílit dodržování zásady utajení vyšetřovací činnosti a stanovit posloupnosti kontroly zákonnosti probíhající vyšetřovací činnosti.
Taková kodifikace by měla nabýt právní účinnosti, být zveřejněna a umožnit transparentní používání základních zásad pro vedení vyšetřování úřadu, zejména zásad kontradiktornosti a transparentnosti.
84. V oblasti přímých výdajů je úřad závislý na spolupráci s národními orgány.
Některé členské státy podporují úřad s větší ochotou než jiné, i když úřad nedisponuje všemi prostředky, které by mu umožnily zjistit jisté skutečnosti (viz body 15 a 37).
85. Spolupráce s členskými státy v oblasti vlastních zdrojů a výdajů ve sdíleném řízení, uskutečňovaná v rámci postupů vzájemné pomoci a pravidel stanovených ad hoc (nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96), je často průměrná (viz body 15 a 32).
Pro vyjasnění způsobů spolupráce s orgány členských států, by bylo vhodné uvažovat buď o přijetí specifického nařízení Rady upřesňujícího způsoby této spolupráce (viz pozměňovací návrh nařízení (ES) č.1073/1999), nebo o uzavření dohody s těmi vnitrostátními vyšetřovacími orgány, které jsou nejlépe schopny podpořit práci úřadu [59].
86. Systém řízení případů, který úřad zavedl (SCM a rejstřík), představuje zřetelný pokrok v kontrole dokumentace a vyšetřovacích spisů (viz bod 17).
87. Databáze CMS se plně nevyužívají a nevytvářejí skutečný systém řízení vyšetřování a pomoci při rozhodování, i když je takový nástroj pro úředníky ředitelství pro vyšetřování nezbytný (viz body 34 a 36).
Databáze CMS by se měly využívat k přetvoření systému dokumentace na skutečný systém řízení vyšetřování a pomoci pro rozhodování.
Taková přeměna, spojená s vyjasněním řídící pravomoci vyšetřovatelů, by umožnila posílit účinnost vyšetřování a předejít zpožďování.
V těchto bodech musí být manuál úřadu doplněn a musí být upřesněny pravomoci vedení.
Aby byl manuál operativnější, bylo by vhodné zpracovat do samostatného svazku všechny instrukce týkající se organizace, vedení a dohledu nad vyšetřováním.
Zvláštní úsilí by se mělo věnovat vzdělávání vyšetřovatelů (vyšetřovací techniky, národní a odvětvová legislativa Společenství, vyjadřovací schopnosti atd.).
88. Vypracovávání zpráv váže značný objem zdrojů, přičemž ne vždy přináší dostatečně jasné informace pro posouzení účinnosti úřadu v důsledku absence relevantních ukazatelů výsledků (viz body 37, 39 a 43).
Počet předkládaných zpráv by se měl snížit a mělo by se hledět více na jejich informační hodnotu.
Statistické údaje by měly být spolehlivější a přesnější, aby se mohla provádět srovnání v čase.
V tomto ohledu by se mělo základním vyjasňujícím prvkem stát zavedení výkonnostních ukazatelů soustředěných spíše na skutečné než na potenciální výsledky.
Mobilizace zdrojů pro podporu vyšetřování
89. Politika reagování úřadu na vyšetřování mu neumožňuje dobře odhadnout předem potřebné množství práce a podle toho vytvářet své týmy vyšetřovatelů (viz body 26 a 62).
Rozložení zaměstnanců v rámci oddělení ředitelství pro vyšetřování je málo transparentní.
Řízení počtu zaměstnanců komplikuje nestabilita způsobená nadměrným počtem dočasných pracovních míst (viz body 63 a 64).
Bylo by vhodné zorganizovat následnou kontrolu pracovního vytížení útvarů a zavést opravdový plán řízení zaměstnanců a to tak, aby byly vyřešeny strukturální obtíže řízení početních stavů zaměstnanců.
Správné řízení týmů vyšetřovatelů by napomohlo větší vyváženosti oddělení co do počtu zaměstnanců, což by umožnilo vedoucím oddělení přiblížit dohled vyšetřovatelům.
90. Přínos oddělení strategické analýzy pro ředitelství pro vyšetřování je mizivý.
Pokud jde o analýzy rizika, jejich příspěvek je nadále omezený (viz bod 46).
Úloha útvarů strategické analýzy se musí předefinovat, aby tak mohla účinně přispívat k identifikaci situací vedoucích k zahájení externích šetření v sektorech představujících velké riziko.
V tomto ohledu by měly pracovat na zlepšení prezentace, povahy a přesnosti nesrovnalostí oznamovaných členskými státy, aby tak vytvořily databáze, na jejichž základě by se mohly dohledávat odchylky a uskutečňovat šetření.
91. Užitečná je i právní podpora, a to z důvodů obtíží způsobovaných některými právními předpisy Společenství.
V této oblasti je podpora vyšetřovacím útvarům v pořádku.
Zároveň si je možno klást si otázku, co přináší práce vztahující se ke strategii ochrany finančních zájmů pro vyšetřování úřadu (viz body 53 a 55).
Práce týkající se strategie ochrany finančních zájmů nemají přímý dopad na vedení vyšetřování, v lepší pozici pro vedení takovýchto úvah by ale mohly být ostatní útvary Komise.
92. Asistenční činnost je užitečná, pokud jde o konkrétní koordinační nebo analytickou podporu členským státům v oblasti přeshraničních vyšetřování.
Okrajové činnosti úřadu, zejména pak činnosti spojené s ochranou finančních zájmů v širším smyslu, jsou prvkem, který vzdaluje ředitelství od jeho role vykonavatele dohledu a poskytování podpory vyšetřovací funkci.
Jedná-li se o převzetí pravomocí, které vesměs připadají operačním útvarům Komise (např. řízení programů), není uvolňování zdrojů úřadu k tomuto účelu nejlepším řešením (viz body 55 a 59).
Úkoly související s řízením programů jsou svěřeny operačním útvarům Komise, které ve srovnání s úřadem jsou k tomu lépe vybaveny.
Vztahy mezi úřadem a dozorčím výborem
93. Řízení instituce, jako je tento úřad, se musí vykonávat v souladu s jasnými řídícími pravomocemi a jasným uspořádáním dozoru.
Mandát dozorčího výboru je nejasný.
Kromě toho dozorčí výbor nepřináší ředitelství úřadu veškerou podporu, kterou by potřeboval (viz bod 70).
Role dozorčího výboru by se měla přehodnotit, aby se vyloučilo veškeré riziko vměšování se do probíhajících vyšetřování.
Soustředění úřadu na jeho vyšetřovací funkci
94. Podřízení úřadu Komisi neohrozilo nezávislost vyšetřovací funkce úřadu, i když byly zjištěny jisté komunikační obtíže.
Není tedy třeba nějak zpochybňovat statut úřadu.
Na druhé straně by se řízení vyšetřovací funkce měla věnovat větší pozornost v zájmu zajištění kvality výsledků a vyloučení překrývání s úkoly ostatních útvarů Komise.
Zkušenost z prvních pěti let existence úřadu tak ukazuje, že je třeba se ještě zamyslet nad tím, jak lépe zajistit, aby šetření byla uzavírána s konkrétními výsledky, ať se jedná o vymáhání zpronevěřených částek nebo o účinné uplatňování disciplinárních či trestních postihů.
Z uvedeného vyplývá, že soustředění činnosti úřadu na svou vyšetřovací funkci, jak to připomenul předseda Komise v listopadu 2003, by mohlo posílit účinnost vyšetřování s tím, že preventivní a legislativní kroky budou ponechány na jiných instancích.
Takové soustředění by měla doprovázet úprava řízení úřadu, což si vyžádá i změny předpisů [60].
Tuto zprávu přijal Účetní dvůr na svém zasedání dne 9. června 2005.
Za Účetní dvůr
Hubert Weber
předseda
[1] Viz hodnotící zpráva činností úřadu (článek 15), KOM(2003) 154 v konečném znění ze dne 2. dubna 2003.
[2] Rozhodnutí Komise 1999/352/ES, ESUO, Euratom ze dne 28. dubna 1999 (Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s.
20); nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 (Úř. věst.
L 136, 31.5.1999, s. 1).
[3] Zvláštní tým pro koordinaci boje proti podvodům (do roku 1987), Útvar koordinace boje proti podvodům (UCLAF: 1987–1999).
K tomuto tématu viz zvláštní zpráva Účetního dvora č.
8/98 (Úř. věst. C 230, 22.7.1998), jejíž závěry podpořily úvahy o vytvoření Evropského úřadu pro boj proti podvodům.
[4] Rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom, čl. 2 třetí až sedmý pododstavec. V rámci činností spojených s ochranou finančních zájmů Evropské unie jmenovala Komise úřad gestorem pro 31 ze 37 činností ve svém akčním plánu na léta 2005–2006.
[5] Vytvořen v únoru 2002, aby vedl vyšetřování a organizoval disciplinární řízení Komise (IDOC: Investigation and Discipline Office of the Commission).
Vztahy mezi úřadem a IDOC by měly být předmětem dohody, která ještě není v konečném znění.
[6] Viz tabulka č. 3 dodatečného hodnocení činností úřadu, SEC(2004) 1370 ze dne 26. října 2004.
Podle této tabulky bylo ještě devět případů otevřeno ke dni 30. června 2004 a 280 případů bylo ve fázi kontroly.
[7] Viz zvláštní zpráva č. 8/98 (Úř. věst.
C 230, 22.7.1998), bod 1.6.
[8] Viz bod 7.42 výroční zprávy Účetního dvora za rok 2000 (Úř. věst.
C 359, 15.12.2000).
[9] Např. nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 o správních postizích za nedostatky (Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s. 1), nařízení Rady o kontrolách a ověřeních na místě (Euratom, ES) č. 2185/96 (Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s. 2) nebo zvláštní předpisy o vlastních zdrojích, strukturálních fondech, Evropském rozvojovém fondu.
[10] Na začátku roku 1999 měl UCLAF 149 tabulkových míst.
[11] Z nichž je 13 dočasně přidělených národních expertů (END).
[12] Hodnocení předložené podle ustanovení článku 15 nařízení (ES) č. 1073/1999.
[13] Dodatečné hodnocení činností úřadu, SEC(2004) 1370 ze dne 26. října 2004.
[14] Zejména zvláštní zpráva č. 8/98 (Úř. věst.
C 230, 22.7.1998) a připomínky kapitoly 7 výroční zprávy Účetního dvora za rozpočtový rok 2000 (Úř. věst.
C 359, 15.12.2001).
[15] KOM(2004) 103 v konečném znění ze dne 10. února 2004.
[16] Systém řízení případů (CMS).
[17] Typové rubriky hodnotících zpráv jsou tyto: 1. historie; 2. tvrzení; 3. spolehlivost, zdroj a pravděpodobnost informací; 4. pravomoci úřadu; 5. plánovaný postup; 6. finanční dopad a perspektivy vymáhání; 7. stupeň priority; 8. návrh pracovního plánu; 9. přidělení zdrojů.
[18] Když jsou tvrzení tak slabá, že i ani vyhodnocení není nutné, je spis založen a pozastaven (prima facie non case).
[19] Viz body 1.5 a 1.6 zvláštní zprávy Účetního dvora č. 8/98 (Úř. věst.
C 230, 22.7.1998).
[20] Strukturální fondy představují zvláštní problém, protože dokumentace a podrobné finanční údaje nejsou k dispozici na úrovni Společenství ani na úrovni národní, ale pouze na úrovni regionální.
[21] Předávání informací úřady členských států je výslovně upraveno článkem 7 nařízení (ES) č. 1073/1999.
[22] Výroční zpráva za rozpočtový rok 2000, bod 7.49 (Úř. věst.
C 359, 15.12.2001).
[23] Opatření o vyšetřovacích postupech jsou rozptýlena v různých předpisech a bylo by dobré je konsolidovat (nařízení (ES) č. 1073/1999; nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96; nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95; interinstitucionální dohody; memorandum IDOC; služební řád úředníků).
[24] Druhé doporučení hodnotící zprávy Komise z října 2003 se vyjadřuje pro vypracování korpusu správních pravidel stanovujících způsoby vyšetřovacích opatření.
[25] Ustanovení článku 7 nařízení (ES) č. 1073/1999 výslovně stanoví sdělování informací nezbytných pro vyšetřování úřadu.
[26] Ustanovení čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 1073/1999 o vyšetřováních úřadu stanoví pro orgány a instituce Společenství povinnost informovat úřad o pokračování na základě těchto doporučení v disciplinární oblasti.
[27] Nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 (Úř. věst.
L 82, 22.3.1997, s. 1).
[28] Viz rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství ze dne 10. července 2003, Komise v. EIB, bod 164.
[29] Zejména Belgie a Lucembursko.
[30] K tomu viz analýza zpracovaná úřadem k bodu 1.3.2 své doplňkové hodnotící zprávy (SEC(2004) 1370 ze dne 26. října 2004).
[31] Ve své výroční zprávě za rozpočtový rok 2000 Účetní dvůr konstatoval (bod 7.49), že neexistuje úplný systém zaznamenávání výsledků jednotlivých vyšetřování a vymáhaných částek.
[32] V tomto ohledu by bylo na místě rozlišovat mezi doporučeními vyšetřovacích zpráv a soudním nebo disciplinárním důsledkem.
Stejně tak by bylo na místě rozlišovat mezi částkami vymáhanými a částkami skutečně inkasovanými.
[33] Prohlášení předsedy Prodiho před Výborem pro rozpočtovou kontrolu Evropského parlamentu dne 18. listopadu 2003.
[34] Podpora prostřednictvím řízení systémů registrace a oznamování podvodů odhalených členskými státy (AFIS, ECR…).
[35] Pátá zpráva úřadu pro boj proti podvodům (červenec 2003–červen 2004), bod 3.1.1.
[36] Viz zvláštní zpráva č. 3/2004 ze dne 10. června 2004 (Úř. věst.
C 269, 4.11.2004).
[37] Oddělení C2 se podílí na technickém řízení systému AFIS, ke kterému by měl mít úřad přístup, i kdyby byl řízen jiným útvarem Komise.
[38] Viz zvláštní zpráva č. 3/2004.
[39] Kromě toho vzrostl počet stálých pracovních míst kategorií A a B ze 107 v roce 1999 na 143 v roce 2000 a poté se v roce 2001 vrátil na 109.
[40] Tato generální ředitelství Komise často využívají týmy vyšetřovatelů vysoké úrovně.
[41] Ve své zvláštní zprávě č. 8/98 již Účetní dvůr upozornil, že vysoký podíl dočasných zaměstnanců způsobuje nedostatečnou kontinuitu v organizaci.
[42] Rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom, článek 4.
[43] Nařízení (Rady) č. 1073/1999, čl. 11 odst. 1.
[44] Nařízení (Rady) č. 1073/1999, čl. 11 odst. 1.
[45] Interní nařízení ze dne 17. listopadu 1999, článek 2 (Úř. věst.
L 41, 15.2.2000).
[46] Ředitel musí projednat s výborem ve smyslu čl. 6 odst. 2 rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom, jenž formální stanovisko nevyžaduje.
[47] Zatímco nařízení (ES) č. 1073/1999 stanoví, že případy předávané soudním orgánům oznamuje ředitel úřadu, aniž by však stanovil okamžik sdělení, interní nařízení výboru zakotvuje (čl. 22 odst. 5) princip informování předem.
[48] Čl. 22 odst. 6.
[49] Čl. 22 odst. 7.
[50] Čl. 3 písm. b).
[51] Čl. 4 odst. 5, čl. 19 odst. 7 a článek 25.
[52] Čl. 19 odst. 1 a 2.
[53] Čl. 19 odst. 4.
[54] I v nejhlubší krizi Eurostatu v roce 2003 Komise dbala na to, aby nezasahovala do vedení vyšetřování.
[55] Viz též ustanovení článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, které, v rámci ochrany finančních zájmů ukládají členským státům poskytnout Komisi veškerou pomoc, která je pro ni nutná.
[56] Z nichž 14 bylo interních šetření.
[57] Například příjmy a výdaje ve sdíleném řízení, výdaje v přímém řízení, interní šetření atd.
[58] Viz článek 14 nařízení (ES) č. 1073/1999.
Ustanovení článku 90a nového služebního řádu neřeší otázky nezávislosti posuzování žaloby před jejím předáním k řízení, pokud jde o vyšetřovací činnost úřadu.
[59] Taková dohoda byla uzavřena s italskou institucí Guardia di finanza.
[60] Nařízení (ES) č. 1073/1999 o vyšetřování prováděném úřadem; rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom zakládající úřad; rozhodnutí Komise 1999/396/ES, ESUO, Euratom (Úř. věst.
L 149, 16.6.1999, s. 57) o podmínkách a způsobech interních šetření.
--------------------------------------------------
Zvláštní zpráva č. 2/2005
k rozpočtové pomoci z ERF v zemích Afriky, Karibiku a Tichomoří (AKT): řízení záležitosti reformy veřejných financí Komisí, spolu s odpověďmi Komise
(předložená na základě čl. 248 odst. 4 druhého pododstavce, ES)
(2005/C 249/01)
OBSAH
POUŽITÉ ZKRATKY A TERMINOLOGIE
I–V SHRNUTÍ
I–II Popis mechanizmu
III Audit Účetního dvora
IV–V Výsledky auditu
1–2 ÚVOD
3–18 OBLAST AUDITU: PŘÍMÁ A NEADRESNÁ ROZPOČTOVÁ PODPORA
3–5 Definice
6–8 Zlepšit řízení státních financí: cíl sám o sobě
9–11 Výhody: vzít za své a zjednodušit
12–14 Nevýhody: vysoké riziko pro peníze evropského daňového poplatníka
15 Realizace: podmíněná podpora
16–18 Právní základy
19–22 KONTROLA ÚČETNÍHO DVORA
19–20 Cíl auditu
21–22 Přístup k auditu
23–74 VÝSLEDKY KONTROL
23–40 Hodnocení počátečního stavu řízení státních financí
23–30 Definice metodického rámce
23–27 Nezbytnost doplnit metodický rámec
28–29 Dynamický výklad podmínek způsobilosti
30 Nezbytnost zajistit provázanost programů
31–37 Provádění metodického rámce
31–33 Počáteční hodnocení jsou zpravidla úplná a souvisejí s plánem reforem země
34 Nedostatečně zohledněná korupce
35–36 Institucionální podpora je koordinovaná, ovšem globální rámec neexistuje
37 Chybí doporučení vedoucích delegací
38 Informace v souladu s realitou
39–40 Nedostatečně podložená rozhodnutí Komise
41–74 Monitorování vývoje reforem
41–46 Vyvíjející se metodický rámec
42–44 Nezbytnost zlepšení monitorovacích zpráv delegací
45–46 Zlepšující se výkonnostní ukazatele
47–68 Provádění metodického rámce
47 Neúplné monitorovací zprávy delegací
48–51 Nedostatečně podnětné výkonnostní ukazatele
52–55 Nestejně pokročilá koordinace s ostatními investory v jednotlivých zemích
56–62 Nezbytnost posílení vztahů s parlamenty a nejvyššími kontrolními orgány
63–68 Nedostatek lidských zdrojů Komise
69–71 Realita: reformy pokračují, avšak kvalita řízení států příjemců je i nadále nedostačující
72–74 Přiměřené reakce Komise
75–89 ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
75–83 Závěry
84–89 Doporučení
PŘÍLOHA 1 – Šest tabulek znázorňujících význam rozpočtových podpor
PŘÍLOHA 2 – Návrh nového rámce pro hodnocení systémů řízení veřejných financí
PŘÍLOHA 3 – Výkonnostní ukazatele Komise
PŘÍLOHA 4 – Dobrá praxe v oblasti koordinace mezi investory: příklad Mozambiku
Odpovědi Komise
POUŽITÉ ZKRATKY A TERMINOLOGIE
AFD— Francouzská rozvojová agentura
AKT— Africké, karibské a tichomořské státy – signatáři Dohody z Cotonou
BAD— Africká rozvojová banka BWI— brettonwoodské instituce (SB a MMF)
CFAA— Country Financial Accountability Assessment (hodnocení finanční zodpovědnosti země)
CPAR— Country Procurement Analytical Review (analytický přehled zadávání veřejných zakázek)
DFID— UK-Department for International Development (Ministerstvo Spojeného království pro mezinárodní rozvoj)
DSRP— Strategický dokument pro snižování chudoby
EMCP— Expenditure Management and Control Programme (program řízení a kontroly výdajů) ERF— Evropské rozvojové fondy
MMF— Mezinárodní měnový fond FRA— Fiduciary Risk Assessment (hodnocení svěřenského rizika)
FRPC— Facilité pour la Réduction de la Pauvreté et la Croissance (Facilita pro snižování bídy a pro růst)
HIPC— Highly Indebted Poor Countries (vysoce zadlužené chudé země)
HOAP— Harmonisation of Overseas Audit Practice (harmonizace zámořských auditorských postupů)
IFAC— International Federation of Accountants (Mezinárodní federace účetních)
ISA— International Standards on Auditing (mezinárodní auditorské standardy)
MoU— Memorandum of Understanding (dohoda o porozumění)
NKO— nejvyšší kontrolní orgán
OECD— Organizace pro hospodářskou spolupráce a rozvoj
PAF— Performance Assessment Framework (rámec pro hodnocení výkonnosti)
PARPA— Plano de Acção para a Reducção da Pobreza Absoluta (akční plán pro snižování naprosté bídy)
PEFA— Public Expenditure Financial Accountability (finanční odpovědnost veřejných výdajů)
PEMFA— Public Expenditure Management and Financial Accountability (řízení veřejných výdajů a finanční zodpovědnost)
PER— Public Expenditure Review (přehled veřejných výdajů)
PETS— Public Expenditure Tracking Survey (kontrola veřejných výdajů)
PFMA— Public Finance Management Assessment (hodnocení řízení veřejných financí)
PIN— Programme Indicatif National (národní orientační program) PPARP— Programme Pluriannuel d'Appui à la Réduction de la Pauvreté (Víceletý program podpory snižování chudoby)
PSCAP— Public Service Capacity Building Programme (program tvorby kapacit veřejných služeb)
ROSC— Report on the Observance of Standards and Codes (zpráva o dodržování norem a kodexů) SB— Světová banka
SISTAFE— Sistema de Administração Financeira do Estado (systém finanční správy státu)
VF— Veřejné finance
SHRNUTÍ Popis mechanizmu
I. Přímá a neadresná rozpočtová podpora se v posledních letech rozšířila a dosahuje nyní asi pětiny podpor z ERF.
Vyznačuje se několika významnými výhodami – zejména je to osvojení a jednoduchost (viz body 9–11), ovšem představuje rovněž riziko.
Toto riziko je odlišné od jiných typů pomoci (viz body 12–13) vzhledem k ambicióznějším cílům v té míře, v jaké se vyplacené peníze rozpustí v příjmové části rozpočtů jednotlivých zemí, které je pak vynakládají podle svých vlastních, zpravidla slabých, řídících systémů.
Filozofie rozpočtové podpory spočívá v tom, že přijímajícím státům se pomůže při snižování tohoto rizika, a přitom se jim umožní, aby si samy řídily svůj vlastní rozvoj zaměřený na růst a na boj s chudobou.
Většina investorů se o tuto formu pomoci, jež se podstatně liší od tradiční podpory projektů (viz bod 11), zajímá čím dál tím víc.
II. Komise akceptuje, že bude vyplácet rozpočtové podpory státům, jejichž řídící systémy jsou slabé, s podmínkou, že se uskutečňují reformy pro jejich zlepšení (viz body 28–29), což je dlouhodobý proces.
Proto vyvinula nástroje, které jsou zaměřeny nejen na zhodnocení počátečního stavu kvality řízení veřejných financí a navrhovaných reforem, ale i na hodnocení vývoje tohoto řízení a pokračování těchto reforem.
Audit Účetního dvora
III. Cílem tohoto šetření je posoudit, jak Komise v letech 2003–2004 řídila riziko spojené se veřejnými financemi v rámci rozpočtové pomoci (viz bod 12), a ubezpečit se o kvalitě řízení veřejných financí a o účinnosti reforem prováděných přijímajícím státem (viz body 19–20).
Audit se zaměřil hlavně na programy přímých neadresných rozpočtových podpor z ERF poskytovaných v rámci Dohody z Cotonou a opíral se o kontroly provedené v centrále a v pěti státech (viz body 21–22).
Výsledky auditu
IV. Nástroje analýzy a monitorování použité v koordinaci s ostatními investory, zejména Světovou bankou a Mezinárodním měnovým fondem, poskytují poměrně úplné informace umožňující Komisi reagovat přiměřeným způsobem.
Přesto však je zapotřebí je zkvalitnit, a to jak jejich koncepci (viz body 23–27 a 42–46), tak i jejich realizaci (viz body 31–37 a 47–68).
Jejich koncepce vykazuje jisté nedostatky při diagnóze výchozího stavu a neúplných a nedostatečně vypovídacích monitorovacích zpráv a jejich realizace není v dostatečné míře koordinována s ostatními investory na místě a neopírá se v dostatečné míře o parlamenty a nejvyšší kontrolní orgány přijímajícího státu.
V. Účetní dvůr Komisi doporučuje:
a) aktualizovat a doplnit svého metodického průvodce, včetně aspektů týkajících se monitorovacích zpráv (viz bod 84);
b) prokázat jasněji způsobilost přijímajících států (viz bod 85);
c) používat více motivující výkonnostní ukazatele související se veřejnými financemi (viz bod 86);
d) dopracovat nový nástroj hodnocení kvality řízení veřejných financí a maximálně podporovat jeho přijetí jednotlivými investory (viz bod 87);
e) posílit spolupráci mezi investory na místě (viz bod 88);
f) posílit vztahy s parlamenty a nejvyššími kontrolními orgány přijímajících států (viz bod 89).
ÚVOD
1. Účetní dvůr v roce 2000 posoudil monitorování, které Komise provádí při čerpání fondů poskytovaných zemím AKT [1] v rámci rozpočtové podpory a vázaných na podporu strukturálních změn.
Od té doby Komise nahradila tento způsob pomoci rozpočtovou podporou, která nyní představuje více než čtvrtinu celkových podpor 9. ERF (viz tabulku A v příloze 1).
2. Parlament [2] a Rada [3] výhody rozpočtové podpory uznávají. Vážně se pozastavují nad organizací její kontroly a vyzývají Komisi, aby pečlivě dohlížela na dodržování čl. 61 odst. 2 Dohody z Cotonou (viz bod 18) a aby v koordinaci s ostatními investory zajistila důkladné sledování vývoje řízení veřejných financí přijímajících států a pokračování reforem na jeho zlepšení.
OBLAST AUDITU: PŘÍMÁ A NEADRESNÁ ROZPOČTOVÁ PODPORA
Definice
3. Rozpočtová podpora se vyplácí do rozpočtů přijímajících států, aby se zmírnil nedostatek jejich domácích zdrojů.
Představuje de facto podporu jejich platební bilance a jejich veřejných financí.
V současné době je rozpočtová podpora, kterou Komise vyplácí, hlavně "přímá" a "neadresná".
Tabulka B v příloze 1 ukazuje význam této pomoci v celkovém objemu podpor z ERF.
Tabulka C v příloze 1 uvádí rozdělení podle jednotlivých zemí.
4. Podpora je "přímá", protože jde přímo do rozpočtů, aniž by byla vázána na přidělení deviz na nejdůležitější dovozy zemí, což je obecně mechanizmus, jenž již zpravidla není zapotřebí, neboť měna přijímajících států je téměř vždy konvertibilní a volně převoditelná.
5. Je "neadresná", protože se promíchá bez rozlišení s ostatními rozpočtovými příjmy, aniž by byla vázána na specifické výdaje, na rozdíl od adresných rozpočtových podpor, u nichž jsou peníze z ERF vypláceny na zvláštní účty, jejichž čerpání vyžaduje podpis vedoucích delegací, aby jejich použití bylo zaznamenáno.
Tyto adresné podpory jsou omezeny [4] na případy, kdy je ve státní pokladně země silně napjatá situace.
Zlepšit řízení veřejných financí: jeden z cílů rozpočtové pomoci
6. Hlavními cíli rozpočtové podpory jsou růst a snižování chudoby, a to v souladu s cíli Milénia Spojených národů pro rozvoj [5].
7. Ve většině příslušných zemí AKT jsou tyto cíle zpracovány do strategického dokumentu pro snižování chudoby (DSRP), který vypracuje příslušná země a který schvalují hlavní investoři. Tento dokument definuje ve střednědobém výhledu hlavní směry dané země při snižování chudoby obyvatelstva.
8. Reformy řízení veřejných financí jsou jednou součástí celkové strategie boje proti chudobě a přímých a neadresných rozpočtových podpor z ERF.
Vzhledem k dynamickému přístupu Komise (viz bod 28) se tyto reformy stávají samy o sobě významným cílem rozpočtové pomoci.
Výhody: přisvojení a zjednodušení pro přijímající země
9. Přímá a neadresná rozpočtová pomoc umožňuje Komisi vstupovat rovnou do problematiky řízení státních rozpočtů zavedením trvalého dialogu s jednotlivými zeměmi o reformách zaměřených na zlepšení tohoto řízení.
Peníze evropského (daňového) poplatníka jsou impulsem, který umožňuje zlepšit kvalitu a účinnost všech příjmů a výdajů národních rozpočtů.
Toto zlepšení usnadňuje celkový rozvoj a je ve prospěch podpor poskytovaných různým formám projektů, které financují investoři.
10. Rozpočtová pomoc by měla umožnit jednotlivým zemím, aby si ji přisvojily lépe než pomoc poskytovanou na konkrétní projekty.
Zařazením do rozpočtu se navíc pomoc dostane de facto pod kontrolu národního parlamentu.
11. Rozpočtová podpora umožňuje výrazně zjednodušit výdajové procedury tím, že snižuje jejich počet.
Jelikož se podpora rozpustí ve státním rozpočtu, vynakládá se podle rozpočtových procedur dané země, zatímco projekty, které mají jinak své výhody, se obecně plní mimo rozpočet [6] přijímajícího státu a řídí se podle specifických postupů jednotlivých investorů [7] (viz schéma 1).
Schéma 1
Toky prostředků z ERF formou rozpočtové podpory nebo podpory projektů
Zdroj: Účetní dvůr.
Nevýhoda: riziko spojené se slabostí národních systémů veřejných financí
12. Po vyplacení přímé a neadresné rozpočtové podpory přijímajícím státům se tato podpora čerpá podle vnitrostátních rozpočtových postupů a peníze evropského daňového poplatníka jsou tak vystaveny zpravidla značnému riziku.
Investoři znají a akceptují tato rizika, pokud jsou uskutečňovány reformy zaměřené na zlepšení těchto vnitrostátních rozpočtových postupů.
13. Reformy veřejných financí jsou dlouhodobý proces.
Investoři investují do budoucnosti a akceptují vyplácení pomoci po dobu několika let do měnícího se systému, který neposkytuje okamžitě dostatečné záruky ve smyslu transparentnosti, spolehlivosti a efektivnosti.
14. Závislost těchto rozpočtů na vnější pomoci obecně, včetně ERF (viz tabulku D v příloze 1) kromě jiného ovlivňuje předvídatelnost rozpočtu a bezpečnost příjmů přijímajících států.
Tento problém se v některých případech prohlubuje systémem podmíněných a proměnlivých splátek.
Realizace: podmíněná podpora
15. Komise provádí přímou a neadresnou rozpočtovou podporu zpravidla formou tříletých programů.
Prostředky jsou vypláceny formou pololetních nebo ročních splátek poté, co Komise vyhodnotí dodržování předem stanovených všeobecných podmínek (které se týkají celého programu) a specifických podmínek (které se týkají jedné splátky).
Některé splátky jsou proměnlivé a jejich výše se vypočítává na základě ukazatelů výkonnosti.
Ustanovení předpisů
Čl 67 odst 1, 3 a 4 dohody o partnerství AKT-ES podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 (Dohoda z Cotonou), kterou se řídí 9. ERF, stanoví, že státy AKT, které chtějí být příjemci rozpočtové pomoci, musí provádět ekonomicky životaschopné a sociálně a politicky únosné makroekonomické nebo odvětvové reformy.
V praxi to znamená, že pokud tyto reformy podporuje některý program brettonwoodských institucí (BWI), je tato podmínka automaticky splněna.
17. Podle čl. 61 odst. 1 písm. c) Dohody z Cotonou se státům AKT poskytuje přímá pomoc v konvertibilní a volně převoditelné měně.
18. Čl 61 odst 2 Dohody z Cotonou stanoví, že "Přímá rozpočtová pomoc na podporu makroekonomických nebo odvětvových reforem se poskytne, když:
a) řízení veřejných výdajů je dostatečně transparentní, spolehlivé a efektivní;
b) byly zavedeny dobře definované sektorové nebo makroekonomické politiky, vypracované danou zemí a odsouhlasené hlavními investory;
c) pravidla veřejných trhů jsou známá a transparentní."
KONTROLA ÚČETNÍHO DVORA
Cíl auditu
19. Cílem tohoto šetření je přezkoumat, jak Komise v letech 2003–2004 řídila riziko spojené s veřejnými financemi, které je tomuto typu pomoci vlastní, tj. jak se ubezpečila o kvalitě řízení veřejných financí a o účinnosti reforem zaváděných přijímajícím státem.
To znamená vyhodnotit, zda jak při rozhodování o financování programů, tak od počátku jejich plnění:
a) Komise definovala vhodný metodický rámec umožňující jí vyhodnotit počáteční stav řízení veřejných financí přijímajících zemí, a rovněž jeho vývoj;
b) tento metodický rámec byl správně implementován jak v počáteční fázi, tak i ve fázi monitorování;
c) informace, na jejichž základě se rozhodovalo o financování – a následně i informace, které byly předkládány v monitorovacích dokumentech – odpovídají realitě;
d) rozhodnutí o financování jsou správně zdůvodněna a jsou transparentní a zda Komise na ně poté vhodným způsobem reagovala.
20. Naproti tomu cílem tohoto šetření není vyjádřit se ke vhodnosti použití rozpočtové pomoci spíše než financování projektů ani hodnotit dopad rozpočtové podpory na snižování chudoby.
A nakonec jejím cílem není ani podrobit auditu řízení a reformu veřejných financí přijímajících zemí, i když analýzy dokumentů spolu s rozhovory a návštěvami na místě vedly Účetní dvůr k jistým zjištěním o situaci ve veřejných financích a o postupu reforem v těchto zemích (viz body 69–71).
Přístup k auditu
21. Šetření bylo prováděno v centrálních útvarech Komise a informace byly získávány od Světové banky a od Mezinárodního měnového fondu (MMF).
Návštěva se uskutečnila v pěti státech AKT (viz tabulku 1), kde Účetní dvůr při svých pracovních misích posuzoval programy přímé a neadresné rozpočtové podpory v průběhu plnění [8].
Výběr států zajišťuje rozmanitost tradic v řídících postupech veřejných financí a dobré pokrytí (zeměpisné i hodnotové) rozpočtových podpor financovaných Komisí.
Tabulka 1
Posuzované programy v pěti navštívených zemích
Zdroj: Finanční dohody a národní orientační programy (Programmes Indicatifs Nationaux/PIN) týkající se 9. ERF.
Navštívený stát _BAR_ Posuzovaná finanční dohoda a doba trvání _BAR_ Částka (v mil. EUR) _BAR_ Podíl na celkové pomoci předpokládané v rámci 9. ERF _BAR_
Etiopie _BAR_ č. 9171/ET, 2003/04 – 2005/06 _BAR_ 95 _BAR_ 17,5 % _BAR_
Mozambik _BAR_ č. 6567/MOZ, 2002–2005 _BAR_ 168 _BAR_ 51,7 % _BAR_
Niger _BAR_ č. 9012/NIR, 2003–2005 _BAR_ 90 _BAR_ 26,0 % _BAR_
Čad _BAR_ č. 9067/CD, 2004–2006 _BAR_ 50 _BAR_ 18,3 % _BAR_
Zambie _BAR_ č. 9114/ZA, 2004–2006 _BAR_ 117 _BAR_ 33,3 % _BAR_
22. V každé navštívené zemi se přezkoumání zakládalo v první řadě na přehledu dohod a zpráv vypracovaných delegací.
Ty se porovnávaly se zprávami ostatních investorů a vlády a rovněž se stavem zjištěným v hlavních útvarech zasahujících do řízení veřejných financí na různých úrovních: příprava a plnění rozpočtu, předkládání účtů ke kontrole, interní a externí kontroly [11].
VÝSLEDKY KONTROL
Hodnocení počátečního stavu řízení veřejných financí
Definice metodického rámce
Potřeba dopracovat metodický rámec
23. Úřad pro spolupráci EuropeAid (EuropeAid), generální ředitelství pro rozvoj (DEV) a generální ředitelství pro vnější vztahy (RELEX) v březnu 2002 vypracovaly dokument "Metodický průvodce pro plánování a realizaci rozpočtových podpor v třetích zemích" (průvodce), který kromě jiného vychází i z předchozích doporučení Účetního dvora [12].
V roce 2005 je i nadále hlavním referenčním dokumentem v této oblasti a ve srovnání s předchozím stavem představuje výrazný pokrok.
Přesto však byly zjištěny nedostatky týkající se hodnocení počátečního stavu veřejných financí.
24. Průvodce neklade dostatečný důraz na domácí příjmy, včetně příjmů pocházejících z veřejnoprávních podniků, jež je nutno brát v úvahu [13] stejně jako výdaje.
Zlepšení vybírání a vymáhání domácích příjmů, které se může opravdu ukázat jako méně nákladné a rychleji účinné než snižování neoprávněných výdajů, snižuje potřebu vnější pomoci a mělo by více podnítit poplatníky, aby od vnitrostátních orgánů vyžadovali skládání účtů ze zvyšování příjmů.
25. Schéma návrhu financování uvádí příliš stručný seznam informací, které by měly být zahrnuty do hodnocení veřejných financí.
Průvodce by měl navrhnout podrobnou strukturu tohoto hodnocení, která by mohla být stejná jako je struktura monitorovacích zpráv delegací (viz bod 42).
26. Část schématu použitého pro vypracování návrhu financování, která se zabývá způsobilostí přijímajícího státu, naprosto opomněla odkaz na čl. 61 odst. 2 Dohody z Cotonou (viz bod 18).
27. Kromě toho od vydání průvodce v březnu 2002 bylo delegacím zasláno asi deset pokynů a to od různých útvarů Komise.
Proto celek není jednolitý, i když se všechny pokyny týkají realizace operací rozpočtové pomoci.
Bylo by užitečné dokončit co nejdříve právě probíhající aktualizaci průvodce a do budoucna počítat s pravidelnou konsolidací jeho posledních aktualizací [14].
Dynamický výklad podmínek způsobilosti
Podmínky, které klade čl. 61 odst.
2 Dohody z Cotonou, Komise vykládá dynamickým způsobem. Je toho názoru, že slabiny existující v řízení veřejných financí v okamžiku rozhodování o financování nebrání zahájení programu rozpočtové pomoci, pokud lze vůli k reformám považovat za dostatečnou.
V důsledku toho nebere v úvahu pouze počáteční stav systémů řízení veřejných financí, ale rovněž směr, kterým se země ubírá [15].
Mnoho jiných investorů a zvláště brettonwoodské instituce se také odvolávají na perspektivy zdokonalování systémů řízení veřejných financí spíše než na nějakou absolutní kvalitativní mez nebo úroveň.
29. Takový výklad, který umožňuje rozšířit působnost tohoto ustanovení, proto zvyšuje riziko zatěžující užití peněz evropského daňového poplatníka, neboť se používají vnitrostátní rozpočtové postupy přijímajících států.
Tento výklad vyžaduje tím přísnější následná opatření k dané situaci a k vývoji řízení veřejných financí těchto zemí.
Nezbytnost zajistit provázanost programů
30. Programy přímé rozpočtové pomoci neukazují jasně směr, kterým se daná země ubírá, ani předpokládané další pokračování.
Průvodce nestanoví, že každý návrh a každá finanční dohoda musí zaručit a výslovně zdůraznit logickou provázanost mezi:
a) zjištěnými slabými místy v řízení veřejných financí;
b) vládními programy reforem;
c) opatřeními institucionální podpory nezbytnými pro uskutečnění těchto reforem;
d) všeobecnými a specifickými podmínkami (které podmiňují plnění programu), ukazateli výkonnosti (které vstupují do výpočtu proměnlivých splátek) a ostatními monitorovacími nástroji (které se berou v úvahu při jednání s vnitrostátními orgány, zejména při prodlužování programů ERF).
Implementace metodického rámce
Výchozí hodnocení jsou zpravidla úplná a navazují na plán reforem země
31. Celkově jsou výchozí hodnocení řízení veřejných financí poměrně úplná [16].
Opírají se o analýzy a hodnocení vydávaná s ostatními investory – zejména brettonwoodskými institucemi (BWI) – a s vnitrostátními orgány (viz přílohu 2 a body 43–44); poskytují přehled o nejzávažnějších nedostatcích v oblasti řízení veřejných financí.
Zpravidla představují stav výhledů zlepšování s odkazem na plán reforem [17] země (viz rámeček 1).
Rámeček č. 1 – Reference na plán reforem přijímajícího státu
1. V Etiopii hodnoceni analyzuje předpokládané zlepšení tím, že přebírá plánovaná opatření z dokumentu "Expenditure management and Control Programme" [18] (EMCP).
2. V Mozambiku hodnocení veřejných financí uvádí jednotlivé vládní reformy, z nichž nejdůležitější, schválená koncem roku 2002, je "Sistema de Administração Financeira do Estado" [19] (SISTAFE).
3. V Nigeru, v návaznosti na audit programu strukturálních změn, který Komise provedla v roce 2001, a po pozastavení rozpočtové podpory, které z něj vyplynulo, provedly vláda a Komise vzorové opatření ke zlepšení řízení veřejných financí, které bylo řádně vzato v úvahu v počátečním hodnocení.
4. V Čadu návrh na financování nebere v úvahu globální plán reforem veřejných financí, protože zatím nebyl vytvořen.
5. V Zambii se hodnocení opírá o vládní plán reforem "Public Expenditure Management and Financial Accountability (PEMFA) Action Plan" [20], který při vypracování výchozího hodnocení existoval pouze v podobě návrhu.
32. Podstatné informace v návrzích na financování a ve finančních dohodách zpravidla uvedeny jsou, avšak příliš roztroušeně.
Návrhy a finanční dohody neuvádějí dost systematicky důvody, které přes nedostatky zjištěné v počátečním hodnocení jejich řízení (viz bod 39) vedly k závěru, že článek týkající se dostatečné kvality veřejných financí byl dodržen.
Je zapotřebí se přidržovat lépe formalizované a strukturovanější prezentace, aby Výbor ERF [21] a Komise při procesu rozhodování o financování měly možnost se ubezpečit, že se důležité slabiny vzaly v úvahu.
33. Vládní programy reforem nezahrnují systematicky všechny reformy – zahájené, naplánované nebo připravované – nezbytné pro vypracování dostatečně transparentního, spolehlivého a účinného řízení veřejných financí.
V rámci svého dialogu s vnitrostátními orgány by Komise měla dbát o vypracování programu celého komplexu reforem vycházejícího z priorit a doprovázeného realistickým a pravidelně revidovaným kalendářem.
Tato střednědobá a dlouhodobá perspektiva je zvláště důležitá za podmínek, kdy se řídící pracovníci Komise (v centrále nebo v delegacích), stejně jako řídící pracovníci přijímajících států, obměňují rychleji, než trvá doba reforem.
Boj proti korupci: záležitost, na které se musí pracovat
34. Kromě jiného neberou programy Komise dostatečným způsobem zřetel na problémy korupce [22], které byly identifikovány – zejména Světovou bankou – jako největší překážka v boji s chudobou.
Zlepšování řízení veřejných financí jistě samo o sobě přispívá ke snižování korupce. Přesto však se korupci musí věnovat zvláštní pozornost.
I když je to citlivé a náročné téma, je zapotřebí v partnerství se svrchovanými státy a s podporou organizací v této oblasti specializovaných [23] změřit rozšířenost tohoto jevu, který se často dá zařadit do více kategorií, a pochopit jeho fungování, aby se mohla činit vhodná opatření, která by vlády měly zahrnout do svých programů reforem.
Institucionální podpora je koordinovaná, ale nezapadá vždy do globálního rámce
35. Institucionální podpory předpokládané ve zkoumaných finančních dohodách jsou dobře koordinovány s ostatními investory, a to buď výslovně v dohodě, nebo při jejím následném plnění.
Tyto podpory však nejsou vždy zapsány v globálním plánu institucionálních podpor [24], který identifikuje financování předpokládané jednotlivými investory (viz rámeček 2).
Rámeček č. 2 – Institucionální podpory stanovené ve finančních dohodách
1. V Etiopii finanční dohoda předpokládá, že 3,5 milionů EUR vyhrazených na institucionální podpory bude vyplaceno do fondů společných pro několik investorů, včetně "Public Service Capacity Building Programme" [25] (PSCAP), což je globální pětiletý podpůrný program v objemu 400 milionů USD několika investorů, který řídí Ministry of Capacity Building (MCB).
2. V Mozambiku je 5,5 milionů EUR vyčleněných na institucionální podpory přidělováno skutečně na společné akce s hlavními investory.
Ovšem nejsou součástí globálního podpůrného programu, jelikož při vypracování návrhu na financování nebyl zatím k dispozici.
3. V Nigeru program předpokládá 1,35 milionů EUR na akce technické pomoci u ministerstva hospodářství a financí.
Plánované akce nejsou součástí globálního podpůrného programu.
4. V Čadu je 3,7 milionů EUR vyhrazeno na posilování institucí.
To se nijak blíže nespecifikuje, jelikož při vypracovávání návrhu financování nebyly zjištěny potřeby v této oblasti.
Vypracování globálního podpůrného programu se předpokládá, až budou koncem roku 2004 dopracovány závěry "Country Financial Accountability Assessment" [26] (CFAA).
5. V Zambii je na institucionální podpory vyhrazeno 6,75 milionů EUR.
Jsou součástí globálního podpůrného programu, i když při podpisu finanční dohody tento program nebyl ještě dopracován.
Program v prosinci 2004 podepsalo jedenáct investorů.
36. Globální podpůrný program umožňuje vyčíslit potřeby, které mohou být účelně hrazeny z prostředků ERF.
Komise by měla dohlížet na vypracování plánu doprovázeného odhadem kalendáře, zahrnujícího všechny potřebné akce včetně těch, které prozatím financování nenalezly.
Chybí doporučení vedoucích delegací
37. Taková doporučení vedoucích delegací, jaká se požadují v průvodci [27], nebyla zpracována.
Jinak se počítá, že vedoucí delegací budou požádáni, aby do pololetních monitorovacích zpráv zahrnuli syntézu odrážející jejich celkový názor, což je zčásti výsledkem téhož přístupu.
V obou případech je zajímavé získat formálně výslovné stanovisko od lidí, kteří jsou v těsném a trvalém kontaktu s realitou dané země.
Proto by Komise měla ve svém průvodci toto ustanovení zachovat a dbát na jeho dodržování.
Informace odpovídající realitě
38. Všechny slabiny řízení veřejných financí zjištěné Účetním dvorem při pracovních cestách do navštívených zemí již Komise identifikovala, s výjimkou Čadu, kde audit objevil problém nedoplatků [28], o němž investoři zjevně nevěděli.
Nedostatečně podložená rozhodnutí Komise
39. Komise po příznivém stanovisku Výboru ERF se rozhodla i přes slabiny řízení veřejných financí zjištěné v příslušných zemích podepsat všech pět posuzovaných programů, což znamená, že podle jejího názoru byl směr, kterým se země ubírá, dostačující.
Takový názor by měl být více podložen argumenty, přičemž by se mělo především zdůraznit, jakým způsobem plán reforem hodlá odstranit tyto slabiny (viz bod 30).
40. Počáteční situace řízení veřejných financí v zemích AKT se zpravidla vyznačovala četnými nedostatky, vedoucími některé investory k tomu, že odmítli poskytnout neadresnou rozpočtovou pomoc.
V některých navštívených zemích byla Komise jedním z prvních investorů, kteří akceptovali přijetí tohoto rizika (viz rámeček 3 a tabulku E a F v příloze 1).
Nicméně tam vždy probíhal některý program MMF.
Rámeček č. 3 – Situace ostatních investorů v oblasti neadresné rozpočtové pomoci v pěti navštívených zemích
1. V Etiopii byla Komise v roce 2002 prvním investorem, který poskytoval neadresnou rozpočtovou pomoc.
V roce 2003 se k ní přidal "UK's Department for International Development" [29] (DFID) a pak v roce 2004 Světová banka a Irsko.
2. V Mozambiku se počet investorů, kteří poskytují rozpočtovou pomoc, od roku 2000 pravidelně zvyšoval a v roce 2004 dosáhl asi patnácti investorů.
3. V Nigeru byla Komise v březnu roku 2004 společně s MMF jediným investorem, který poskytoval neadresnou rozpočtovou pomoc.
Světová banka a BAD (Africká rozvojová banka) se zapojily koncem roku 2004.
4. V Čadu již několik let kromě Komise poskytuje rozpočtovou pomoc několik investorů, včetně Africké rozvojové banky, Francouzské rozvojové agentury, Světové banky a MMF.
Posledně jmenovaný ovšem pozastavil prodloužení Facility pro snížení chudoby a pro růst (FRPC) a Komise zrušila svůj program.
5. V Zambii byla v květnu 2004 Komise jediným investorem, který s MMF a Světovou bankou poskytoval rozpočtovou pomoc.
Někteří investoři, s nimiž jsme se setkali na místě, se dívají příznivě na iniciativu Komise a jsou ochotni účastnit se globálního institucionálního podpůrného programu, ovšem sami nejsou ochotni v blízké budoucnosti rozpočtovou pomoc poskytovat.
Monitorování vývoje reforem
Vyvíjející se metodický rámec
41. Hlavními nástroji pro monitorování vývoje řízení veřejných financí jsou monitorovací zprávy delegací a ukazatele výkonnosti.
Nutnost zlepšit monitorovací zprávy delegací
42. Průvodce počítá s tím, že delegace zabezpečuje monitorování rámce veřejných financí a podává o něm zprávu centrálním útvarům Komise [30].
Delegace obdržely pokyny, v nichž se upřesňuje, že pololetní monitorovací zprávy musí obsahovat popis situace (podle zadané osnovy) a tabulku hlavních ukazatelů o monitorování reformy veřejných financí [31].
Pokyny jsou užitečnou snahou vedení, avšak ve světle jejich první realizace (viz body 47–68) by se měly zlepšit a doplnit takto:
a) sladěním osnovy, která popisuje stav veřejných financí, s připravovaným rámcem pro hodnocení partnerství "Finanční odpovědnost veřejných výdajů" (Public Expenditure Financial Accountability [32] – PEFA) (viz přílohu 2);
b) vyžadovat soustavné monitorování realizace programu institucionálních podpor se zdůrazněním akcí, které mají potíže nebo zpoždění;
c) vyžadovat, aby byla výslovně zabezpečena provázanost mezi jednotlivými analýzami (dvě uvedené výše a tabulka hlavních ukazatelů o monitorování reforem);
d) vyžadovat, aby delegace předkládala celkový názor doplněný o doporučení, jakým způsobem jednat;
e) vyžadovat, aby pokud možno všechny faktické prvky těchto monitorovacích zpráv byly zpracovávány společně – nebo přinejmenším sdíleny – s ostatními investory (Každé místní zastoupení podává zprávu svému vedení. Výhledově by se mohlo počítat se společným dokumentem);
f) vyžadovat, aby se do vyhodnocování co nejvíce zapojily vnitrostátní orgány, aby se rozvíjelo především jejich know-how v oblasti auditu.
Naproti tomu posudek o kvalitě řízení veřejných financí musí vydat nezávislí odborníci;
g) prodloužit periodicitu těchto zpráv na roční období, pokud varovný postup, uvedený v průvodci [33], umožní reagovat v průběhu rozpočtového roku.
43. Tyto zprávy se opírají o audity a hodnocení prováděné investory a vnitrostátními orgány a významně se vyvíjející.
Komise v koordinaci s ostatními investory – především Světovou bankou – rozvíjí zejména nový rámec pro vyhodnocování systémů řízení veřejných financí v rámci PEFA (viz přílohu 2) s cílem nahradit jím stávající nástroje.
44. Tento rámec pro hodnocení je v současné době v testovací fázi asi ve třiceti zemích (z toho 18 AKT).
Komise se nabídla, že bude v čele 14 z nich [34].
Takže od roku 2005 by investoři měli mít k dispozici zkušenosti umožňující provést požadovaná zlepšení tak, aby byl tento rámec přijat a zprovozněn.
Posouzení hodnotícího rámce vyústilo do návrhů na zlepšení (viz bod 7 příloha 2).
Probíhající zlepšování ukazatelů výkonnosti
45. V průběhu plnění těchto programů rozpočtové pomoci používá Komise ukazatele výkonnosti (viz přílohu 3), které měří pokrok dosažený v kvalitě veřejných financí a odvětvové výsledky.
Jejich cílem je zejména podnítit přijímající stát, aby zlepšoval řízení svých financí a ovlivnil tak výpočet objemu rozsahu proměnlivých splátek.
Průvodce přináší mnohá upřesnění týkající se výběru a použití ukazatelů výkonnosti.
Počátkem roku 2005 začala Komise uvažovat o jejich vylepšení.
46. Používané ukazatele výkonnosti nepokrývají všechny aspekty zahájených reforem, protože by jich pak bylo mnoho a byly by neřiditelné.
Proto je důležité odůvodnit, proč byly zvoleny právě tyto ukazatele, a jasně stanovit oblasti, jež ukazateli pokryty nebyly, a upřesnit, zda je to proto, že nebyly považovány za prioritní, nebo zda nebylo možno identifikovat ty vhodné, či zda jsou databáze nezbytné pro jejich výpočet nespolehlivé; v tom případě by bylo možno zajistit jejich spolehlivost v budoucnosti.
Implementace metodického rámce
Neúplné monitorovací zprávy delegací
47. První monitorovací zprávy [35] delegací pěti navštívených zemí se až příliš často omezují pouze na statickou analýzu veřejných financí, ta je pak zpravidla kvalitní a v souladu s osnovou, kterou poskytla centrála.
Tyto zprávy jsou neúplné mimo jiné v tom, že neobsahují tabulku o monitorování reformy veřejných financí (viz rámeček 4).
Centrální útvary Komise, které dosud nereagovaly a delegacím nedaly jasné instrukce, jaká opatření by se měla přijmout, by měly zprávy lépe využívat.
Rámeček č. 4 – Monitorovací zprávy v pěti navštívených zemích
1. V Etiopii obě zprávy předložené v březnu a v červenci 2004 (2004-I a 2004-II) dodržují osnovu z centrály a podávají kvalitní informace, ovšem tabulka o sledování reformy veřejných financí nebyla vyplněna.
2. V Mozambiku byla první pololetní monitorovací zpráva předána se zpožděním kvůli omezeným lidským zdrojům delegace.
Tato zpráva předkládá kvalitní informace a přesně dodržuje požadovanou osnovu, ovšem chybí v ní informace o řízení lidských zdrojů (bod I.B.3 zprávy); dodržování pozměňovacích při realizaci výdajů (bod II.B.4) a výčet nejnaléhavějších potřeb v oblasti institucionální podpory (bod III. C).
Rovněž chybí tabulka nejdůležitějších sledovaných ukazatelů reformy veřejných financí.
3. V Nigeru delegace, která získala instrukce o prezentaci zpráv se zpožděním, naplánovala vypracování své první monitorovací zprávy v druhém pololetí 2004 po dopracování PEMFA ("Public Expenditure Management and Financial Accountability" [36]).
4. V Čadu zaslala delegace do centrály dvě pololetní monitorovací zprávy, a to v dubnu 2003 a v únoru 2004 (za druhé pololetí 2003).
Druhá zpráva byla vypracována se zpožděním kvůli omezeným lidským zdrojům delegace.
První zpráva byla předmětem stručného komentáře z centrály, který vyjmenoval chybějící informace.
Druhá přesně dodržuje zadanou osnovu, je však neúplná, jelikož chybí informace o úloze parlamentu a o institucionální podpoře, kterou investoři poskytují, a rovněž tabulka hlavních ukazatelů o sledování reformy veřejných financí.
Celkově jsou informace přesné a podávají jasnou představu o přetrvávajících nedostatcích, vyvolávají však otázky, jak dál pokračovat.
Například:
a) bod I.B.3 monitorovací zprávy uvádí, že "Lidské zdroje jsou zdrojem slabin v řízení veřejných financí";
b) bod I.B.5 uvádí: "Rovněž nedostatečná je koordinace mezi investory".
Chybějí zde informace o tom, jaké akce probíhají, jaké se připravují nebo jaké je třeba připravit, aby se takové situace řešily.
5. V Zambii dosud žádná monitorovací zpráva předložena nebyla vzhledem k tomu, že finanční dohoda byla podepsána v červnu 2004.
Nedostatečně stimulující ukazatele výkonnosti
48. Ukazatele výkonnosti se projednávají s vládou (která spolupodepisuje finanční dohodu) a obecně se koordinují s ostatními investory.
V jednotlivých zemích se rovněž velmi různí povaha a počet ukazatelů týkajících se řízení veřejných financí a v důsledku toho jejich vhodnost k podpoře rozvíjení reforem.
49. Ukazatele týkající se přidělených rozpočtových prostředků nebo plnění rozpočtu, které se podobají (když se omezíme na daný sektor) spíše ukazatelům sektorových vstupů, se dají poměrně snadno změřit, ovšem nejsou nejúčinnější jako pobídka pro státy AKT, aby zlepšovaly spolehlivost, transparentnost a efektivnost svého řízení.
Vybrané ukazatele v Etiopii, Mozambiku a zambii jsou v tomto ohledu spíše slabé. Naproti tomu Niger a Čad [37] vykazují podnětnější ukazatele (viz rámeček 5).
Rámeček č. 5 – Ukazatele výkonnosti týkající se veřejných financí zahrnuté do finančních dohod pěti navštívených zemí
1. V Etiopii existují 3 ukazatele veřejných financí, které se týkají: finančního kalendáře, pokračování "Government Information System Strategy" [38] (GISS) a objemu přidělených rozpočtových prostředků na sektory zdravotnictví a školství.
Pocházejí z "Poverty Reduction Strategy Paper" [39] (PRSP) a sdílejí se s ostatními investory.
2. V Mozambiku existuje 8 ukazatelů veřejných financí, z nichž 2 se týkají rozpočtové kázně (jejich smyslem je zabezpečit, aby průběžné výdaje nepřekročily rozpočtované částky) a 6 se týká míry plnění průběžných výdajů v prioritních sektorech.
Tyto ukazatele nepocházejí z "Plano de Acção para a Reducção da Pobreza Absoluta" [40] (PARPA), ani ze společného vzoru investorů "Performance Assessment Framework" [41] (PAF).
3. V Nigeru existuje 7 ukazatelů veřejných financí, které se týkají: míry vymáhání souhrnné živnostenské daně (příjem, jímž je zatížený svobodný sektor a jehož míra vymáhání se považuje za nenormálně nízkou); podílu odmítnutých žádostí o financování; doby poukázání k výplatě; míry neuhrazených závazků; míry umoření delegovaných úvěrů; míry plnění převodu do la Caisse Autonome du Fonds d'Entretien Routier (CAFER – samostatné pokladny prostředků na údržbu silnic) a přidělených prostředků této CAFER.
Některé jsou převzaty z Programme Pluriannuel d'Appui à la Réduction de la Pauvreté (PPARP) a ostatní byly dohodnuty s vládou po zjištěných nedostatcích při auditu programu strukturálních změn v roce 2001.
Ostatní investoři ukazatele nepoužívají, ovšem své úvěry podřizují specifickým podmínkám.
4. V Čadu existuje 20 ukazatelů veřejných financí: 6, které jsou předběžnými podmínkami fungujícími jako ukazatele, se týká dokumentů, které vláda musí předkládat nebo schvalovat; 7 se týká míry plnění rozpočtu (závazek/dotace nebo platby/závazky); 1 se týká nedoplatků; 2 veřejných zakázek (způsob zadávání zakázek a termínů); 2 stavu pokračování přípravy nabídkových řízení a zakázek; a 2 míry dodávek důležitých zařízení do přijímajících struktur.
Nejsou převzaty z DSRP (Strategický dokument pro snížení chudoby), jelikož ten obsahuje v rámci 80 nabízených ukazatelů pouze jeden, který se týká řízení veřejných financí.
5. V Zambii existuje 12 ukazatelů veřejných financí.
Soustřeďují se na vypracování rozpočtu (provázanost přidělovaných rozpočtových prostředků se stanovenými programy a politikami se zvláštní pozorností věnovanou sociálním sektorům školství a zdravotnictví, generálnímu auditorovi a programům na snižování chudoby) a na skutečné plnění rozpočtu (přísun prostředků dodržuje přidělené rozpočtové prostředky a je spojen s bankovním porovnáváním výdajů).
50. Kvalita informací uváděných ve finančních dohodách v oblasti ukazatelů ostatně není vždy dostačující.
Bylo by zapotřebí systematicky uvádět zdůvodnění, definici, způsob výpočtu a zdroje informací každého ukazatele, stejně jako je tomu ve finanční dohodě Nigeru.
51. Rovněž by bylo užitečné, aby Komise v návaznosti na své úvahy v roce 2005 o podmíněnostech zahrnula do průvodce pokyny o tom, jakou váhu přisoudit proměnlivým splátkám a ukazatelům výkonnosti týkajícím se veřejných financí (viz body 4–5 v příloze 3).
Nestejně pokročilá koordinace s ostatními investory v jednotlivých zemích
52. Průvodce oprávněně trvá na nezbytnosti pracovat co nejvíce koordinovaně s ostatními investory.
Koordinace mezi investory existuje jednak mezi jejich centrálami a jednak mezi jejich místními zastoupeními v každé zemi AKT. Musí být doprovázena dobrou komunikací mezi těmito dvěma úrovněmi u každého investora.
Koordinace mezi centrálami o otázkách týkajících se monitorování výkonnosti veřejných financí je organizována dosti dobře formou partnerství PEFA (viz body 42–43) [42], v němž je Komise hybnou silou.
54. Koordinace na místě je zpravidla uspokojivá, ovšem ne vždy dostatečně strukturovaná (viz rámeček 6).
Neustále se vyvíjí, protože na vybudování sítě, jež závisí na dobrovolném členství všech stále početnějších investorů přispívajících podporou do rozpočtu, je zapotřebí čas.
Komise úzce spolupracuje s brettonwoodskými institucemi, které mají velký vliv a disponují podstatnějšími prostředky.
Z pěti navštívených zemí je koordinace nejpokročilejší v Mozambiku, kde je v této oblasti poměrně dlouhodobou zkušenost (viz přílohu 4).
Rámeček č. 6 – Koordinace investorů v pěti navštívených zemích
1. V Etiopii funguje koordinace mezi investory dobře.
Delegace předsedá neformální skupině pro přímou podporu rozpočtu a podílí se na výboru pro řízení veřejných financí, v jehož rámci se jednou za měsíc schází investoři a vláda.
Všechny hodnotící práce se provádějí společně a Etiopie, která je součástí 18 pilotních zemí AKT v rámci PEFA, bude testovat svůj nový rámec pro hodnocení (viz bod 44).
2. V Mozambiku je stav poskytující příklady dobré praxe prezentován v příloze 4.
3. V Nigeru koordinace mezi investory není formálně strukturována, ovšem je mezi nimi navázán uspokojivý dialog.
Existuje rozdělení jednotlivých oblastí veřejných financí mezi Komisi (plánování, plnění a kontrola rozpočtu), Světovou banku (veřejné zakázky a strukturální reformy) a MMF (makroekonomický rámec a měnové otázky).
4. V Čadu se zástupci Komise, MMF, Světové banky (SB), Africké rozvojové banky (BAD) a francouzské agentury pro spolupráci (AFD) setkávají neformálně a podílejí se na společných hodnoceních.
Tito investoři mají rozdílné vnímání externí kontroly země.
Zatímco Komise, MMF a AFD chtějí rozvíjet Účetní komoru, SB podporuje jiný kontrolní orgán, Kolegium pro kontrolu a dohled nad naftařskými příjmy, který je zaměřen na bezpečné využívání příjmů z ropy.
5. V Zambii koordinace funguje dobře.
SB, delegace a ostatní investoři podpořili vládu při vypracování přehledu účetního a finančního řízení veřejných financí (PEMFA) a akčního plánu, který z něj vyplyne.
V prosinci 2004 podepsalo jedenáct partnerů globální program podpory plnění plánu.
Delegace a Norsko předsedají skupině investorů PEMFA.
Kromě jiného je delegace členem neformální skupiny, která se zamýšlí nad kvalitou vládních výdajů.
A nakonec byla v roce 2004 osmi investory a vládou podepsána dohoda o partnerství (Harmonisation in Practice – HIP), jejímž hlavním účelem je koordinace a harmonizace mezi investory, sladění investorů s vládními postupy a závazek vlády, že uskuteční potřebné reformy.
Komise dosud tuto dohodu nepodepsala.
55. Komise nemá k dispozici úplné informace o rozpočtové podpoře, kterou poskytují a vyplácejí přijímajícím státům ostatní investoři.
Je obtížné je získat v důsledku nedostatku harmonizace pojmu "rozpočtová podpora" a nedostatku informací, neboť není harmonizován.
Nutnost posílit vztahy s parlamenty a nejvyššími kontrolními orgány
56. Úspěch reforem řízení veřejných financí vyžaduje, aby se země s nimi ztotožnily na všech úrovních, od úředníka, který musí dodržovat nové postupy, až po nejvyšší státní orgány, jinak budou postupy uplatňovány špatně, ba dokonce budou obcházeny.
Toto osvojení kromě jiného závisí na kvalitě vztahů mezi investory a vnitrostátními orgány, zejména vládou, parlamentem a nejvyšším kontrolním orgánem (NKO).
57. Vláda jako partner Komise a spolusignatář programů rozpočtové podpory je hlavním aktérem při koncipování a uskutečňování reforem zaměřených na zlepšení řízení veřejných financí.
58. Parlament hraje důležitou úlohu při pokračování reforem, zejména těch, které se týkají rozpočtového plánování a sledování kontrolních zpráv NKO.
Je mimořádně důležité snažit se nejvíce o to, aby parlamenty plnily tuto úlohu v zájmu své země a nikoliv pouze pod výlučným tlakem investorů.
Podle samotné Komise právě v zemích, kde se parlament zapojuje nejvíce, jsou úspěchy největší.
59. NKO je vnější kontrolor, jehož úkolem je hodnotit plnění rozpočtu a spolehlivost roční účetní uzávěrky.
Ačkoliv ve většině zemí AKT bude trvat roky, než bude jejich NKO schopen plnit řádně své úkoly, je nezbytné soustavně zahrnovat výsledky práce NKO [43] do všech informací předávaných investorům, a přitom přesto zabezpečit, aby nebyla příliš úzká vazba mezi těmito výsledky a objemem vyplácené pomoci.
60. Dialog s vládou je zpravidla formalizovaný a uspokojivý [44].
Naproti tomu často neuspokojivé je zapojení národních parlamentů a nedostatečný je dialog s NKO (viz rámeček 7) kvůli jejich nedostatečným kapacitám a rovněž kvůli jejich postoji k jejich vládám a k investorům.
Rámeček č. 7 – Příklady nedostatečného dialogu s nejvyššími kontrolními orgány
1. V Etiopii investoři nevyužili zprávy generálního auditora (ani interních auditorů), zpracované v amharštině.
Po auditu Účetního dvora by měly být zajištěny překlady do angličtiny, aby bylo jejich využití umožněno, a generální auditor by měl být zapojen do výboru pro řízení veřejných financí, v němž jsou zastoupeni investoři a vláda.
2. V Mozambiku vázne dialog s administrativním tribunálem (AT).
AT se necítí být vázán akcí vzorového PAF "Performance Assessment Framework" [45], který směřuje ke zrušení jeho předběžné kontrolní funkce.
Tento vzorový dokument projednali investoři s vládou a AT uvádí, že smí aplikovat pouze vnitrostátní zákony.
61. Komise musí v koordinaci s ostatními investory pokračovat v rozvíjení metodiky zaměřené na poskytování přiměřené institucionální podpory NKO [46] a zavést podobnou podporu parlamentním výborům pro finance a rozpočtovou kontrolu.
62. Vláda, kontrolovaná parlamentem a NKO, není vždy nejvhodnějším místem pro diskusi o opatřeních zaměřených na zvyšování jejich kapacit.
Proto je zapotřebí, aby při jednáních se zeměmi uskutečňovaných prostřednictvím vlády bylo zřejmé, jak by se Komise měla přiblížit těmto dvěma institucím.
Nedostatečující lidské zdroje Komise
63. Lidské zdroje zabývající se monitorováním reforem veřejných financí, tak jak byly zjištěny v průběhu pracovní mise, jsou mnohdy nedostačující.
64. Příslušní pracovníci jsou téměř vždy ekonomové (tak je tomu i u místních zástupců ostatních investorů).
Takový profil je vhodný, ovšem zasluhoval by diverzifikaci, pokud má delegace k dispozici několik pracovníků vyčleněných na podporu rozpočtu.
65. Centrální útvary disponují zdroji, které vedoucí příslušných úseků považují za nedostatečné.
Účetní dvůr se domnívá, že ve hře jsou takové částky a téma je natolik důležité, že by odůvodnily změnu v této oblasti, a že racionalizace užití disponibilních zdrojů by umožnila situaci zlepšit [47].
66. Ostatně některé úkoly, jako je analýza návrhů na financování a monitorovacích zpráv delegací, by měly být systematizovány zavedením kontrolních seznamů [48], aby se zabezpečila úplnost a homogenita prováděných prací a zvýšila jejich přehlednost.
67. Komise by měla nadále vynakládat úsilí na prohloubení odborné přípravy svých pracovníků v problematice veřejných financí [49].
68. A konečně výměna zkušeností, stejně jako vytipování a šíření nejlepších postupů, tak jak se provádí mezi delegacemi západní Afriky, by se měly rozšířit i na ostatní regiony.
Skutečnost: reformy pokračují, ovšem kvalita řízení přijímajících států je i nadále slabá
69. Audity v uvedených pěti zemích nezjistily závažnější rozdíly mezi informacemi, které poskytuje Komise, a situací zjištěnou na místě (s výjimkou problému zmíněného v bodě 38).
70. Systémy řízení veřejných financí se vyznačují četnými slabými místy [50], která jsou na venkově na úrovni obcí často ještě výraznější, a rozpočtová podpora je i nadále vystavena vysokému riziku, že bude použita nesprávně.
Nicméně se uskutečňují četné a významné reformy zaměřené na snížení tohoto rizika a snahy přijímajících států v této oblasti jsou zřetelné.
Zaznamenali jsme pokrok v rozpočtovém plánování (je provázanější se strategií snižování chudoby); v oblasti plnění příjmové části [51] i výdajové části (zejména s použitím zjednodušených a často informační technologie využívajících cyklů, racionálního řízení státní pokladny a přísnějších pravidel pro přidělování veřejných zakázek); v oblasti předkládání účtů ke kontrole (rychlejší) a v oblasti interních a externích kontrol (viz rámeček 8).
Rámeček č. 8 – Hlavní reformy řízení veřejných financí probíhající v roce 2004 v pěti navštívených zemích
1. V Etiopii zahrnuje program řízení a kontroly výdajů (EMCP) osm probíhajících projektů, které pokrývají legislativní rámec financí, program veřejných výdajů, rozpočtovou reformu (plánování a monitorování), účetní reformu, řízení státní pokladny, systém finančních informací a interní a externí kontroly.
2. V Mozambiku se hlavní reforma týká systému finanční správy státu (SISTAFE).
Byla zahájena nedávno a se zpožděním a pokrývá hlavně: zjednodušení cyklu výdajů a příjmů, racionalizaci státní pokladny, informatizaci výdajů, rozpočtovou skladbu, účetní uzávěrku a audit, generální inspekci financí, rozpočtové postupy a střednědobé plánování.
K tomu je třeba ještě přidat postupy zásobování a reformu daňových a celních příjmů.
Tato poslední reforma je v dokončovací fázi a domácí příjmy se od roku 1996 do roku 2004 zvýšily z 9 % asi na 14 % hrubého domácího produktu.
3. V Nigeru byla schválena nová rozpočtová skladba a nová účetní osnova; nyní jsou ve fázi realizace.
Zákony a ostatní právní normy upravující rozpočtový cyklus se nyní aktualizují a probíhá příprava reforem týkajících se vybírání příjmů, veřejných zakázek a účetní komory.
4. V Čadu byly provedeny reformy týkající se zejména zavádění rámce pro střednědobé výdaje, zákonů o financování, zavedení programových rozpočtů, informatizace a racionalizace cyklu výdajů, veřejných zakázek, daňových a celních příjmů a rozvíjení nástrojů řízení.
5. V Zambii probíhá řada reforem týkajících se restrukturalizace služeb, systému odměňování úředníků, decentralizace a účetního a finančního řízení veřejných financí (PEMFA) prováděná ve dvanácti oblastech, které pokrývají celý rozpočtový cyklus.
Informatizace finančního řízení již byla uskutečněna a vláda v roce 2004 sestavila rozpočet založený na jednotlivých činnostech provázaný se střednědobým plánováním a rovněž s měsíčními stropy pro převody prostředků.
71. Vzhledem ke své šíři a složitosti vyžadují tyto reformy hodně času, a to tím spíše, že kapacity správních úřadů pověřených jejich realizací, které jsou zpravidla velmi slabé, způsobují často zpoždění.
Prozatím je příliš brzy na to, abychom mohli konstatovat výraznější trvalé výsledky, ačkoliv monitorování, které zavedla zejména Komise, vedlo ke spíše pozitivním předběžným dílčím výsledkům.
Přiměřené reakce Komise
72. Každá finanční dohoda je smlouvou, která zavazuje Komisi i přijímající stát.
Vývoj kvality řízení veřejných reforem přijímajícího státu umožňuje Komisi čtyři typy reakce.
Komise může program jednostranně pozastavit, může jej po dohodě s příslušným státem pozměnit, může reagovat v rámci plnění programu a může ovlivnit zaměření při vypracování dalšího programu.
Reakce Komise jsou přiměřené a provázané s jejím dynamickým přístupem (viz bod 28).
Komise tak kupříkladu pozastavila platbu první (pevné) splátky ve výši 20 milionů EUR v Čadu v důsledku přerušení programu MMF [52].
73. Když je vyplácená proměnlivá splátka nižší než předpokládané maximum, zůstává zbytek přijímajícímu státu i nadále přidělen, čímž se snižuje motivační síla proměnlivých splátek.
Bylo by účinnější stanovit, že o nevyčerpané zůstatky daný stát přijde.
74. Jelikož jsou reformy řízení veřejných financí střednědobým či dlouhodobým procesem, každé prodloužení programu by mělo být příležitostí pro úpravu podmíněnosti rozpočtové pomoci (předběžné podmínky, ukazatele a proměnlivé splátky) v závislosti na dosaženém pokroku a na nových prioritách.
Je příliš brzo, abychom mohli sledovat, jaké budou reakce v tomto stadiu v pěti navštívených státech.
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
Závěry
75. Audit Účetního dvora umožňuje dát na otázky položené v bodě 19 následující odpovědi.
76. Komise definovala metodický rámec, jenž jí umožňuje ohodnotit počáteční stav řízení veřejných financí přijímajících států a rovněž jeho vývoj (viz body 23 a 41).
Tento rámec, který znamená pokrok ve srovnání s předcházejícím stavem, je však přesto neúplný (viz body 24 a 26) a nedostatečně přesný (viz bod 25).
Nepřispívá k jasnému formulování provázanosti a logiky programů pomoci (viz bod 30).
Průvodce není aktualizován (viz bod 27).
Pokyny týkající se monitorovacích zpráv jsou rovněž neúplné, i když Komise již dokument výrazně zlepšila (viz bod 42).
77. Tento metodický rámec byl v počáteční fázi plněn spíše uspokojivým způsobem, i když nebyla dostatečně vzata v úvahu korupce, neexistovala doporučení vedoucích delegací a někdy ani globální rámec institucionálních podpor (viz body 31–37).
Méně uspokojivá je situace ve fázi monitorování, kdy jsou zprávy delegací příliš statické a neúplné a ukazatele výkonnosti nedostatečně stimulující (viz body 47–51).
78.
Uskutečňování těchto procesů je složité a choulostivé, jelikož se uplatňují ve svrchovaných státech, v nichž je přijetí reforem za své jedním z faktorů úspěchu, u něhož Komise může zapůsobit, ovšem nemůže ho plně ovládnout.
79. Komise rovněž tak nemá zcela pod kontrolou koordinaci mezi investory, v jejímž rámci nicméně sehrává roli hybatele na úrovni centrál, zejména se Světovou bankou, v rámci PEFA (viz bod 43).
Koordinace v zemích AKT však zůstává obtížnější, z čehož plyne riziko, že bude narušeno zejména plnění rámce pro hodnocení PEFA v terénu.
80. Informace, na jejichž základě se rozhodovalo o financování – a pak informace předkládané v monitorovacích dokumentech – odpovídají realitě.
Z toho vyplývá, že Komise zpravidla dobře zná nedostatky oslabující systémy řízení veřejných financí (viz body 38 a 69–71).
81. Rozhodnutí o financování a reakce Komise v průběhu programů jsou přiměřené vzhledem k jejímu dynamickému výkladu čl.
61 odst. 2 Dohody z Cotonou (viz bod 28) s tím, že takový výklad zvyšuje přinejmenším krátkodobé riziko, a tak je tím spíše nezbytné zajistit z její strany přísné monitorování.
82. Naproti tomu jsou tato rozhodnutí nedostatečně podložena argumenty (viz bod 39).
Z návrhů a finančních dohod není dostatečně vidět provázanost mezi zjištěnými nedostatky v řízení veřejných financí, programy vládních reforem, institucionálními podporami nezbytnými pro realizaci těchto reforem a monitorovacími nástroji, včetně předběžných podmínek a ukazatelů výkonnosti (viz bod 30).
Tento nedostatek zřetelné provázanosti a perspektivního pohledu, stejně jako nedostatečně formalizovaná a strukturovaná prezentace, nezaručují, že výbor ERF bude mít jistotu, že v úvahy se vzaly všechny nedostatky (viz body 32–33).
83. Reformy doprovázející přímé a neadresné rozpočtové podpory jsou časově velmi náročné.
Zatím je příliš brzy na to, abychom mohli konstatovat významnější trvalé výsledky, i když z monitorování prováděného zejména Komisí vyplývají spíše pozitivní dílčí průběžné výsledky (viz body 69–71).
Rizika, jimž jsou rozpočtové podpory vystaveny (viz bod 12) a která znepokojují Parlament i Radu (viz bod 2), zůstávají tak i nadále do značné míry aktuální.
Následující doporučení by měla napomoci tato rizika lépe zvládnout.
Doporučení
84. Komise by měla aktualizovat svého Metodického průvodce pro plánování a plnění rozpočtových podpor ve třetích zemích, zapracovat do něj užitečné pokyny vydané od března 2002 (viz bod 27), provést v něm potřebná zlepšení tak, aby byla v rámci každého programu pomoci především zajištěna provázanost mezi zjištěnými nedostatky, reformami k jejich odstranění, institucionálními podporami a monitorovacími nástroji (viz bod 30).
Kromě jiného je zapotřebí více vzít v úvahu problematiku spojenou s domácími příjmy, včetně příjmů z veřejnoprávních podniků (viz bod 24), stejně jako problematiku korupce (viz bod 34).
Rovněž je zapotřebí do průvodce zapracovat nezbytná vylepšení týkající se monitorovacích zpráv delegací (viz bod 42).
85. Komise by měla mít k dispozici více formalizovanou a strukturovanější ukázku dodržování čl. 61 odst. 2 Dohody z Cotonou s výslovným uvedením důvodů, které ji vedou k názoru, že směr, jimž se přijímající stát ubírá, je uspokojivý vzhledem k nedostatkům v řízení veřejných financí zjištěným při výchozím hodnocení (viz body 39–40).
86. Komise by měla používat ukazatele výkonnosti, které budou opravdu stimulovat přijímající státy k pokračování v reformách a které budou více zaměřené na výsledky vyjadřující zlepšení řízení (viz bod 49).
87. Komise musí udělat vše, co je v jejích silách, aby prosadila rámec pro hodnocení výkonnosti veřejných financí vypracovaný v rámci PEFA (viz bod 43).
Tato významná snaha o koordinaci mezi investory musí být ještě zlepšena s přihlédnutím k výsledkům, které budou získány po ukončení testovací fáze, a rovněž k návrhům Účetního dvora (viz bod 7 v příloze 2), a zejména k návrhu týkajícího se kontrolních testů.
Je důležité, aby tento rámec napříště investoři schválili a plnili, zejména ti, kteří se na tomto partnerství podílejí.
88. Posílit by se měla koordinace mezi místními zástupci investorů v oblasti vyhodnocování, udělování ratingu a provádění auditů; uskutečňování institucionálních podpor; používání podmínek a ukazatelů výkonnosti s tím, že každý investor si zachová svobodu rozhodování, pokud jde o vyplácení podpor (viz bod 54).
89. Vztahy s orgány přijímajících států by se měly soustavně lépe strukturovat a rozšiřovat, vedle úroveň vlád i na parlamenty a nejvyšší kontrolní orgány, jejichž kapacity se musí zvýšit, aby jim umožnily realizovat reformy, které se jich týkají, a kontrolovat reformy, které se týkají výkonné moci.
K tomu je nezbytné, aby při jednáních s přijímajícími zeměmi na úrovni vlád bylo vidět, jak by se Komise mohla přiblížit parlamentu a NKO (viz body 56–62).
Tuto zprávu přijal Účetní dvůr v Lucemburku na svém zasedání ve dnech 29. a 30. června 2005.
Za Účetní dvůr
Hubert Weber
předseda
[1] Viz zvláštní zprávu č. 5/2001 Účetního dvora (Úř. věst.
C 257, 14.9.2001).
[2] Viz usnesení Evropského parlamentu s připomínkami k rozhodnutí o udělení absolutoria Komisi na plnění rozpočtu 6., 7. a 8. ERF za rozpočtový rok 2002, zveřejněné v Úř. věst.
L 330 dne 4.11.2004.
[3] Viz dokument skupiny AKT/FIN Rady č. 6107/04 ze dne 19. února 2004 o udělení absolutoria Komisi za řízení 6., 7. a 8. ERF za rozpočtový rok 2002.
[4] V roce 2000 Komise uznala omezenou efektivnost adresnosti, a to zejména z důvodu jejího negativního účinku (zpoždění při plnění, fragmentace rozpočtového procesu), těžkopádnosti adresných procesů, a zejména spotřební povahy rozpočtu.
[5] Viz rezoluci č. 55/2 schválenou Valnou hromadou Spojených národů dne 8. září 2000.
[6] Rozpočty díky takové praxi nepředstavují vyčerpávající informaci.
Nicméně v některých případech jsou sice projekty řízeny mimo rozpočet, avšak jsou zahrnuty do roční uzávěrky, čímž je vyřešen problém informovanosti.
[7] Toto oddělené řízení odvádí často ze státní správy zemí kvalifikované lidské zdroje, jež jsou zaměstnány na řízení těchto projektů v řídících centrech ad hoc, které nabízejí vysoké platy.
[53] Podle zásady univerzálnosti pokrývá ve státním rozpočtu soubor příjmů všechny výdaje, aniž by se příjmy přidělovaly na některou kategorii daných výdajů.
[8] Hlavní informace získané na místě v průběhu pracovních misí byly pak potvrzeny na "Mezivládní konferenci o důsledcích řízení zaměřeného na výsledky, střednědobého rámce výdajů a rozpočtové podpory pro veřejné finance", kterou spoluorganizovalo ministerstvo hospodářství a financí Senegalu a Institut IDEA International ve spolupráci s ministerstvy hospodářství a financí Beninu, Burkiny Faso, Kapverd a Mali a rozvojovými partnery (Světová banka, MMF, Evropská unie, Kanada, Nizozemsko), jíž se auditoři Účetního dvora zúčastnili.
[9] V Etiopii začíná rozpočtový rok v červenci.
[10] V Mozambiku existuje dodatek na dodatečných 16,4 milionů EUR vyčleněných na financování voleb konaných v roce 2004.
[11] V každé navštívené zemi se konala schůzka s parlamentním výborem pro finance, s různými útvary ministerstev financí, s dvěma výdajovými ministerstvy, zpravidla ministerstvo zdravotnictví a školství (od centrálních útvarů po útvary koncové – školy nebo zdravotnická zařízení), s orgány interní a externí kontroly, s centrální bankou, se zástupci hlavních investorů, se zástupci občanské společnosti, a pokud existovaly, tak s nevládními organizacemi pro boj proti korupci.
[12] Viz zvláštní zprávu Účetního dvora č. 5/2001 o kompenzačních prostředcích podpor na strukturální změny poskytovaných na rozpočtové podpory (Úř. věst.
C 257, 14.9.2001) a zvláštní zprávu č. 1/2002 o makrofinanční asistenci třetím zemím a facilitách strukturálních změn v zemích Středozemní oblasti (Úř. věst.
C 121, 23.5.2002).
[13] Příjmy se berou často v úvahu v rámci vládních reforem (viz bod 70), avšak Komise musí do svých programů zahrnovat tento aspekt systematičtěji.
[14] Mezitím by všechny pokyny potřebné pro operativní řízení rozpočtových podpor měly být k dispozici pro pracovníky Komise na jejích intranetových stránkách.
[15] Bod 3.4 Průvodce uvádí, že "je nutno se předem i průběžně při každé podpoře ujistit, že směr, kterým se země ubírá v rámci reforem veřejných financí, lze pokládat za uspokojivý".
[16] Výchozí hodnocení týkající se Čadu však tvoří výjimku.
V návrhu bylo hodnocení omezené a ve finanční dohodě již není vůbec, to pouze rozptýleně přebírá některé kusé informace.
[17] Bod 3.4 průvodce stanoví, že "hodnocení kvality veřejných financí (…) musí analyzovat každý program na zlepšení veřejných financí, který vláda dané země vypracovala (včetně případných vzorových nápravných opatření), a úlohu, kterou sehrává společenství investorů.
Tento program musí zdůrazňovat akční plán pro uskutečnění reforem, který bude předmětem zvláštního monitorování Komise".
[18] Program řízení a kontroly výdajů.
[19] Systém finanční správy státu.
[20] Akční plán pro řízení veřejných výdajů a finanční zodpovědnosti.
[21] Poradní výbor skládající se ze zástupců členských států.
[22] Boj proti korupci je důležitou součástí rozvojové pomoci Evropského společenství, jak stanoví čl. 9 odst. 3 Dohody z Cotonou.
[23] Výbor pro rozvojovou pomoc OECD (Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj) a Transparency International uspořádaly v prosinci 2004 fórum rozvojových partnerů na téma "Zlepšit efektivitu dárců v boji proti korupci".
[24] Bod 1.3 průvodce uvádí, že "Všechny institucionální podpory musí být součástí globálního podpůrného programu, který vypracuje vláda a podpoří investoři, a musí se doplňovat s ostatními případnými podporami financovanými ostatními investory".
[25] Program pro posílení kapacit veřejných služeb.
[26] Zhodnocení finanční zodpovědnosti země.
[27] Bod 3.4 i) průvodce stanoví, že "Vedoucí delegace vypracuje doporučení ke kvalitě řízení veřejných financí a k perspektivám jeho zlepšování (…).
Následné rozhodnutí o vypracování návrhu na financování bude přijato (…)."
[28] Tyto nedoplatky odpovídají uskutečněnému a fakturovanému plnění (platba zatím neuskutečněna), které ovšem bylo kontrahováno mimo rozpočtové závazky a nebylo zaúčtováno.
Z tohoto důvodu nebylo zahrnuto mezi nedoplatky, které sledují zejména investoři.
Je zapotřebí ještě určit jejich přesnou částku.
[29] Ministerstvo Spojeného království pro mezinárodní rozvoj.
[30] Bod 5.3 průvodce kromě jiného stanoví, že "delegace zabezpečuje monitorování vývoje rámce veřejných financí prostřednictvím svých vztahů s vnitrostátními institucemi (ministerstvem hospodářství a financí, účetním dvorem, centrální bankou a finančním výborem národního parlamentu), s ostatními investory a s občanskou společností.
Získává od nich pravidelně zveřejňované zprávy a zasílá je s komentáři do centrály.
Delegace zabezpečuje zvláštní monitorování programů reforem veřejných financí prováděných danou zemí a případně realizaci opatření schválených s investory a Evropskou komisí (vzorová opatření)".
[31] Obsah a forma pololetních monitorovacích zpráv byly upřesněny v informaci č. 24972 ze dne 18. září 2003, kterou zaslal EuropeAid C3 vedoucím delegací.
[32] PEFA byl vytvořen v roce 2001 a je to partnerství mezi Světovou bankou, Evropskou komisí, DFID, švýcarským státním sekretariátem pro hospodářské věci, francouzským ministerstvem zahraničních věcí, norským ministerstvem zahraničních věcí a MMF.
[33] Průvodce předpokládá, že vedoucí delegací vyvolá varovné řízení v případě vážných problémů, které by mohly ohrozit správné fungování programu.
[34] Viz informaci č. 17450 ze dne 9. června 2004, kterou generální ředitelství DEV a EuropeAid rozeslaly 14 příslušným delegacím.
[35] Zprávy posuzované v pěti navštívených zemích byly zpravidla prvními zprávami, které byly vypracovány od zahájení probíhajících programů.
[36] Finanční zodpovědnost řízení veřejných financí.
[37] V Čadu jsou užitečné 2 ukazatele, které se týkají míry dodávek přijímajícím strukturám, ovšem stanovují kontroly na základě potvrzení příjmu, což není dostačující.
Je zapotřebí majetek kontrolovat fyzicky.
[38] Strategie informačních systémů vlády.
[39] Strategický dokument pro snižování chudoby.
[40] Akční plán pro snižování naprosté chudoby.
[41] Rámec pro hodnocení výkonnosti.
[42] Řídící výbor PEFA, v němž je Komise zastoupena, se schází dvakrát ročně.
Výsledky práce PEFA se sdělují ostatním hlavním investorům v rámci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
[43] Nutno poznamenat, že NKO několika donorských států se pravidelně scházejí v rámci koordinační struktury nazvané Harmonizace zámořských postupů auditu (Harmonisation of Overseas Audit Practice – HOAP).
Jejich cílem je vypracovat koordinovaný postup, který se opírá o práci NKO států příjemců, s cílem kontrolovat s jejich souhlasem užití rozpočtových podpor vyplácených příslušnými donorskými státy.
[44] Dialog s vládou je formálně zakotven v návrzích a ve finančních dohodách.
[45] Rámec pro hodnocení výkonnosti.
[46] Pracovníci Účetního dvora se podíleli na semináři, který v prosinci 2004 zorganizovala Komise na téma rozvíjení kapacit NKO.
[47] Skutečnost, že na monitorování řízení veřejných financí se podílejí úřad pro spolupráci EuropeAid a generální ředitelství pro rozvoj (DEV), není optimální a monitorování funguje pouze díky existujícím dobrým mezilidským vztahům.
[48] Standardní seznam kontrolních bodů umožňující ověřit úplnost a systematičnost analýzy dokladů a identifikovat, kdo kontroly prováděl.
[49] Pracovníci Účetního dvora se zúčastnili tří hlavních školení o rozpočtové pomoci, která organizuje Komise pro své pracovníky (dvě školení o makroekonomické rozpočtové pomoci – základní kurz a kurz pro pokročilé – a jedno školení o odvětvové rozpočtové pomoci).
[50] Kromě obecného nedostatku souvisejícího s kapacitou správních úřadů přijímajících států se nedostatky často týkají například přidělování zakázek, sledování nákupů (neexistence "hmotného" účetnictví a inventarizace), řízení státní pokladny, účetnictví, řídících nástrojů a rovněž postupů a prostředků interních i externích kontrolních služeb.
[51] Ve vládních reformách se vnitrostátní příjmy de facto často započítávají, ačkoliv je Komise do svého průvodce dostatečně neintegrovala (viz bod 24).
[52] Jednání o 6. revizi programu financovaného z Facility pro snížení chudoby a pro růst (FRPC) mezi Mezinárodním měnovým fondem a vládou koncem roku 2003 neskončilo dohodou.
Jelikož tento program FRPC skončil 6. ledna 2004 a nebyl prodloužen, Čad již poté automaticky nebyl způsobilý pro rozpočtovou pomoc podle čl. 67 odst.
--------------------------------------------------
Zvláštní zpráva č. 3/2005
k rozvoji venkova: ověřování výdajů na agroenvironment, spolu s odpověďmi Komise
(podle čl. 248 odst. 4 druhého pododstavce Smlouvy o ES)
(2005/C 279/01)
OBSAH
GLOSÁŘ
I–VI SHRNUTÍ
1–18 ÚVOD
1–11 Agroenvironmentální politika
12–18 Rozsah a zaměření auditu
19–27 PRÁVNÍ PŘEDPISY
19–22 Agroenvironmentální opatření
23–27 Kontrola dílčích agroenvironmentálních opatření
28–54 ZJIŠTĚNÍ AUDITU NA ÚROVNI KOMISE
28–35 Ověřitelnost dílčích agroenvironmentálních opatření
29–31 Provádění agroenvironmentálních programů v období 1993–1999
32–35 Schválení PRV na období 2000–2006 Komisí
36–39 Ověření fungování kontrolních systémů
40–54 Kontrola ekologického zemědělství
41–44 Regulatorní kontrolní systém pro ekologické zemědělství
45–54 Provádění kontrolního systému pro ekologické zemědělství
55–106 ZJIŠTĚNÍ AUDITU NA ÚROVNI ČLENSKÝCH STÁTŮ
55 Ověřitelnost dílčích agroenvironmentálních opatření v pěti členských státech
56–59 Administrativní kontroly
60–106 Kontroly na místě
60–61 Specifičnost agroenvironmentu
62–69 Kontrola dodržování obvyklých náležitých zemědělských praktik
70–106 Kontrola dílčích opatření
107–119 ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
107 Obecný závěr
108–112 Na úrovni Komise
113–117 Na úrovni členských států
118–119 Doporučení
PŘÍLOHA: Příklady, kdy nejsou jednoznačné smluvní požadavky AE programu pro Côte D'Or
Odpovědi Komise
GLOSÁŘ
AE : Agroenvironment, opatření v oblasti rozvoje venkova zavedené články 22–24 nařízení (ES) č. 1257/1999.
EZOZF : Evropský zemědělský orientační a záruční fond.
MEKA II : Marktentlastungs- und Kulturlandschaftsausgleich. Největší AE program v Bádensku-Würtembersku v Německu.
ONZP : Obvyklé náležité zemědělské praktiky.
PRV : Plán rozvoje venkova (před schválením Komisí). Program rozvoje venkova (po schválení Komisí).
Příjemce : Příjemce platby EU.
RV : Rozvoj venkova.
SZP : Společná zemědělská politika.
Závazek : Podmínka, kterou musí příjemce splnit, aby měl nárok na AE platbu.
SHRNUTÍ
I. Agroenvironmentální podpora (AE) se vyplácí ročně těm zemědělcům, kteří přijmou závazek provádět své činnosti způsobem, který jde nad rámec obvyklých náležitých zemědělských praktik a považuje se za prospěšný pro životní prostředí.
Jedná se největší opatření v oblasti rozvoje venkova se spolufinancováním EU v období 2000–2006 ve výši 13480 milionů EUR (viz body 6–7 a 19–22).
II. Cílem auditu bylo posoudit, zda má Komise přiměřenou záruku, že postupy a techniky zemědělského hospodaření, u nichž se AE vyplácí, jsou ověřitelné a že jsou řádně ověřovány, a že tudíž příjemci AE plateb dodržují svůj závazek hospodařit způsobem šetrným k životnímu prostředí (viz body 12–18).
III. Audit zjistil, že Komise:
- před schválením PRV zajistila jen částečnou ověřitelnost (viz body 32–35),
- dostatečně neověřila správné fungování kontrolních systémů AE v členských státech (viz body 36–39),
- v případě ekologického zemědělství plně nepřevzala své povinnosti.
Jedná se o významné dílčí opatření v rámci AE (viz body 46–54).
K hlavním problémům, které byly zjištěny v případě ekologického zemědělství, patří:
- každoroční prováděcí zprávy, které by měly poskytnout záruku, pokud jde o objektivnost a efektivnost kontrolního systému, jsou neúplné a nespolehlivé.
I kdyby byly úplné a přesné, požadované informace by nezaručily objektivnost a efektivnost provedených kontrol (viz body 46–49),
- kontroly Komise v sedmi členských státech v letech 1998–2001 odhalily závažné slabiny v dohledu nad kontrolními systémy, na základě těchto zjištění však nebyla přijata žádná následná opatření a v členských státech se neuskutečnily žádné další kontroly (viz body 50–54).
IV. Zjištění auditu v členských státech se týkají načasování kontrol na místě a ověřitelnosti některých klíčových dílčích opatření:
- dílčí opatření jsou kontrolována mimo období závazku nebo v nevhodných okamžicích (viz body 74–85),
- u společných dílčích opatření, jako snížení nebo omezení vstupů, jsou kontroly velkou měrou závislé na vlastním prohlášení příjemců, jež lze obtížně dokázat (viz body 86–96),
- spoléhá se na neprůkazné vizuální kontroly (viz body 97–101),
- inspektoři nemají vždy k dispozici podrobné pokyny, při vypracování stanoviska se často spoléhají na vlastní znalosti nebo zkušenosti.
Neexistuje jednoznačný základ, s nímž by bylo možno srovnat výsledky (viz body 100–106).
V. Audit Účetního dvora dospěl k závěru, že ověřování agroenvironmentálního opatření vyvolává zvláštní problémy a je mnohem náročnější na zdroje než ověřování opatření prvního pilíře a jiná opatření v oblasti rozvoje venkova.
Takové ověření může zřídka vést k alespoň přiměřené záruce za přiměřené náklady (viz bod 107).
VI. Komise, Rada a Parlament by pro nové programové období, které začíná v roce 2007, měly zvážit, jak uplatnit zásadu, že pokud opatření nelze přiměřeně kontrolovat, neměly by se na ně vyplácet veřejné prostředky (viz body 118–119).
ÚVOD
Agroenvironmentální politika
1. Podpora způsobů zemědělské produkce, které jsou v souladu s ochranou životního prostředí, byla zavedena nařízením Rady (EHS) č. 2078/92, které se vztahovalo na období 1993–1999 [1].
2. V rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady "Směrem k udržitelnému rozvoji" bylo jako priorita stanoveno začlenění environmentálních otázek do společné zemědělské politiky (SZP) [2].
V reakci na toto rozhodnutí a na podobné návrhy v Agendě 2000 vydala Komise prohlášení, v němž se uvádělo, že její program na období 2000–2006 bude zahrnovat "posílená agroenvironmentální opatření jako povinné prvky" programů rozvoje venkova (PRV) [3].
Agroenvironment (AE) je jediným opatřením v oblasti rozvoje venkova, které členské státy musí zahrnout do svých PRV.
3. Šestý akční program Evropského společenství pro životní prostředí uváděl, že je zapotřebí stále větších zdrojů a že by agroenvironmentální opatření měla mít širší oblast působnosti, jelikož představují prostředek k dosažení cílů Společenství v oblasti životního prostředí [4].
Agroenvironmentu byla tedy přiznána vysoká priorita.
4. Na období 2000–2006 nařízení (ES) č. 1257/1999 spojilo dohromady různá opatření v oblasti rozvoje venkova (RV) [5].
5. K provedení těchto opatření Komise schválila plány rozvoje venkova, které se tímto staly programy rozvoje venkova.
Vztahují se na období sedmi let od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006 a byly vypracovány příslušnými orgány, které jmenovaly členské státy.
Celkem bylo schváleno 68 programů rozvoje venkova obsahujících AE (a další opatření).
6. AE je v celém Společenství spolufinancován ze záruční sekce EZOZF, přičemž příspěvek v oblastech spadajících pod cíl 1 činí 75 % a v ostatních oblastech 50 % [6].
V roce 2003 byl příspěvek revidován a zvýšen až na 85 % v oblastech spadajících pod cíl 1 a až na 60 % v ostatních oblastech.
Výše podpory se v jednotlivých členských státech a u různých dílčích opatření liší, ale průměrná výše agroenvironmentální prémie v EU v roce 2001 představovala 89 EUR na hektar [7].
7. V roce 2004 z částky 4749 milionů EUR výdajů ze záruční sekce EZOZF, kterou členské státy vykázaly, souviselo 1739 milionů EUR s AE podle nařízení (ES) č.
1257/1999 [8]. Plánuje se, že v programovém období 2000–2006 bude pro EU o patnácti členských zemích vynaloženo 13480 milionů EUR.
To představuje více než 27 % veškerých výdajů na rozvoj venkova, a agroenvironment tedy představuje největší opatření v oblasti rozvoje venkova.
Ke konci roku 2004 bylo z celkové naprogramované částky vyčerpáno 10201 milionů EUR.
8. Jak je uvedeno v grafu, většina výdajů uskutečněných během období 2000–2003 se vztahuje na Rakousko, Německo a Finsko.
Relativně vysokou výši výdajů u Rakouska a Finska je možno částečně vysvětlit individuálním rozhodnutím členských států přidělit na AE značné výdaje a částečně skutečností, že větší členské státy, jako Itálie, Francie a Německo, ještě dokončovaly své programy z předchozího období.
Graf
Výdaje na agroenvironment podle nařízení (ES) č. 1257/1999 podle členských států, 2000–2003
(v milionech EUR)
Zdroj: Evropská komise.
+++++ TIFF +++++
10009008007006005004003002001000RakouskoNěmeckoFinskoItálieFrancieŠvédskoIrskoŠpanělskoPortugalskoBelgieDánskoSpojené královstvíNizozemskoLucemburskoŘecko
9. Vazby mezi zemědělstvím a životním prostředím vyvolávají velký veřejný a politický zájem, zejména nyní, kdy reforma SZP zavedla dodržování environmentálních norem a postupů, jejichž nedodržování by mohlo vést k částečnému či úplnému snížení nebo vrácení přímé podpory [9].
10. Agroenvironmentální výdaje zahrnují platby zemědělcům výměnou za jejich závazek hospodařit způsoby, které jsou šetrné z hlediska životního prostředí a které musí jít nad rámec obvyklých náležitých zemědělských praktik (ONZP): jinými slovy, jedná se o nákupy environmentálních služeb od zemědělců ze strany Společenství (viz textový rámeček 1).
Textový rámeček 1
Zemědělství je činnost, jejíž význam přesahuje prostou výrobu potravin.
V celém výrobním řetězci dochází k procesům, které mohou mít dopad na přírodní prostředí.
Například přílišné používání pesticidů a hnojiv, nesprávné postupy při odvodňování nebo zavlažování, vysoký stupeň mechanizace nebo nevhodné využití půdy mohou vést ke zhoršení životního prostředí.
Avšak zanechání zemědělské činnosti může také ohrozit environmentální dědictví EU ztrátou polopřirozených biotypů a biologické rozmanitosti a krajiny s nimi spojených.
V souladu s nařízením (ES) č. 817/2004 musí členské státy na regionální nebo vnitrostátní úrovni stanovit kodexy náležitých zemědělských praktik (ONZP).
ONZP by měly odpovídat typu zemědělské výroby, kterou by provozoval rozumný zemědělec v dotyčném regionu, což znamená dodržování stávajících zákonných předpisů v oblasti životního prostředí.
To představuje základní požadavek pro zemědělce, kteří se chtějí zapojit do agroenvironmentálních režimů.
K dosažení environmentálních cílů v�rámci SZP se hlavním nástrojem stala dílčí agroenvironmentální opatření.
K hlavním dílčím opatřením patří přechod na ekologické zemědělství, předcházení erozi půdy, snížení vstupů a zachování znaků krajiny.
Zdroj: Souhrn faktů (fact sheet) Evropské komise "Zemědělství a životní prostředí".
11. Zvláštní zpráva Účetního dvora č. 14/2000 "Ekologizace SZP" zahrnovala přehled AE opatření stanovených nařízením (EHS) č. 2078/92, které se vztahovalo na programové období 1993–1999 [10]. Hlavní závěr týkající se ověřitelnosti AE v této zprávě zněl, že to, jak jsou opatření k omezování používání hnojiv dodržována, nelze ověřit. Podle bodu 77 zmíněné zprávy inspektoři Komise o problému vědí, avšak Komise i nadále tato opatření schvaluje.
Rozsah a zaměření auditu
12. Cílem auditu bylo posoudit, zda má Komise přiměřenou záruku, že určité postupy a techniky zemědělského hospodaření, pro něž se AE vyplácí:
- jsou ověřitelné a
- a jsou skutečně řádně ověřovány.
13. Komise tuto záruku potřebuje, aby se mohla ujistit, že dotyčné výdaje jsou zákonné a řádné, tj. že členské státy režim spravují způsobem, který zajišťuje, že příjemci AE vyrovnávacích plateb dodržují své závazky hospodařit způsobem šetrným k životnímu prostředí.
14. Cílem auditu nebylo posoudit environmentální přínosy dílčích AE opatření.
15. Kontrolní návštěvy se uskutečnily v období od března do září 2004 v Komisi a pěti členských státech: Rakousku, Francii, Německu, Itálii a Lucembursku [11].
Tyto členské státy byly vybrány na základě vynaložených částek a reprezentativnosti jejich dílčích agroenvironmentálních opatření.
16. U Komise audit zahrnoval podrobné šetření toho, zda Komise zajistila ověřitelnost dílčích agroenvironmentálních opatření před schválením plánů rozvoje venkova a zda ověřila správné fungování kontrolních systémů v členských státech.
Zvláštní pozornost byla věnována systému dohledu nad ekologickým zemědělstvím.
17. Cílem kontrolních návštěv v členských státech bylo posoudit, zda:
- spolufinancovaná dílčí agroenvironmentální opatření jsou spolehlivě měřitelná a ověřitelná a zda
- kontrolní postupy používané členskými státy poskytují těmto státům a Komisi přiměřenou záruku, že se agroenvironmentální závazky dodržují.
18. Auditoři věnovali zvláštní pozornost hlavním dílčím opatřením uvedeným v textovém rámečku 1 [12].
Zkoumané projekty byly vybrány na základě plateb ze záruční sekce EZOZF v roce 2003.
PRÁVNÍ PŘEDPISY
Agroenvironmentální opatření [13]
19. Podpora agroenvironmentu má prosazovat:
- způsoby využití zemědělské půdy, které jsou v souladu s ochranou a zlepšením životního prostředí, krajiny a jejích znaků, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti,
- extenzifikaci zemědělství příznivou pro životní prostředí a řízení systému pastvin s nízkou intenzitou,
- zachování ohrožených zemědělsky využívaných území vysoké přírodní hodnoty,
- udržování krajiny a tradičních vlastností zemědělské půdy a
- využívání plánování týkajícího se životního prostředí v zemědělské praxi.
20. Vyrovnávací platbu obdrží zemědělci, kteří přijmou AE závazky na dobu nejméně pěti let.
Jak bylo uvedeno výše, závazky musí obsahovat více než jen ONZP.
21. Vyrovnávací platba se vypočte na základě ušlých příjmů a dodatečných nákladů vzniklých při dodržování závazků a zahrnuje rovněž potřebnou pobídku.
22. Nařízení také stanoví, jak by se měla programovat opatření v oblasti rozvoje venkova [14].
Členské státy vypracovávají své PRV podle zvláštních potřeb a strategií.
Plány by se měly vypracovávat na zeměpisné úrovni, která se považuje za nejvhodnější.
Proto se druh dílčích AE opatření a jejich váha v PRV může značně lišit.
Kontrola dílčích agroenvironmentálních opatření
23. Pravidla týkající se kontroly opatření v oblasti rozvoje venkova, včetně AE, ze strany členských států vyžadují, aby prvotní žádosti o zapojení se do režimu a následné žádosti o platby byly zkontrolovány způsobem, který zajistí efektivní ověření dodržování podmínek pro poskytnutí podpory [15].
Toto ověření zahrnuje administrativní kontroly a kontroly na místě.
24. Administrativní kontroly musí být důkladné, tj. musejí se provádět před platbou pro každého příjemce a s ohledem na každé opatření.
Je-li to možné, měly by tyto kontroly zahrnovat křížové kontroly s údaji z integrovaného administrativního a kontrolního systému (IACS).
25. Kontroly na místě se každý rok musí vztahovat na nejméně 5 % příjemců a všechny typy opatření v oblasti RV stanovené v programových dokumentech [16].
Tyto kontroly na místě je nutno rozložit na celý rok na základě analýzy rizik, která představuje každé opatření v oblasti RV.
Každá kontrola musí zahrnovat veškeré závazky a povinnosti příjemce, které lze v době návštěvy zkontrolovat.
26. Důležité ustanovení týkající se výhradně AE stanoví, že platby mohou být založeny na omezeních, pokud jde o používání hnojiv, přípravků na ochranu rostlin nebo jiných prostředků, jsou-li tato omezení technicky a hospodářsky měřitelná [17].
27. Zemědělec, který přijme AE závazek týkající se jedné části zemědělského podniku, musí v celém zemědělském podniku dodržovat alespoň normu obvyklých náležitých zemědělských praktik.
Členské státy musí stanovit ověřitelné standardy ONZP ve svých PRV [18].
ZJIŠTĚNÍ AUDITU NA ÚROVNI KOMISE
Ověřitelnost dílčích agroenvironmentálních opatření
28. Účetní dvůr analyzoval, zda Komise zajistila ověřitelnost dílčích agroenvironmentálních opatření před schválením PRV.
Provádění agroenvironmentálních programů v období 1993–1999
29. Komise provedla dvě podrobná vyhodnocení provádění agroenvironmentálních programů v období 1993–1999 [19].
Druhé vyhodnocení provedla v roce 1998, ke konci programového období, avšak dostatečně dlouho předtím, než vypršela platnost mnoha souvisejících závazků.
Evropský parlament požadoval vyhodnocení před přijetím návrhů na Agendu 2000, které by posílily AE jako hlavní část SZP; vyhodnocení mělo určit zbývající problémy a slabé stránky [20].
30. Vyhodnocení zjistilo, že existují problémy související se samotnou povahou AE opatření a že by se neměly podceňovat obtíže, které pro kontrolní orgány představují agroenvironmentální závazky.
Uvádělo se v něm rovněž, že dílčí opatření, která od zemědělce vyžadují, aby o určité množství snížil vstupy nebo nepřekročil množství hnojiva na hektar, bylo těžké zkontrolovat, jelikož analýzy půdy nemohly spolehlivě určit dodržování mezních hodnot vstupů.
Dále se v hodnocení konstatovalo, že kontroly dokladů, tj. spoléhání se na prohlášení zemědělce a kontrola záznamů o nákupech, nepostačují k odhalení chyb nebo nesrovnalostí.
Podobně u některých opatření, v jejichž rámci zemědělec musel dodržovat řadu obecných závazků, jako udržování živých plotů, nebyly skutečné požadavky natolik jasné, aby příjemce pochopil, co se od něho požaduje.
31. Vyhodnocení dospělo k závěru, že pokud opatření nelze přiměřeně kontrolovat, neměly by se na něj vyplácet veřejné prostředky a že oprávněnost prémií se musí zaměřit na dostatečně kontrolovatelná opatření.
Tento závěr se odrazil v právních předpisech týkajících se rozvoje venkova na období 2000–2006, zejména v nařízení (ES) č. 817/2004 [21].
Schválení PRV na období 2000–2006 Komisí
32. V letech 2000 a 2001 Komise analyzovala PRV, které členské státy předložily na období 2000–2006.
Zajištění efektivní a účinné kontroly navrhovaných dílčích AE opatření však bylo předmětem těchto analýz jen v omezené míře.
33. Interní posouzení rizik provedené v roce 2004 potvrdilo, že Komise schválila PRV, aniž by ověřila kontrolovatelnost opatření, a to kvůli obtížnosti posoudit kontrolovatelnost u všech dílčích opatření a akcí uvedených v 68 PRV pouze na základě samotné dokumentace.
Komise dospěla k závěru, že v budoucnu by se měla přezkoumat její úloha při posuzování kontrolovatelnosti.
34. Odbor generálního ředitelství Komise pro zemědělství, který odpovídá za kontrolu výdajů na RV, tvrdil, že takováto analýza kontrolovatelnosti nebyla provedena, jelikož dle jeho názoru se v rámci sdíleného řízení nevyžaduje [22].
35. Ke splnění svých povinností by Komise měla při schvalování PRV vyhodnotit ověřitelnost dílčích opatření.
Pokud tak Komise neučiní, nemá záruku, že členské státy jsou sto spravovat režim správně a zajistit, aby zemědělci, kteří dostávají agroenvironmentální vyrovnávací platby, hospodařili způsoby, k nimž se zavázali.
Toto hodnocení by rovněž umožnilo identifikovat dílčí opatření s velkými kontrolními riziky.
Ověření fungování kontrolních systémů
36. Účetní dvůr rovněž analyzoval, zda Komise ověřila správné fungování kontrolních systémů ve vztahu k období 2000–2006 (nařízení (ES) č. 1257/1999), zejména administrativní kontroly a kontroly na místě.
37. V období od září 2000 do června 2001 Komise ve dvanácti členských státech provedla řadu kontrol, aby se ujistila, zda byly zavedeny systémy k řádné správě a kontrole výdajů na RV v období 2000–2006 ("preventivní" šetření).
Komise provedla syntézu výsledků těchto kontrol, která vedla k úpravám jejích pokynů pro členské státy [23].
38. Kontroly se vztahovaly na všechna opatření v oblasti RV, tedy nejen AE, ale nezkoumaly výdaje ani skutečné fungování systémů, jelikož výdaje v době kontroly ještě nezačaly nabíhat.
39. Odbor odpovědný za schválení účetní závěrky v oblasti RV mezitím provedl kontrolu plateb pro znevýhodněné oblasti v celém Společenství, ale do počátku roku 2005 nezkontroloval systémy pro AE, ačkoli to je největší část výdajů na rozvoj venkova a považuje se za vysoce rizikovou (viz bod 30 výše) [24].
Kontrola ekologického zemědělství
40. Co se týče kontrolních systémů, zvláštní případ představuje přechod na ekologické zemědělství, což je jedno z nejvýznamnějších dílčích agroenvironmentálních opatření [25].
K získání AE podpory je nutno splnit určitý počet podmínek.
Dodržování těchto podmínek ve většině členských států nekontrolují běžní AE inspektoři, ale specializované kontrolní subjekty (třetí osoby).
Regulatorní kontrolní systém pro ekologické zemědělství
41. Zemědělci, kteří dostávají podporu v rámci dílčího opatření "ekologické zemědělství", musí dodržovat podrobná pravidla týkající se ekologických metod produkce, která jsou stanovena ve zvláštním nařízení Rady [26].
Ekologické zemědělství má dva charakteristické znaky, kterými se odlišuje od ostatních dílčích AE opatření.
Za prvé, v rámci Společenství existuje minimální norma pro označování produktů jako "ekologických" a za druhé, existuje požadavek, aby schválený kontrolní subjekt každý rok potvrdil, že všichni výrobci dodržují pravidla a normy.
42. Aby bylo možno zaručit, že příjemce podpory v rámci dílčího AE opatření skutečně dodržuje pravidla ekologické výroby, členské státy spoléhají na kontrolní systém zřízený zvlášť pro ekologické zemědělství.
Tento systém vyžaduje, aby každý hospodářský subjekt, který vyrábí ekologickým způsobem a chce uvádět na trh ekologické výrobky, byl kontrolován nejméně jednou za rok. Kontrolu by měl provádět buď veřejný kontrolní orgán nebo (což je mnohem obvyklejší – ve 12 z 15 členských států) schválený soukromý kontrolní subjekt, který musí splňovat normu EN 45011, tj. mezinárodní normu pro orgány provozující systémy certifikace výrobků [27].
Zemědělci si mohou vybrat, který kontrolní orgán bude tyto kontroly provádět.
43. Členské státy musí provádět dohled nad kontrolním systémem [28].
Jmenují orgán odpovědný za schvalování soukromých kontrolních subjektů a dohled nad nimi (příslušný orgán).
Po schválení kontrolního subjektu příslušný orgán zajistí, aby kontroly prováděné kontrolním subjektem byly objektivní, a ověřuje účinnost jeho kontrol [29].
44. Každý rok (do 1. července) musí členské státy Komisi uvědomit o opatřeních, která přijaly v předchozím roce k provádění nařízení o ekologickém zemědělství, a (zejména) předložit zprávu o dohledu nad soukromými kontrolními subjekty [30].
Komise v červnu 2004 zveřejnila akční plán pro ekologické potraviny a zemědělství, v němž se uvádí, že současný kontrolní systém funguje ve většině případů velmi účinně [31].
Provádění kontrolního systému pro ekologické zemědělství
45. Jelikož většina členských států se při provádění minimálních 5 % kontrol na místě u dílčího AE opatření "přechod na ekologické zemědělství" spoléhá na kontrolní systém pro ekologické zemědělství, Účetní dvůr se rozhodl zjistit, zda tento systém funguje v souladu s požadavky.
Výroční prováděcí zprávy
46. Výroční prováděcí zprávy by měly informovat o dohledu, jehož hlavními aspekty je požadavek zajistit, aby kontroly prováděné kontrolním subjektem byly objektivní, a ověřit účinnost těchto kontrol.
47. Účetní dvůr zjistil, že:
a) ne všechny členské státy zasílají tyto zprávy o dohledu.
Nebyly k dispozici zprávy například od Rakouska.
Na konci auditu (listopad 2004) ze 48 zpráv, které mělo v období 2000–2003 zaslat dvanáct členských států, které jsou povinny tyto zprávy vyhotovovat, nebylo zasláno 15 zpráv.
Chybějící zprávy týkající se Rakouska, Francie, Irska, Portugalska, Španělska a Spojeného království byly mezitím předloženy (podrobnosti jsou uvedeny v tabulce);
b) zprávy se skládají z tabulky s počtem návštěv provedených různými soukromými kontrolními subjekty, počtem vzorků odebraných k rozboru a počtem zjištěných nesrovnalostí a uplatněných sankcí.
Neobsahují žádný závěr, pokud jde o fungování systému.
Pokyny Komise pro členské státy o tom, jak sestavovat tyto zprávy, požadovaly standardizovanou tabulku a uváděly, že vyplněním této tabulky je splněn požadavek na vykazování zmíněný v bodě 46 [32];
c) Komise těchto zpráv využívá jen omezeně;
d) kvalita není vždy uspokojivá a zprávy obsahují chyby a rozporuplné údaje.
V pokynech Komise se uvádí, že zprávy, které byly dosud Komisi předloženy, byly velmi rozdílné, takže pro Komisi bylo obtížné získat celkový přehled o provádění.
Tato situace v době auditu Účetního dvora dosud přetrvávala;
e) nadto neexistují jednoznačné pokyny pro příslušné orgány, jak provádět dohled nad kontrolními systémy.
Tabulka
Předkládání zpráv o dohledu v letech 2000–2003, stav k ukončení auditu Účetního dvora: listopad 2004
+++++ TIFF +++++
= Zpráva o dohledu byla zaslána.
+++++ TIFF +++++
= Zpráva o dohledu nebyla zaslána.
* = Zaslána částečně.
— = Neuvádí se, jelikož dohled se nevyžaduje, pokud kontroly provádí orgán veřejné moci.
Chybějící zprávy týkající se Rakouska, Francie, Irska, Portugalska, Španělska a Spojeného království byly předloženy do června 2005.
Zdroj: Komise.
_BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Rakousko _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Belgie _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Dánsko _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Finsko _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Francie _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Německo _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Řecko _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Irsko _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Itálie _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Lucembursko _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Nizozemsko _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Portugalsko _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Španělsko _BAR_ — _BAR_ * _BAR_ _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Švédsko _BAR_ _BAR_ _BAR_ * _BAR_ _BAR_
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
Spojené království _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
48. Dalším požadavkem je, aby každý rok do 31. března členské státy oznámily Komisi seznam kontrolních subjektů schválených k 31. prosinci předchozího roku, jejich právní a provozní strukturu, jejich standardní kontrolní postup a opatření týkající se sankcí (…) [33].
I když členské státy seznam kontrolních subjektů zasílají, ne všechny každoročně zasílají údaje o svém standardním kontrolním postupu.
49. Účetní dvůr dospěl k závěru, že i kdyby tyto zprávy byly úplné a přesné, neposkytovaly by záruku, pokud jde o objektivnost a účinnost prováděných kontrol.
Kontroly provedené Komisí s cílem zjistit, zda systém funguje
50. Generální ředitelství pro ochranu zdraví a spotřebitele (GŘ SANCO) odpovídá za bezpečnost potravin a v této souvislosti navštívil mezi roky 1998 a 2001 Potravinový a veterinární úřad, jenž je součástí GŘ SANCO, sedm členských států [34].
Jedním z cílů těchto návštěv bylo zkontrolovat, zda správně funguje dohled a kontrolní systémy pro ekologické zemědělství.
Účetní dvůr zjistil, že v Komisi nepanuje shoda, pokud jde o prioritu kontrol ekologického zemědělství. Zatímco generální ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova (GŘ AGRI) zdůrazňovalo význam těchto kontrolních návštěv GŘ SANCO, GŘ SANCO uvedlo, že kontrolám ekologického zemědělství byla přiznána malá priorita.
Od poslední návštěvy v roce 2001 se neuskutečnily žádné další návštěvy nebo hodnocení systémů.
Komise tedy nezajišťuje, aby patřičně fungovala klíčová kontrola, tj. dohled nad kontrolním systémem.
Opatření v návaznosti na zprávy GŘ SANCO
52. Sedm návštěv GŘ SANCO v členských státech odhalilo závažné slabiny v dohledu nad kontrolními systémy, které vedly k doporučením jak pro dotčený členský stát, tak pro příslušné útvary Komise.
53. GŘ SANCO každý členský stát vyzvalo, aby předložil akční plán, v němž budou uvedena plánovaná opatření k řešení vznesených připomínek.
To učinilo pouze Rakousko.
Ostatních šest států se vyjádřilo k návrhům zpráv, které jim byly určeny.
GŘ SANCO uzavřelo svá následná opatření tím, že požádalo GŘ AGRI, aby zajistilo potřebné činnosti, které je nutno provést s ohledem na nevyřešené otázky.
Účetní dvůr přezkoumal všech sedm zpráv GŘ SANCO, práci, na jejímž základě byly zprávy vypracovány, a následná opatření provedená GŘ AGRI. GŘ AGRI sestavilo přehled následných opatření pro každý ze sedmi členských států, které GŘ SANCO navštívilo.
V něm jsou uvedena doporučení GŘ SANCO a k čemu od té doby došlo. Účetní dvůr zjistil, že následná opatření přijatá s ohledem na nejzávažnější nedostatky zjištěné GŘ SANCO byla nedostatečná (viz příklady v textovém rámečku 2).
Dospěl k závěru, že Komise má omezenou záruku, pokud jde o správné fungování systému dohledu a kontroly v členských státech.
Textový rámeček 2
Ekologické zemědělství: připomínky vyplývající z kontrol GŘ SANCO v členských státech a následná opatření
Rakousko: GŘ SANCO a GŘ AGRI považují všechny problémy za vyřešené, jelikož rakouský akční plán se zabýval všemi vznesenými připomínkami.
Komise však nepřijala žádná opatření, kterými by zajistila, aby akční plán byl proveden a patřičně reagoval na kritiku vznesenou ve zprávě GŘ SANCO:
- absence technického posouzení práce kontrolních subjektů ze strany příslušného orgánu,
- absence záznamů o odvedené práci,
- absence důkazů o práci inspektorů na místě,
- pouze diskuse s inspektory,
- obecná důvěra ze strany příslušného orgánu, pokud jde o práci kontrolních subjektů zjišťujících, zda hospodářské subjekty dodržují pravidla ekologické výroby.
Spojené království: Komise vznesla kritické připomínky, pokud jde o nutnost posílit dohled nad kontrolními subjekty ze strany příslušného orgánu, a k výročním zprávám kontrolních subjektů pro příslušné orgány.
To jsou dva hlavní kritické body ve zprávě GŘ SANCO.
GŘ AGRI nemělo žádné informace o reakci orgánů Spojeného království na tuto kritiku.
Itálie: GŘ SANCO zjistilo závažné nedostatky v dohledu nad kontrolním systémem.
Zjistilo například, že dohled nad činností kontrolních subjektů v terénu je ve fázi plánování a že důraz je kladen … na úplnost požadované dokumentace, aniž by se podrobněji zkoumalo hodnocení účinnosti kontrolních činností, a že převažuje administrativní přístup k činnostem v oblasti dohledu.
Komise k těmto výhradám nepřijala žádná následná opatření.
Španělsko: Některé závažné připomínky ve zprávě GŘ SANCO nejsou v přehledu následných opatření sestaveném GŘ AGRI uvedeny:
- neexistence systému posuzujícího, zda uspokojivě fungují kontrolní systémy v samosprávných oblastech,
- v případě jediného schváleného kontrolního subjektu, zda byl předmětem dohledu a zda tento subjekt splňuje povinné mezinárodní normy pro kontrolní subjekty,
- všechny hospodářské subjekty nebyly kontrolovány každý rok,
- kvalita kontrolních zpráv byla kolísavá.
V dopise zaslaném španělským orgánům koncem roku 2001 Komise poukazuje na to, že členský stát nepředložil akční plán a že tento musí být doručen do jednoho měsíce; v opačném případě bude nutné záležitost postoupit příslušným útvarům Komise, aby zvážily přijetí dalších opatření.
Do počátku roku 2005 nebyl zaslán žádný akční plán a Komise nepřijala žádná další opatření.
ZJIŠTĚNÍ AUDITU NA ÚROVNI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Ověřitelnost dílčích agroenvironmentálních opatření v pěti členských státech
55. Audit v pěti členských státech zahrnoval administrativní kontroly i kontroly na místě, přičemž se soustředil právě na kontroly na místě, jelikož to je hlavní úroveň, na níž lze zajistit oprávněnost žádostí.
Účetní dvůr vybral co nejširší paletu dílčích opatření a auditoři doprovázeli národní / regionální inspektory při jejich kontrolách. Tyto kontroly zahrnovaly ověření dodržování ONZP.
Administrativní kontroly
56. V pěti členských státech, u nichž Účetní dvůr audit prováděl, jsou administrativní kontroly obecně prováděny dobře a křížové kontroly v rámci IACS jsou užitečným prostředkem, který napomáhá ověřit, zda byla správně nahlášena plocha a počet zvířat [35].
57. V Lucembursku vyžaduje základní dílčí AE opatření, aby se AE závazek vztahoval na celý zemědělský podnik [36].
Tento požadavek usnadňuje administrativní kontroly, jelikož podpora se vyplácí na všechny plochy uvedené v prohlášení pro IACS.
Zemědělec v každoročním prohlášení o plochách potvrdí, že dodržel podmínky, a křížové kontroly se provádějí jako u prvního pilíře.
58. Stejně jako v jiných zemích se ve Francii od příjemce nevyžaduje, aby se AE závazek vztahoval na celý zemědělský podnik, a plochy, na něž se závazek vztahuje, se mohou z roku na rok měnit.
Příjemce musí uvést pozemky, na něž se závazek v daném roce vztahuje, v prohlášení o plochách pro IACS.
K tomu si však může vybrat pouze ze dvou kódů, ačkoli existuje více než sto možných dílčích opatření.
V případě pozemků, na něž se případně mohou vztahovat závazky v rámci řady dílčích opatření, často není možné zjistit, které dílčí opatření bylo ve skutečnosti uplatněno.
59. Tyto postupy neumožňují používat automatizované kontroly konzistentnosti k porovnání informací uvedených v každoročních prohlášeních se závazky, které příjemce podepsal.
Administrativní kontroly tedy mají omezenou hodnotu.
Kontroly na místě
Specifičnost agroenvironmentu
60. Podle platných pravidel prvního pilíře SZP je možno se při ověřování, zda nárok na podporu odpovídá skutečnosti, tj. při kontrole ploch pozemků (kolik půdy je obhospodařováno), spolehnout do značné míry na teledetekci.
Teledetekce ve většině případů není při kontrole dodržování environmentálních závazků (jaké způsoby hospodaření se používají) efektivní, a tudíž je nutno provádět fyzické kontroly na místě.
To znamená, že kontroly dílčích AE opatření jsou náročnější na práci, a tedy nákladnější než kontrola jiné zemědělské podpory.
61. Technická povaha mnoha dílčích AE opatření znamená, že od inspektorů jsou vyžadovány odborné znalosti.
Například jednou kategorií dílčího opatření společného pro všechny navštívené členské státy je omezování vstupů, jako jsou hnojiva a pesticidy.
Posoudit dodržování těchto závazků je obtížnější než jednoduché potvrzení, že se na pozemku nachází určitá plodina.
Stejně tak zjistit, zda jsou dodržovány ONZP, vyžaduje rovněž odbornou kvalifikaci.
Kontrola dodržování obvyklých náležitých zemědělských praktik
62. Podmínkou pro získání AE plateb je dodržování stanoveného kodexu ONZP v celém podniku příjemce.
Tyto kodexy byly zavedeny v PRV na období 2000–2006.
PRV musejí obsahovat ověřitelné normy, které znamenají dodržování obecně závazných předpisů v oblasti životního prostředí [37].
63. Požadavek zkontrolovat ONZP je pro inspektory AE, kteří obvykle nejsou odborníky na ochranu rostlin nebo hnojení, velmi náročný.
Příslušné pokyny Komise od členských států vyžadují, aby na úrovni programu stanovily přiměřený soubor základních praktik, které je třeba zkontrolovat na místě [38].
64. Základní postupy ONZP vybrané celostátně pro 5 % kontroly na místě se v Německu zaměřují na otázky, které jsou snadno ověřitelné.
Ve studii německého Spolkového výzkumného ústavu pro zemědělství [39] se uvádí, že výběr ukazatelů ONZP, které se mají ověřit ve všech německých spolkových zemích, je určen kvalifikací inspektorů, a jelikož tito nejsou odborníky na ochranu rostlin nebo hnojení, ale jsou inspektory pro přímou podporu v rámci prvního pilíře, tyto ukazatele se mohou týkat pouze aspektů, které může snadno ověřit laik.
Tyto ukazatele musí být inspektor schopen ověřit v kterémkoli ročním období.
Kontrolované postupy se proto týkají uchovávání určitých dokumentů, jako výsledky analýz půdy a údaje o živinách, které poskytují pouze omezené důkazy o dodržování ONZP.
Tak tomu je i v Lucembursku.
65. Správný postup ověřování ONZP byl zjištěn v Německu, kde specializované subjekty provádějí dodatečnou kontrolu podrobnějších aspektů ONZP u 1 % zemědělců a jakékoli porušení ONZP je oznámeno platební agentuře a v případě potřeby jsou uloženy sankce a sníženy AE platby.
66. Ve zprávě německého Spolkového výzkumného ústavu pro zemědělství se uvádí, že kontroly prováděné specializovanými subjekty jsou založeny na posouzení rizik zaměřeném na životní prostředí, pokud jde o výběr zemědělců, kteří mají být navštíveni, a to na základě pravděpodobnosti nedodržování závazků [40].
Tyto specifické kontroly odhalí více porušení a mají větší vliv na nápravu chování než kontroly prováděné v rámci 5 % kontrol, které jsou vybírány podle kritérií jako výše plateb.
67. Francouzské orgány vypracovaly na vnitrostátní úrovni pokyny týkající se postupů, které se mají uplatňovat při provádění 5 % kontrol, aby se ověřilo dodržování sedmi kritérií ONZP stanovených v národním plánu rozvoje venkova; tyto pokyny schválila Komise.
Ve skutečnosti však těchto sedm kritérií a související kontroly nejsou náročné.
68. Například co se týče používání hnojiv: inspektor ověřuje, zda je používání hnojiv doloženo, ale pouze tehdy, pokud se podnik nachází v oblasti citlivé na dusičnany nebo pokud jedno z dílčí agroenvironmentálních opatření vyžaduje vedení deníku.
Inspektor má výslovné pokyny, aby nekontroloval faktury či jiné doklady.
Jiný příklad se týká kontrol dusíkatých hnojiv: pokyny pro inspektory týkající se této ONZP jsou totožné s pokyny popsanými výše s jedním dodatkem, a to pokud možno na základě deníku ověřit, zda tato hnojiva nebyla aplikována v "rizikových" obdobích (tj. když je půda zamrzlá nebo zamokřená atd.).
69. Z připomínek Účetního dvora vyplývá, že ONZP jsou často definovány nejednoznačně, a proto se zkoušky v praxi omezují na řadu nenáročných, ale snadno ověřitelných kritérií.
Proto je těžké posoudit, nakolik dílčí AE opatření jdou nad rámec ONZP.
Účetní dvůr opakuje své připomínky a doporučení k ONZP, které uvedl ve zvláštní zprávě o podpoře pro znevýhodněné oblasti, a zejména ty, které poukazují na nemožnost uspokojivého ověření jejich dodržování [41].
Účetní dvůr uvedl, že Komise by měla zajistit, aby členské státy stanovily definici ONZP, která je jednoznačná a kterou lze pohodlně ověřit, a pokud to není možné, Komise by měla navrhnout systém podpory založený na koncepci, kterou lze lépe kontrolovat než ONZP.
Kontrola dílčích opatření
Výběr kontrol na místě
70. Ve Francii je postup celkem vzato v souladu se stávajícími pravidly [42].
Nebylo však stanoveno žádné technické agroenvironmentální kritérium pro zařazení do analýz rizik.
Pokyny Komise v tomto ohledu stanoví, že by se měla vzít v úvahu riziková kritéria, která jsou specifická pro každé opatření [43].
Kromě toho by kontroly na místě měly být rozloženy do celého roku na základě analýzy rizik, která představuje každé opatření v oblasti rozvoje venkova [44].
71. V Itálii nejsou zjištění kontrol v předchozích letech použita pro analýzu rizik a stejně tak již nejsou brána v úvahu při sestavení vzorku v následujícím roce [45].
72. V Lucembursku je analýza rizik, a to i celkový postup výběru vzorků, založena na přímé podpoře v rámci prvního pilíře, protože AE opatření je nedílnou součástí stejného administrativního systému. Vzhledem k tomu se u tohoto agroenvironmentálního opatření neprovádí žádná zvláštní analýza rizik.
73. Výběr vzorků v Rakousku je v souladu s nařízením (ES) č.
2419/2001. Kromě toho se provádí zvláštní výběr, který zohledňuje požadavek na 5 % kontroly, pro dílčí opatření "zazelenění v podzimním / zimním období", u něhož období závazku připadá mimo hlavní kontrolní období.
Odběr vzorků provádí oddělení nezávislé na inspektorech provádějících kontroly na místě.
Načasování kontrol
74. V pokynech Komise se uvádí, že nejlepší období roku k provádění kontrol na místě je nutno určit tak, aby zahrnovalo nejreprezentativnější závazky a povinnosti v rámci opatření, které má být zkontrolováno, a že kontroly na místě se musí provádět během tohoto období [46].
To je v souladu s článkem 69 nařízení (ES) č. 817/2004 (viz bod 25).
75. V Lucembursku se kontroly na místě provádějí v období mezi červnem a srpnem, tj. v období, kdy se sklízí plodiny na orné půdě, a v případě krmných ploch do září.
Toto období je vhodné pro kontroly na místě u plodin na orné půdě a krmných ploch, ne však nutně pro dílčí agroenvironmentální opatření nebo ONZP, u nichž je třeba splnit určité podmínky a zkontrolovat je mimo toto období [47].
Optimální období pro kontroly různých druhů agroenvironmentálních závazků nebyla stanovena.
76. V Rakousku, kde se kontroly obecně uskutečňují ve vhodnou dobu, se dílčí opatření "ochrana vinic proti erozi", u něhož je doba závazku mezi 1. listopadem a 30. dubnem, kontroluje v období od 15. května do konce září.
Opatření na ochranu proti erozi se tedy kontroluje mimo období závazku.
Rakouské orgány toto uznaly a zavázaly se postupy doplnit.
77. V Bádensku-Würtembersku se vzorek, který má být zkontrolován na místě pro AE program a jiná opatření v oblasti RV založená na ploše, rozdělí do čtyř kontrolních období, která zahrnují období od května do poloviny prosince, takže je možno zkontrolovat různé závazky v rámci dílčích opatření.
Kontroly jsou správně rozloženy na celý rok na základě analýzy rizik AE.
Povaha dílčích AE opatření však znamená, že ačkoli každý rok je zkontrolováno nejméně 5 % příjemců, skutečnost, že každý příjemce ve vzorku je navštíven v kontrolním roce pouze jednou, znamená, že mnoho dílčích opatření a závazků nelze zkontrolovat v úplnosti.
78. Všech jedenáct případů, které Účetní dvůr v červnu 2004 (hlavní kontrolní období, během něhož by měla být provedena nejméně polovina kontrol) v Německu zkoumal, obsahovalo dílčí opatření, která v době návštěvy nebylo možno zkontrolovat.
79. Kromě toho v rámci tohoto AE programu existují dílčí opatření s více než jedním závazkem, která lze zkontrolovat pouze v různých obdobích roku.
Například u velmi rozšířeného dílčího opatření "zazelenění orné půdy v podzimním / zimním období" je nutno zelený pokryv: a) zasít do poloviny září a b) udržovat nedotčený do konce listopadu / února.
V těchto případech je možno uplatňování ověřit nejvýše jednou, tj. jeden ze dvou závazků nelze zkontrolovat.
80. Kombinace více než jednoho závazku na dílčí opatření znamená, že v těchto případech nelze dílčí opatření zkontrolovat v úplnosti.
Tak je tomu rovněž u dílčího opatření "zvětšování vzdálenosti mezi řádky plodin na 17 cm", kde větší vzdálenost mezi řádky obilovin lze zkontrolovat během hlavního kontrolního období, přitom ale jiný závazek v rámci dílčího opatření (žádné postřiky fungicidy před určitou fází vývoje obilovin, obvykle počátek května) je možno ověřit pouze v dřívějším období.
81. Ve Francii závisí datum kontroly na místě na oznámení vzorku.
Kontroly na místě se provádějí co nejdříve po obdržení spisu, aby se předešlo prodlení s platbami (v praxi od července do října).
Kontroly se proto ne vždy provádějí ve vhodném okamžiku a na základě analýzy rizik, která představuje opatření, jež se má zkontrolovat.
Kromě toho se nepředpokládá žádná další návštěva v případech, kdy je příjemce smluvně vázán provést nebo neprovést určitý postup, k němuž se vztahuje více než jedno klíčové datum.
82. Problémy, které vyvolává nutnost provést kontrolu ve velmi omezeném období nebo navštívit projekt více než jednou, byly uvedeny ve zprávě Komise pro rozpočtové orgány o ponaučení z předchozího období [48].
83. Nutnost provádět více než jednu kontrolní návštěvu na místě byla potvrzena nařízením (ES) č. 746/96, v jehož čl. 19 odst. 4 se vyžadovalo, aby pokud možno byly zkontrolovány všechny závazky, které příjemce přijal [49], a dále, že v případě nutnosti se kontroly určitých závazků mají provádět v různých obdobích roku. Orgány se proto musely vrátit a zkontrolovat AE projekt, bylo-li to nutné k ověření, zda jsou dodržovány všechny přijaté závazky.
84. Na období 2000–2006 se odpovídající požadavky objevují v článcích 67–69 nařízení (ES) č.
817/2004. Již neexistuje požadavek kontrolovat všechny AE závazky, které příjemce přijal, ani nutnost vrátit se k příjemci v různých obdobích roku.
Kromě toho pokyny Komise pro členské státy na současné období vyžadují pouze, aby byly zkontrolovány nejreprezentativnější závazky a povinnosti, a vybízejí členské státy, aby uspořádaly kontrolní systém tak, aby se počet návštěv u jednotlivého příjemce snížil, teoreticky na jednu návštěvu [50].
85. Současný legislativní systém tedy umožňuje, aby mnoho závazků nebylo zkontrolováno ani u těch příjemců, jež byli vybráni jako součást 5 % vzorku, který se má zkontrolovat na místě.
Závislost na vlastních prohlášeních příjemců
86. Ve všech navštívených členských státech Účetní dvůr zaznamenal velkou závislost na vlastním prohlášení příjemců.
87. Kontroly dílčích opatření prováděné například ve Francii závisejí velkou měrou na pravdivosti prohlášení příjemců, a zejména na spolehlivosti deníků s evidencí pozemků a pastvin.
V těchto dokumentech zaznamenává sám zemědělec použití hnojiv a rostlinolékařských přípravků, činnosti při výsadbě, kosení a sklizni a období pastvy.
Inspektoři nejsou povinni dělat nic jiného, než jednoduše ověřit, zda jsou v těchto denících zaznamenány údaje.
88. Kontrolní zpráva Komise (viz bod 37) konstatovala, že tento druh kontroly nelze považovat za dostatečný a je nutno ho doplnit jinými druhy kontrol [51].
Pokyny Komise skutečně doporučují doplnit kontroly týkající se informací zaznamenávaných příjemcem dalšími kontrolami zaměřujícími se například na výnos, faktury nebo analýzy půdy a rostlin [52].
89. Jako příklad lze uvést dílčí opatření "snížení dusíkatých hnojiv o 20 %":
i) referenční hodnota, na jejímž základě se vypočítává 20 % snížení, závisí na očekávaném výnosu, který uvede příjemce;
ii) skutečné dodržování 20 % snížení se ověřuje pomocí záznamů příjemce.
90. Účetní dvůr nezaznamenal žádný standardní postup ověřování dokumentů předkládaných jako doklad o dodržování smluvních požadavků.
Jeden inspektor může provést matematické výpočty, aby ověřil, zda byly dodrženy mezní hodnoty, zatímco jiný pouze zkontroluje, zda byly vyplněny příslušné dokumenty.
Podobně řada inspektorů provádí administrativní kontroly u všech pozemků, na něž se vztahuje smlouva, zatímco jiní kontrolují pouze vzorek.
91. Dílčí opatření, jímž příjemce snižuje množství dusíkatých hnojiv na hodnotu o 20 % nižší, než je doporučované optimum, je rovněž jedním z hlavních dílčích AE opatření například v Bádensku-Würtembersku.
Kontrolní seznam pro kontroly na místě u tohoto dílčího opatření vyžaduje, aby inspektor posoudil, zda jsou záznamy o použitém hnojivu věrohodné a úplné.
92. Inspektor musí kromě toho zkontrolovat přesnost údajů použitých pro výpočet optimální úrovně dusičnanů.
Základem pro výpočet (a tudíž pro 20 % snížení) je očekávaný výnos.
Tento údaj poskytuje příjemce.
Neexistuje žádná standardní hodnota, pokud jde o tento údaj, a za přijatelné se považují odchylky v očekávaném výnosu v rozmezí +/– 15 %.
Inspektor musí pouze provést šetření, je-li zřejmé významné nadhodnocení.
Způsob výpočtu optimálního množství dusíkatého hnojiva je proto citlivý na malé změny očekávaného výnosu.
93. Ilustrativní příklad v textovém rámečku 3 ukazuje, že při nadhodnocení očekávaného výnosu o hodnotu, která je "přijatelná" (např. o 14 %), může příjemce použít 100 % doporučeného množství dusíkatého hnojiva (64 kg N/ha) a přitom stále ještě nárokovat vyrovnávací platbu v rámci dílčího opatření ke snížení hnojení dusíkatými hnojivy o 20 %.
Textový rámeček 3
Bádensko-Würtembersko: snížení dusíkatých hnojiv o 20 %
Pokud by příjemce zvýšil údaj o svém očekávaném výnosu o 14 % (tj. v rámci uznávané odchylky +/– 15 %), úroveň omezeného hnojení dusičnany (N – 20 %) by byla stejná jako doporučené množství dusíkatého hnojiva pro ONZP (64 kg/ha v níže uvedeném příkladu).
_BAR_ Skutečná situace _BAR_ Hypotetický příklad, očekávaný výnos nadhodnocen o 14 % _BAR_
očekávaný výnos _BAR_ 50 _BAR_ _BAR_ 57 _BAR_ _BAR_
faktor × pro druh plodiny _BAR_ 2,3 _BAR_ _BAR_ 2,3 _BAR_ _BAR_
_BAR_ _BAR_ 115 _BAR_ _BAR_ 131 _BAR_
+ N na částech, které nelze sklízet _BAR_ _BAR_ 20 _BAR_ _BAR_ 20 _BAR_
celková potřeba N _BAR_ _BAR_ 135 _BAR_ _BAR_ 151 _BAR_
– N z půdy, předchozích plodin _BAR_ _BAR_ –71 _BAR_ _BAR_ –71 _BAR_
Hnojení N pro ONZP _BAR_ _BAR_ 64 _BAR_ _BAR_ 80 _BAR_
–20 % _BAR_ _BAR_ –12,8 _BAR_ _BAR_ –16 _BAR_
N –20 % _BAR_ _BAR_ 51,2 _BAR_ _BAR_ 64 _BAR_
94. Druhým klíčvým údajem, který příjemce poskytuje, je skutečná výše minerálních a organických hnojiv použitých a zapsaných v registru pozemků.
To závisí na přesných záznamech příjemce o hnojivech, která použil.
Účetní dvůr zjistil, že v praxi je obtížné ověřit, zda bylo přesně zaznamenáváno množství skutečně použitého hnojiva, a inspektor pouze zjišťuje, zda jsou záznamy aktuální a hodnověrné.
95. Uvedení podhodnoceného množství použitého u plodin by mohlo způsobit vyplácení neodůvodněných vyrovnávacích plateb v rámci tohoto dílčího opatření.
Kombinace menšího podhodnocení a mírného nadhodnocení očekávaného výnosu by mohla mít stejný účinek a bylo by ještě obtížnější ji odhalit.
96. Účetní dvůr dospěl k závěru, že tento druh dílčího opatření lze ověřit pouze spolehnutím se na informace, které poskytuje příjemce.
Nesplňuje tedy požadavek nařízení (ES) č. 817/2004, aby platby na základě omezení používání vstupů byly vypláceny pouze tehdy, jsou-li tato omezení technicky a hospodářsky měřitelná.
Ověření závislé na vizuálních kontrolách
97. Inspektoři na místě provádějí vizuální kontroly v terénu s cílem zjistit dodržování závazků, jako je omezené používání vstupů.
Tyto kontroly jsou důležité, jelikož poskytují dodatečné ujištění. Mají však svá omezení, zejména pokud lze závazky obtížně ověřit.
98. AE program Bádenska-Würtemberska zahrnuje dílčí opatření, kdy se zemědělec zavazuje nepoužívat regulátory růstu.
Kontroly na místě u tohoto opatření jsou založeny na vizuální kontrole.
Za přiměřený důkaz o nepoužívání regulátorů růstu se považují obiloviny proměnlivé výšky a nerovnoměrný dojem z pole.
99. Situace však není vždy jasná.
Rozdíly ve výšce při použití a nepoužití těchto látek jsou dosti malé (u žita 20 cm, ale u pšenice pouze 4 cm).
Kromě toho rozdíly ve výšce závisejí rovněž na podnebí, době výsevu, kvalitě půdy a odrůdě dotyčné obiloviny.
Viz ilustrativní příklad v textovém rámečku 4.
Textový rámeček 4
Byly zkontrolovány dva sousední pozemky se stejnou odrůdou pšenice, jeden pozemek s regulátory růstu a druhý bez nich.
Mezi oběma poli nebyly patrné významné rozdíly.
Případné malé rozdíly zaznamenané ve výšce rostlin mohly být zapříčiněny rozdíly v přípravě půdy, předchozí plodinou nebo datem výsevu.
V místních pokynech se uvádí, že laboratorní analýza by se měla použít pouze tehdy, pokud účinek regulátorů růstu nelze posoudit vizuálně.
Provádění těchto analýz se považuje za příliš nákladné s výjimkou případů zjevného nedodržování.
100.
Kontroly, které provedli inspektoři v terénu ve všech členských státech, u nichž Účetní dvůr audit prováděl, se zakládají na jejich individuálních znalostech a (u některých závazků) v menší míře na podrobných pokynech pro kontroly na místě.
V příručkách jsou jen zřídka uvedeny ukazatele, které se mají zkontrolovat.
Avšak v terénu inspektoři sledují mnoho ukazatelů, které vycházejí z jejich technických znalostí a zkušeností.
Účetní dvůr zaznamenal, že mnohé z těchto ukazatelů jsou velmi užitečné a rozhodující pro určení výsledku kontroly u několika významných dílčích opatření, např. snížení vstupů.
K nim patří barva a výška plodiny, výskyt plevele atd.
101.
Nemusí být vždy praktické zahrnout do příručky pro inspektory podrobné popisy všech kritérií, ukazatelů nebo parametrů.
Účetní dvůr se však domnívá, že by bylo prospěšné, kdyby do příručky pro kontroly závazků na místě byla zahrnuta alespoň minimální všeobecná ustanovení.
To by zajistilo kontrolovatelnost závazků a homogenitu mezi kontrolami.
Vypracování písemných pokynů by inspektorům poskytlo ověřitelná kritéria, podle nichž se má kontrola provádět.
Zlepšila by se rovněž dokumentace o provedených kontrolách a zvýšila užitečnost kontrolních zpráv během následných návštěv.
Nedostatek základních údajů
102.
Ve Francii obsahují smlouvy podepsané prefektem a příjemcem základní podmínky, které je příjemce povinen dodržovat v souvislosti se svými AE závazky.
Účetní dvůr odhalil četné případy, kdy přesný smysl podmínek nebyl jasný, a inspektor ani příjemce nevěděli, co se požaduje.
Kromě toho u některých podmínek existovaly mezi inspektory rozdíly ve výkladu.
103.
V příloze této zprávy jsou uvedeny čtyři příklady tohoto jevu.
Nedostatečná srozumitelnost znamená, že práce inspektorů na místě je obtížná, obzvláště s ohledem na skutečnost, že provádějí kontroly na místě v sedmi dalších departementech.
Protože každý departement má své vlastní požadavky, mohou se ustanovení, kterými se určité opatření řídí, v jednotlivých departementech lišit.
104.
Dílčí opatření "zachování prvků krajiny a péče o ně" zahrnuje péči o stromy, příkopy atd., ale zemědělci musejí rovněž zajistit, aby dotyčný objekt nebyl odstraněn.
105.
Vzhledem k povaze závazků není vždy možné ověřit jejich existenci a dodržování. Příčinou je, že referenční kritéria, která se používají během kontrol, mají obecný charakter nebo je nelze vždy vysledovat.
Z většiny návštěv u příjemců a z informací získaných od inspektorů je patrné, že při plnění závazku i při jeho ověřování existuje vysoká míra flexibility.
106.
Účetní dvůr zjistil, že u kontrol prvků krajiny je z administrativních a finančních důvodů stěží možné splnit požadavky na dokumentaci, jelikož by musely být zmapovány v celé zemi.
V Rakousku bude od roku 2005 kvalita kontrol potenciálně posílena, jakmile se ke kontrole prvků krajiny začnou používat letecké snímky a tyto kontroly budou zahrnovat i zpětné kontroly.
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
Obecný závěr
107.
Na rozdíl od výdajů v rámci prvního pilíře není možné získat za přiměřené náklady záruku, pokud jde o dodržování všech AE závazků nezbytných k získání podpory.
Dokonce i získání přiměřené záruky, pokud jde o dodržování všech přijatých závazků u minimálního vzorku 5 % příjemců ročně, představuje pro členské státy významné náklady, ať už jde o kontroly na místě nebo nákladné laboratorní analýzy.
Teledetekce se při kontrole dodržování závazků AE (a ONZP) využívá jen omezeně, a proto je AE kontrola náročnější na práci než kontrola v rámci prvního pilíře.
Kromě toho kontroly jsou technicky náročnější (body 60–61).
Na úrovni Komise
108.
Komise zajistila ověřitelnost dílčích AE opatření ve fázi schvalování PRV jen v omezeném rozsahu, a tedy neurčila opatření s vysokým kontrolním rizikem (body 32–35).
109.
Nenavštívila žádný členský stát, aby ověřila AE kontrolní systémy, které fungovaly během prvních pěti ze sedmi let u tohoto největšího opatření v oblasti RV, o němž se ví, že je vysoce rizikové (body 36–39).
110.
Co se týče ekologického zemědělství, zprávy členských států, které mají poskytovat záruku, co se týče objektivnosti a efektivnosti kontrolního systému, jsou neúplné, nepřesné a jsou předkládány se zpožděním.
To je pro AE důležité v tom, že na kontrolní systém se spoléhají členské státy, aby nahradily své vlastní kontroly tohoto dílčího opatření (body 46–49).
111.
Kontroly Komise v sedmi členských státech v letech 1998–2001 odhalily významné slabiny v dohledu nad kontrolními systémy, avšak ve vztahu k těmto zjištěním nebyla přijata žádná následná opatření.
V žádném členském státě se neuskutečnily žádné další kontroly, navzdory tomu, že Komise zjistila potřebu takovýchto kontrol.
Komise tedy nezajistila, aby přiměřeně fungovala klíčová kontrola, tj. dohled nad kontrolním systémem (body 50–54).
112.
V akčním plánu Komise pro ekologické potraviny a zemědělství se uvádí, že současné kontrolní systémy fungují ve většině případů velmi účinně.
Audit Účetního dvora nezjistil, že by Komise měla přiměřenou jistotu pro toto tvrzení (body 44 a 46–54).
Na úrovni členských států
113.
Prvky ONZP ověřované v průběhu kontrol na místě se omezují na řadu nenáročných, ale snadno ověřitelných kritérií (body 62–69).
114.
Analýzy rizik k určení vzorků, které je nutno vybrat, jen zřídka zohledňují AE.
Kromě toho se provádí málo analýz výsledků kontrol k využití pro analýzy v dalším roce (body 70–73).
115.
Administrativy členských států, u nichž se audit prováděl, velkou měrou uplatňují ustanovení o kontrolách na místě podle nařízení (ES) č. 817/2004 a (ES) č.
2419/2001 a pokyny Komise, ale skutečnost, že závazky (a ONZP) by se měly dodržovat buď vícekrát než v jednom okamžiku během určité doby, nebo průběžně, znamená, že často nejsou sto získat přiměřené ujištění ohledně jejich dodržování.
Postupy administrativních kontrol a kontrol na místě jsou úzce spojeny s postupy prvního pilíře, které se často uskutečňují ve stejnou dobu jako kontroly přímé podpory, tj. okolo doby sklizně, což není vždy vhodný okamžik k ověření dodržování AE závazků a ONZP (body 74–85).
116.
Kontrola dílčích AE opatření v členských státech, kde byl proveden audit, závisí velkou měrou na vlastních prohlášeních příjemců (viz body 86–96).
117.
Některé závazky ve vzorku, které se mají zkontrolovat na místě, nejsou zkontrolovány spolehlivě kvůli neexistenci objektivních parametrů pro vizuální kontroly (body 97–106).
Doporučení
118.
Účetní dvůr stanovil řadu konkrétních oblastí, v nichž by se mohla zlepšit opatření k ověřování AE výdajů:
- mělo by se vyjasnit rozdělení povinností mezi Komisi a GŘ AGRI a GŘ SANCO v oblasti ekologického zemědělství,
- Komise by měla ověřit fungování současného AE kontrolního systému.
Tak by bylo možné uplatnit získaná ponaučení v dalším programovém období.
Komise by měla také ve vhodné fázi naplánovat přezkum fungování AE kontrolního systému tohoto příštího období,
- Komise by měla přijmout opatření, kterými zajistí, aby zprávy o dohledu nad kontrolou ekologického zemědělství poskytovaly potřebné informace, byly předkládány včas a aby byla přijímána patřičná následná opatření,
- členské státy by měly naplánovat a organizovat kontroly AE výdajů na základě rizik specifických pro AE tak, aby všechna významná dílčí opatření mohla být zkontrolována během vhodného období, a měly by zajistit, aby inspektoři měli jasná kritéria pro provádění kontrol.
Z auditu Účetního dvora však vyplývá, že existují závažné potíže při kontrole významných oblastí agroenvironmentálních výdajů.
Efektivní ověření vyžaduje, aby byly získány podrobné důkazy o způsobech zemědělské produkce; získání takovýchto důkazů je v mnoha případech:
- nepřiměřeně nákladné a/nebo
- mimořádně náročné z technického hlediska.
119.
Komise ve svém hodnocení dospěla k názoru, že pokud opatření nelze přiměřeně zkontrolovat, neměly by se na něj vyplácet veřejné prostředky (viz bod 31).
Z auditu Účetního dvora vyplývá, že tato zásada byla dodržena v omezené míře.
Komise, Rada a Parlament by měly zvážit, jak tuto zásadu uvést do praxe s ohledem na návrhy AE výdajů v plánovacím období 2007–2013, přičemž je třeba na jedné straně vzít v úvahu riziko nedodržení a na druhé straně možné přínosy tohoto druhu výdajů.
Tuto zprávu přijal Evropský účetní dvůr v Lucemburku na svém zasedání dne 14. července 2005.
Za Účetní dvůr
Hubert Weber
předseda
[1] Nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o způsobech zemědělské produkce slučitelných s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování venkova. (Úř. věst. L 215, 30.7.1992, s. 85).
[2] Čl. 2 odst. 1 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje (Úř. věst. L 275, 10.10.1998, s. 1).
[3] Připojeno k rozhodnutí č. 2179/98/ES, s. 12.
[4] Čl. 3 odst. 9 KOM(2001) 31 v konečném znění ze dne 21. ledna 2001.
[5] Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst.
L 160, 26.6.1999, s. 80).
[6] Oblasti spadající pod cíl 1 jsou regiony, jejichž rozvoj zaostává.
[7] Souhrn faktů (fact sheet) Evropské komise: Přehled provádění politiky rozvoje venkova 2000–2006.
[8] Dalších 193 milionů EUR členské státy vykázaly podle starého agroenvironmentálního programu (nařízení (EHS) č. 2078/92). Poměr "starých" výdajů (nařízení (EHS) č. 2078/92) k současným výdajům (nařízení (ES) č. 1257/1999) se bude v příštích letech snižovat, jelikož skončí závazky přijaté v roce 1999.
[9] Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a některé režimy podpor pro zemědělce, zejména články 3–5 (Úř. věst.
L 270, 21.10.2003, s. 1).
[10] Úř. věst.
C 353, 8.12.2000.
[11] 1. PRV Rakouska, vybraný region: Burgenland. 2. PRV Francie. Contrats territoriaux d'exploitation, vybraný departement: Côte D'Or. 3. Německo: PRV Bádenska-Würtemberska: MEKA II. 4. Itálie: PRV oblasti Veneto a 5. Lucembursko.
[12] K dalším kategoriím dílčích opatření, která byla rovněž zkoumána, patří střídání plodin, extenzifikace, plemena, u nichž hrozí, že budou pro zemědělství ztracena, a odrůdy rostlin ohrožené genetickou erozí.
[13] Články 22–24 nařízení (ES) č. 1257/1999.
[14] Hlava III kapitola II nařízení (ES) č. 1257/1999.
[15] Články 67–69 nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozvoji venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 153, 30.4.2004, s. 30). Toto nařízení nahrazuje, avšak v tomto ohledu podstatně nemění postupná nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 ze dne 23. července 1999 (Úř. věst. L 214, 13.8.1999, s. 31) a (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002 (Úř. věst. L 74, 15.3.2002, s. 1).
[16] NařízeníKomise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, 12.12.2001, s. 11). Nařízení (EHS) č. 3508/92 bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (ES) č. 1782/2003.
[17] Nařízení Komise (ES) č. 817/2004, čl. 18 odst. 3.
[18] Tamtéž, články 20 a 35.
[19] Zpráva Komise pro Radu a Evropský parlament o uplatňování nařízení Rady (EHS) č. 2078/92, KOM(97) 620 v konečném znění ze dne 4. 12. 1997, a pracovní dokument GŘ VI VI/7655/98: Stav uplatňování nařízení (EHS) č. 2078/92: Vyhodnocení agroenvironmentálních programů.
[20] Iversenova zpráva přijatá Evropským parlamentem v říjnu 1998: viz strana 12 vyhodnocení.
[21] Čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 817/2004 se týká výlučně AE.
[22] V rámci sdíleného řízení jsou úkoly plnění rozpočtu pověřeny členské státy. Komise však má konečnou odpovědnost za plnění rozpočtu (čl. 53 odst. 3 a odst. 5 finančního nařízení).
[23] Dokument VI/10535/99 rev 7. Pokyny k provádění systémů řízení, kontrol a sankcí pro opatření v oblasti rozvoje venkova podle nařízení (ES) č. 1257/1999.
[24] Znevýhodněná oblast je opatření v oblasti rozvoje venkova zavedené články 13–20 nařízení (ES) č. 1257/1999.
[25] Podle nejnovějších dostupných údajů Komise bylo na čerpání v roce 2003 přiděleno více než 338 milionů EUR jako spolufinancování ze záruční sekce EZOZF k přechodu na ekologické zemědělství podle nařízení (ES) č. 1257/1999 a nařízení (EHS) č.
2078/92. To představovalo 16 % příspěvku EU na AE v tomto roce.
[26] Nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (Úř. věst.
L 198, 22.7.1991, s. 1).
[27] Evropský akční plán pro ekologické potraviny a zemědělství uvádí, že povinnost dodržovat tuto mezinárodní normu byla zajištěna různými způsoby a že opatření 17 vyžaduje vypracování zvláštního akreditačního systému pro kontrolní subjekty.
[28] Nařízení (EHS) č. 2092/91, čl. 9 odst. 4.
[29] Tamtéž, čl. 9 odst. 6.
[30] Tamtéž, článek 15.
[31] Evropský akční plán pro ekologické potraviny a zemědělství, připojený pracovní dokument Komise, bod 5.6.
[32] Dokument 8856/VI/97-rev.3a.
[33] Nařízení (EHS) č. 2092/91, článek 15.
[34] Francie, Německo, Nizozemsko, Spojené království, Rakousko, Itálie a Španělsko.
[35] Účetní dvůr předkládá samostatnou zprávu s podrobnou analýzou provádění IACS.
[36] Prémie na zachování krajiny a přírodního prostředí (PEENP).
[37] Články 20 a 35 nařízení (ES) č. 817/2004.
[38] Bod 4.14 pokynů Komise.
[39] Bundesforschungsanstalt für Landwirtschaft, Braunschweig: Good Farming Practice-definitions, implementation, experiences (Náležité zemědělské praktiky – definice, provádění, zkušenosti).
Braunschweig, září 2003, strany 28 a 55 týkající se Německa.
[40] Strana 39 hlavní studie.
[41] Zvláštní zpráva č. 4/2003 o rozvoji venkova: podpora pro znevýhodněné oblasti (Úř. věst.
C 151, 27.6.2003).
[42] Zejména článek 19 nařízení (ES) č. 2419/2001.
[43] Bod 4.3 pokynů Komise.
[44] Článek 69 nařízení (ES) č. 817/2004.
[45] Čl. 19 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 2419/2001.
[46] Bod 4.4 pokynů Komise, VI/10535/99 Rev 7.
[47] V příloze nařízení velkovévodství ze dne 11. února 2002 o náležitých zemědělských praktikách, body 4 – používání hnojiv na zamrzlé nebo zamokřené půdě, 5 – používání hnojiv v blízkosti vodních toků, 6 a 7.1 – nepoužívání hnojiv v určitých obdobích v zimě.
S ohledem na základní agroenvironmentální opatření, tj. PEENP, povinnost vysazovat nové plodiny nebo meziplodiny v případě používání organických hnojiv na orné půdě v období po sklizni hlavní plodiny a do 15. listopadu a zákaz rozhazování chlévské mrvy v období od 15. listopadu do 15. ledna po sklizni na pozemcích používaných k pěstování kukuřice znamená, že kontroly jsou nutné i v jiných obdobích roku.
[48] Bod 3.7.3 uvedené zprávy.
[49] Nařízení Komise (ES) č. 746/96 ze dne 24. dubna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 o způsobech zemědělské produkce slučitelných s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování venkova (Úř. věst. L 102, 25.4.1996, s. 19).
[50] Body 4.4 a 4.5 pokynů Komise.
[51] Rapport de synthèse de l'enquête sur la mise en place des systèmes de gestion, contrôle et sanctions mis en place par les EM pour les mesures de DR 2000–2006, strana 22, ze dne 16.8.2001.
[52] Bod 4.12 pokynů Komise.
--------------------------------------------------
Zvláštní zpráva č. 4/2005
k řízení programu hospodářské spolupráce v Asii Evropskou komisí, spolu s odpověďmi Komise
(podle druhého pododstavce čl. 248 odst. 4, ES)
(2005/C 260/01)
OBSAH
SEZNAM ZKRATEK
I–VI SHRNUTÍ
1–15 ÚVOD
1–9 Základní informace a popis oblasti
10–15 Rozsah a koncepce auditu
16–59 PŘIPOMÍNKY
16–35 Existuje účinná strategie pro hospodářskou spolupráci s Asií?
18–27 Obecná strategie v rychle se měnícím prostředí …
28–33 … a nepřiměřené cíle a ukazatele ve výkazech o činnosti …
34–35 … vede k široké škále programů a projektů, jejichž výkon lze obtížně měřit
36–59 Podařilo se Komisi účinně provádět činnosti hospodářské spolupráce?
38–49 Dvoustranné projekty
50–59 Celoasijské projekty
60–72 ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
60–65 Závěry a doporučení k strategii
66–72 Závěry a doporučení týkající se implementace strategie
Odpovědi Komise
SEZNAM ZKRATEK
ABB rozpočtování založené na činnostech (Activity Based Budgeting)
ABM řízení založené na činnostech (Activity Based Management)
AIDCO Úřad pro spolupráci EuropeAid (nebo jen EuropeAid)
ALA asijské a latinskoamerické rozvojové země
ASEAN Sdružení národů jihovýchodní Asie
ASEM Asijsko-evropský dialog
CRIS Společný informační systém pro oblast vnějších vztahů
CSP Strategické dokumenty země (Country Strategy Papers)
EBIC Evropské centrum obchodních informací, centrum EBIC ECERP projekt reformy podniků, EU a Čína
EK Evropská komise
EU Evropská unie
IPR práva duševního vlastnictví (Intelectual Property Rights)
IT & C Informační technologie & komunikace
MoU memorandum o porozumění
MUTRAP projekt Mnohostranná pomoc pro obchodní politiku
NIP národní indikativní program
PCM řízení podle cyklů projektu
PMO organizace řídící projekt (Project Management Organisation)
PRSP strategický dokument ke snižování chudoby
RELEX GŘ vnější vztahy
RSP regionální strategický dokument
SARS akutní syndrom dýchacích cest, syndrom SARS
SME malé a střední podniky SPF nástroj pro malé projekty
WTO Světová obchodní organizace
SHRNUTÍ
I. Výdaje EU na hospodářskou spolupráci s Asií se řídí nařízením Rady (EHS) č. 443/92, které stanovilo hlavní cíle (zlepšení vědecké a technologické spolupráce; zlepšení struktury institucí a podpora podnikání prostřednictvím podpory obchodu, odborné přípravy a technické pomoci) a uvádí seznam oblastí, na něž mají být prostředky EU vynakládány (body 1–4).
II. Hospodářská spolupráce se v Asii provádí dvěma způsoby: dvoustrannými projekty mezi Komisí a jednotlivými přijímajícími zeměmi a dále regionálními programy pro subregiony či pro celou Asii, nazývanými "celoasijské programy" (body 5–9).
III. Účetní dvůr šetřil, do jaké míry se Komisi podařilo stanovit strategii, která vede k nejúčinnějšímu využití pomoci týkající se činností hospodářské spolupráce v Asii, a zda Komise řídí poskytování této pomoci účinně (body 10–15).
IV. Ohledně strategie zjistil Účetní dvůr tyto skutečnosti:
- nedostatečné zacílení výdajů: jak strategie politik společenství, tak operační strategie byly shledány jako velmi obecné, z čehož vyplývá široká škála projektů pokrývajících mnoho odlišných oblastí, které mají někdy příliš ambiciózní cíle (body 16–26),
- nekonzistentnost cílů mezi úrovní politik a úrovní operační a ukazatele dopadu a výstupu soustřeďující se spíše na politický proces než na výsledek výdajů (body 28–33),
- výsledkem toho je, že celkový dopad pomoci bylo obtížné změřit a existuje pouze omezený základ pro posouzení její celkové účinnosti a účinku vynaložených prostředků (body 34–35).
V. Co se týče toho, jak Komise řídí provádění výdajů na hospodářskou spolupráci, dospěl Účetní dvůr k těmto zjištěním:
- u dvoustranných projektů dochází k dlouhým časovým prodlevám mezi fází identifikace a zahájením projektu i v průběhu jeho provádění.
Prodlevy snížily výstup i dopad projektů a v některých případech se upustilo od jejich realizace.
Úroveň monitorování nebyla vždy uspokojivá a hodnocení, pokud bylo vůbec prováděno, nebylo prováděno včas.
Potenciál udržitelnosti pro téměř polovinu projektů, u nichž byl proveden audit, byl pochybný (viz body 38–49),
- postup podávání žádostí u celoasijských projektů byl těžký a složitý a potenciálně hodnotná pomoc ze strany delegací nebyla žadatelům poskytována.
Projekty, u nichž byl proveden audit, přinesly kladné výsledky, včetně toho, že se dostaly k velkému počtu příjemců.
Projekty byly obecně monitorování dobře, nebylo však jasné, zda lze zajistit jejich udržitelnost (viz body 50–59).
VI. Účetní dvůr doporučuje Komisi toto:
- stanovit jasnou strategii, která uznává specifickou povahu hospodářské spolupráce a jejích cílů a která bude obsahovat ukazatele umožňující řádné monitorování a posuzování pokroku. Komise by měla zajistit logiku a soulad mezi výkazy o činnosti v rámci procesu ABM, což by umožnilo lépe se zaměřit na specifické potřeby a úkoly tohoto typu spolupráce (body 61, 63, 65),
- stanovit nápravná opatření nezbytná pro zlepšení postupů schvalování, provádění, monitorování a hodnocení dvoustranných projektů s ohledem na dosažení jejich udržitelnosti (bod 68),
- znovu uvážit postup podávání žádostí u celoasijských programů, včetně úlohy delegace, aby nebyl zbytečně složitý; tím by se podávání žádostí podpořilo (body 70–71),
- rozšířit úspěšný systém monitorování celoasijských projektů i na projekty ostatní (bod 72).
ÚVOD
Základní informace a popis oblasti
1. V Asii žije 56 % obyvatel světa a podíl tohoto světadílu na světovém HDP činí 25 %.
Hospodářské a obchodní vztahy mezi EU a Asií mají velký význam.
Asie je nyní třetím nejdůležitějším obchodním partnerem EU a je to také čtvrté nejvýznamnější cíl evropských investic.
Hodnota dovozu z Asie do EU činí více než 230 miliard EUR a vývoz z EU do Asie činí více než 140 miliard EUR [1].
2. EU začala s Asií spolupracovat v roce 1976 – ve stejném roce, v němž zahájila spolupráci s Latinskou Amerikou a zeměmi Středomoří.
Celková hodnota spolupráce EU v Asii činila do roku 2004 více než 7800 milionů EUR; zvýšila se tedy v průměru z 50 milionů EUR na 400 milionů EUR ročně.
3. Hospodářská spolupráce EU s Asií se řídí nařízením Rady (EHS) č.
443/92 [2]. Toto nařízení stanoví, že hospodářská spolupráce slouží vzájemným zájmům EU a jejích partnerských zemí a přispívá k rozvoji zemí ALA (asijské a latinskoamerické země) tím, že jim pomáhá budovat institucí, aby vzniklo prostředí příznivější pro investice.
Zvláštní pozornost se věnuje posílení úlohy obchodníků, technologií a know-how z členských států EU, zejména v soukromém sektoru a v malých a středních podnicích.
Hospodářská spolupráce má tři obecné cíle: zlepšení spolupráce v oblasti vědy a technologií; zlepšení struktury institucí a podporu podnikání propagací obchodu, odborné přípravy a technické pomoci.
Toto nařízení Rady zdůrazňuje, že významným prvkem hospodářské spolupráce je spolupráce regionů včetně regionálních politik, obchodu v rámci regionu a regionálních institucí pro hospodářskou integraci.
4. Komise má dvě hlavní rozpočtové položky [3] pokrývající spolupráci v Asii: "finanční a technická spolupráce" (B7-3 0 0/19 10 01) a "politická, hospodářská a kulturní spolupráce" (B7-3 0 1/19 10 02) (viz níže uvedená tabulka 1).
Mezi roky 2000 a 2004 vyčlenila Komise 509 milionů EUR pod druhou rozpočtovou položkou.
Částky určené pro činnosti hospodářské spolupráce jsou ve skutečnosti vyšší, neboť hospodářskou povahu mají i některé projekty financované hlavní rozpočtovou položkou B7-3 0 0.
Tabulka 1
Rozpočtové položky
_BAR_ Finanční a technická spolupráce s rozvojovými zeměmi Asie _BAR_ Politická, hospodářská a kulturní spolupráce s rozvojovými zeměmi Asie _BAR_ Celkem _BAR_ Politická, hospodářská a kulturní spolupráce jako podíl celku v % _BAR_
(1) _BAR_ (2) _BAR_ (3) = (1) + (2) _BAR_ (2)/(3) _BAR_
B7-3 0 0/19 10 01 _BAR_ B7-3 0 1/19 10 02 _BAR_ _BAR_ _BAR_
Položky závazků _BAR_ Položky závazků _BAR_
mil. EUR _BAR_ mil. EUR _BAR_ mil. EUR _BAR_ % _BAR_
2000 _BAR_ 300,39 _BAR_ 115,76 _BAR_ 416,15 _BAR_ 28 % _BAR_
2001 _BAR_ 237,27 _BAR_ 86,16 _BAR_ 323,43 _BAR_ 27 % _BAR_
2002 _BAR_ 375,30 _BAR_ 99,40 _BAR_ 474,70 _BAR_ 21 % _BAR_
2003 _BAR_ 178,32 _BAR_ 103,11 _BAR_ 281,43 _BAR_ 37 % _BAR_
2004 _BAR_ 291,55 _BAR_ 109,25 _BAR_ 400,80 _BAR_ 27 % _BAR_
Celkem _BAR_ 1328,84 _BAR_ 513,67 _BAR_ 1896,51 _BAR_ 27 % _BAR_
5. Hospodářská spolupráce mezi EU a Asií se v tomto obecném rámci uskutečňuje různými způsoby.
Komise a jednotlivé přijímající země pracují na dvoustranných projektech (viz bod 38); mezi Komisí a konkrétními subregiony, např. sdružením ASEAN, probíhají regionální programy [4] a celou Asii pokrývají programy navržené na základě poptávky (viz bod 50).
Příjemci programů pro celou Asii mohou být z jakékoli asijské země, jak je stanoveno v nařízení ALA, a proto tyto programy v této zprávě nazýváme "celoasijskými programy".
6. Účetní dvůr vypočítal, že pro dvoustranné projekty hospodářské spolupráce v Asii bylo mezi lety 1995 a 2002 [5] schváleno celkem 343 milionů EUR (viz tabulka 2), z čehož za 37 milionů EUR byly projekty v oblasti ASEAN.
Tabulka 2
Podíl projektů hospodářské spolupráce podle zemí
Zdroj: Účetní dvůr.
Země _BAR_ Částka (v EUR) _BAR_ Podíl v % _BAR_
Bangladéš _BAR_ 947000 _BAR_ 0,3 % _BAR_
Bhútán _BAR_ 1000000 _BAR_ 0,3 % _BAR_
Brunej _BAR_ 1973400 _BAR_ 0,6 % _BAR_
Kambodža _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 % _BAR_
Čína _BAR_ 99634648 _BAR_ 29,1 % _BAR_
Indie _BAR_ 60354119 _BAR_ 17,6 % _BAR_
Indonésie _BAR_ 7990016 _BAR_ 2,3 % _BAR_
Laos _BAR_ 8000000 _BAR_ 2,3 % _BAR_
Malajsie _BAR_ 3000000 _BAR_ 0,9 % _BAR_
Barma _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 % _BAR_
Nepál _BAR_ 15000000 _BAR_ 4,4 % _BAR_
Pákistán _BAR_ 54950000 _BAR_ 16,0 % _BAR_
Filipíny _BAR_ 6659829 _BAR_ 1,9 % _BAR_
Singapur _BAR_ 500000 _BAR_ 0,1 % _BAR_
Srí Lanka _BAR_ 3315700 _BAR_ 1,0 % _BAR_
Thajsko _BAR_ 8674000 _BAR_ 2,5 % _BAR_
Východní Timor _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 70811380 _BAR_ 20,7 % _BAR_
Dvoustranné projekty celkem _BAR_ 342810092 _BAR_ 100,0 % _BAR_
ASEAN _BAR_ 37000000 _BAR_ _BAR_
7. Programů pokrývajících celou Asii je pět; dva z nich, které se zabývají přímo hospodářskou spoluprací, jsou programy Asia Invest a Asia IT & C [6].
Do jisté míry programy Asia ProEco, Asia Link a Asia Urbs také podporují hospodářskou spolupráci.
8. Program Asia Invest, který byl zahájen v roce 1997, získal příspěvek Komise ve výši 42 milionů EUR [7] poskytovaný během pětiletého období; nyní již vstoupil do druhé fáze provádění pro období let 2003 až 2007 s příspěvkem 41 milionů EUR.
Záměr projektů financovaných tímto programem je "posilovat přímou obchodní spolupráci mezi hospodářskými provozovateli EU a Asie se zvláštní pozorností na malé a střední podniky a podporovat dynamiku asijského soukromého sektoru."
Podílejí se na něm partneři ve členských státech EU i v zemích Asie.
9. Program Asia IT & C se uskutečnil mezi lety 1999 a 2003; Komise na něj přispěla 35 miliony EUR.
Dne 3. listopadu 2003 byla schválena jeho druhá fáze s příspěvkem ve výši 10 milionů EUR.
Obecným cílem programu Asia IT & C [8] je "navázat mezi Asií a Evropou široké, pevné a trvalé technologické a hospodářské vztahy, které umožní rozkvět vyvážených partnerství a společných inovací."
Součástí tohoto programu jsou projekty ve členských státech EU i v zemích Asie.
Rozsah a koncepce auditu
10. V minulosti se audity Účetního dvora soustředily na finanční a technickou spolupráci.
Hospodářská spolupráce se odehrává na pozadí rychle se rozvíjejícího mezinárodního obchodu.
Ve středu pozornosti auditu Účetního dvora jsou konkrétní obtížné úkoly řízení a také související riziko.
11. Audit byl proveden u dvoustranných projektů a u dvou typů regionálních programů: programů týkajících se celé Asie (celoasijských programů) a programů týkajících se subregionů (programů sdružení ASEAN), přičemž se soustředil především na ty první.
12. Cílem tohoto auditu bylo posoudit, jak Komise řídí činnosti hospodářské spolupráce v Asii, a to na základě šetření těchto aspektů:
- nakolik se Komisi podařilo stanovit strategii, která by vedla k nejúčinnějšímu využití pomoci, a
- zda Komise řídí provádění programů a projektů pomoci účinně.
13. Audit výdajů na jednotlivé projekty byl proveden ve třech přijímajících zemích – Indii, Vietnamu a Číně – představujících 67 % všech dvoustranných projektů (viz tabulka 2) i výrazný podíl projektů celoasijských (50 %, viz tabulka 3).
Tabulka 3
Podíl schválených celoasijských projektů podle zemí, rok 2002
Zdroj: Účetní dvůr.
Země _BAR_ Asia Invest (v EUR) _BAR_ Asia IT & C (v EUR) _BAR_ Celkem (v EUR) _BAR_ Podíl v % _BAR_
Bangladéš _BAR_ 0 _BAR_ 319872 _BAR_ 319872 _BAR_ 1,1 % _BAR_
Bhútán _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 % _BAR_
Brunej _BAR_ 0 _BAR_ 213333 _BAR_ 213333 _BAR_ 0,7 % _BAR_
Kambodža _BAR_ 0 _BAR_ 754701 _BAR_ 754701 _BAR_ 2,5 % _BAR_
Čína _BAR_ 3185288 _BAR_ 4136074 _BAR_ 7321361 _BAR_ 24,4 % _BAR_
Indie _BAR_ 1073785 _BAR_ 3500896 _BAR_ 4574681 _BAR_ 15,2 % _BAR_
Indonésie _BAR_ 200988 _BAR_ 832004 _BAR_ 1032992 _BAR_ 3,4 % _BAR_
Laos _BAR_ 0 _BAR_ 200000 _BAR_ 200000 _BAR_ 0,7 % _BAR_
Malajsie _BAR_ 200975 _BAR_ 1269066 _BAR_ 1470041 _BAR_ 4,9 % _BAR_
Nepál _BAR_ 120000 _BAR_ 263267 _BAR_ 383267 _BAR_ 1,3 % _BAR_
Pákistán _BAR_ 0 _BAR_ 746667 _BAR_ 746667 _BAR_ 2,5 % _BAR_
Filipíny _BAR_ 510887 _BAR_ 962780 _BAR_ 1473667 _BAR_ 4,9 % _BAR_
Singapur _BAR_ 100993 _BAR_ 0 _BAR_ 100993 _BAR_ 0,3 % _BAR_
Srí Lanka _BAR_ 283686 _BAR_ 1544453 _BAR_ 1828139 _BAR_ 6,1 % _BAR_
Thajsko _BAR_ 333887 _BAR_ 4786280 _BAR_ 5120167 _BAR_ 17,1 % _BAR_
Východní Timor _BAR_ 0 _BAR_ 400000 _BAR_ 400000 _BAR_ 1,3 % _BAR_
Vietnam _BAR_ 1648135 _BAR_ 2419158 _BAR_ 4067293 _BAR_ 13,6 % _BAR_
Celkem _BAR_ 7658624 _BAR_ 22348552 _BAR_ 30007175 _BAR_ 100,0 % _BAR_
14. Vzorek dvoustranných projektů pro podrobný audit obsahoval různé druhy programů a projektů hospodářské spolupráce, což umožnilo určit hlavní otázky řízení.
Vzorek se skládal převážně z probíhajících projektů, ale předmětem auditu bylo i několik projektů dokončených (viz tabulka 4).
Podrobný audit byl proveden u 14 dvoustranných projektů, které přestavovaly 37 % tohoto typu výdajů ve zvolených zemích (viz tabulka 5).
Celoasijských projektů, které byly předmětem podrobného auditu, bylo 39; tyto projekty představují 25 % celkové hodnoty celoasijských projektů (viz tabulka 6).
Úplný seznam projektů Asia Invest a Asia IT & C, u nichž byl proveden audit, je uveden v tabulce 7.
Tabulka 4
Dvoustranné a další regionální projekty, které byly předmětem auditu
Zdroj: Účetní dvůr.
Číslo projektu _BAR_ Název projektu _BAR_ Částka (v EUR) _BAR_ Stav projektu v době auditu _BAR_
Dvoustranné projekty
Indie
IND/EUAID/D/6/1997/0229 _BAR_ Projekt námořní dopravy, EU a Indie _BAR_ 8000000 _BAR_ Dokončený _BAR_
IDD/RELEX/1997/0481 _BAR_ Projekt civilního letectví, EU a Indie _BAR_ 18000000 _BAR_ Probíhající _BAR_
IDD/RELEX/2001/0001 _BAR_ Nástroj pro malé projekty, Indie _BAR_ 4200000 _BAR_ Probíhající _BAR_
IND/RELEX/2001/0009 _BAR_ Evropské obchodní informační centrum (EBIC) _BAR_ 279170 _BAR_ Dokončený _BAR_
IND/RELEX/1997/0120 _BAR_ Projekt spolupráce v oblasti práv duševního vlastnictví, EU a Indie _BAR_ 950000 _BAR_ Neprovedený _BAR_
_BAR_ Mezisoučet _BAR_ 31429170 _BAR_ _BAR_
Vietnam
VNM/RELEX/H05/1997/0294 _BAR_ Projekt Mnohostranná pomoc pro obchodní politiku (MUTRAP) _BAR_ 3100000 _BAR_ Probíhající _BAR_
VNM/RELEX/H01/2000/2242 _BAR_ Evropské obchodní informační centrum (EBIC), Vietnam _BAR_ 993080 _BAR_ Dokončený _BAR_
VNM/RELEX/2001/0032 _BAR_ Projekt audiovizuálního odvětví, ES a Vietnam _BAR_ 950000 _BAR_ Probíhající _BAR_
_BAR_ Mezisoučet _BAR_ 5043080 _BAR_ _BAR_
Čína
CHD/RELEX/1995/0111 _BAR_ Program spolupráce v oblasti práv duševního vlastnictví, EU a Čína _BAR_ 5600000 _BAR_ Probíhající _BAR_
CHD/RELEX/1998/2202 _BAR_ Rámcový program WTO – podpora EU pro přistoupení Číny do WTO (fáze I) _BAR_ 3600000 _BAR_ Dokončený _BAR_
CHD/RELEX/1999/2071 _BAR_ Projekt spolupráce ve finančních službách, EU a Čína _BAR_ 8500000 _BAR_ Probíhající _BAR_
CHD/RELEX/2000/2018 _BAR_ Reformní projekt ECERP, EU a Čína _BAR_ 8500000 _BAR_ Probíhající _BAR_
CHD/RELEX/2000/2021 _BAR_ Nástroj pro malé projekty, EU a Čína _BAR_ 8000000 _BAR_ Probíhající _BAR_
ASIE/CHD/2002/0418 _BAR_ Rámcový program WTO – podpora EU pro přistoupení Číny do WTO (fáze II) _BAR_ 15000000 _BAR_ Probíhající _BAR_
_BAR_ Mezisoučet _BAR_ 49200000 _BAR_ _BAR_
Regionální projekty
ASIE/1998/004-949 (ES) _BAR_ Program spolupráce v oblasti práv duševního vlastnictví, EU a ASEAN (fáze II) _BAR_ 5000000 _BAR_ Probíhající _BAR_
ASIE/1996/004-641 (ES) _BAR_ Regionální program pro normy a jakosti, EU a ASEAN _BAR_ 9000000 _BAR_ V přípravě _BAR_
ALA 94/15 _BAR_ Program COGEN, ES a ASEAN (fáze III) _BAR_ 5000000 _BAR_ Probíhající _BAR_
_BAR_ Mezisoučet _BAR_ 19000000 _BAR_ _BAR_
Svěřenecký fond ASEM
TF 051834 _BAR_ Sledování státních podniků, nových zřízení a transformace _BAR_ 400000 USD _BAR_ Probíhající _BAR_
TF 052334 _BAR_ Studie reformy veřejné služby _BAR_ 600000 USD _BAR_ Probíhající _BAR_
_BAR_ Mezisoučet _BAR_ 1000000 USD _BAR_ _BAR_
Tabulka 5
Porovnání dvoustranných projektů, u nichž byl proveden audit, s celkových počtem projektů
Zdroj: Účetní dvůr.
_BAR_ Počet projektů týkajících se hospodářského rozvoje v této zemi _BAR_ Částka na projekty hospodářského rozvoje v této zemi (v EUR) _BAR_ Počet projektů, u nichž byl proveden audit _BAR_ Částka na projekty, u nichž byl proveden audit (v EUR) _BAR_
Indie _BAR_ 18 _BAR_ 60354119 _BAR_ 5 _BAR_ 31429170 _BAR_
Vietnam _BAR_ 21 _BAR_ 70811380 _BAR_ 3 _BAR_ 5043080 _BAR_
Čína _BAR_ 23 _BAR_ 99634648 _BAR_ 6 _BAR_ 49200000 _BAR_
Celkem _BAR_ 62 _BAR_ 230800147 _BAR_ 14 _BAR_ 85672250 _BAR_
Tabulka 6
Porovnání celoasijských projektů, u nichž byl proveden audit, s celkovým počtem projektů
Zdroj: Účetní dvůr.
Asia Invest (financované projekty zahájené v letech 1999 až 2002) _BAR_ Asia IT & C (financované projekty zahájené v letech 2000 až 2003) _BAR_
Země _BAR_ Celkový počet projektů _BAR_ Částka (v EUR) _BAR_ Počet projektů, u nichž byl proveden audit _BAR_ Částka na projekty, u nichž byl proveden audit (v EUR) _BAR_ Celkový počet projektů _BAR_ Částka (v EUR) _BAR_ Počet projektů, u nichž byl proveden audit _BAR_ Částka na projekty, u nichž byl proveden audit (v EUR) _BAR_
Indie _BAR_ 13 _BAR_ 1073785 _BAR_ 3 _BAR_ 200143 _BAR_ 19 _BAR_ 3500896 _BAR_ 4 _BAR_ 975597 _BAR_
Vietnam _BAR_ 22 _BAR_ 1648134 _BAR_ 7 _BAR_ 662326 _BAR_ 11 _BAR_ 2419158 _BAR_ 3 _BAR_ 595000 _BAR_
Čína _BAR_ 39 _BAR_ 3185288 _BAR_ 5 _BAR_ 982652 _BAR_ 14 _BAR_ 4136073 _BAR_ 4 _BAR_ 1387370 _BAR_
Spojené království _BAR_ 9 _BAR_ 594388 _BAR_ 2 _BAR_ 131242 _BAR_ 26 _BAR_ 6921111 _BAR_ 3 _BAR_ 1000000 _BAR_
Francie _BAR_ 5 _BAR_ 287276 _BAR_ 2 _BAR_ 101314 _BAR_ 18 _BAR_ 4973774 _BAR_ 6 _BAR_ 1214968 _BAR_
Celkem _BAR_ 88 _BAR_ 6788871 _BAR_ 19 _BAR_ 2077677 _BAR_ 88 _BAR_ 21951012 _BAR_ 20 _BAR_ 5172935 _BAR_
Tabulka 7
Celoasijské projekty, u nichž byl proveden audit
Zdroj: Účetní dvůr.
Číslo projektu _BAR_ Název projektu _BAR_ Částka (v EUR) _BAR_ Stav projektu v době auditu _BAR_
Asia Invest
108 55 _BAR_ Norma ISO 9000 pro Sdružení podniků elektroniky a informačních technologií v Ho Či Minově Městě _BAR_ 83001 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 69 _BAR_ Odborná příprava vietnamských školitelů a výkonných pracovníků pro řízení jakosti _BAR_ 104200 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 77 _BAR_ Udržitelný rozvoj vietnamského obuvnictví _BAR_ 86954 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 86 _BAR_ Zavedení systému HACCP v indickém potravinářství _BAR_ 120000 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 88 _BAR_ Příprava malých a středních podniků pro certifikaci EU V Indii _BAR_ 21343 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 101 _BAR_ Kapacity pro podnikání _BAR_ 59369 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 135 _BAR_ Odborná příprava dobrých výrobních postupů – právní předpisy EU o systému HACCP a potravinách _BAR_ 102705 _BAR_ Probíhající _BAR_
108 138 _BAR_ Řízení jakosti v psaných médiích _BAR_ 120000 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 144 _BAR_ Zavedení nedestruktivních zkoušek ve vietnamském odvětví sváření _BAR_ 98171 _BAR_ Probíhající _BAR_
108 149 _BAR_ Zavedení plánu řízení životního prostředí a praxe pro hotely a turistické oblasti Vietnamu _BAR_ 118076 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 150 _BAR_ Posílení kapacity inženýrských poradenských služeb ve Vietnamu _BAR_ 99755 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 151 _BAR_ E-management a jeho zvládnutí _BAR_ 112555 _BAR_ Probíhající _BAR_
108 153 _BAR_ Optimalizovaný návrh a provoz zařízení na úpravu městských odpadních vod, EU a Čína _BAR_ 65689 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 157 _BAR_ Jazyk a obchodní zvyklosti pro podnikání v textilním a oděvním průmyslu _BAR_ 58800 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 166 _BAR_ Čínský trh informačních technologií _BAR_ 87657 _BAR_ Probíhající _BAR_
108 175 _BAR_ Semináře o podnikání v Číně pro společnosti ve Spojeném králoství _BAR_ 31487 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 176 _BAR_ Projekt železnice, malé a střední podniky regionu Rhône Alpes a Asie _BAR_ 54629 _BAR_ Probíhající _BAR_
108 184 _BAR_ Od čistější výroby po jednotnou odpovědnost společností – roční školicí program o konkurenceschopnosti pro čínské textilní podniky _BAR_ 105674 _BAR_ Dokončený _BAR_
108 185 _BAR_ Moderní metody managementu pro čínské dodavatele automobilového průmyslu _BAR_ 97258 _BAR_ Dokončený _BAR_
Asia IT & C
01 01 _BAR_ Evropští odborníci na vytváření kontinuity _BAR_ 200000 _BAR_ Probíhající _BAR_
01 06 _BAR_ Sdílení kapacity v technologiích lokalizace a lidské řeči _BAR_ 200000 _BAR_ Probíhající _BAR_
02 26 _BAR_ Sítě CCI a zvyšování informovanosti o e-obchodu _BAR_ 184730 _BAR_ Dokončený _BAR_
12 03 _BAR_ Převod evropských vysokoškolských kurzů informačních technologií _BAR_ 200000 _BAR_ Probíhající _BAR_
12 05 _BAR_ Projekt MIPAA – multimediální základna pro vhodnou architekturu _BAR_ 189000 _BAR_ Dokončený _BAR_
12 14 _BAR_ Dovednosti IT & C pro účinné mikrofinančnictví v jižní Asii _BAR_ 400000 _BAR_ Probíhající _BAR_
21 06 _BAR_ Vývoj webových učebních souborů pro odborníky ve stavebnictví _BAR_ 196734 _BAR_ Probíhající _BAR_
21 13 _BAR_ Podpora internetové politiky a regulatorní reformy ve Vietnamu _BAR_ 200000 _BAR_ Probíhající _BAR_
22 02 _BAR_ Řešení e-podnikání pro marketing v textilnictví _BAR_ 198418 _BAR_ Dokončený _BAR_
22 11 _BAR_ Propagace internetové politiky a dialog o regulaci v Číně _BAR_ 200000 _BAR_ Zrušený _BAR_
22 14 _BAR_ Indoevropský systém prospěšného partnerství _BAR_ 199944 _BAR_ Probíhající _BAR_
22 29 _BAR_ Informační technologie a prostředky komunikace jako varovný systém při přírodních pohromách a pro zklidnění situace _BAR_ 200000 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 11 _BAR_ Projekt SPIN ASIA – inovativní technologie pro přádelnictví Asie _BAR_ 400000 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 18 _BAR_ Přenos dovedností IT & C pro mikrofinančnictví v Číně _BAR_ 400000 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 19 _BAR_ WEBPOT – webové optimalizační nástroje pro výzkum _BAR_ 533822 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 20 _BAR_ GENNERE – generická epidemiologická síť v nefrologii _BAR_ 400000 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 50 _BAR_ Projekt E3 Toolbox _BAR_ 195552 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 58 _BAR_ EDECAD – školení a kurz o e–obchodu pro malé firmy _BAR_ 377235 _BAR_ Probíhající _BAR_
23 60 _BAR_ Projekt Casa Asia Virtual _BAR_ 200000 _BAR_ Dokončený _BAR_
23 67 _BAR_ ELVIS E – školení s virtuálními interaktivními syntetickými rysy _BAR_ 387370 _BAR_ Probíhající _BAR_
15. Součástí auditu Účetního dvora byly rovněž návštěvy organizací pro řízení projektů a evropských partnerů v Německu, Španělsku, Francii, Spojeném království a dále návštěvy asijských partnerů a organizací pro řízení projektů v Indii, Vietnamu a Číně.
Předběžná kontrola se uskutečnila též v Thajsku.
PŘIPOMÍNKY
Existuje účinná strategie pro hospodářskou spolupráci s Asií?
16. Účetní dvůr zkoumal, do jaké míry se Komisi podařilo stanovit strategii, která by vedla k co nejúčinnějšímu využití výdajů na hospodářskou spolupráci.
Zjišťoval, zda byla zavedena jasná strategie, posuzoval, nakolik tato strategie vede k účinnému využití pomoci, a hodnotil její uplatňování v praxi.
17. Strategii lze rozlišit na obecnou strategii, z níž vyplývá rozhodnutí podpořit určitou oblast či téma, a operační strategii, která stanoví, jak má být obecná strategie zavedena do praxe.
V tomto případě byl výsledek politického rozhodnutí podpořit hospodářskou spolupráci v Asii součástí nařízení Rady o zemích ALA (EHS) č. 443/92 (toto nařízení se týká veškeré pomoci na rozvoj Asie a Jižní Ameriky).
Nařízení stanoví hlavní cíle a uvádí seznam oblastí, na něž budou peníze vynaloženy.
Účelem operační strategie je stanovit, jak lze těchto cílů dosáhnout a určit směr a zaměření výdajů. Řízení pak toto zavede do praxe, v tomto případě prostřednictvím dvoustranných projektů či regionálních programů.
Obecná strategie v rychle se měnícím prostředí …
18. Koncept hospodářské spolupráce byl formalizován nařízením o zemích ALA (viz bod 3).
Článek 7 stanoví tento cíl pomoci rozvojovým zemím: "budovat institucionální kapacity za účelem vytváření prostředí příznivějšího pro investice a rozvoj … zpřístupnění většiny příležitostí otevřených prostřednictvím růstu mezinárodního obchodu, včetně jednotného evropského trhu".
Členské státy rovněž hodlají těžit z "… posílení přítomnosti obchodníků, technologie a know-how ze všech členských států, zejména v soukromém sektoru a malých a středních podnicích…".
Toto jsou obecné cíle v podmínkách rychle se rozvijícího trhu, které se vyznačují především rostoucím mezinárodním obchodem.
Zahrnutí jak rozvojových zemí tak členských států EU mezi partnery rozšiřuje rozsah pomoci a zvyšuje potřebu jejího pečlivého zacílení.
19. Článek 8 stanoví tři oblasti, na něž bude pomoc vynaložena.
První oblastí je "zlepšování vědeckého a technologického potenciálu, sociálního a kulturního prostředí obecně prostřednictvím školicích programů a přenosu know-how", která "… je směřována hlavně k vysokým úředníkům ve státní správě, k činitelům, kteří rozhodují o hospodářských otázkách, a školitelům a zahrnuje všechny oblasti hospodářství, vědy a techniky …".
Druhou oblastí je "zdokonalení struktury institucí … za účelem vytvoření hospodářského, právního, správního a společenského prostředí příznivého pro rozvoj".
Třetí oblast zahrnuje "podporu podniků například prostřednictvím programů podpory obchodu, školení a technické pomoci … vytvářením kontaktů mezi podniky a prostřednictvím programů pro usnadnění spolupráce s nimi."
20. Cíle článku 8 nařízení o zemích ALA jsou obecné a mají krajně široké rozpětí i počet potenciálních příjemců a projektů.
Pokud se tedy pomoc v rámci vhodné prováděcí strategie konkrétně nezaměří, je zde nebezpečí, že celkový pokrok i dopad výdajů nebude možno měřit, a že tedy neexistuje základ pro zajištění řádného finančního řízení prostředků EU.
Asie je navíc rozsáhlým regionem (její součástí jsou tři nejlidnatější země světa a čtvrté největší hospodářství světa), jehož hospodářský i obecný rozvoj prudce stoupá.
21. Celkovou strategii vůči Asii stanovila Komise ve svém sdělení Radě z roku 1994 "Cesta k nové strategii pro Asii" [11], aktualizovaném v roce 2001 ve sdělení "Evropa a Asie: Strategický rámec pro posílené partnerství [12]".
22. Sdělení z roku 1994 uznává "závažnou přeměnu" a pravděpodobný hospodářský rozvoj Asie a říká, že by Unie tedy měla neprodleně "posílit svou hospodářskou přítomnost v Asii za účelem zachování své vedoucí úlohy ve světovém hospodářství … [a] zajištění toho, aby její zájmy byly v této části světa zohledňovány".
Úspěch Evropy "závisí především na rozhodnutích učiněných … soukromým sektorem" a úlohou Unie je "překonávat překážky stojící v cestě evropskému obchodu a investicím podporou příznivého prostředí a pravidel pro obchod v Asii".
Pro to je zapotřebí více "proaktivních strategií: zdůrazňování plnějšího a stále konkrétněji zaměřeného využití hospodářské spolupráce pro podporu evropského obchodu a investic."
Důraz se proto klade na ochranu vlivu EU a tržních příležitostí pro evropské společnosti při rozvíjení hospodářství asijských přijímajících zemí.
23. Toto sdělení uznává povahu hospodářské spolupráce a popisuje ji jako "zlepšování obchodního a regulatorního prostředí v partnerských zemích za účelem podnícení oboustranného obchodu a investic s přímou účastí soukromého sektoru, přinášející prospěch Unii i partnerské zemi".
Tato hospodářská spolupráce je tedy kvantitativně odlišná od finanční a technické spolupráce tvořící podstatný objem výdajů EU v oblasti vnější činnosti.
Vyžaduje tudíž specifickou pozornost, aby odrážela zvláštní povahu a rysy této pomoci. To ve strategických dokumentech nebylo zřejmé.
24. Sdělení z roku 2001 aktualizuje sdělení z roku 1994 s cílem stanovit "pro příští desetiletí komplexní strategický rámec pro naše vztahy s Asií a jejími subregiony".
V případě hospodářské spolupráce je hlavní cíl vymezen jako "posilování politické a hospodářské přítomnosti EU v celém regionu … [další posilování] vzájemného obchodu a přílivu investic do regionu".
Opět platí, že v ohnisku zájmu jsou přínosy pro EU stejně jako rozvojové cíle přijímajících zemí.
25. Sdělení uznává, že dostupné zdroje jsou omezené, a říká, že Komise je musí soustředit na "menší počet jednodušších činností, zaměřených na klíčové priority… a zajistit, aby se tyto činnosti provedly rychle a účinně."
Úspěch této pomoci má být posouzen na základě "určitých jednoduchých (převážně kvalitativních) ukazatelů … [např.] … vývoj obchodu EU a jejích investičních vztahů s Asií."
Účetní dvůr nenalezl žádné důkazy o tom, že by se pomoc soustředila na malý počet klíčových priorit (viz bod 35), a ukazatele výstupu a dopadu se od doby, kdy je Komise zřídila, orientují spíše na proces než na výsledky (viz body 32–33).
26. Sdělení klade důraz na to, aby hospodářská pomoc fungovala v "modulech", tj. aby byla specificky zaměřená podle okolností a potřeb jednotlivých zemí.
Proto je třeba, aby dokumenty o strategii země, které se mají zabývat všemi potřebami rozvoje, stanovily specifickou strategii hospodářského rozvoje. V praxi tomu tak nebylo: hospodářský aspekt dokumentů o strategii tří zemí, u nichž byl proveden podrobný audit – Indie, Vietnamu a Číny, byl nedostatečně odlišen od obecných otázek rozvoje, dokumenty nebyly dostatečně podrobné a obsažné, a tudíž nebyly praktickou strategií, jež by vytyčila směr pomoci.
27. Komise ve svém sdělení zdůrazňuje nezbytnost regionálního rozměru projektů pro podporu regionální spolupráce.
Ačkoliv se od dvoustranných projektů z jejich povahy neočekává zaměření na nějaký region, v praxi tomu tak u některých bylo.
Pro jednotlivé celoasijské projekty a pro programy vcelku to většinou neplatilo.
… a nepřiměřené cíle a ukazatele ve výkazech o činnosti …
28. Od roku 2001 Komise postupně zavádí nový přístup k řízení – řízení založené na činnostech (Activity Based Management, ABM) – který má zlepšit způsob, jakým se pro prostředky stanovují priority, jak jsou prostředky využívány a jak se o jejich využití podávají zprávy.
ABM je způsob, kterým Komise uvádí svou operační strategii do praxe.
Na činnostech založené rozpočtování (ABB) je rozpočtovou složkou ABM.
Rozpočet na rok 2004 byl první, který byl přijat po aplikaci přístupu ABB.
Přidělování zdrojů by mělo vycházet z politických priorit a správa zdrojů by měla být v souladu s předem stanovenými cíli.
V rámci struktury rozpočtu jsou vztahy s Asií vymezeny jako zvláštní činnost (rozpočtová kapitola 19.10) a "politická, hospodářská a kulturní spolupráce s rozvojovými zeměmi Asie" je jedním rozpočtovým článkem (z pěti), který se zabývá hospodářskou spoluprací.
29. Pro každý rozpočtový rok se připravuje výkaz o činnosti, který má doložit a zdůvodnit požadované rozpočtové prostředky, stanovit konkrétní cíle a ukazatele výstupu a dopadu.
V případě předběžného návrhu rozpočtu na rok 2005 byly výkazy o činnosti uveřejněny na počátku roku 2004 [13].
Účetní dvůr prošetřil výkaz o činnosti pro vztahy s Asií z hlediska činností v oblasti hospodářské spolupráce a posoudil jeho logiku a soudržnost, relevanci cílů a funkčnost ukazatelů.
30. Část 3 výkazu o činnosti stanoví stejný hlavní cíl činnosti jako sdělení z roku 2001 – "posílit politickou a hospodářskou přítomnost EU v celém regionu …" – společně se šesti prioritami.
Prioritou vážící se k hospodářské spolupráci je "posílení vzájemného obchodu a přílivu investic do regionu".
31. Část 4 výkazu o činnosti stanoví specifické cíle, ukazatele, výstupy a výsledky této činnosti.
Tím se utvoří operační základna pro zacílení, monitorování a posuzování výdajů EU, a tedy pro zajištění řádného finančního řízení.
Hospodářská spolupráce nemá své vlastní cíle ABM, ale je součástí čtvrtého cíle: "… v kontextu dohodnutého politického rámce posilovat dialog a spolupráci s asijskými partnery v oblasti politické, hospodářské a kulturní".
Toto je uvedeno pro svou vazbu na strategický cíl: "podpora udržitelného hospodářského a sociálního rozvoje rozvojových zemí", který neodráží ani hlavní cíl, ani s ním související priority (viz předchozí bod).
32. Je uveden pouze jeden ukazatel: "společná prohlášení, postoje a programy ohledně nejvýznamnějších mezinárodních, politických a hospodářských otázek, které jsou výsledkem zasedání ministrů a vrcholných schůzek Asijsko-evropského dialogu (ASEM) v roce 2004 [14]".
Tento ukazatel obecně sleduje cíle ABM, ale neměří dopad pomoci, jejíž velká část se používá na malé projekty, ani hlavní prioritu vzájemného obchodu a přílivu investic (která ze své povahy je objektivní i měřitelná).
33. Ukazatele výstupu pro rozpočtový rok 2004 (kterých je devět) většinou zahrnují účast na schůzkách nebo ve výborech, jež mohou odrážet převažující politické zájmy a opatření, ale opět toto není hlavním cílem ani účelem výdajů.
Ukazatele se navíc týkají většinou spíše procesů (konání schůzky), než jejich výstupů (předpokládaného výsledku).
… vede k široké škále programů a projektů, jejichž výkon lze obtížně měřit
34. Nepřítomnost specifických operačních strategií na úrovni Komise i konkrétní země se v praxi projevila krajně širokou a rozmanitou škálou projektů uskutečňovaných v rozsáhlé geografické oblasti (viz body 39 a 50).
Nedostatečně konkrétní zaměření v kontextu rozsáhlých, rychle rostoucích asijských ekonomik, rychlého růstu mezinárodního obchodu a významných zahraničních investic znamená, že celkový dopad pomoci je obtížné jak měřit, tak aktivně řídit.
Je tudíž jen omezený základ pro posouzení efektivnosti výdajů či toho, zda se vynaložené peníze zhodnotily.
35. Nepřiměřenost a nesoudržnost operační strategie je způsobena zčásti velmi specifickou povahou hospodářské spolupráce, jejímž záměrem je přinést partnerům v EU v porovnání s partnery v Asii stejný prospěch.
Hlavní cíl posílení obchodu a přílivu investic ve skutečnosti záleží z velké části na politické iniciativě, například při dvoustranných či mnohostranných jednáních (např. v rámci Světové obchodní organizace).
V praxi má využití rámce rozvojové pomoci zaměřené na malé projekty v zemích, jejichž bohatství se zvětšuje, (v porovnání s rozsáhlejšími dvoustrannými projekty) na celkové cíle jen malý měřitelný dopad.
V rychle se vyvíjejícím světě obchodu se zbožím a službami v oblasti informačních technologií, na něž se pozornost zaměřuje, nelze navíc dosáhnout účinných výsledků tradiční cestou zdlouhavé přípravy projektu, jeho schvalování a prováděcích postupů, které se v případě rozvojové pomoci používají.
Podařilo se Komisi účinně provádět činnosti hospodářské spolupráce?
36. Pro stanovení závěrů tohoto cíle auditu Účetní dvůr zkoumal, do jaké míry řízení Komisí:
- zavedlo postup podávání žádostí, který podávání žádostí podporuje a zjednodušuje,
- zajišťuje, aby se o projektech rozhodovalo a aby se implementovaly v předepsanou dobu,
- projekty pravidelně sleduje a včas přijímá nápravná opatření,
- se stará o to, aby projekty měly reálné výsledky s pozitivním dopadem a byly udržitelné,
- a provádí příslušné hodnocení.
37. Činnosti v oblasti hospodářské spolupráce se uskutečňují podle dvou rozdílných prováděcích přístupů: dvoustranné projekty mezi Komisí a partnerskými zeměmi a programy celoasijské (viz body 38 a 50).
Z důvodu jejich odlišné povahy a někdy i určitých specifických otázek uvádí tato zpráva zjištění týkající se každého z přístupů samostatně.
Dvoustranné projekty
38. Při dvoustranných projektech uzavírají Komise a vláda přijímající země finanční dohodu.
Před zavedením nynějšího finančního nařízení projekty obvykle implementovala organizace pro řízení projektů (PMO), o jejíž vedení se nejčastěji dělí dva "spoluředitelé", jeden evropský a jeden asijský.
Rámeček 1 – Příklady projektů a jejich cílů
V Indii byl vypsán projekt pro civilní letectví. Obecnými cíli bylo zvýšit bezpečnost letectví a podpořit obchodní styky mezi společnostmi v EU a v Indii.
Další projekt se týkal nástroje pro malé projekty a jeho celkovým cílem bylo přispět k probíhajícímu reformnímu procesu indického hospodářství a systému správy a řízení prostřednictvím aktivnějšího zapojení partnerů občanské společnosti.
2. Největším dvoustranným projektem ve Vietnamu byl projekt Mnohostranné pomoci pro obchodní politiku (Multilateral Trade Policy Assistance, MUTRAP).
Jeho obecným cílem bylo podpořit přechod Vietnamu na systém tržního hospodářství a přispět k jeho zapojení do regionálních i celosvětových rámců hospodářství a obchodu.
3. V Číně se uskutečnil projekt reformy podniků (ECERP), jehož konkrétním cílem bylo zvýšit podíl sektoru malých a středních podniků na blahobytu a zaměstnanosti provincií.
Celkovým cílem jiného projektu bylo přispět ke zdravému, průhlednému a výkonnému sektoru finančních služeb, posílit vzájemný obchod s tímto regionem a příliv investic a dále přispět k šíření demokracie, dobré správy a právního státu.
39. V zemích, v nichž byl proveden audit, probíhaly různé dvoustranné projekty v oblasti hospodářské spolupráce (úplné údaje viz tabulka 4), které nebyly zaměřené na konkrétní oblast či téma.
V mnoha případech měly projekty relativně velmi omezené prostředky na to, aby řešily náročné úkoly v extrémně rozlehlých a lidnatých zemích.
Obecně poskytly projekty příležitost vést dialog o hospodářské spolupráci, ale jejich samotný dopad nebyl doposud v mnoha případech významný (viz bod 44).
Prodlevy při schvalování a spouštění projektů
40. V rychle se rozvíjejícím světě hospodářské spolupráce v Asii je nezbytné, aby se projekty navrhovaly, schvalovaly a prováděly v nejkratší možné době.
Neopodstatněné prodlevy vedou k nebezpečí, že projekty už nebudou zapotřebí nebo je bude nutno podstatně změnit, čímž se změní i předpokládané částky nákladů a rozpočtové závazky jsou zbytečně vázány.
Postup se komplikuje a prodražuje a projekty ztrácejí na efektivnosti.
41. U dvoustranných projektů neexistuje standardizovaný postup pro vyřizování žádosti, projekty se posuzují případ od případu [15].
Kvůli povaze postupů může nastat mezi žádostí o projekt a zahájením jeho provádění výrazná časová prodleva.
Audit šetřil, do jaké míry jsou projekty předmětem neopodstatněných prodlev.
42. Všechny projekty, u nichž byl proveden audit, byly před svým provedením v dlouhé prodlevě, a to z různých důvodů: reorganizace a výměna pracovníků v bruselských ústředních útvarech Komise, nezřetelné rozdělení odpovědnosti po převedení pravomocí ústředních útvarů Komise na její delegace, složité postupy, potíže se strukturami vybranými pro projekty a obtížný nábor odborníků EU s vhodnou kvalifikací a zkušenostmi.
Rámeček 2 – Zpoždění před prováděním
1. Pro indický projekt v civilním letectví bylo s vládou Indie podepsáno memorandum o porozumění.
Po schválení projektu vládou následovala prodleva jednoho a půl roku, během níž nahradila Komise memorandum finanční dohodou, neboť trvalo další dobu, než indické ministerstvo civilního letectví tuto změnu pochopilo a uznalo.
Projekt byl navržen v roce 1997, ale protože finanční dohodu podepsaly obě strany až koncem roku 2000, bylo třeba původní podmínky vzhledem ke změnám v tomto průmyslovém oboru aktualizovat.
Provádění projektu začalo tedy až v únoru roku 2001.
2. Všechny projekty Evropských center obchodních informací (EBIC) v Asii utrpěly před zahájením velké časové prodlevy.
Získání souhlasu výboru ALA vyžadovalo dlouhá vyjednávání, neboť zástupci členských států se obávali, jakou úlohu budou tato centra zastávat v porovnání s obchodními odděleními velvyslanectví jejich států.
V Indii i ve Vietnamu se dále zpožďovalo zahajování projektů kvůli řešení právního statusu center EBIC.
3. V případě nástroje pro malé projekty v Číně byla finanční dohoda podepsána v březnu 2001, smlouva pro druhého ze dvou ředitelů projektu, evropského, nabyla účinnosti v červnu 2003 a první kolo pro podávání návrhů bylo vypsáno v listopadu 2003.
Hlavním důvodem prodlevy byly potíže při obsazování pozice evropského ředitele, plynoucí z neuspokojivé rámcové smlouvy, kterou bylo nutno použít.
Projekty jsou zpožděny a někdy zrušeny …
43. K výrazné časové prodlevě došlo rovněž při provádění deseti ze čtrnácti dvoustranných projektů, které byly předmětem auditu. Příčin bylo několik: zbytečná složitost projektů, nedostatečné zkušenosti organizací pro řízení projektů, častá výměna zaměstnanců Komise, potíže se smluvními ujednáními a pomalé postupy.
Rámeček 3 – Zpoždění při provádění
1. V případě projektu námořní dopravy EU a Indie byla smlouva podepsána v květnu 1999 a prodloužena do prosince 2003.
Činnosti odborné přípravy byly bezdůvodně odloženy až na konec programu.
K prodlevě při provádění projektu také přispěla skutečnost, že na ústředích Komise si projekt postupně předávali čtyři rozdílní referenti.
2. K povážlivé prodlevě došlo také v Číně u provádění projektu spolupráce v oblasti práv duševního vlastnictví.
Projekt byl prodloužen do prosince 2005, ale smlouva s organizací pro řízení projektů byla prodloužena jen do prosince 2003, což vedlo k problémům v koordinaci agentur jednotlivých přijímajících států.
3. Projekt spolupráce v oblasti práv duševního vlastnictví mezi EU a Indií nebyl proveden vůbec.
Potíže byly způsobeny kombinací nedostatku následných opatření Komise v důsledku personálních změn a nezkušenosti evropské organizace pro řízení projektu.
… mají omezené výstupy a dopad
44. Pro posouzení pokroku a úspěchu projektu je třeba již na začátku vytyčit příslušné cíle.
Účetní dvůr zjistil, že cíle, například vyškolení určitého počtu osob na určený stupeň, nebyly často jednoznačně stanoveny, a nebyl zde tudíž žádný objektivní základ, podle něhož by bylo možné posoudit výsledky nebo výkon.
Při posuzování projektů podle skutečných či předpokládaných kritérií Účetní dvůr shledal, že některé projekty zřetelně úspěšné nebyly, zatímco jiné ano.
Rámeček 4 – Cíle projektů nejsou dosaženy
1. Účinnost projektu MUTRAP snížily potíže při veřejné soutěži a před další fází projektu je neplánovaná prodleva.
2. Vinou nevýkonné prováděcí agentury nelze u projektu audiovizuálního odvětví ve Vietnamu najít mnoho hmatatelných výsledků: konal se jen jeden seminář a propagační činnost v Evropě i ve Vietnamu byla velmi omezená.
3. Výsledky programu finančních služeb v Číně byly nedostatečné a nepřiměřené; na vině jsou částečně i nejasnosti ve finanční dohodě.
Rámeček 5 – Úspěšné projekty
1. Cíle projektu civilního letectví v Indii se zatím daří plnit velice dobře.
Podle finančního návrhu mělo být odborně vyškoleno přibližně 900 osob.
V době konání auditu již bylo vyškoleno 2315 inženýrů, manažerů, odborníků, techniků a pilotů: 97 % účastníků ohodnotilo aktivity školení jako dobré či velmi dobré.
2. Ve Vietnamu měl projekt EBIC kladný dopad.
I když finanční návrh ani finanční dohoda žádné cíle nestanovily, zaznamenal projekt 1007 dotazů, 107 akcí / seminářů, 5599 registrovaných účastníků a 315 tiskových zpráv.
Se semináři bylo spokojeno 82 % účastníků, s informačními službami vyjádřilo spokojenost 75 % účastníků.
Monitorování nebylo vždy uspokojivé
45. Efektivní monitorování zahrnuje monitorování pokroku, zjišťování problémů a včasné příjímání nápravných opatření.
Měla by se provádět řádná dokumentace, zejména evidence provedené práce a jakýchkoli následných kroků.
Účetní dvůr posuzoval kvalitu monitorování ze strany Komise u každého zvoleného projektu.
Finanční dohody stanoví, že organizace pro řízení projektů budou Komisi podávat pravidelné zprávy o postupu při provádění projektu.
Většina projektů zřizuje systémy pro měření a monitorování pokroku a poskytuje základ pro zprávy o postupu, které opět Komise přezkoumává a hodnotí.
46. Monitorování prováděné Komisí není vždy konzistentní či naprosto úspěšné.
V některých případech bylo nedostatečné, takže nedošlo k odhalení problémů, zatímco u jiných projektů zasahovalo monitorování do každodenního průběhu projektu až příliš. To omezovalo provádění, zvyšovalo nebezpečí zanedbání problémů na vyšší úrovni a neefektivně používalo vzácné zdroje Komise.
I když monitorování probíhá, ne vždy se o něm vedou písemné záznamy.
Rámeček 6 – Nekonzistentní monitorování
1. U projektu EBIC v Indii nebylo ze spisů Komise zřejmé, jak byl projekt monitorován.
Také u projektu EBIC ve Vietnamu neexistovaly jasné důkazy o monitorování Komisí, s výjimkou jedné návštěvy z ústředních útvarů Komise, která se věnovala Filipínám, Thajsku, Vietnamu a Kambodži.
2. Monitorování indického projektu Nástroj pro malé projekty ze strany delegace bylo nedostatečné a nesystematické: k projektům se nemusely předkládat zprávy o postupu, což omezilo účinný základ pro monitorování.
3. U čínského projektu finančních služeb bylo pravidelné sledování ze strany delegace prokázáno.
Delegace však překročila rámec své monitorovací funkce a zaujala v projektu řídící úlohu.
Pochybnosti o udržitelnosti projektů
47. Všechny projekty financované EU mají být udržitelné: činnost se považuje za udržitelnou, přináší-li cílové skupině prospěch ještě dlouhou dobu poté, kdy bylo poskytování hlavní pomoci ukončeno.
Udržitelnosti lze dosáhnout tak, že projekt začne financovat sám sebe nebo se k jeho pokračování zaváže vláda přijímající země.
Účetní dvůr zkoumal, zda byly k projektům připraveny plány udržitelnosti a zda se této otázce po celou dobu provádění projektu přikládala přiměřená váha.
V praxi udržitelnost často závisí na tom, aby bylo během trvání projektu dosaženo dostatečného pokroku: je třeba dostatku času pro splnění cílů, protože nedokončený projekt většinou udržitelný nebude.
U šesti ze čtrnácti projektů podrobených auditu byla udržitelnost nejistá.
Rámeček 7 – Udržitelnost
1. Projekt ECERP neměl osm měsíců před skončením projektu připravený žádný plán udržitelnosti.
Nebylo jasné, jak bude jeho činnost pokračovat po skončení finanční podpory EU.
2. U projektu finančních služeb žádný plán udržitelnosti vypracován nebyl. Některé činnosti, jímž byla dána priorita, byly krátkodobé povahy a hledala se spíše řešení tehdejších aktuálních problémů namísto vytváření dlouhodobých struktur.
Chybějící hodnocení
48. Hodnocení je zásadním prvkem přístupu Komise k řádnému finančnímu řízení a zahrnuje "posouzení intervencí podle jejich výsledků, dopadu a potřeb, které mají uspokojit" [16].
Záměrem je posoudit dosažení cílů a vysvětlit jejich příčinné mechanismy.
Ze zjištěných potíží nebo slabých stránek řízení i výsledků projektu by měla vyplynout nápravná opatření Komise.
49. Finanční dohody o dvoustranných projektech, které byly předmětem auditu, nezajišťovaly systematicky nezávislé hodnocení a neexistují žádné důkazy o kritériích pro rozhodování o tom, jaké projekty budou hodnoceny.
Přestože ve finančních dohodách jsou hodnocení stanovena, nebyla vždy provedena v předepsanou dobu, a jejich účinek byl tudíž snížen či dokonce potlačen.
Rámeček 8 – Nedostatky při hodnocení projektů
1. U tří programů spolupráce v oblasti práv duševního vlastnictví finanční dohody neukládají povinnost nezávislého hodnocení.
2. Původní dohoda na pět let pro indický projekt civilního letectví stanovila, že po dvou letech provádění se uskuteční střednědobé hodnocení.
Následně byl projekt rozdělen do dvou smluv s počáteční 12měsíční fází následovanou tříletou fází provádění.
Nová dohoda pro fázi provádění obsahovala doložku, podle níž by mělo po dvou letech provádění následovat střednědobé hodnocení.
Průběžné přezkoumání po dvou letech je vhodné u pětiletého projektu, ale pro projekt tříletý je to pozdě, protože nezbývá dostatek času na nápravná opatření.
Celoasijské projekty
50. Celoasijské programy (viz body 5, 7–9) se dělí na početné nástroje a složky, v jejichž rámci se uskutečňuje velké množství projektů nízké hodnoty.
Typický projekt má rozpočet 100000–200000 EUR a je spolufinancován asijskými nebo evropskými partnery, kteří poskytují 50 % prostředků.
Projekty vznikají na základě poptávky a žádosti o prostředky podávají žadatelé ve formě návrhů.
Tato situace vede k tomu, že se prostředky poskytují na řadu rozličných projektů.
Úplný seznam viz tabulka 7.
Rámeček 9 – Příklady celoasijských projektů
1. Projekt Asia IT & C: zaměřený na účinné šíření pokročilých zařízení elektronického obchodování (e-business) utvářených na míru, které posílí vztahy mezi indickými a evropskými podnikateli v textilním průmyslu.
2. Projekt Asia Invest: hodlá podpořit udržitelný rozvoj vietnamského obuvnictví prostřednictvím zavádění a transferu technologií pro vývoj produktů, posilování manažerské kapacity a podnítit vznik podpůrného průmyslu.
3. Projekt Asia Invest: poskytuje poradcům pro vývoz z britských organizací odborné školení o tom, jak vyvážet do Číny a jak v Číně investovat.
4. Projekt Asia IT & C: hodlá zmírnit chudobu a vytvářet příležitosti pro čínské odvětví IT & C používáním Internetu jako platformy informačních služeb, které posílí komunikaci a výměnu mezi čínskými mikrofinančními subjekty a tvůrci politiky i mezi domácími subjekty a zahraničními organizacemi.
5. Projekt Asia Invest: záměrem projektu je posílit kapacitu a přinést poznatky a know-how týkající se systémů řízení životního prostředí pro hotelový průmysl ve Vietnamu.
Náročný a složitý postup při podávání žádostí
51. Postupy podávání žádosti by měly vytvořit dostatečný základ pro výběr nejúčinnějších projektů a pro ochranu finančních zájmů Společenství, ale neměly by zároveň odradit potenciální žadatele svou přílišnou komplikovaností a neopodstatněnými požadavky.
U programů Asia Invest a Asia IT & C lze návrhy podávat dvakrát do roka; žadatelé předkládají návrhy projektů a Komise je pak hodnotí.
Postup vyřizování žádosti je formalizovaný: je nutno vyplnit standardizovanou žádost včetně podrobného rozpočtu a prohlášení o partnerství, v němž uzavírají různí partneři dohodu o zásadách dobrého partnerství.
52. Komise poskytuje žadatelům srozumitelné a podrobné pokyny, včetně osmi vysvětlujících příloh.
Přesto je pro nezkušené žadatele dodržení požadavků při podávání žádosti obtížné.
Ačkoliv většina partnerů považovala pokyny za užitečné, podrobné a logické, deset ze třiceti devíti projektů mělo problémy pokynům porozumět a řídit se jimi.
Pro žadatele je shromáždění, příprava a uspořádání všech požadovaných informací obtížné a časově náročné, tedy drahé, zejména je-li zapotřebí překladů.
53. Asijští partneři měli potíže rovněž s dodáním zakladatelských dokumentů a/nebo dokladů o stanovách obchodní společnosti, které postup podávání žádosti vyžaduje, zejména proto, že v některých asijských zemích takové doklady v této formě neexistují.
Obtíže činila rovněž skutečnost, že při žádosti o projekt musí být mezi stranami uzavřeny partnerské dohody.
Asijští partneři vyjádřili neochotu uzavírat takové dohody v době, kdy ještě nevědí, zda jejich žádost bude vyřízena kladně.
54. I když je program zaměřen na soukromý sektor fungující v prostředí tržní ekonomiky, pomoc může být vyplacena jen "neziskovým obchodním zprostředkovatelům, kteří podporují obchod a investice mezi EU a Asií", tj. veřejným a neziskovým organizacím či orgánům místní správy.
V praxi se projekty týkají obchodních sdružení či organizací, které jsou formálně neziskové, ale ve skutečnosti je financují společnosti soukromého sektoru na podporu obchodních záměrů.
Tato překážka financování vyvolává nebezpečí, že budou vyřazeny hodnotné projekty, např. projekty, jejichž součástí jsou přímí obchodní partneři, kteří z důvodu obchodního tajemství nechtějí zprostředkovatele či obchodní sdružení využívat.
Rámeček 10 – Postup podávání žádostí
1. Svou zkušenost s projektem Asia IT & C nám popsal jeho hlavní žadatel, vietnamská vzdělávací instituce vyššího stupně, jež hodlala provést hodnocení současných evropských vysokoškolských e-learningových kurzů IT & C v souvislosti s rozvíjením významných místních odborných znalostí ve Vietnamu.
Vedoucí projektu považovali postup při podávání žádosti za časově náročný, neboť jim trvalo tři měsíce, než návrh dokončili.
Jejich ředitel se jel o vyplnění žádosti poradit do Evropy.
Dalším problémem bylo to, že část o rozpočtu vyplnili v zastaralém formátu Komise; žádost tedy nebyla přijata a musela se přepracovat.
Žadatel měl potíže porozumět dokumentům s pokyny a byl nucen požádat o pomoc úspěšnějšího asijského známého.
2. Jiná vietnamská vzdělávací instituce vyššího stupně se třemi projekty programu Asia Invest v oblasti správy obchodního řízení sdělila, že administrativní zátěž při vyřizování žádosti považují za příliš vysokou, a vyjádřila zklamání, že žádosti nelze podávat prostřednictvím Internetu.
Tento příjemce podával tři žádosti a musel třikrát předložit tutéž dokumentaci.
Měl problémy i s dokládáním svých stanov.
3. Čínské průmyslové sdružení, jehož projekt se zaměřoval na školení podniků v oblasti úpravy odpadových vod, považoval práci spojenou s podáváním žádosti za příliš náročnou.
Hlavním problémem byl pro ně požadavek podrobného plánu činností; pro žadatele je obtížné vědět několik měsíců dopředu například to, kdo pronese projev.
Některé dokumenty bylo nutno přeložit z čínštiny do angličtiny, což bylo náročné jak časově, tak finančně.
55. Úloha delegací při pomoci potenciálním žadatelům s návrhy není zřetelně vymezena.
Řádně směrovaná pomoc by měla podnítit větší počet žádostí, urychlit postup při jejich vyřizování, zvýšit kvalitu žádostí a využít potenciál projektů na nejvyšší možnou míru.
Při poskytování podpory by však neměla být ohrožena nestrannost delegací při hodnocení a schvalování návrhů. Neměl by ani vzniknout dojem, že poskytnutí pomoci ze strany delegací dává právo na schválení projektu.
56. Ne všechny delegace v praxi pomoc poskytují; jejich úloha hodnotit a schvalovat projekty se omezuje na připomínky k návrhům pro hodnotící výbor ústředních útvarů Komise v Bruselu.
Potenciálním i skutečným příjemcům je tedy během složitého postupu odpírána cenná pomoc, čímž dochází k dalším prodlevám a nedostatečné úrovni žádostí; některé žadatele to může zcela odradit.
Projekty vykázaly kladné výsledky …
57. Osm ze všech projektů, u nichž byl proveden audit, teprve začínalo, a tudíž bylo příliš brzy jejich výsledky posuzovat.
Ve dvaceti osmi případech vykazovaly projekty podstatný pokrok a užitečné výsledky.
U projektů, které byly předmětem auditu, nedocházelo k významnějšímu zpoždění a dařilo se jim řešit vnější potíže, například syndrom SARS a nejistou politickou situaci.
Vezmeme-li v úvahu nízkou peněžní hodnotu jednotlivých projektů programů Asia Invest a Asia IT & C, je počet příjemců, kterých se týkaly, významný.
Rámeček 11 – Úspěšné projekty
Projekt o hodnotě 100000 EUR pro posílení kapacity inženýrských poradenských služeb ve Vietnamu s cílem získat a provádět účinnější přípravu projektů a práce při stavebním dozoru, odborně připravil ve třech oddělených vzdělávacích modulech, z nichž každý trval přibližně dva týdny, celkem 600 osob.
… a byly dobře monitorovány …
58. Systémy pravidelného monitorování, zavedené pro programy Asia Invest a Asia IT & C, fungovaly velmi dobře.
Partneři podávali čtvrtletní zprávy; týmy zřízené Komisí tyto zprávy kontrolovaly a stručně komentovaly.
Když se zprávy zdržely, zasílaly oba týmy upomínky.
Většina příjemců vyjádřila s pravidelným sledováním ze strany bruselského a/nebo bangkockého týmu vysokou spokojenost.
Příjemci oceňovali zejména monitorování programu Asia IT & C, neboť v případě všech postupových zpráv tým vždy poskytl zpětnou vazbu, kladnou i zápornou, zatímco program Asia Invest se většinou na partnery obracel jen tehdy, když se objevily potíže.
… i když jejich udržitelnost je stále nejistá
59. Během podávání žádostí mají žadatelé poskytnou informace o svých plánech na udržitelnost.
Většina projektů, které byly předmětem auditu v Evropě, stanovila plán udržitelnosti jako součást projektového návrhu, ale přesto nebylo vždy jasné, zda udržitelnost bude zajištěna.
V některých případech byly projekty navrženy s předpokladem, že dojde k další etapě financované Evropskou unií, což z definice znamená, že projekty udržitelné nejsou.
Rámeček 12 – Udržitelnost
1. Do některých návrhů indických projektů nebyly plány udržitelnosti zařazeny, a když se tak stalo, byly tyto plány často nekvalitní.
2. Do většiny návrhů vietnamských projektů nebyly plány udržitelnosti zapracovány, i když se v době auditu u mnohých projektů aktivně připravovaly.
Ve většině případů a v obou zemích zřejmě udržitelnost projektů závisí na další finanční podpoře ze strany Komise.
V některých případech spočívala hlavní činnost související s udržitelností v podávání nových návrhů Komisi.
3. Udržitelnost většiny celoasijských projektů v Číně byly poměrně dobrá.
Ne všechny projekty obsahovaly plán udržitelnosti, ale tyto plány se chystaly nebo existovaly důkazy o tom, že se provádějí následná opatření.
Pouze v jednom případě žádal projekt pro další činnost finance od EU.
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
Závěry a doporučení k strategii
60. Hospodářská spolupráce je specifickou oblastí rozvojových programů ES.
Zatímco strategie pro hospodářskou pomoc je zakotvena ve více různých zdrojích, její vnitřní soulad je malý.
Má pomoci asijským zemím při rozvíjení jejich ekonomik a přitom posilovat vliv EU a rozšiřovat její obchod.
Zaměřuje se na nejméně rozvinuté asijské země i na země Asie, jejichž hospodářství patří k vyspělejším (viz body 16–27).
61. Účetní dvůr doporučuje Komisi, aby v souvislosti s celkovou rozvojovou spoluprací stanovila pro hospodářskou spolupráci konzistentní strategii, jež uznává velmi specifickou povahu této pomoci i její cíl a která zřetelně rozlišuje cíle, kterých má dosáhnout vyjednáváním a politickými akcemi, od cílů, na něž se mají přidělit výdaje určené na programy a projekty.
62. Komise uznává, že je nutno vzít v úvahu specifické potřeby jednotlivých zemí na poli hospodářské spolupráce, ale nedaří se jí to dostatečně zohlednit v dokumentech strategie dané země.
U výkazů o činnosti vypracovaných v rámci řízení založeném na činnostech (ABM), které jsou nyní jádrem přístupu Komise k řádnému finančnímu řízení, neexistuje konzistentní a logický postup od vytyčení obecných cílů přes stanovení priorit k cílům podrobně formulovaným.
Ukazatele výstupu a dopadu, mající tvořit základ monitorování a posuzování pokroku a dopadu, se spíše než na výstup a dopad pomoci samotné soustředí na pokroky dosažené na politické úrovni (viz body 21–33).
63. Účetní dvůr doporučuje, aby Komise přihlédla dostatečně k charakteru hospodářské spolupráce ve strategických dokumentech zemí a přitom vzala v úvahu její vazbu na hlavní rozvojové potřeby.
Přístup by měl být individuální, aby pro konkrétní okolnosti nabídl vhodnou kombinaci různých druhů pomoci.
Zvláštní úsilí je nutno vyvinout pro zajištění logiky a soudržnosti výkazů o činnosti.
Měly by se zavést objektivní, užitečné a komplexní ukazatele, které odrážejí výstup pomoci.
64. Neexistence specifických operačních strategií pro hospodářskou spolupráce měla za následek širokou škálu projektů a programů rozptýlených po celém regionu – regionu, v němž převládá vnitrostátní a celosvětový obchod.
Nedostatečné upřesnění cílů má za následek, že je obtížné změřit dopad hospodářské spolupráce, je obtížné vytvořit vazbu na hlavní prioritu, kterou je posílení vzájemného obchodu a investic, a tudíž existuje jen omezený základ pro zajištění toho, aby výdaje EU byly efektivní a byly optimálně vynakládány (viz body 34–35).
65. Účetní dvůr doporučuje, aby Komise zajistila, aby se pomoc soustředila na jednoznačně vymezené a měřitelné cíle, které jsou základem pro zajištění řádného finančního řízení rozpočtu EU a výkaznictví o něm.
Závěry a doporučení týkající se implementace strategie
66. Audit Účetního dvora odhalil nedostatky v tom, jak Komise řídí provádění hospodářské spolupráce v Asii. Některé z nich oslabují účinnost této pomoci.
67. U dvoustranných projektů docházelo mezi fází identifikace a zahájením provádění k nepřijatelným časovým prodlevám, a to z různých důvodů.
V řadě případů prodlevy nastávaly i během fáze provádění, což omezilo výstup i dopad projektů.
Úroveň monitorování nebyla vždy uspokojivá, externí hodnocení se neprovádělo v pravidelných intervalech a potenciál udržitelnosti byl sporný pro téměř polovinu auditovaných projektů (viz body 38–49).
68. Účetní dvůr doporučuje, aby Komise stanovila druhy nápravných opatření potřebných k řešení problémů dvoustranných projektů a při plánování a provádění budoucích projektů obdobným potížím předešla.
Mezi specifické oblasti vyžadující pozornost patří zajištění toho, aby cíle různých programů a projektů byly zřetelně vytyčené a v plánovaném časovém horizontu proveditelné a dále aby se v případě potřeby provádělo v pravidelných intervalech hodnocení podle jednoznačně vymezené strategie.
69. V případě projektů auditovaných v rámci celoasijských programů shledali někteří žadatelé, že podávání žádostí pro malé projekty je nákladné a složité.
Kvůli nejasné úloze delegací při poskytování pomoci potenciálním příjemcům při přípravě jejich žádostí hodnotná pomoc nepřicházela.
Projekty, u nichž byl proveden audit, učinily velké pokroky v dosahování užitečných výsledků, avšak nebudou pravděpodobně udržitelné, neboť většina z nich se neobejde bez další finanční podpory.
Monitorovací systémy Komise byly velmi účinné (viz body 50–59).
70. Účetní dvůr doporučuje, aby Komise znovu zvážila postup podávání žádostí, aby byla vyvážena potřeba chránit finanční zájmy EU a zároveň byla oslovena co nejširší škála potenciálních příjemců a projektů.
Komise by při tom měla znovu uvážit potřebu toho, aby žadatelé projekty "doma" logicky ukotvili.
Měla by rovněž zajistit, aby požadované doklady a informace byly dostupné.
V tomto ohledu by bylo vhodné vytvořit vzor vyplněné žádosti, nejlépe navržený individuálně pro každou zemi podle jejího právního a organizačního rámce.
Komise by se měla zamyslet nad zřízením ústředního registru pro doklady podávané jako součást žádosti, aby je příjemci nemuseli při žádostech v budoucnu předkládat opakovaně.
71. Účetní dvůr doporučuje, aby se jasně vymezila a posílila úloha delegací při poskytování pomoci potenciálním příjemcům při sestavování projektu a přípravě žádostí.
Záměrem by mělo být vzbudit co nejširší zájem o programy, a podnítit co největší počet potenciálních příjemců a návrhů, i podpořit to, aby žádosti mohly být sestaveny a připraveny rychle, čímž by se zajistilo, že budou vybrány nejúčinnější a nejvhodnější projekty.
72. Účetní dvůr doporučuje, aby systém pravidelného sledování celoasijských projektů včetně standardního formátu zpráv sloužil delegacím jako vzor rovněž pro monitorování projektů dvoustranných.
Tuto zprávu přijal Evropský účetní dvůr v Lucemburku na svém zasedání dne 14. července 2005.
Za Účetní dvůr
Hubert Weber
předseda
[1] Zdroj: Evropská komise, Dokument o strategii a indikativní program pro asijské programy s účastní mnoha zemí pro období 2005–2006, s. 11 (srpen 2004).
[2] Nařízení Rady (EHS) č. 443/92 ze dne 25. února 1992 o finanční a technické pomoci asijským a latinskoamerickým rozvojovým zemím a o hospodářské spolupráci s nimi (Úř. věst.
L 52, 27.2.1992, s. 1).
[3] Po zavedení řízení založeného na činnostech Komisí jsou nyní vztahy s Asií zařazeny do činnosti 19 10, rozdělené na: 19 10 01 Finanční a technická spolupráce s asijskými rozvojovými zeměmi; 19 10 02 Politická, hospodářská a kulturní spolupráce s asijskými rozvojovými zeměmi; 19 10 03 Pomoc vykořeněným lidem v asijských zemích; 19 10 04 Rehabilitační a rekonstrukční operace v rozvojových zemích v Asii; 19 10 06 Pomoc při rehabilitaci a rekonstrukci v Afghánistánu.
[4] Sdružení národů jihovýchodní Asie. Jeho 10 členy jsou Indonésie, Malajsie, Filipíny, Singapur, Thajsko, Brunej, Vietnam, Laos, Barma/Myanmar a Kambodža.
[5] Odhad podle údajů získaných z různých zdrojů včetně webových stránek delegací, dokumentů o strategii země atd.
Informační systémy o řízení používané Komisí, např. CRIS, tyto informace neobsahovaly.
[6] Dalším programem je Program Asia Urbs, propagující budování sítí a spolupráci mezi orgány místní správy zemí EU a Asie; Program Asia Link, propagující budování sítí a výměny mezi univerzitami těchto dvou regionů a Program Asia ProEco, podporující partnerství v oblasti životního prostředí.
[7] Tyto programy jsou hrazeny spolufinancováním, skutečná hodnota programu je tudíž vyšší.
[8] Podle konkrétních ustanovení ve finančním návrhu schváleném dne 18. června 1998.
[9] Kontrolována pouze předběžná studie.
[10] Asia Invest: projekty složek Asia Interprise nebyly zahrnuty.
[11] KOM(94) 314 v konečném znění ze dne 13. července 1994.
[12] KOM(2001) 469 v konečném znění ze dne 4. září 2001.
[13] Průvodní pracovní dokument Komise z května 2004 k předběžnému návrhu rozpočtu Evropské komise pro rozpočtový rok 2005.
[14] Doplněné dokumentem: "Posilování mnohostranného přístupu k otázce asijské bezpečnosti, celosvětové regulaci hospodářství (tj.
WTO a celosvětové finanční předpisy) a začlenění kulturního rozměru".
[15] Teoreticky jsou prioritní oblasti intervence zvoleny během přípravy dokumentů o strategii země v součinnosti s partnerskou zemí.
Po zvolení oblasti najme Komise smluvní partnery, aby provedli studii proveditelnosti, na jejímž základě je vypracován finanční návrh s návrhem projektu a jeho provedením.
Projekty v hodnotě vyšší než 1 milion EUR schvaluje výbor ALA, tvořený zástupci členských států.
[16] Sdělení Komise o hodnocení (SEC(2000) 1051).
--------------------------------------------------
ODPOVĚDI KOMISE
SHRNUTÍ
IV. Od roku 2000 provádí Komise reformu řízení zahraniční pomoci. Reforma zahrnuje zavedení strategických dokumentů k jednotlivým zemím a regionům i víceleté orientační programy.
(první a druhá odrážka) – Priority výdajů byly vždy vzájemně odsouhlaseny s vládami asijských zemí a vždy se v nich v maximálně možné míře promítaly priority a cíle občanské společnosti.
Zavedením strategických dokumentů k jednotlivým zemím a regionům v kombinaci s orientačními programy se Komise snaží dosáhnout lepšího zacílení rozvojových výdajů včetně výdajů na hospodářskou spolupráci.
(třetí odrážka) – Komise uznává, že celkový dopad pomoci lze jen stěží měřit. Zvláště to platí tam, kde podstata projektu spočívala většinou v technické pomoci.
Od reformy zahraniční pomoci ES jsou všechny stránky řízení projektového cyklu na úrovni projektu plně institucionalizovány.
Využívání metody logického rámce nabízí objektivně ověřitelné ukazatele a předem definované prostředky k hodnocení účinku vynaložených výdajů. K prověření účinnosti se pak využívá nezávislé monitorování i povinné hodnocení v polovině a na závěr projektu.
V. (první odrážka) – Prodlevy mezi fází identifikace a zahájením projektů jakož i prodlevy zjištěné u uskutečňovaných projektů se týkají dvoustranných projektů navržených ještě před reformou zahraniční pomoci ES.
V důsledku této reformy, včetně zřízení úřadu EuropeAid (leden 2001), převedení řízení pomoci na delegace Komise a nového finančního nařízení (leden 2003), budou prodlevy v realizaci projektů kratší a v mezích.
Aktuální příprava projektů povinně vyžaduje plán monitorování, auditu a hodnocení.
Souběžně s tím prováděli nezávislí odborníci od roku 2000 systematické monitorování. Monitorování projektů hospodářské spolupráce v Asii ukázalo dobré hodnocení jejich potenciálu udržitelnosti.
(druhá odrážka) – Postup podávání žádostí, který vyplývá z finančních předpisů, je uzpůsoben tak, aby byla dosažena nejvyšší úroveň transparentnosti a objektivnosti.
Uchazečům se pomáhá cestou brífinků či informačních dnů, pravidelnou aktualizací informací na internetových stránkách včetně často kladených otázek.
V důsledku toho jsou celoasijské projekty řízeny dobře a nezaznamenaly delší prodlevy.
Nezávislé monitorování dalo dobrou známku z udržitelnosti i celoasijským projektům.
VI. (první odrážka) – Komise považuje hospodářskou spolupráci za jednu ze základních složek své rozvojové pomoci a je odhodlána věnovat jim pečlivou pozornost při formulování strategií k jednotlivým zemím (CSP) resp. orientačních národních programů (NIP).
Komise bude usilovat o lepší jednotnost výkazů o činnosti a vypracuje shodné ukazatele.
(druhá odrážka) – Reforma zahraniční pomoci ES, zejména převádění odpovědnosti na delegace v letech 2002–2005, zkvalitnila a bude i nadále zlepšovat realizaci a monitorování dvoustranných projektů na místě.
Požadavek na provádění hodnocení je nyní součástí všech dohod o financování projektů.
Monitorování a hodnocení projektů se zlepšilo díky povinnému používání nástroje logického rámce. To napomůže i dalšímu posilování udržitelnosti.
(třetí odrážka) – Probíhající revize Praktického návodu AIDCO k uzavírání smluv zjednoduší podávání žádostí o granty do té míry, do jaké to umožňuje finanční nařízení a současně vyjasní, jakou úlohu mají delegace sehrávat v procesu hodnocení.
(čtvrtá odrážka) – Systém monitorování výsledků (ROM), který byl zaveden v roce 2002, zajišťuje standardizované monitorovací informace o projektech a programech.
PŘIPOMÍNKY
20. Komise sdílí názor Účetního dvora na potenciální nebezpečí necílené pomoci ve všech oblastech spolupráce.
V procesu reformy zahraniční pomoci v roce 2000 a zavedení strategických dokumentů k jednotlivým zemím resp. regionům spolu se strategickými sděleními o Asii Komise znovu potvrdila, že krátkodobé i dlouhodobé strategické cíle spolupráce ES v Asii by měly zůstat koncentrované, čímž by se oslabila výše zmíněná rizika.
22. Pojem společného zájmu nelze vykládat jako prostředek sloužící k ochraně evropských zájmů.
Sdělení nelze chybně vykládat tak, že z takové spolupráce má prospěch hlavně ten či onen partner.
23. Hospodářská spolupráce má za cíl podnítit vzájemnou obchodní výměnu a investice a zajistit vhodné prostředí pro prosperující soukromý sektor.
Cílem těchto a dalších aktivit je podpořit rozvojové cíle asijských zemí a jejich začlenění do světové ekonomiky.
Hospodářská spolupráce tedy podporuje a usnadňuje plnění rozvojových cílů Komise v Asii.
24. Viz odpověď na odstavec 22.
25. Komise souhlasí s názorem Účetního dvora, že by bylo možné zlepšit definice a monitorování ukazatelů, a Komise se tím zabývala při vypracovávání strategických dokumentů k jednotlivým zemím resp. regionům a souvisejících orientačních programů na roky 2005–2006.
Podle platných pokynů ke zpracovávání programů by se pomoc měla cíleně zaměřit jen na omezený počet akcí.
Na základě nabytých zkušeností začalo ES od roku 2004 rovněž omezovat počet celoasijských programů z pěti na tři.
26. Komise se domnívá, že strategické dokumenty k asijským zemím nerozlišují, a ani by neměly přísně rozlišovat, mezi hospodářskou spoluprací na jedné straně a strategiemi finanční a technické spolupráce na druhé straně, neboť obě tyto složky tvoří vzájemně se posilující nástroje k dosažení strategických cílů ES v Asii.
Ve vnitrostátních plánech asijských zemí – příjemců pomoci se navíc neodděluje politika pro chudé vrstvy od politiky zmírňování chudoby.
Nedávno navržené nástroje zahraničních akcí jdou v tomto směru ještě dále a už vůbec nerozlišují mezi finanční a technickou pomocí na jedné straně a hospodářskou spoluprací na straně druhé.
27. Co se týče připomínek Účetního dvora k regionálnímu rozměru, Komise je toho názoru, že celoasijské programy by se měly posuzovat na úrovni programů.
V zájmu navázání přeshraniční obchodní spolupráce v Asii se podporují žádosti, které pokrývají více než jednu asijskou zemi.
29. Touto metodou řízení a rozpočtu založeném na činnosti (ABM/ABB) se Komise snaží zkvalitnit charakter diskuse o rozpočtu a o vymezení celkových politických priorit i hodnocení dopadu těchto priorit na aktuální aktivity a jejich cíle, a tím pádem se snaží také o lepší rozdělování zdrojů.
Tato politicky orientovaná diskuse, kterou rozpočtový orgán uvítal, by se měla zaměřit spíše na aktivity než na jednotlivé rozpočtové linie.
31. Komise uznává, že popis cílů je obecný a dal by se ještě propracovat.
Vezme to v úvahu v rámci prací na zkvalitňování výkazů o činnosti.
32. Komise sdílí názor Účetního dvora ohledně ukazatelů dopadu a domnívá se, že měření dopadů vyžaduje realistický přístup, který zohlední omezený rozsah akcí EU a existenci podobných programů uskutečňovaných členskými státy.
Akce EU mohou pouze přispívat, nemohou však být jediným generátorem vyššího objemu obchodní výměny a investic.
Komise se vynasnaží dále rozpracovávat a zkvalitňovat vhodné ukazatele dopadů.
33. Ve výkazech o činnosti jsou informace o minulých výsledcích roztříděné podle jednotlivých klíčových cílů a o jejich vazbách na činnosti směřující k jejich plnění.
Komise pracuje na ukazatelích, které se budou více orientovat na výsledky.
34.–35.
Do roku 2001 se politické cíle přímo převáděly do podoby projektů a programů.
Od roku 2002 se nástrojem pečlivějšího cílení staly národní orientační programy zahrnující hospodářskou spolupráci, což vedlo k omezení počtu odvětví, do nich směřuje pomoc, i k vyjasnění cílů a záměrů v jednotlivých odvětvích.
Komise uznává, že celkový dopad pomoci lze jen stěží měřit. Zvláště to platí tam, kde charakter projektu spočíval většinou v technické pomoci.
Od reformy zahraniční pomoci ES jsou všechny stránky řízení projektového cyklu na úrovni projektu plně institucionalizovány.
Využívání metody logického rámce nabízí objektivně ověřitelné ukazatele a předem definované prostředky k hodnocení účinku vynaložených výdajů. K prověření účinnosti se pak využívá nezávislé monitorování i povinné hodnocení v polovině a na závěr projektu.
39. Projekty dvoustranné hospodářské spolupráce se řídí prioritami hospodářské spolupráce stanovenými podle stávajících priorit jednotlivých zemí tak, jak jsou uvedeny v jejich strategických dokumentech o zmírňování chudoby a v národních plánech rozvoje.
Všude, kde je to možné, Komise spolupracuje s dalšími dárci, s cílem dosáhnout multiplikačního účinku a tím zajistit maximálně možný dopad omezených finančních prostředků Společenství.
V řadě projektů hospodářské spolupráce se dopady projeví až v dlouhodobějším horizontu.
Dopady všech budoucích projektů se budou měřit systematičtěji cestou již zlepšeného zavedeného monitorování a hodnocení.
40.–41.
Mezi rychlostí přípravy projektů a jejich kvalitním zpracováním, které zahrnuje a) fázi identifikace, v niž se hodnotí dotyčné odvětví a pojmenovávají hlavní problémy vyžadující řešení, pravděpodobní příjemci a možné způsoby provedení projektu; b) fáze odhadu, v níž se určí podrobnosti projektu a do níž se už plně zapojují a konzultují všechny zainteresované subjekty, příjemci a dárci, existuje jistá rovnováha.
Do této fáze často patří i provedení konjunkturální a finanční analýzy, hodnocení dopadů na životní prostředí a na rovnost pohlaví.
Realizace projektů začíná počátečním obdobím (obvykle trvá 6 měsíců), během něhož se navrhované aktivity ověřují z hlediska jejich vhodného načasování a efektivity nákladů.
42.–43.
Po reformě zahraniční pomoci ES, která zahrnuje zejména převod odpovědnosti za řízení na delegace, se realizace projektů a programů zlepšila.
Reforma si nevyhnutelně vyžádala jisté období úprav doprovázených najímáním nových pracovníků delegací a jejich důkladným proškolením.
Pokud jde o problém odborníků, je třeba vzít v úvahu rozdíl mezi poptávkou a nabídkou vysoce kvalifikovaných expertů (vykonavatelů technické pomoci) pro odvětví obchodu.
Komise zavedla do praxe opatření ke zlepšení této situace cestou cílenějšího zaměření nové rámcové smlouvy o obchodu (z prosince 2003), zřízením svěřeneckého fondu u Mezinárodního obchodního centra OSN (červenec 2004) a lepším využíváním odborných sil příslušných organizací OSN.
44. Od reformy zahraniční pomoci ES jsou všechny stránky řízení projektového cyklu plně institucionalizovány.
Dále je to podtrženo využíváním metody logického rámce, která zajišťuje definování cílů, účelu, výsledků, aktivit, objektivně ověřitelných ukazatelů projektu a předem definovaných prostředků ověřování.
46. Monitorování projektů se nedávno dále zdokonalilo díky cílenějšímu používání nástroje logického rámce, který jednoznačně vymezuje celkový globální cíl, účel, výsledky a aktivity spolu s konkrétními ukazateli jejich dosažení.
Dokonalejší monitorování kromě toho zahrnuje zřízení systému monitorování výsledků, které provádí nezávislí konzultanti.
47. Od roku 2000 provádějí monitorování nezávislí experti, kteří byli požádáni o rozbor významu, efektivity, účinnosti, dopadů a udržitelnosti vybraných projektů podle ročního plánu práce. Z této analýzy vyšly projekty v Asii s dobrým hodnocením udržitelnosti.
Kromě toho od roku 2002 zavedlo ES systém opatření na podporu jakosti, který posiluje prověřování návrhu projektu ve fázi identifikace a formulování. Tímto postupem se nyní pečlivě zkoumají plány udržitelnosti.
Udržitelnost se prověřuje jako specifické kritérium ve všech fázích procesu podpory jakosti.
48.–49.
V rámci systému podpory jakosti, který byl zprovozněn koncem roku 2002, se povinnou součástí příprav projektů stalo hodnocení v polovině a na závěr projektu, přičemž na provedení těchto hodnocení jsou v rozpočtu vyčleněny samostatné položky.
Hodnocení v polovině projektu je specificky určeno k nalezení případných slabin a přijetí nápravy.
Jak převod řízení pomoci, tak systematické externí monitorování zajišťují těsný monitoring a včasné odhalení slabin, díky čemuž je možné včas přijmout nápravná opatření.
52. V rámci celoasijských programů i v rámci řízení zahraniční pomoci obecně se neustále revidují pokyny pro uchazeče a vyvíjí se maximální úsilí ke zjednodušení postupu, jimž se řídí podávání žádostí.
Bude se hledat vyváženost mezi nezbytnou váhou procedur, jejichž absolvování se vyžaduje kvůli transparentnosti a objektivnosti, a jednoduchostí, kterou si přejí uchazeči.
53. K posouzení právního statusu a státní příslušnosti uchazečů jsou nutná ustanovení stanov nebo zakládacích listin uchazečů, kteří tím splní požadavky právního základu.
Partneři musí podepsat "partnerský závazek", v němž se zaváží ke splnění své úlohy v případě, že návrh bude vybrán.
54. Výhodou neziskových obchodních prostředníků, kteří plní roli příjemců, je, že mají odpovídající struktury k rozmnožení pozitivních účinků projektů.
V současnosti se zkoumá, zda je proveditelné umožnit výdělečným podnikům ucházet se o pomoc v rámci celoasijských programů.
Bylo by to podmíněno tím, že příjemci nebudou vydělávat na spolufinancovaných projektech.
Uplatnění zásady neziskových organizací se přezkoumává způsobem, který by mohl usnadnit realizaci tohoto druhu projektů hospodářské spolupráce tak, jak to navrhuje Účetní dvůr.
V posledních dvou letech vyvíjelo ES pestrou škálu aktivit, s cílem zkvalitnit poradenství pro potenciální uchazeče. V rámci toho byly organizovány brífinky v členských státech EU a v zemích asijských partnerů, pravidelně aktualizované "často kladené otázky" na internetových stránkách programů a centrálně obsluhované poštovní schránky, kam mohou uchazeči adresovat své dotazy.
Na internetových stránkách jsou dostupné prezentace nejlepšího pojetí kvalitních návrhů projektů.
V procesu převodu odpovědnosti byly i v tomto směru postupně vyjasňovány příslušné kompetence delegací a ústředí.
V rámci nové generace celoasijských programů uvedlo ES do praxe akce na budování kapacit jako zvláštní součást programů, jejichž cílem je zkvalitnit přípravu projektů a dovednosti příjemců v řízení projektů.
56. Delegace nemohou uchazečům pomáhat v přípravě jejich návrhů, jinak by se prohřešily proti zásadě rovnoprávného zacházení.
Proto se pomoc omezuje jen na výše zmíněné úkony.
Pomoc poskytnutá delegacemi nesmí v žádném případě překročit hranice dané v ustanoveních obecných pokynů a nesmí v žádném případě zacházet do detailů návrhu.
59. Každý návrh, který podléhá technickému a finančnímu hodnocení, se hodnotí z hlediska udržitelnosti.
Příslušná delegace Komise se musí navíc konkrétně vyslovit, mimo jiných stránek, k udržitelnosti projektu ve světle finančních, institucionálních a politických podmínek.
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
60. Hospodářská spolupráce jako pojem vysvětlený v právních předpisech asijských a latinskoamerických zemí má podnítit vzájemnou obchodní výměnu a investice a zajistit vhodné prostředí pro prosperující soukromý sektor.
Cílem těchto a dalších aktivit je podpořit rozvojové cíle asijských zemí a jejich začlenění do světové ekonomiky.
Hospodářská spolupráce tedy podporuje a usnadňuje plnění rozvojových cílů Komise v Asii.
Zavedením strategických dokumentů o jednotlivých zemích a regionech se Komise od roku 2002 snaží dosáhnout většího souladu mezi strategií, programováním a realizací.
61. Komise zastává pevné stanovisko, že v souladu s články 177 a 181 písm. a) Smlouvy o EU musí hospodářská spolupráce zůstat neoddělitelnou součástí jejich rozvojových akcí prováděných v rámci jednotné rozvojové strategie.
Na druhé straně však uznává, že ukazatele hospodářské spolupráce musí více odrážet specifika jednotlivých zemí.
62. V zájmu uskutečnění svých celkových představ zpracovává Komise strategické dokumenty pro jednotlivé země a regiony jakož i národní programy. Zahrnují jak finanční a technickou, tak hospodářskou spolupráci, přičemž obě tyto stránky se vzájemně doplňují a posilují.
Řízení založené na činnostech je novým procesem, jehož formulování a soudržnost se neustále zdokonaluje.
Výkazy o činnosti však nelze chápat izolovaně, protože Komise s nimi pracuje a společně s dalšími příslušnými dokumenty jsou hnacím motorem kroků, které Komise činí v oblasti asijského regionu.
63. Komise považuje hospodářskou spolupráci za jednu ze základních složek své rozvojové pomoci a je odhodlána věnovat jim pečlivou pozornost při formulování strategií k jednotlivým zemím (CSP) resp. orientačních národních programů (NIP).
Komise bude dále usilovat o lepší jednotnost výkazů o činnosti a vypracuje shodné ukazatele.
64. Do roku 2001 se politické cíle přímo převáděly do podoby projektů a programů.
Priority na straně výdajů se vždy vzájemně odsouhlasily s asijskými vládami a v nejvyšší možné míře se v nich promítaly priority a cíle občanské společnosti.
Od roku 2002 se nástrojem pečlivějšího cílení staly CSP a národní orientační programy zahrnující hospodářskou spolupráci, což vedlo k omezení počtu odvětví, do nich směřuje pomoc, i k vyjasnění cílů a záměrů v jednotlivých odvětvích.
65. Od reformy zahraniční pomoci ES jsou všechny stránky řízení projektového cyklu plně institucionalizovány.
Využívání metody logického rámce nabízí objektivně ověřitelné ukazatele a předem definované prostředky k hodnocení účinnosti výdajů.
66. Účetní dvůr kontroloval většinou projekty, které byly připraveny ještě před reformou zahraniční pomoci ES.
67. Po reformě zahraniční pomoci ES a poté, co v lednu 2003 nabylo účinnost nové finanční nařízení, se prodlení projektů značně zkrátilo a zůstalo v mezích.
Monitorování a hodnocení se zlepšilo díky povinnému používání nástroje logického rámce jakož i zavedením povinného hodnocení v polovině a na závěr realizace každého projektu a programu.
Pečlivě se dnes zkoumají plány udržitelnosti v rámci procesu podpory jakosti.
Udržitelnost je navíc jedním z kritérií, které prověřuje monitoring výsledků a systematicky se jí zabývá také nezávislý monitoring.
68. V rámci přípravy projektů se dnes už vyžaduje jasné formulování celkového cíle, účelu, výsledků a aktivit projektu.
Od konce roku 2002 se systematicky vyžaduje provádění nezávislého externího hodnocení projektů.
69. Komise potvrzuje, že postup podávání žádostí je u celoasijských programů složitý, i když se dělá vše, aby byl co možná nejjednodušší.
V současnosti probíhající revize finančního nařízení a jeho prováděcích norem by měla vnést do pravidel, kterými se řídí malé projekty, více flexibility a proporcionality, tj. měly by být více úměrné hrozícím rizikům.
Probíhající revize Praktického návodu AIDCO k uzavírání smluv zjednoduší podávání žádostí o granty do té míry, do jaké to umožňuje finanční nařízení, a současně vyjasní, jakou úlohu mají delegace sehrávat v hodnocení.
70. Zveřejnění vzorové žádosti na internetových stránkách s sebou nese nebezpečí, že uchazeči budou vzor převážně opisovat.
Komise zpřístupňuje podrobná fakta o všech financovaných projektech na internetových stránkách programu.
Monitorování a hodnocení projektů se zlepšilo díky povinnému používání nástroje logického rámce.
Zčásti i díky existenci logických rámců fungují dobře systémy pravidelného monitorování, které byly zavedeny do praxe v souvislosti s celoasijskými programy.
Komise by proto raději zachovala požadavek, aby uchazeči plnili logický rámec.
Komise zváží využívání centrálního rejstříku jak navrhuje Účetní dvůr.
71. V posledních dvou letech uskutečnila Komise pestrou škálu aktivit na zkvalitnění pokynů pro potenciální uchazeče.
V rámci nové generace celoasijských programů uvedla Komise do praxe akce na budování kapacit jako zvláštní součást programů, jejichž cílem je zkvalitnit přípravu projektů a dovednosti příjemců v řízení projektů.
Delegace nesmí uchazečům pomáhat v přípravě jejich návrhů, jinak by se prohřešily proti zásadě rovnoprávného zacházení.
Proto se pomoc omezuje jen na poskytování obecných pokynů, aniž by zacházela do podrobností návrhu.
72. Komise neustále přizpůsobuje postupy tak, aby se přiblížily optimální praxi.
Jak systém monitorování celoasijských projektů, tak externí monitoring dnes využívají standardní podobu zpráv.
Od převodu odpovědností se delegace aktivně zapojují do systematického monitorování.
--------------------------------------------------
Zvláštní zpráva č. 5/2005
Výdaje na tlumočení v Parlamentu, Komisi a Radě, spolu s odpověďmi těchto orgánů
(podle čl. 248 odst. 4 druhého pododstavce, ES)
(2005/C 291/01)
OBSAH
I–VIII SHRNUTÍ
1–12 ÚVOD
13–14 CÍL A ROZSAH AUDITU
15–81 PŘIPOMÍNKY
15–29 Používané postupy, které mají zamezit poskytování tlumočnických služeb převyšujících skutečné potřeby
16–21 Parlament
22–24 Komise
25–29 Rada
30–32 Schopnost zajistit veškeré potřebné tlumočnické služby
33–71 Náklady na tlumočení
33–38 Výpočet nákladů
39–41 Analýza nákladů na tlumočení
42–58 Ostatní otázky ovlivňující náklady na tlumočení
59–71 Zvláštní připomínky týkající se výdajů na tlumočení zajišťované nezávislými tlumočníky
72–81 Kvalita tlumočení
72 Parlament
73–81 Komise a Rada
82–95 ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
82 Používané postupy, kterými se zamezuje poskytování tlumočnických služeb převyšujících skutečné potřeby
83–84 Schopnost zajistit veškeré potřebné tlumočnické služby
85–92 Náklady na tlumočení
93 Kvalita tlumočení
94–95 Možný vývoj
PŘÍLOHA I: Zvláštní ustanovení uplatňovaná v Parlamentu, Komisi a Radě
PŘÍLOHA II: Metoda výpočtu nákladů vypracovaná Účetním dvorem
Odpovědi orgánů
SHRNUTÍ
I. Statut úředních a pracovních jazyků evropských orgánů má dvacet jedna jazyků.
Orgány, které vzhledem k povaze svých činností spotřebují největší objem tlumočnických služeb, jsou Parlament, Komise a Rada.
Parlament má své vlastní tlumočnické oddělení.
Potřeby Rady a Komise týkající se tlumočení jsou zajišťovány generálním ředitelstvím pro tlumočnický servis Komise (GŘ pro tlumočení).
II. Kvůli nerovnoměrnému rozložení požadavků během roku zaměstnávají evropské orgány jako tlumočníky nejen stálé zaměstnance (úředníky), ale rovněž nezávislé tlumočníky, kteří se najímají jako pomocní zaměstnanci (nazývaní ACI: Auxiliary Conference Interpreters (pomocní konferenční tlumočníci)).
III. Účelem auditu Účetního dvora bylo posoudit řádnost finančního řízení tlumočnických služeb v Parlamentu, Komisi a Radě.
Cílem auditu bylo zejména zjistit, zda tyto orgány mají přiměřené nástroje a postupy, kterými zajišťují, aby:
- byly poskytovány tlumočnické služby, které nepřekračují skutečné potřeby,
- bylo možno zajistit veškeré potřebné tlumočnické služby,
- tlumočnické služby byly poskytovány za nejnižší možné náklady,
- kvalita tlumočení byla na vysoké úrovni.
IV. Při auditu se ukázalo, že kvalita tlumočení většinou splňuje potřeby a očekávání, avšak je nutno přijmout řadu opatření, aby se snížily náklady a nedocházelo k situacím, kdy jsou tlumočnické služby vyžádány, ale nikoliv využity.
V. K žádostem o tlumočení přistupují jednotlivé orgány odlišně.
Zatímco GŘ pro tlumočení společně s generálními ředitelstvími Komise, která předkládají požadavky, zkoumá, kterých tlumočnických služeb je skutečně zapotřebí, a rozhoduje o tom, kterým žádostem má být vyhověno, v Parlamentu k takovému přezkoumání nedochází – zde jsou přijímány všechny žádosti, pokud splňují formální náležitosti stanovené pravidly a pokud jsou k dispozici zdroje.
V roce 2004 Rada přijala nový postup, který jednoznačně motivuje k omezení žádostí o tlumočení.
VI. Z výpočtu, který Účetní dvůr provedl, vyplývá, že v roce 2003 představovaly v Parlamentu celkové náklady na tlumočení přibližně 57 milionů EUR a v Komisi, Radě, Výborech a některých agenturách přibližně 106 milionů EUR.
Průměrné náklady na tlumočníka a jeden den tlumočení činily v Parlamentu 1476 EUR a v Komisi a Radě 1046 EUR.
VII. Ačkoli se orgánům podařilo omezit tlumočení, dalších úspor by bylo možno dosáhnout, pokud by se předešlo pozdnímu rušení schůzí, žádostem o schůze na poslední chvíli, nerovnoměrnému rozložení schůzí v průběhu týdne a roku a vysokým cestovním nákladům ACI.
Jelikož tyto prvky jsou velkou měrou mimo kontrolu tlumočnických oddělení, úspor by bylo možno dosáhnout pouze větší předvídavostí ze strany organizátorů schůzí.
VIII. Zprávy ze zasedání, v nichž se uvádí, které jazyky se během schůzí používaly, jsou velmi užitečným nástrojem k posouzení toho, zda zajištěné tlumočení odpovídá potřebám účastníků schůzí, tyto zprávy však nejsou vyhotovovány ve významném počtu případů.
Předkládání výkazů o nákladech na zrušené schůze organizátorům schůzí, jako to dělá Rada, je správným postupem, který by se měl rozšířit na další orgány.
ÚVOD
1. Podle článku 290 Smlouvy o založení Evropského společenství je Rada zmocněna stanovovat jednomyslně pravidla pro používání jazyků v orgánech Společenství.
2. Podle nařízení č. 1, které se po každém přistoupení nových států k Evropské unii aktualizuje, Rada poskytla statut úředních a pracovních jazyků orgánů 21 jazykům (angličtina, čeština, dánština, estonština, finština, francouzština, italština, litevština, lotyština, maďarština, irština, maltština, němčina, nizozemština, polština, portugalština, řečtina, slovenština, slovinština, španělština a švédština) [1].
3. Na základě nařízení č. 1 jsou tlumočnické služby nezbytné, pokud se na schůzi používají různé pracovní jazyky.
4. Orgány, které vzhledem k povaze svých činností musejí zajišťovat největší objem tlumočnických služeb, jsou Parlament, Komise a Rada.
V roce 2003 představovaly v Parlamentu celkové náklady na tlumočení přibližně 57 milionů EUR a v Komisi, Radě, Výborech a některých agenturách dohromady pak 106 milionů EUR.
5. Ředitelství Parlamentu pro tlumočení zajišťuje veškeré potřeby v oblasti tlumočení pro samotný Parlament (pro schůze, které se konají v Bruselu, ve Štrasburku či jinde), pro veřejného ochránce práv, Komisi v Lucemburku a Účetní dvůr.
Od dokončení auditu zajišťuje Parlament v některé dny také tlumočení pro Výbor regionů.
6. Generální ředitelství pro tlumočnický servis Komise (GŘ pro tlumočení) pokrývá potřeby v oblasti tlumočení v Komisi (přibližně 40 % zajištěných dnů tlumočení) – s výjimkou schůzí, které se konají v Lucemburku –, Radě (více než 50 % zajištěných dnů tlumočení), v Evropském hospodářském a sociálním výboru, Výboru regionů, Evropské investiční bance a některých evropských agenturách.
7. Rada má pouze malé konferenční oddělení, které organizuje schůze a objednává tlumočnické služby u GŘ pro tlumočení.
8. Kvůli nerovnoměrnému rozložení požadavků během roku v závislosti na četnosti schůzí a požadovaných jazykových kombinacích evropské orgány zaměstnávají jako tlumočníky nejen stálé zaměstnance (úředníky) [2], ale rovněž nezávislé tlumočníky, kteří se najímají jako pomocní zaměstnanci (nazývaní ACI: Auxiliary Conference Interpreters (pomocní konferenční tlumočníci)) [3]. U ACI se pracovní podmínky, odměny a náhrady výdajů řídí "pracovním řádem ostatních zaměstnanců Evropských společenství" a dohodou podepsanou mezi největší profesní organizací tlumočníků, Mezinárodní asociací konferenčních tlumočníků (IACI) a třemi orgány EU, které tlumočníky zaměstnávají (tj. Komise, Parlament a Soudní dvůr). Na tlumočníky, kteří jsou stálými zaměstnanci, se vztahuje služební řád [4].
9. V roce 2003 bylo evropským orgánům poskytnuto celkem přibližně 150000 dnů tlumočení.
Na tomto celkovém počtu se Rada podílela přibližně 39 %, Komise v Bruselu 26 %, Komise v Lucemburku 4 % a Parlament 21 %.
Na ostatní evropské orgány a subjekty (Soudní dvůr, Účetní dvůr, Evropský hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů, Evropská investiční banka, agentury atd.) připadlo zbývajících 10 %.
Na straně poskytovatelů představuje GŘ pro tlumočení okolo 70 %, Parlament 27 % [5] a Soudní dvůr 3 % poskytnutých tlumočnických služeb.
Tabulka 1
Objem osobodnů tlumočníků poskytnutých orgánům EU (index 1998 = 100) [6], včetně jazyků nových členských států
_BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_
Rada _BAR_ 100 _BAR_ 96,8 _BAR_ 96,3 _BAR_ 105,6 _BAR_ 109,1 _BAR_ 103,9 _BAR_ 89,9 _BAR_
Komise _BAR_ 100 _BAR_ 101,5 _BAR_ 100,4 _BAR_ 94,7 _BAR_ 85,8 _BAR_ 85,1 _BAR_ 85,1 _BAR_
GŘ pro tlumočení – ostatní _BAR_ 100 _BAR_ 95,2 _BAR_ 102,7 _BAR_ 112,3 _BAR_ 91,0 _BAR_ 88,8 _BAR_ 95,8 _BAR_
GŘ pro tlumočení celkem _BAR_ 100 _BAR_ 98,5 _BAR_ 98,5 _BAR_ 101,8 _BAR_ 98,2 _BAR_ 95,0 _BAR_ 88,9 _BAR_
Parlament _BAR_ 100 _BAR_ 85,0 _BAR_ 92,7 _BAR_ 97,8 _BAR_ 97,7 _BAR_ 97,2 _BAR_ 103,1 _BAR_
Celkem _BAR_ 100 _BAR_ 93,8 _BAR_ 96,5 _BAR_ 100,4 _BAR_ 98,0 _BAR_ 95,8 _BAR_ 93,9 _BAR_
10. Z tabulky 1 vyplývá, že v posledních letech se orgánům EU dařilo omezovat využívání tlumočnických služeb, které jim jsou poskytovány.
Rada byla jediným ze tří největších orgánů, u něhož se počet dnů tlumočení v období mezi roky 1998 a 2003 zvýšil. Zdá se však, že nový systém "na žádost" zavedený od 1. května 2004 tento trend zvrátil (viz odstavec 27).
Rok 2004 byl však rokem přechodu na nový systém, proto nemusí být reprezentativní.
11. Vývoj používání tlumočnických služeb v Radě v období 1998 až 2003 vysvětluje nejen zvyšující se počet jednání, ale také rostoucí počet aktivních a pasivních jazyků [7] používaných na schůzích tohoto orgánu.
Článek 6 nařízení č. 1 uvádí, že "orgány Společenství mohou stanovit podrobnosti o užívání jazyků svými vnitřními předpisy."
Toto ustanovení umožňuje přizpůsobit používání jazyků zvláštním potřebám každého orgánu.
Orgány této možnosti využily různou měrou, jak ukazuje příloha I.
CÍL A ROZSAH AUDITU
13. Účelem auditu Účetního dvora bylo posoudit řádnost finančního řízení tlumočnických služeb v Parlamentu, Komisi a Radě.
Audit zahrnoval 97 % poskytovaných tlumočnických služeb (tj. veškeré poskytnuté služby kromě Soudního dvora, který má svou vlastní tlumočnickou službu).
Cílem auditu bylo zejména zjistit, zda tyto orgány mají přiměřené nástroje a postupy, kterými zajišťují, aby:
- byly poskytovány tlumočnické služby, které nepřekračují skutečné potřeby,
- bylo možno zajistit veškeré potřebné tlumočnické služby,
- tlumočnické služby byly poskytovány za nejnižší možné náklady,
- kvalita tlumočení byla na vysoké úrovni.
14. Audit se vztahoval na výdaje během finančního roku 2003, avšak přihlíželo se rovněž ke změnám, k nimž došlo v roce 2004 v důsledku posledního rozšíření Evropské unie.
PŘIPOMÍNKY
Používané postupy, které mají zamezit poskytování tlumočnických služeb převyšujících skutečné potřeby
15. Skutečné využití jazyků na schůzích ukazuje, že zajištěné tlumočnické služby občas převyšují skutečné potřeby tlumočení (někteří účastníci mohou upřednostňovat používání jiného, známějšího úředního jazyka místo svého mateřského jazyka; očekávaní účastníci mohou chybět, což znamená, že zajištění tlumočení do určitého jazyka je zbytečné).
Účetní dvůr zkoumal, nakolik orgány, u nichž se audit prováděl, mají zavedeny vhodné postupy, aby mohly pokud možno co nejpřesněji předvídat očekávané použití jazyků a sledovat jejich skutečné používání s cílem odradit organizátory schůzí od požadování tlumočnických služeb nad tyto odhady.
Parlament
16. Jednací řád (viz příloha I), který stanoví, že každý poslanec může hovořit úředním jazykem podle vlastního výběru a že tlumočení se zajišťuje do ostatních úředních jazyků, Parlament zavazuje, aby zajistil dostupnost rozsáhlých tlumočnických zdrojů.
17. S cílem organizovat a kontrolovat poskytování tlumočnických služeb přijalo předsednictvo Evropského parlamentu v roce 1999 "Pravidla pro uplatňování mnohojazyčnosti", která byla v roce 2004 aktualizována.
K základním zásadám těchto pravidel patří, že při zachování rovnoprávnosti členů by náklady na mnohojazyčnost měly být udrženy v rámci přijatelných rozpočtových mezí, zdroje by se měly používat efektivněji a uživatelé jazykových služeb by si měli uvědomit, že je nutné, aby těchto služeb využívali zodpovědně na základě skutečných potřeb.
18. Tlumočení lze od ředitelství Parlamentu pro tlumočení požadovat pouze pro kategorie schůzí uvedené v pravidlech (plenární zasedání Parlamentu, schůze řídících orgánů Parlamentu, výborů, delegací atd.).
Členům, kteří jednají jako jednotlivci, nebo institucím mimo Parlament není tlumočení k dispozici, předsednictvo však může povolit výjimky.
Ředitelství pro tlumočení poskytuje požadované tlumočnické služby podle priorit a v rámci mezí stanovených v pravidlech.
19. V pravidlech aktualizovaných v roce 2004 se uvádí, že každý parlamentní orgán, který potřebuje tlumočnické služby (podle pravidel "uživatel"), musí sestavit a průběžně aktualizovat "profil jazyků pro tlumočení" založený na požadovaných jazycích a skutečných potřebách poslanců, kteří jsou členy daného orgánu.
To je velmi užitečný nástroj, který zajišťuje, aby žádosti odpovídaly skutečným potřebám.
Jelikož však členové Evropského parlamentu nemají povinnost potvrzovat předem svou účast na schůzích, "profil jazyků pro tlumočení" nepostačuje k tomu, aby se předešlo poskytnutí zbytečného tlumočení, pokud se členové Evropského parlamentu, pro něž byly naplánovány konkrétní tlumočnické služby, schůze ve skutečnosti nezúčastní.
20. Podle pravidel pro uplatňování mnohojazyčnosti vedoucí týmu tlumočníků sestaví po dohodě se sekretariátem na konci každé schůze pro ředitelství pro tlumočení seznam tlumočnických služeb, které byly požadovány, ale nebyly využity.
Kopie tohoto seznamu musí být odeslána na sekretariát dané schůze.
V praxi se tento postup uplatňuje od září 2004 na schůze výborů a delegací.
21. Zdroje poskytnuté v souladu s jednacím řádem převyšují skutečné potřeby, pokud na dané schůzi nejsou využity všechny předpokládané úřední jazyky.
Parlament neprovedl nikdy průzkum, aby posoudil četnost a důsledky těchto případů.
Komise
22. V každém generálním ředitelství (GŘ) žádosti o tlumočení na konkrétních schůzích soustřeďuje administrativní útvar a předává je elektronicky GŘ pro tlumočení prostřednictvím systému DOR ("Demande d'Organisation de Réunion").
Každé GŘ navrhuje požadované jazykové kombinace a podle priorit stanoví pořadí schůzí s požadavky na tlumočení ve stejný den.
Na interních týdenních rozhodčích schůzích GŘ pro tlumočení rozhoduje, kterým žádostem je možno vyhovět, přičemž se přihlíží k dostupnosti tlumočníků a zasedacích místností.
Na dalších koordinačních schůzích jsou konkrétní jazykové kombinace přiděleny každé schůzi, jejíž konání je naplánováno o šest týdnů později.
Počet aktivních nebo pasivních jazyků, které GŘ pro tlumočení přidělí, je často nižší než počet původně požadovaných jazyků, což je výsledkem jednání mezi GŘ pro tlumočení a GŘ, které schůzi pořádá.
23. V rámci GŘ pro tlumočení musí vedoucí týmu tlumočníků sestavit zprávu ze zasedání ("rapport de séance"), v níž uvede, které jazyky byly během schůze použity.
V roce 2004 byly tyto zprávy vyhotoveny v 82,5 % z celkového počtu 8107 schůzí s tlumočením.
V 17,7 % zpráv vedoucí týmu uvedli, že bylo požadováno a zajištěno pasivní tlumočení, které překračovalo skutečné potřeby, a to z jednoho nebo více těchto důvodů: některé národní delegace nehovořily svými úředními jazyky, nehovořily vůbec, nebo se nedostavily.
Nevyužití aktivního tlumočení, které bylo požadováno a zajištěno, bylo zmíněno v 7,2 % zpráv.
Tyto případy vedly k tomu, že bylo zaplaceno nejméně [8] 1750 osobodnů tlumočníků, které nebyly využity, s náklady mezi 1,5 a 2 miliony EUR.
24. Ačkoli současné postupy, podle nichž má GŘ pro tlumočení konečné slovo při rozhodování mezi kolidujícími žádostmi z různých GŘ, omezují poptávku, je pro tlumočnickou službu obtížné rozhodnout, které schůze jsou naléhavější nebo důležitější.
Jiné mezinárodní instituce zavedly systémy, které jsou více zaměřené na řízení zdrojů:
- Rada Evropy zavedla systém interního účtování,
- UNESCO používá systém kvót, podle něhož dny tlumočení, které překročí kvótu, jsou vyúčtovány tomu, kdo o schůzi požádal.
Pokud jde o orgány Evropské unie, Rada přijala systém zmíněný v odstavci 27, který zvyšuje povědomí národních delegací o nákladech.
GŘ pro tlumočení by v rámci nového systému řízení založeného na činnostech (Activity Based Management) mohla zvážit obdobná opatření.
Rada
Postupy používané před rozšířením Evropské unie v roce 2004
25. Nomenklatura, která se před rozšířením používala ke stanovení jazykových kombinací zajišťovaných pro každé zasedání, se zakládala na tradici a průběžně se neaktualizovala.
Neexistoval postup, pomocí něhož by se ověřilo, zda účastníci schůzí skutečně potřebovali tlumočení do svého mateřského jazyka nebo zda se ve vlastním jazyce skutečně vyjadřovali.
Nadbytek nabízených jazyků se ukázal při průzkumu u 799 delegátů Rady a Komise v roce 2001 [9]. Ačkoli 73 % delegátů uvedlo, že mělo možnost vyjádřit se ve svém mateřském jazyce, pouze 59 % z nich řeklo, že skutečně tímto jazykem hovořili.
Často tomu tak bylo u delegátů, jejichž mateřský jazyk nepatří k příliš rozšířeným jazykům a kteří plynule hovoří známějším úředním jazykem.
Je nepravděpodobné, že by delegáti, kteří mluví některým úředním jazykem, potřebovali tlumočení z úředního jazyka, který používají, do svého mateřského jazyka.
Proto lze předpokládat, že jazyky, u nichž je zapotřebí tlumočení, jsou jazyky, kterými se na schůzi skutečně hovoří.
Postupy v období po rozšíření
Rozhodnutí generálního tajemníka Rady č. 56/04 [10], kterým se řídí poskytování jazykových služeb v období po rozšíření, podstatně změnilo používání tlumočnických služeb.
Nový systém přizpůsobuje poskytování jazykových služeb skutečným potřebám delegací, zvyšuje jejich povědomí o nákladech a motivuje členské státy, aby omezovaly zbytečné žádosti o tlumočení, což vede ke snížení nákladů na tlumočení.
28. Od 1. července 2004 není již tlumočení poskytováno na schůzích 25 přípravných orgánů (výbory, skupiny a pracovní skupiny).
V důsledku toho se průměrný počet schůzí s tlumočením, které se konaly v Radě, snížil ze 13 na 11 denně.
Úplná jazyková kombinace 20/20 je z rozpočtu Rady financována u zasedání Rady, Evropské rady a nejvýše 20 přípravných orgánů.
29. U ostatních přípravných orgánů se aktivní nebo pasivní tlumočení poskytuje pouze tehdy, požadují-li je národní delegace.
Na pokrytí těchto nákladů mohou delegace čerpat finanční příděl ve výši 2 milionů EUR na jazyk.
Z každé nevyužité částky se 66 % převádí k částce rozpočtových položek na cestovní výdaje delegátů, která je přidělena dotčenému členskému státu.
Národní delegace mají možnost upravit své žádosti každých šest měsíců, přičemž oznámení je nutno doručit dva měsíce předem.
V důsledku toho se během roku 2004 u řady přípravných orgánů upustilo od zajišťování tlumočení pro jeden či několik jazyků.
Schopnost zajistit veškeré potřebné tlumočnické služby
30. Žádostem o tlumočení týkajícím se úředních jazyků před rozšířením je možno obecně vyhovět.
U nových úředních jazyků je situace odlišná kvůli nedostatečnému počtu tlumočníků, kteří by splňovali zvláštní jazykové potřeby [11] Evropské unie.
31. Výběrová řízení Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) na tlumočníky pro nové úřední jazyky byla ukončena teprve po datu rozšíření.
Pro maltštinu nebyli žádní úspěšní kandidáti a počet úspěšných kandidátů pro ostatní úřední jazyky nebyl dostatečný, aby pokryl potřeby EU v oblasti tlumočnických služeb.
32. V roce 2004 se objevily potíže v Radě, kde poptávka po tlumočení do některých nových úředních jazyků byla dokonce větší než u ostatních úředních jazyků.
U schůzí, které se uskutečnily v období od května do prosince 2004, GŘ pro tlumočení nebylo s to uspokojit 37 % žádostí o tlumočení.
Náklady na tlumočení
Výpočet nákladů
Výpočty nákladů používané orgány, u nichž se audit prováděl
33. Ke spravování výdajů v souladu se zásadami řádného finančního řízení – tj. hospodárně, účinně a efektivně – je nutné znát úplné náklady poskytnutých služeb, které slouží jako základ pro racionální přidělení zdrojů.
34. Parlament nemá odhady průměrných úplných denních nákladů na ACI a stálé tlumočníky.
Počítá přímé náklady (v podstatě odměny a náhrada cestovních výdajů) pouze pro tlumočnické služby poskytované ACI a své výpočty průběžně neaktualizuje.
35. GŘ pro tlumočení každý rok vypočítává průměrné náklady na tlumočníka, který je "dán k dispozici" (dále jen DKD) [12], za celý den či půlden.
Tento výpočet se používá jako základ vyúčtování nákladů na tlumočnické služby orgánům a subjektům ("interinstitucionální účtování"), jimž GŘ pro tlumočení poskytuje tlumočnické služby.
Jelikož zrušené objednávky tlumočení se rovněž považují za DKD, tato koncepce počítá náklady na tlumočnické služby, které byly k dispozici, ne však náklady na tlumočnické služby, které byly skutečně využity.
Kromě toho náklady na DKD vypočtené GŘ pro tlumočení neberou v úvahu veškeré režijní náklady nebo příspěvky na důchodové zabezpečení pro stálé zaměstnance.
Jelikož veškeré důchody zaměstnanců se vyplácejí z rozpočtu Komise, zdá se tato metoda vhodná pro interinstitucionální stanovení cen, avšak podhodnocuje úplné náklady na DKD.
Totéž platí pro daň Společenství z odměn stálých a nezávislých tlumočníků, jež by se měla od nákladů odečíst, jelikož pro rozpočet EU představuje příjem.
Výpočet nákladů provedený Účetním dvorem
36. K odhadu celkových nákladů na tlumočení a úplných nákladů na den tlumočení zajištěný ACI a stálými zaměstnanci Účetní dvůr vypracoval metodu, která je popsána v příloze II.
Stejná metoda se použila k výpočtu nákladů v Parlamentu i GŘ pro tlumočení.
37. V následujícím uvádíme výsledky výpočtů auditorů pro rok 2003:
Tabulka 2
Náklady na den tlumočení zajištěný stálým tlumočníkem
(v EUR) _BAR_
_BAR_ Parlament _BAR_ GŘ pro tlumočení (Komise + Rada) _BAR_
před zdaněním a započtením důchodů _BAR_ po zdanění a započtení důchodů _BAR_ před zdaněním a započtením důchodů _BAR_ po zdanění a započtení důchodů _BAR_
Přímé náklady _BAR_ 1205 _BAR_ 1232 _BAR_ 942 _BAR_ 970 _BAR_
Nepřímé náklady _BAR_ 220 _BAR_ 227 _BAR_ 227 _BAR_ 232 _BAR_
Úplné áklady _BAR_ 1425 _BAR_ 1459 _BAR_ 1169 _BAR_ 1202 _BAR_
Tabulka 3
Náklady na den tlumočení zajištěný ACI
(v EUR) _BAR_
_BAR_ Parlament _BAR_ GŘ pro tlumočení (Komise + Rada) _BAR_
před zdaněním _BAR_ po zdanění _BAR_ před zdaněním _BAR_ po zdanění _BAR_
Přímé náklady _BAR_ 1390 _BAR_ 1250 _BAR_ 839 _BAR_ 744 _BAR_
Nepřímé náklady _BAR_ 245 _BAR_ 245 _BAR_ 168 _BAR_ 171 _BAR_
Úplné náklady _BAR_ 1635 _BAR_ 1495 _BAR_ 1007 _BAR_ 915 _BAR_
Tabulka 4
Vážené průměrné a celkové náklady na tlumočení zajištěné stálými tlumočníky a ACI
(v EUR) _BAR_
Náklady na den tlumočení a tlumočníka _BAR_ Parlament _BAR_ GŘ pro tlumočení (Komise + Rada) _BAR_
před zdaněním a započtením důchodů _BAR_ po zdanění a započtení důchodů _BAR_ před zdaněním a započtením důchodů _BAR_ po zdanění a započtení důchodů _BAR_
Přímé náklady _BAR_ 1292 _BAR_ 1240 _BAR_ 886 _BAR_ 847 _BAR_
Nepřímé náklady _BAR_ 232 _BAR_ 236 _BAR_ 195 _BAR_ 199 _BAR_
Úplné náklady na den tlumočení _BAR_ 1523 _BAR_ 1476 _BAR_ 1081 _BAR_ 1046 _BAR_
Celkový počet dnů tlumočení (harmonizovaný způsob) _BAR_ 38803 _BAR_ 38803 _BAR_ 101331 _BAR_ 101331 _BAR_
Celkové náklady na tlumočení _BAR_ 59,1 mil. _BAR_ 57,2 mil. _BAR_ 109,5 mil. _BAR_ 106,0 mil. _BAR_
Celkový počet DKD vypočtený GŘ pro tlumočení _BAR_ údaj není k dispozici _BAR_ údaj není k dispozici _BAR_ 147751 _BAR_ 147751 _BAR_
Úplné náklady na DKD _BAR_ údaj není k dispozici _BAR_ údaj není k dispozici _BAR_ 742 _BAR_ 718 _BAR_
Při průměrných nákladech na den tlumočení po zdanění a započtení příspěvků na důchodové zabezpečení ve výši 1476 EUR v Parlamentu a 1046 EUR v GŘ pro tlumočení stála celodenní schůze s plným tlumočnickým pokrytím před rozšířením přibližně 40000, resp. 34500 EUR (pokrytí 11/11 s 3 tlumočníky na tlumočnickou kabinu čili 33 tlumočníky celkem) a po rozšíření přibližně 88500, resp.
63000 EUR (pokrytí 20/20 s 3 tlumočníky na tlumočnickou kabinu čili 60 tlumočníky celkem). Pokud jsou na kabinu 4 tlumočníci, což je při schůzích v Parlamentu běžné, náklady na tlumočení u jednodenní schůze mohou činit až 118000 EUR (příp.
84000 EUR, pokud tlumočení zajišťuje GŘ pro tlumočení). Schůze s malým režimem 3/3 (angličtina, francouzština a němčina jako pasivní a aktivní jazyky s 6 tlumočníky celkem) stojí v Parlamentu 8900 EUR a u GŘ pro tlumočení 6300 EUR.
To dokazuje, jak je důležité, aby se žádosti o tlumočení zakládaly na skutečných potřebách.
Analýza nákladů na tlumočení
Parlament
39. Ačkoli systém odměňování stálých a nezávislých tlumočníků je u obou orgánů stejný, náklady na den tlumočení jsou v Parlamentu mnohem vyšší než u GŘ pro tlumočení.
Účetní dvůr zjistil, že tento rozdíl je zapříčiněn řadou omezení, na něž má vedení pouze malý vliv, a to:
a) Na rozdíl od Bruselu je ve Štrasburku k dispozici pouze velmi málo místních [16] nezávislých tlumočníků. To u nezávislých tlumočníků zvyšuje cestovní výdaje a výlohy na ubytování v hotelu.
V roce 2003 představovaly tyto náklady 22 % veškerých plateb pro ACI.
Dvě třetiny ACI najatých Evropským parlamentem v roce 2003 nebyly místní, oproti méně než 40 % tlumočníků najatých GŘ pro tlumočení.
b) Jelikož všichni stálí tlumočníci jsou umístěni v Bruselu a ve Štrasburku se ročně koná 12 týdnů plenárních zasedání, Parlament má u stálých zaměstnanců mnohem vyšší celkové cestovní výlohy než Komise.
c) Kratší pracovní týdny s relativně malou parlamentní aktivitou v pondělí, ve čtvrtek odpoledne, a zejména v pátek, a mnohem vyšší poptávka po tlumočnických službách během týdnů plenárních zasedání ve Štrasburku než během týdnů v Bruselu, kde se uskutečňují pouze schůze výborů nebo politických skupin, znamená, že mnoho stálých tlumočníků stráví až 32 dnů ročně bez práce.
d) V Parlamentu se často konají schůze pozdě večer nebo v noci. Důsledkem toho je, že tlumočníci mají právo na placený odpočinek další den dopoledne či po celý následující den a je nutno najmout další tlumočníky.
V Komisi a v menším rozsahu i v Radě jsou tyto druhy schůzí výjimečné.
GŘ pro tlumočení
40. GŘ pro tlumočení ACI, které najímá GŘ pro tlumočení, obecně stojí podstatně méně než stálí zaměstnanci (viz také odstavce 59–62).
Jelikož počet dnů tlumočení zajištěných stálými zaměstnanci mezi roky 2002 a 2003 poklesl o 4 %, v roce 2003 se rozdíl v nákladech mezi oběma kategoriemi tlumočníků nevyhnutelně zvýšil.
41. Většina ACI, které najímá GŘ pro tlumočení, jsou místní tlumočníci nebo tlumočníci z blízkého okolí (55 % smluvních dnů ACI v roce 2003 a 59 % v roce 2004), kteří nevyžadují žádné nebo jen nízké náklady a příspěvky na ubytování v hotelu a cestovní výdaje.
Jelikož jsou odměňováni pouze za dny, na něž byli najati, stojí místní nezávislí tlumočníci méně než stálí tlumočníci.
Na druhé straně ACI, kteří nejsou místní, jsou dražší, jak vyplývá ze studie provedené pro Komisi [17].
Ostatní otázky ovlivňující náklady na tlumočení
Parlament
Pozdní žádosti a rušení schůzí
42. Zvlášť nákladné je poskytování tlumočnických služeb v krátké lhůtě, jelikož může vzniknout nutnost hradit ACI cestovní výdaje v souvislosti s krátkým pracovním úkolem (například jedna schůze), zatímco žádosti podané s dostatečným předstihem umožňují naplánovat využití nezávislých tlumočníků na delší dobu (například na celý týden, během něhož se konají různé schůze).
43. Z auditu vyplynulo, že v roce 2003 nebyly ve velkém počtu případů lhůty stanovené v pravidlech dodrženy: po termínu bylo podáno 853 žádostí (v průměru 17 týdně) a bylo provedeno 650 zrušení (v průměru 13 týdně).
44. Pozdní rušení schůzí, i když je někdy nevyhnutelné, způsobuje plýtvání finančními prostředky, nemohou-li být přidělení tlumočníci převedeni na jiné schůze.
Jsou-li tlumočníky ACI, jejich odměna je pro orgán čistou ztrátou; jsou-li to úředníci, mohli být nasazeni na jiné schůze, pro něž byli najati ACI, jelikož se předpokládalo, že nejsou k dispozici stálí zaměstnanci.
Počítačový systém "GERI" (zkratka pro "Gestion des Réunions et des interprètes"), který se v Parlamentu v roce 2003 používal, umožňuje určit počet půldnů požadovaného a zajištěného tlumočení, které však nebyly zapotřebí kvůli zrušení schůzí [18].
V roce 2003 to bylo celkem 6298 půldnů (2864 půldnů u stálých zaměstnanců a 3434 půldnů u ACI).
To představuje přibližně 8 % uskutečněných dnů tlumočení a 7,5 % požadovaných dnů tlumočení.
V důsledku toho byly vynaloženy 4 miliony EUR na služby, které byly dány k dispozici, ale nebyly využity.
Díky lepšímu plánování by stálí tlumočníci přidělení na zrušené schůze mohli nahradit ACI najaté na jiné schůze (k této otázce viz rovněž odstavec 47).
Komise
Rušení schůzí nebo krátké schůze
45. Pozdní rušení schůzí a schůze krátkého trvání společně s potřebou GŘ pro tlumočení mít v rezervě několik tlumočníků pro každý jazyk, aby bylo možno pokrýt schůze svolané na poslední chvíli nebo nepředvídané absence tlumočníků, jsou hlavními důvody vysokého počtu případů tzv. "implicitní nebo explicitní pracovní pohotovosti" [19], tj. tlumočníci, kteří jsou přítomní, avšak musí být převedeni do pohotovosti, jelikož jejich služeb není potřeba.
V roce 2003 strávili stálí tlumočníci v průměru 33 dnů nečinně v "implicitní pracovní pohotovosti".
K vysokému počtu případů "implicitní pracovní pohotovosti" (130 tlumočníků denně, což v roce 2003 odpovídalo více než čtvrtině z celkového počtu tlumočníků z řad zaměstnanců) dochází v srpnu, kdy se koná jen málo schůzí.
V důsledku toho nebylo využito celkem 15000 osobodnů tlumočníků, což odpovídá přibližně 15 % pracovních dnů stálých tlumočníků.
ACI měli celkem více než 6000 dnů "implicitní pracovní pohotovosti".
Při průměrných nákladech ve výši 865 EUR na den, kdy je tlumočník k dispozici pro tlumočení [20], je možno odhadnout celkové náklady na implicitní pracovní pohotovost v roce 2003 na přibližně 18 milionů EUR.
I když významná část nákladů na implicitní pracovní pohotovost je za současného systému práce nevyhnutelná, je třeba usilovat o jejich snížení.
46. V roce 2003 bylo zrušeno 15 % osobodnů tlumočníků požadovaných odděleními Komise.
Nejsou však k dispozici údaje o počtu případů, u nichž nedošlo ke ztrátě prostředků, jelikož tlumočníci objednaní na zrušené schůze mohli být přiděleni na jiné schůze.
47. V roce 2003 bylo devět pracovních dnů, během nichž nejméně 100 stálých tlumočníků (nebo více než 20 % z celkového počtu stálých tlumočníků) přidělených na zrušené schůze bylo v "implicitní pracovní pohotovosti", zatímco zároveň bylo najato více než 100 ACI.
48. Schůze trvající velmi krátkou dobu vedou k určitému druhu "implicitní pracovní pohotovosti", jelikož tlumočení je zapotřebí pouze během malé části objednaného osobodne nebo půldne tlumočníka.
Jedním z důvodů velmi krátkých schůzí je, že některé pracovní skupiny, jejichž schůze jsou naplánovány v pravidelných intervalech, se scházejí i tehdy, mají-li na pořadu jednání jen velmi malý počet málo naléhavých bodů.
Rada
Rušení schůzí
49. V roce 2003 podle vlastních odhadů Rady představovaly více než 5 % výdajů Rady na tlumočení (2,4 z 45,7 milionů EUR) platby za zrušené schůze, kdy tlumočníky nemohla Rada nasadit na jiné schůze, které se konaly téhož dne. To představuje čistou roční ztrátu téměř 4000 osobodnů tlumočníků.
Schůze fakturované s vyššími sazbami
50. Pozdní žádosti o nové schůze nebo o přidání jednoho či více jazyků, které byly podány méně než šest pracovních dnů před schůzí, byly v roce 2003 fakturovány za sazbu 835 EUR, což je asi o třetinu více, než je běžná sazba ve výši 632 EUR.
V roce 2003 představovaly tyto pozdní žádosti kolem 3 % celkové částky fakturované Radě.
51. Je důležité, aby si organizátoři schůzi uvědomili vysoké náklady v případě zrušení a pozdních žádostí.
Výkaz nákladů na zrušené schůze zasílaný na konci každého měsíce vedoucímu ústřední koordinační jednotky členského státu, jenž zastává rotující předsednictví v Radě, je možno považovat za příklad správného postupu, když se využije pro účely řízení.
Systém interinstitucionálního účtování GŘ pro tlumočení
52. Aby GŘ pro tlumočení obdrželo náhradu nákladů na tlumočnické služby poskytnuté ostatním orgánům (náklady, které mají být účtovány na vrub správního rozpočtu těchto orgánů), byl na základě "dohod o rozsahu služeb" mezi GŘ pro tlumočení a dotčenými orgány vytvořen systém interinstitucionálního účtování.
53. V roce 2003 GŘ pro tlumočení fakturovalo Radě základní sazbu ve výši 632 EUR za den nebo 369 EUR za půlden pro tlumočníky objednané nejméně šest týdnů předem na schůze, které se konaly v Bruselu.
Vyšší sazby byly uplatněny na služební cesty a pozdní objednávky.
54. Ve vztahu k současnému účtování byly zaznamenány tyto body:
a) Cenová struktura se nezakládá na skutečných nákladech jednotlivých typů žádostí (včasné žádosti, pozdní žádosti, stažené žádosti, žádosti o jazyky s vyššími cestovními výdaji ACI atd.).
b) Pro příjmy GŘ pro tlumočení se používají standardní sazby na základě předpokládaného rozsahu aktivity.
Většina nákladů hrazených GŘ pro tlumočení jsou fixní náklady (pouze náklady ACI jsou zcela variabilní). Proto pokud se objem nebo složení skutečné poptávky po tlumočnických službách od tohoto odhadu liší, vznikne GŘ pro tlumočení buď schodek, nebo přebytek.
c) Cena nezahrnuje úplné náklady tlumočnických služeb, protože – jak bylo zmíněno v odstavci 35 – nezahrnuje veškeré režijní náklady.
d) Omezení počtu tlumočníků a schůzí na den specifikované v dohodě o rozsahu služeb sice předchází velkým špičkám v poptávce, nezamezuje však obdobím poklesu (počátek ledna, srpen atd.).
e) Nedostatečné propojení mezi počítačovými systémy Rady a GŘ pro tlumočení znamená, že práce související s účtováním je náročná a náchylná k chybám.
Opravy směrem dolů provedené u faktur GŘ pro tlumočení zaslaných Radě v letech 2002–2003 činily téměř 6 % původně fakturované částky.
Spolupráce mezi orgány
55. Na základě práce Interinstitucionálního výboru pro překlad a tlumočení (ICTI) a "Chêneho zprávy" [21] z roku 2002 bylo dosaženo značného pokroku, pokud jde o větší spolupráci mezi orgány EU v oblasti tlumočení.
K hlavním úspěchům patří:
- společné konkurzy na stálé tlumočníky organizované EPSO,
- společné výběrové řízení a společný seznam akreditovaných ACI,
- společný systém a útvar pro platby pro ACI (od října 2004),
- vzájemná výměna tlumočníků pro nové jazyky, jichž je nedostatek.
56. Dalších úspor a vyšší účinnosti by bylo možno dosáhnout v několika dalších oblastech, lepší spolupráci však brání současná organizace, která zahrnuje tři nezávislé poskytovatele tlumočnických služeb (GŘ pro tlumočení, Parlament a Soudní dvůr).
57. Dělba práce mezi Parlamentem a Komisí (GŘ pro tlumočení) není účinná z těchto důvodů:
a) Oba orgány si konkurují při náboru ACI pro schůze v Bruselu.
b) Orgány se systematicky navzájem neinformují o dostupných zdrojích nebo potřebách.
GŘ pro tlumočení najímá ACI ve dnech, kdy Parlament má k dispozici stálé tlumočníky bez přidělených úkolů.
Pokud jsou schůze zrušeny nebo tlumočníci jsou zapotřebí pouze na půlden či kratší dobu, samostatné organizační struktury společně s nedostatkem informací mezi oběma orgány činí téměř nemožným, aby tyto zdroje využil druhý orgán.
Během období voleb do Evropského parlamentu (od 10. května do 2. července 2004) neměly desítky stálých tlumočníků v Parlamentu, zejména pro menší jazyky, přidělenu žádnou práci.
Zároveň GŘ pro tlumočení najímalo průměrně 253 ACI denně, což vedlo ke značným nákladům účtovaným na vrub rozpočtových položek (více než 900 EUR na den a tlumočníka).
c) Současná organizace znesnadňuje snižování cestovních výdajů tím, že by se využilo přítomnosti ACI, kteří nejsou místní a kteří již byli najati jiným orgánem na navazující dny.
d) Dalších úspor z rozsahu v oblasti lidských zdrojů, finančního a provozního řízení a správy IT a integrace IT systémů by bylo možno dosáhnout společnou organizací.
58. Proto je nutno analyzovat, zda by bylo možno výše uvedené problémy řešit zřízením jednoho interinstitucionálního úřadu nebo agentury, která by poskytovala tlumočnické služby všem orgánům EU, nebo zlepšením spolupráce mezi orgány.
Centralizace poskytování tlumočnických služeb by byla slučitelná s nezávislostí každého orgánu, jak ukázala skutečnost, že pokud jde o poskytování tlumočení, Rada spoléhá na Komisi již léta, aniž by docházelo k vážnějším problémům.
Dohoda o rozsahu služeb podepsaná mezi Radou a GŘ pro tlumočení ukazuje, že je naprosto možné zaručit orgánu, který je zákazníkem, dohodnutý počet tlumočníků na den.
Zvláštní připomínky týkající se výdajů na tlumočení zajišťované nezávislými tlumočníky
Optimální poměr stálých a nezávislých tlumočníků
GŘ pro tlumočení
59. Vhodnost najímání ACI místo stálých zaměstnanců závisí na velkém počtu faktorů, jako je způsob, jakým jsou schůze rozloženy během roku a týdne, dostupnost místních nezávislých tlumočníků nebo vzdálenost mezi pracovní adresou tlumočníka a místem konání schůze.
Účetní dvůr se domnívá, že výsledky již zmíněné studie provedené pro GŘ pro tlumočení [17] jsou obecně platné.
Vyplývá z nich, že jako celkový optimální poměr by stálými tlumočníky mělo být zajištěno 51 % dnů tlumočení.
Podíl dnů tlumočení zajištěných stálými tlumočníky poklesl z 53 % v roce 2000 na 46 % v roce 2002 a 2003, avšak v roce 2004 vzrostl na 50 %.
60. Celkový cílový poměr 51:49 však není vhodný pro všechny jazyky.
GŘ pro tlumočení nevypočítalo optimální poměr pro každý jazyk. Například poměr nizozemsky hovořících nezávislých tlumočníků (54 % v roce 2003) by měl být vyšší, jelikož je k dispozici mnoho "místních" (ACI bydlící v Bruselu nebo jeho okolí) a ne tak nákladných "ne-místních" nezávislých tlumočníků (ACI bydlící nedaleko od Bruselu).
61. Na druhou stranu by mohlo být přijato více stálých tlumočníků například pro portugalštinu a řečtinu, jelikož cestovní výdaje u řeckých a portugalských ACI převyšují průměr všech ACI. U těchto jazyků je závislost na ACI relativně vysoká (59 %, resp. 67 % dnů tlumočení v roce 2003), stálí tlumočníci patří k nejvytíženějším ze všech jazyků (116, resp. 108 dnů oproti průměrně 104 dnům v roce 2003) a procentuální podíl místních ACI patří k nejnižším (pouze 30 % pro portugalštinu a 42 % pro řečtinu oproti průměrně 56 % v roce 2003).
Parlament
62. Parlament neprovedl žádné specifické výpočty s cílem zjistit optimální podíl nezávislých a stálých tlumočníků.
V roce 2003 zajišťovali ACI 57 % osobodnů tlumočníků.
Bez ohledu na vyšší náklady se zdá být vyšší procentuální podíl tlumočení nezávislými tlumočníky než u GŘ pro tlumočení oprávněný vzhledem k nerovnoměrnější poptávce.
Avšak pět jazyků s nejvyšším podílem tlumočení zajišťovaného nezávislými tlumočníky (v sestupném pořadí: španělština, italština, angličtina, finština a švédština) patří k jazykům, u nichž cestovní výdaje ACI převyšují průměr.
Příspěvky pro ACI
Proplácení cestovních výdajů a denních příspěvků
63. Cestovní výdaje jsou u ACI podstatně vyšší než u stálých zaměstnanců.
Vzhledem k dohodě, která ACI zajišťuje cestovné, denní příspěvek a proplacení cestovních výloh a výdajů na ubytování v hotelu, mají ACI mnohem příznivější podmínky pro cestování než jejich kolegové z řad stálých tlumočníků.
U schůzí, které se konají mimo Brusel, to vede k nerovným podmínkám cestování pro tlumočníky stejné úrovně vykonávající stejnou práci.
Podle dohod IACI s ostatními mezinárodními organizacemi mají ACI pro proplácení cestovních výloh stejné podmínky jako stálí zaměstnanci obdobné úrovně [22].
64. Podle článku 10 prováděcích pravidel Komise k dohodě mezi IACI a orgány EU [23] má ACI po předložení podpůrných dokladů nárok na proplacení vyměnitelné a proplatitelné letenky IATA (Mezinárodní sdružení leteckých dopravců) za nejnižší sazbu nepodléhající kvótám.
Prováděcí pravidla platná pro ACI pracující pro orgány EU se sídlem v Lucemburku [24] obsahují podobné ustanovení.
65. Dohoda by měla být změněna tak, aby ACI nebyla obecně vyplácena částka vyšší než částka odpovídající nákladům na letenku s omezeními (tj. letenka za nejnižší sazbu).
Tato částka by se však měla proplatit rovněž v případě, že se ACI nedostaví kvůli nemoci, zrušení schůze nebo z jiného důvodu, který ACI nemůže ovlivnit.
Parlament
66. Přezkoumání vzorku plateb pro ACI ukázalo, že většině ACI cestujících letadlem jsou propláceny výdaje na letenku v business třídě bez jakéhokoli dokladu ve spisu, že bylo nezbytné zakoupit takovouto letenku.
67. V rozporu s pravidly, která stanoví, že ACI nemá nárok na celý denní příspěvek, pokud by stálý zaměstnanec dostal jen část tohoto příspěvku, poskytuje se celý denní příspěvek i za dobu kratší než 12 hodin [25].
GŘ pro tlumočení
68. Přezkoumání vzorku 17 plateb pro ACI, kteří cestovali letecky, ukázalo, že čtyřem z nich byla proplacena letenka v business třídě, aniž by ve spisu byl doklad o nutnosti zakoupit takovouto letenku.
Srovnání s jinými mezinárodními organizacemi
69. Denní honorář proplácený v roce 2004 evropskými orgány zkušeným tlumočníkům s pevnou sazbou ve výši 483,98 EUR za den je v souladu se současnými tržními podmínkami v soukromém sektoru.
Je však nižší než hrubá průměrná sazba proplácená jinými mezinárodními organizacemi, které rovněž podepsaly úmluvy s IACI.
Rozdíl vysvětluje mnohem větší objem práce a delší zakázky, které jsou orgány EU schopny nabídnout, jakož i příznivější daňový režim (ACI platí daň Společenství, a proto jsou osvobozeni od vnitrostátních daní z příjmů).
70. Účinek příznivějšího daňového režimu spočívá v tom, že navzdory nižší hrubé sazbě je čistá částka, kterou nezávislý tlumočník obdrží od GŘ pro tlumočení a Parlamentu, vyšší než čistá částka, kterou by si vydělal prací pro soukromý sektor nebo pro jiné mezinárodní organizace.
To znamená, že orgány EU si mohou dovolit uplatňovat vysoká měřítka při najímání ACI, ale musí rovněž pečlivě sledovat tržní podmínky, aby nedošlo k přeplácení ACI.
71. Na rozdíl od evropských orgánů proplácí Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj sníženou sazbu v případě zrušených schůzí, předčasně ukončených schůzí a schůzí obecné nebo neodborné povahy [26].
Kvalita tlumočení
Parlament
72. Průzkum, který provedl Účetní dvůr mezi politickými skupinami, neodhalil žádné stížnosti na kvalitu, spolehlivost nebo prospěšnost tlumočnických služeb. Za příliš limitující však bylo považováno omezení jednoho zasedání na tři a půl hodiny.
Komise a Rada
73. Přibližně 1,2 % zpráv ze zasedání [27] v roce 2003 a 0,5 % v roce 2004 zmiňovalo neformální stížnost, která se týkala převážně poskytování jazykových služeb.
Vyhodnocení kvality tlumočnických služeb poskytovaných GŘ pro tlumočení z roku 2001, které provedli externí konzultanti, včetně průzkumu mezi delegáty účastnícími se schůzí Komise a Rady s tlumočením, ukázalo, že 91 % těchto delegátů bylo s kvalitou tlumočení GŘ pro tlumočení obecně spokojeno nebo velmi spokojeno.
Za nejslabší místo se považovala znalost otázek projednávaných na dané schůzi.
Zdá se, že tento problém je spojen s pozdním rozesíláním nebo nedostupností dokumentů ke schůzi, na což průzkum tlumočníků poukázal jako na největší problém.
Více než polovina tlumočníků byla s dokumentací nespokojena. Za problém považovali zejména nedostupnost dokumentace ve svém aktivním jazyce.
74. Od čtvrtého čtvrtletí 2003 GŘ pro tlumočení vyžaduje od organizátorů schůze, aby po každé schůzi vyplnili krátký dotazník.
Z nich 94 % prohlašuje, že je se službami GŘ pro tlumočení a kvalitou tlumočení velmi spokojeno nebo spokojeno.
75. Tento stav auditorům do značné míry potvrdili různí vedoucí ústřední koordinační jednotky zřízené každým členským státem, který zastává rotující předsednictví v Radě (dále jen "koordinátor předsednictví Rady") a žadatelé o schůze v Komisi.
Kvalita tlumočení byla téměř jednomyslně zmiňována jako hlavní silná stránka GŘ pro tlumočení.
76. Jako pomůcku k zajištění kvality a jednotnosti tlumočení mají tlumočníci GŘ pro tlumočení k dispozici vícejazyčné on-line glosáře k velkému počtu témat.
Na druhé straně dokumentace ke schůzím je často k dispozici pouze v angličtině, a proto musí být doplněna samotnými tlumočníky vyhledáváním v databázích.
Kvalita by se mohla dále zlepšit rovněž prostřednictvím stabilnějších týmů tlumočníků pro následné schůze.
To se jeví jako zvlášť vhodné pro schůze zcela odborné povahy.
77. Za jednu z hlavních silných stránek GŘ pro tlumočení se považuje také ochota zaměstnanců GŘ pro tlumočení.
V případě, že žádost o tlumočení GŘ pro tlumočení během týdenních rozhodčích nebo koordinačních schůzí zčásti nebo zcela zamítne, je požadovaná schůze obvykle přeložena na další týden, nebo se koná s omezenou kombinací jazyků.
Případné prodlevy v činnosti výborů nebo pracovních skupin jsou prý výjimečné.
78. Nejčastěji zmiňovaným negativním bodem během rozhovorů Účetního dvora s klienty v Komisi a Radě bylo stejně jako v Parlamentu omezení jednoho zasedání na tři a půl hodiny.
79. Rada nemá žádný systém k hodnocení kvality tlumočení a měření spokojenosti delegátů.
80. Koordinátoři předsednictví Rady v letech 2002–2003, s nimiž auditoři Účetního dvora hovořili, téměř jednomyslně uváděli kvalitu tlumočení jako hlavní silnou stránku GŘ pro tlumočení.
Oficiální stížnosti ze strany organizátorů schůzí nebo delegací jsou výjimečné.
V roce 2002 i 2003 GŘ pro tlumočení obdrželo pouze čtyři nebo pět takovýchto stížnosti, z nichž každý rok pouze dvě souvisely s kvalitou tlumočení.
81. Koordinátoři předsednictví Rady se rovněž domnívají, že požadované oznamování šest týdnů předem, které GŘ pro tlumočení stanovilo, je příliš dlouhé a nevyhnutelně s sebou nese velký počet změn.
Zmiňováno bylo rovněž, že jasnější a podrobnější písemné pokyny adresované generálním sekretariátem koordinátorovi předsednictví Rady a organizátorům schůzí by umožnily zlepšit plánování schůzí a zamezit častému rušení schůzí, zejména v prvních týdnech nového předsednictví.
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
Používané postupy, kterými se zamezuje poskytování tlumočnických služeb převyšujících skutečné potřeby
82. Z auditu vyplynulo, že se orgánům v posledních pěti letech podařilo výdaje na tlumočení udržet v patřičných mezích, a to navzdory nárůstu počtu úředních jazyků z 11 na 20 v květnu 2004.
Komise a Rada vytvořily systémy, které zajišťují, aby bylo tlumočení poskytováno pouze v případě skutečné potřeby.
Osvědčené postupy zaznamenané v těchto orgánech by se měly rozšířit i na Parlament (odstavce 15–29).
Schopnost zajistit veškeré potřebné tlumočnické služby
83. Potřeby tlumočení týkající se úředních jazyků před rozšířením jsou obecně uspokojovány, avšak není k dispozici dostatečný počet tlumočníků pro tlumočení z nových úředních jazyků nebo do nových úředních jazyků (odstavce 30–32).
84. Narůst počtu pracovních jazyků vyvolává praktické a finanční problémy, které je možno překonat pouze kontrolou poptávky po tlumočnických službách a souvisejících nákladů.
Přistoupení malých zemí vytváří obrovský nárůst poptávky na malých trzích tlumočení, na nichž je nabídka dosti omezená, takže je stále těžší vyhovět všem žádostem o tlumočení.
Konkurzy EPSO, které byly uspořádány k výběru stálých tlumočníků pro nové jazyky, nebyly před datem rozšíření dokončeny a nezajistily dostatečný počet úspěšných kandidátů, aby bylo možno pokrýt potřeby EU v oblasti tlumočnických služeb (odstavce 30–31).
Náklady na tlumočení
85. Přibližně 80 % nákladů na tlumočení připadá na odměny tlumočníků.
Další náklady souvisí s řízením, administrativou, vzděláváním, informačními technologiemi atd. Účetní dvůr odhaduje, že v roce 2003 úplné náklady na tlumočnické služby poskytované Parlamentem a GŘ pro tlumočení činily okolo 57, resp.
106 milionů EUR. Společně se Soudním dvorem je možno odhadnout náklady orgánů EU na tlumočení před rozšířením Unie na přibližně 170 milionů EUR.
Náklady na den tlumočení jsou v Parlamentu mnohem vyšší než u GŘ pro tlumočení, hlavně kvůli způsobu, jakým jsou schůze Parlamentu organizovány (odstavce 33–41 a příloha II).
86. I přes opatření, která byla přijata k udržení a snížení nákladů na tlumočení, existuje prostor pro další úspory lepším řízením schůzí, zejména tím, aby ke změnám na poslední chvíli a rušení schůzí docházelo co nejméně (odstavce 42–51).
87. Orgány by dále mohly přezkoumat svou politiku, pokud jde o počet rezervních tlumočníků, kteří mají pohotovost, s cílem minimalizovat příslušné náklady (odstavec 45).
88. Jak bylo uvedeno v odstavcích 44 a 49, v roce 2003 bylo v Parlamentu a Radě vynaloženo více než 6 milionů EUR na tlumočnické služby, které byly požadovány, ale nebyly využity kvůli zrušení schůzí.
Schůze byly rušeny rovněž v Komisi, ale z důvodu uvedeného v odstavci 46 nelze náklady související se zrušením odhadnout.
89. Komise poskytuje tlumočnické služby sama sobě, Radě i dalším orgánům prostřednictvím GŘ pro tlumočení.
Náklady na tlumočení jsou účtovány dalším orgánům – což představuje efektivní nástroj k řízení zdrojů. Účetní dvůr však zjistil, že účtovaná sazba nebere v úvahu úplné náklady.
Ačkoli to na rozpočet EU nemá žádný čistý vliv, může to vést k nevhodným řídícím rozhodnutím, pokud jde o využití dostupných zdrojů.
90. Úspor nákladů by bylo možno dosáhnout striktnějším uplatňováním dohody s IACI, další integrací počítačových systémů a užší spoluprací mezi orgány.
91. Co se týče dohody s IACI, měla by se zvážit možnost vyjednat dohodu, podle níž by se na nezávislé tlumočníky vztahovala stejná opatření, jaká existují pro stálé zaměstnance.
Příklad Organizace spojených národů ukazuje, že centralizace opatření v oblasti cestovních výdajů u nezávislých tlumočníků je proveditelná [28].
Konzultace s IACI by mohly být zahájeny na základě článku 19 dohody s cílem v tomto odstavci dohodu pozměnit (odstavce 63–71). Zvážit by se měla rovněž možnost vyjednat s cestovními kancelářemi, leteckými společnostmi, hotely atd. pro ACI zvláštní sazby.
92. Obecná politika zajišťovat tlumočení buď stálými zaměstnanci, nebo ACI není jednoznačná, ale závisí na velkém počtu faktorů: způsobu, jakým jsou schůze rozloženy během roku a týdne, dostupnosti místních nezávislých tlumočníků, požadovaných jazykových kombinacích, vzdálenosti mezi pracovní adresou tlumočníka a místem konání schůze atd. Místní ACI obecně stojí méně než tlumočníci z řad zaměstnanců, zatímco ACI, kteří nejsou místní, jsou v průměru dražší (odstavce 39–41).
Kvalita tlumočení
93. Uživatelé jsou obecně s kvalitou poskytovaných tlumočnických služeb spokojeni (odstavce 72–75), ačkoli mnoho uživatelů požadovalo větší pružnost, pokud jde o časové limity stanovené pro schůze.
Možný vývoj
94. Mělo by se provést nezávislé vyhodnocení možných přínosů plynoucích ze zřízení jednoho interinstitucionálního úřadu, který by poskytoval tlumočnické služby pro všechny orgány EU, ve srovnání s přínosy plynoucími z větší spolupráce mezi orgány (odstavec 58).
95. Každé rozšíření Evropské unie vedlo k nárůstu počtu pracovních jazyků a složitosti poptávky po tlumočnických službách.
Z této zprávy vyplývá, že aniž by byla zpochybněna zásada mnohojazyčnosti, orgány byly s to přijmout pragmatická opatření k omezení a kontrole nákladů na tlumočení.
Účetní dvůr doporučuje, aby orgány v tomto úsilí pokračovaly.
Tuto zprávu přijal Účetní dvůr v Lucemburku na svém zasedání dne 22. září 2005.
Za Účetní dvůr
Hubert Weber
předseda
[1] Nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst.
17, 6.10.1958, s. 385/58), ve znění pozdějších úprav.
[2] Před rozšířením EU v květnu 2004 GŘ pro tlumočení zaměstnávalo téměř 500 stálých tlumočníků, Parlament více než 200 a Soudní dvůr 33.
[3] Nezávislí tlumočníci jsou známí rovněž pod francouzskou zkratkou AIC (Auxiliaire Interprète de Conférence).
[4] Služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství jsou stanoveny v nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (Úř. věst. L 56, 4.3.1968, s. 1), naposledy pozměněném nařízením (ES, Euratom) č. 723/2004 (Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1).
[5] Pro statistické účely definuje GŘ pro tlumočení osoboden tlumočníka jako dva půldny, během nichž tlumočník skutečně odvedl alespoň nějaké tlumočení (tj. vyjma cestování a jiných činností).
Jelikož GŘ pro tlumočení, Parlament a Soudní dvůr používají různé metody výpočtu osobodnů tlumočníků, auditoři k výpočtu podílu každého orgánu na celkové potřebě a k výpočtu nákladů na den tlumočení údaje pro ostatní orgány upravili, aby byly srovnatelné s údaji GŘ pro tlumočení.
[6] Aby bylo srovnání snazší, byl jako základní rok zvolen rok 1998, protože jak rok 1998, tak rok 2003 předcházely roku parlamentních voleb a ustavení nové Komise.
Kromě toho v obou letech byl stejný počet úředních jazyků (11), jelikož k předposlednímu rozšíření EU došlo v roce 1995.
[7] Aktivní jazyky jsou jazyky, do nichž je tlumočení poskytováno.
Pasivní jazyky jsou jazyky, jimiž je možno na schůzi hovořit.
Pokud se počet aktivních a pasivních jazyků liší, má schůze asymetrickou jazykovou kombinaci.
Příklad: kombinace 7/6 je kombinace se 7 pasivními a 6 aktivními jazyky.
[8] Na základě opatrné hypotézy, že se problém týkal pouze jedné delegace.
Průměrné náklady na osoboden tlumočníka jsou uvedeny v tabulce 4.
[9] Algoé Consultants, Evaluation de la qualité des prestations fournies par le SCIC en matière d'interprétation (Hodnocení kvality tlumočnických služeb poskytnutých SCIC), Lyon-Ecully, 26. června 2001.
[10] Rozhodnutí generálního tajemníka Rady/vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku č. 56/04 ze dne 7. dubna 2004 o tlumočení pro Evropskou radu, Radu a její přípravné orgány, SN 1327/04 REV 1.
[11] V zájmu zajištění vysoké kvality tlumočení se od tlumočníků EU v zásadě vyžaduje, aby tlumočili pouze do svého mateřského jazyka.
Velký počet pracovních jazyků způsobuje, že je velmi obtížné najít tlumočníky pro všechny jazykové kombinace.
[12] Jedná se o překlad francouzského termínu "mise à disposition" (MAD), který se používá ve GŘ pro tlumočení.
Všichni tlumočníci, kteří byli objednaní a nebyli odvoláni nejméně šest pracovních dnů před schůzi, jsou fakturováni jako DKD.
[13] Přímé náklady zahrnují odměny stálých tlumočníků a ACI, včetně cestovného a stravného.
[14] Nepřímé náklady jsou zde definovány jako všechny ostatní náklady související s tlumočnickou činností: odměny řídících pracovníků a zaměstnanců odpovědných za plánování, finance, řízení lidských zdrojů a jiné administrativní úkoly, vzdělávání, náklady na IT a kanceláře atd.
[15] Údaje pro průměrné úplné náklady na den tlumočení v roce 2003 (1081 EUR před zdaněním a započtením důchodů nebo 1046 EUR po zdanění a započtení důchodů) jsou mnohem vyšší než náklady na DKD, jelikož zahrnují více režijních nákladů než ty, které bralo v úvahu GŘ pro tlumočení, a berou v úvahu pouze celé dny tlumočení (nebo dva půldny) u schůzí, které se skutečně konaly, přitom – jak je uvedeno v odstavci 35 – zrušené schůze a půldenní schůze se rovněž započítávají pro výpočet nákladů na DKD, jelikož tyto schůze se účtují organizátorům schůze.
[16] Místní ACI mají svou oznámenou pracovní adresu ve vzdálenosti do 60 km od místa konání schůze.
[17] PriceWaterhouseCoopers, Etude sur le coût total des interprètes fonctionnaires et des interprètes A.I.C. (Studie celkových nákladů na stálé tlumočníky a pomocné konferenční tlumočníky), 5. října 2001.
[18] V "GERI" je pro zaměstnávání tlumočníků měrnou jednotkou "půlden".
Je-li v GERI schůze zrušena, půldny tlumočení vyhrazené na tuto schůzi jsou u každého tlumočníka objednaného na schůzi automaticky vykazovány jako "pozastavené půldny" ("demi-journée suspendue").
Pokud je dostupný tlumočník přidělen na jinou schůzi, pak se kód "pozastavený" nahradí kódem nové schůze.
Proto je součet všech "demi-journées suspendues" v GERI "čistou ztrátou tlumočnických zdrojů" vyjádřenou v půldnech.
[19] "Implicitní" pracovní pohotovost se liší od "explicitní" pracovní pohotovosti tím, že posledně jmenovaná odpovídá rezervním týmům, které se při plánování berou v úvahu k nahrazení chybějících tlumočníků.
Podle pracovních podmínek stanovených v předpisech týkajících se stálých tlumočníků ("Provisions applicable to staff interpreters", SCIC (87)25) lze v období dvou týdnů tlumočníky přidělit na schůze pro maximálně 18 zasedání (půldnů v délce 3,5 hodiny).
[20] Průměrné náklady na den, kdy je tlumočník k dispozici pro tlumočení, se počítají jako celkové náklady GŘ pro tlumočení po zdanění a započtení důchodů vypočtené výše (106 milionů EUR) vydělené počtem osobodnů tlumočníků (101000) a případů implicitní pracovní pohotovosti (21000).
[21] Zpráva ad hoc pracovní skupiny CITI, Synergies et économies d'échelle susceptibles d'être obtenues grâce à la coopération entre les services d'interprétation et de traduction des institutions et des organes communautaires (Synergické efekty a úspory z rozsahu, které by bylo možno získat ze spolupráce tlumočnických a překladatelských služeb orgánů a institucí Společenství), Brusel, 22. dubna 2002.
[22] Článek 15 dohody o podmínkách zaměstnávání konferenčních tlumočníků odměňovaných za den mezi IACI a koordinovanými organizacemi (Accord régissant les conditions d'emploi des interprètes de conférence rémunérés à la journée entre l'AIIC et les Organisations coordonnées) stanoví, že není-li stanoveno a vzájemně dohodnuto jinak, jsou pravidly upravujícími cestovní výdaje pravidla, která platí v každé organizaci.
To potvrzuje článek 2 dodatečné dohody mezi IACI a Radou Evropy, v němž se stanoví, že podmínky cestování a proplácení výdajů platné pro zaměstnance Rady Evropy na služební cestě se mají vztahovat i na tlumočníky.Článek 13 dohody mezi IACI a OSN (2000–2005) uvádí, že není-li v této dohodě stanoveno jinak, pravidla týkající se cestování platná pro stálé zaměstnance zaměstnávající organizace na služebních cestách obdobného trvání se vztahují i na cesty nezávislých tlumočníků najatých touto organizací. (…).
[23] Evropská komise, Prováděcí pravidla k některým ustanovením dohody (Modalités d'application de certaines dispositions de la Convention).
[24] Prováděcí předpisy k pravidlům o nezávislých konferenčních tlumočnících pracujících pro orgány se sídlem v Lucemburku (Dispositions d'application relatives aux Réglementations concernant les interprètes de conférence free-lance travaillant pour les institutions de Luxembourg), odstavec III – Cestovní výdaje.
9 odst. 2 dohody uvedené v odstavci 8 uvádí, že denní příspěvky na stravné a doplňkové denní příspěvky pro tlumočníky, kteří nejsou zaměstnanci orgánu, se rovnají příspěvkům pro služební cesty vyplaceným úředníkům LA4 a LA8 v orgánu, který používá nejvýhodnější sazbu.
Pro tlumočníky, na jejichž smlouvy se vztahuje článek 78 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, je sazbou sazba platná v orgánu, pro nějž byli najati.
[26] Viz Podmínky zaměstnávání nezávislých tlumočníků v OECD v roce 2003 ("Terms and conditions of employment of free-lance interpreters at the OECD in 2003").
[27] Viz odstavec 23.
[28] Viz rovněž článek 14 dohody mezi IACI a OSN (2000–2005), který uvádí, že když organizace nabízí tlumočníkovi zakázku, informuje ho o opatřeních, která zamýšlí přijmout, pokud jde o dopravu.
Jestliže tlumočník zakázku přijme, musí přijmout také jakákoli opatření týkající se dopravy, ledaže jeho profesní povinnosti před provedením zakázky a bezprostředně poté jsou takové povahy, že podle názoru organizace je uplatňování těchto opatření u něj nepraktické (…).
--------------------------------------------------
Zvláštní zpráva č. 6/2005
k transevropským dopravním sítím (TEN-T), spolu s odpověďmi Komise
(podle čl. 248 odst. 4 druhého pododstavce Smlouvy o ES)
(2006/C 94/01)
OBSAH
SEZNAM ZKRATEK
I–IV SHRNUTÍ
1–6 ÚVOD
7–10 ROZSAH, CÍLE A PŘÍSTUP AUDITU
11–79 PŘIPOMÍNKY
11–24 Přidělování finanční pomoci TEN-T
25–51 Právní rámec a správní postupy
25–29 Právní a regulatorní požadavky
30–43 Vyhodnocení a výběr
44–51 Sledování projektů
52–64 Organizační struktura a přidělování zaměstnanců
65–79 Koordinace financování dopravní infrastruktury EU
80–91 ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
PŘÍLOHA 1 – Popis systému řízení TEN-T
Právní a politický rámec TEN-T
Proces podávání žádostí, jejich vyhodnocování a výběru v rámci TEN-T
Organizační struktura TEN-T
Rozpočtový rámec TEN-T
PŘÍLOHA 2 – Mapa zobrazující prioritní osy a projekty TEN-T
Odpovědi Komise
SEZNAM ZKRATEK
EIB — Evropská investiční banka EIF — Evropský investiční fond
EFRR — Evropský fond pro regionální rozvoj
EGNOS — Evropská služba geostacionárního navigačního pokrytí
FS — Fond soudržnosti
FTE — Přepočet na plnou pracovní dobu
GŘ REGIO — Generální ředitelství pro regionální politiku GŘ TREN — Generální ředitelství pro energii a dopravu
IDS — Inteligentní dopravní systémy
KMÚ — Konzultace mezi útvary
MEANS — Opatření k vyhodnocování akcí strukturální povahy
SF — Strukturální fondy
TEN — Transevropská síť
TEN-T — Transevropská dopravní síť
ZSP — Zpráva(y) o stavu projektu
SHRNUTÍ
I. Společenství přispívá k vytvoření transevropských dopravních sítí (TEN-T) na podporu soudržnosti, propojení a interoperability vnitrostátních sítí a přístupu k těmto sítím v celé Evropské unii.
K dosažení tohoto cíle Společenství financuje infrastrukturní projekty a studie týkající se silnic, železnic, vnitrozemských vodních cest, letišť, přístavů, družicových navigačních systémů a systémů řízení dopravy.
Rozpočet na období 2000 až 2006 spravovaný generálním ředitelstvím pro energii a dopravu (GŘ TREN) činí 4425 milionů EUR.
II. Audit Účetního dvora posuzoval, nakolik řídící systém Komise – včetně navržení a provedení právního rámce, správních postupů a systému vnitřních kontrol – přispěl k hospodárné, účinné a efektivní implementaci TEN-T.
III. Účetní dvůr zjistil, že
- provádění 14 prioritních projektů TEN-T se v současné době opožďuje a pouze 8 projektů ze 14 má reálné vyhlídky, že budou dokončeny v původním termínu do roku 2010 [1].
Zejména přeshraniční úseky mají velké potíže, jelikož na úrovni jednotlivých států jsou málo preferovány a vyžadují větší koordinační úsilí,
- finanční pomoc v rámci TEN-T je přidělována příliš roztříštěně a nezaměřuje se dostatečně na přeshraniční projekty (nebo úseky projektů).
Proto TEN-T nemůže dosáhnout plně evropské přidané hodnoty,
- rozhodnutí Komise o financování sdělovaná příjemcům dosud vykazují některé vážné nedostatky a není dostatečně jasný rozdíl, v rozsahu dvou hlavních forem přispívání na (studie a práce),
- Komise vytvořila složité každoroční postupy hodnocení a výběru projektů TEN-T, a to navzdory víceletému charakteru projektů OVP, a učinila tak vyhodnocování poměrně obtížnou procedurou.
Kromě toho všechny informace o projektech nebyly pro vyhodnocení a výběr vždy k dispozici.
Komise neuplatnila všechna hodnotící kritéria zavedená finančním nařízením TEN a vyhodnocení nebylo ve všech případech řádně zdokumentováno,
- nástroje Komise ke sledování projektů jsou nedostatečné.
Různé zprávy o stavu a pokroku daného projektu předkládané příjemci neposkytují vždy dostatečně relevantní informace projektovým úředníkům, kteří kromě toho neprovádějí systematické kontroly projektů na místě a následné (ex post) posuzování jejich dopadu,
- nadměrné pracovní zatížení zaměstnanců vyčleněných v rámci GŘ TREN na činnost v rámci TEN-T ztěžuje Komisi plnění jejích povinností při hodnocení a sledování projektů,
- koordinace financování projektů dopravní infrastruktury Společenstvím neumožňuje Komisi odhalit všechny případy nadměrného nebo duplicitního financování.
IV. Účetní dvůr doporučuje, aby Komise
- společně s členskými státy dávala přednost financování těch úseků projektů v rámci TEN-T (zejména přeshraničních), jejichž dokončení je nezbytné k tomu, aby TEN-T dosáhl evropské přidané hodnoty,
- upravila a doplnila hlavní aspekty svého vzorového rozhodnutí o financování, zejména aby přesněji stanovila rozsah činností, které mají být spolufinancovány na straně jedné v rámci studií, a na straně druhé v rámci prací,
- vypracovala logickou a vnitřně provázanou metodiku hodnocení TEN-T a zdokumentovala ji ve veřejně dostupné příručce.
Měla by rovněž snížit počet různých formulářů žádostí a vyhodnocování a přepracovat jejich obsah, aby byla zahrnuta všechna příslušná hodnotící a výběrová kritéria podle požadavků zákonodárce.
K takovému vyhodnocení by se měli popřípadě využít externí odborníci,
- posílila sledování projektů stanovením minimálních norem pro předkládání zpráv o stavu projektu a častější provádění kontrol projektů na místě a posuzování následného (ex post) dopadu, aby bylo možno vyvodit ponaučení, jak realizovat TEN-T účinněji a jak optimalizovat účinnost financování Společenství v této oblasti,
- zvážila návrat k centralizované formě řízení projektů TEN-T v rámci GŘ TREN a upravila patřičně počet a odbornost zaměstnanců vyčleněných na TEN-T,
- stanovila, popřípadě ve spolupráci s členskými státy, vhodné právní základy, postupy a nástroje ke zlepšení koordinace v oblasti financování dopravní infrastruktury a identifikovala potenciální případy nadměrného nebo kumulovaného financování.
ÚVOD
1. Po vstupu Maastrichtské smlouvy v platnost v roce 1993 se Společenství stalo odpovědným za přispívání k vytváření a rozvoji transevropských dopravních sítí (TEN-T) [2].
Na podporu projektů společného zájmu, které provádějí členské státy a mezinárodní organizace, Komise přijala zvláštní opatření pro TEN-T již počátkem 90. let minulého století.
Rozpočtové výdaje na TEN-T se zvýšily ze 182 milionů EUR v roce 1993 na 661 milionů EUR v roce 2005.
2. Cílem TEN-T je podporovat propojení a interoperabilitu vnitrostátních dopravních sítí a přístup k nim, zejména s přihlédnutím k potřebě propojit ostrovní, špatně přístupné a okrajové regiony s ústředními regiony Společenství [3].
3. Výdaje Společenství na TEN-T řídí přímo generální ředitelství pro energii a dopravu (GŘ TREN) [4].
Příloha 1 obsahuje podrobný popis různých aspektů systému řízení TEN-T.
Z právního a regulativního hlediska se systém TEN-T řídí:
- "hlavními směry politiky TEN-T", které stanoví cíle, priority a základní směry opatření. Vymezují základní podmínky, které by měl projekt splnit, aby byl způsobilý jakožto projekt společného zájmu, a aby se o něm mohlo uvažovat pro financování z TEN-T [5],
- "finančním nařízením TEN", které stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční podpory Společenství pro transevropské sítě, včetně TEN-T [6],
[8], příspěvek Společenství na projekt "Galileo" a další čtyři "provázané skupiny projektů" [9], a
rozhodnutím Komise o financování, které slouží jako právní základ pro každou akci financovanou v rámci TEN-T a musí být sděleno členským státům a příjemcům.
Ve výjimečných případech jsou rozhodnutí o financování doplněna smlouvami o grantu [10].
4. Finanční podpora Společenství může mít jednu nebo několik z těchto pěti forem: spolufinancování studií, přímé granty na investice nebo práce, úrokové příspěvky na úvěry poskytnuté Evropskou investiční bankou (EIB) nebo jinými finančními subjekty, příspěvky na poplatky za záruky za úvěry z Evropského investičního fondu (EIF) nebo jiných finančních institucí, využití nástroje rizikového kapitálu u investičních fondů nebo srovnatelné finanční závazky.
5. Finanční nařízení TEN stanoví na období 2000–2006 celkový rozpočet ve výši 4875 milionů EUR pro všechny sektory TEN (dopravní, telekomunikační a energetická infrastruktura) společně, z toho lze nejvýše 75 % přidělit pro účely OVP v těchto sektorech [11].
Zbývající rozpočet ve výši nejméně 25 % je k dispozici pro projekty nespadající do OVP.
6. Z celkové částky 4875 milionů EUR Komise přidělila na TEN-T 4425 milionů EUR, z toho je dosud vyhrazeno 70 % na OVP a má být rozděleno takto [12]:
- 1551 milionů EUR (50 %) na PP,
- 680 milionů EUR (22 %) na program "Galileo",
- 815 milionů EUR na tzv. "provázané skupiny projektů", z toho
- 425 milionů EUR (14 %) na odstranění úzkých profilů na železnici,
- 141 milionů EUR (5 %) na přeshraniční projekty v rámci Společenství a přeshraniční projekty s třetími zeměmi,
- 249 milionů EUR (8 %) na projekty inteligentních dopravních systémů (IDS) (silniční i letecké),
- 30 milionů EUR (1 %) jako rezerva.
Zbývající rozpočet TEN-T (nejméně 25 %) je určen na projekty nespadající do OVP.
ROZSAH, CÍLE A PŘÍSTUP AUDITU
7. Audit Účetního dvora posuzoval, nakolik řídící systém Komise – včetně navržení a provedení právního rámce, správních postupů a systému vnitřních kontrol – přispěl k hospodárnému, účinnému a efektivnímu provedení TEN-T [13].
8. Zvláštní cíle auditu měly posoudit, nakolik:
a) přidělování finanční pomoci Společenství, formy pomoci a pravidla použitelná na finanční účast Společenství umožňují efektivní provádění TEN-T;
b) rozhodnutí Komise o financování a správní postupy a jejich provedení byly přiměřené k provádění transparentního vyhodnocování, výběru a sledování projektů, aniž by způsobovaly nízkou účinnost;
c) organizační struktura a lidské zdroje napomáhají účinnému řízení akcí v rámci TEN-T;
d) mechanismy Komise ke koordinaci projektů dopravní infrastruktury financovaných Společenstvím byly přiměřené, aby byly vhodné pro odhalování případů nadměrného nebo kumulovaného financování.
Účetní dvůr rovněž ověřoval, zda a nakolik Komise přijala nápravná opatření reagující na jeho předchozí připomínky k TEN-T [14].
9. Účetní dvůr zkontroloval všechny postupy, od předložení návrhů až po případné následné finanční audity.
Jako součást své systémové analýzy vnitřní kontroly. vypracoval Účetní dvůr podrobný popis řídícího systému Komise a identifikoval nejdůležitější vnitřní kontroly Byl zvolen výběrový soubor celkem 72 akcí v rámci TEN-T za účelem testování shody vnitřních kontrol uplatňovaných Komisí [15].
Aby bylo možno vypracovat obecné závěry, zahrnoval výběrový soubor všechny druhy dopravy [16] ze všech 15 členských států EU a představoval výdaje ve výši více než 577 milionů EUR.
Z těchto 72 akcí bylo 35 zkontrolováno na místě.
10. Audit zahrnoval rovněž přezkum právních základů TEN-T a vzorového rozhodnutí o financování přijatého Komisí.
Dále Účetní dvůr zaslal dotazníky příslušným národním ministerstvům a provedl u zaměstnanců průzkum týkající se otázek jako programování, předběžné (ex ante) hodnocení projektů, výběr, sledování a kontrola.
Konečně ve spolupráci s Komisí Účetní dvůr vytvořil databázi projektů, která poskytuje statistické údaje o akcích financovaných v rámci TEN-T.
PŘIPOMÍNKY
Přidělování finanční pomoci TEN-T
Pomalé provádění prioritních projektů TEN-T
11. Původní lhůtou stanovenou v hlavních směrech politiky TEN-T přijatých Radou a Evropským parlamentem k dokončení sítě TEN-T byl rok 2010 [17].
Dosud byly dokončeny pouze tři ze 14 PP, o nichž bylo rozhodnuto v roce 1994 a 1996, a u dalších pěti PP se očekává, že budou dokončeny ve stanovené lhůtě.
U šesti zbývajících PP se očekává, že do roku 2010 budou dokončeny pouze hlavní úseky projektů.
Ke zpoždění dochází zvláště u přeshraničních úseků projektů TEN-T, jelikož tyto úseky jsou jednotlivými členskými státy upřednostňovány méně a vyžadují větší koordinační úsilí dotčených členských států (viz bod 15).
V roce 2003 Komise potvrdila tato závažná zpoždění, která jsou způsobena převážně nedostatečným financováním na evropské úrovni i na úrovni jednotlivých členských států a nedostatečnou koordinací mezi různými zdroji unijních, národních nebo regionálních veřejných prostředků [18].
[19].
Rozpočtové příděly nedostatečně zaměřené na přeshraniční úseky
13. Obecným cílem TEN-T je zajistit soudržnost, propojení a interoperabilitu vnitrostátních sítí a přístup k těmto sítím v celé Evropské unii (viz bod 2).
14. Analýza rozdělení rozpočtu TEN-T podle 15 členských států EU v období 2001 až 2003 ukazuje, že až na málo výjimek obdržel každý členský stát podíl na ročním rozpočtu TEN-T, a to buď prostřednictvím rozpočtu na OVP, nebo rozpočtu na projekty nespadající do OVP (viz tabulka 1).
Kromě toho byl podíl přidělený každému členskému státu téměř neměnný (tj. roční odchylky nejvýše 1 % u 9 z 15 členských států) a projekty přeřazené do návrhu na výběr, které nakonec nebyly ponechány, byly nahrazeny jiným projektem (projekty) téhož členského státu.
Prohlášení zástupců dvou členských států [20] ve výboru programu TEN-T (VFP) v přehledu Účetního dvora a listinné důkazy v případě jednoho členského státu [21] dokládají, že základním prvkem, k němuž se přihlíží při přidělování rozpočtu TEN-T, je zásada "spravedlivého podílu".
Tabulka 1
Rozdělení rozpočtu TEN-T v období 2001–2003 podle 15 členských států EU
(v milionech EUR) _BAR_
Členský stát _BAR_ Částka přidělená na projekty v roce 2001 _BAR_ % celkové částky _BAR_ Částka přidělená na projekty v roce 2002 _BAR_ % celkové částky _BAR_ Částka přidělená na projekty v roce 2003 _BAR_ % celkové částky _BAR_ Částka přidělená na projekty v letech 2001–03 _BAR_ % celkové částky _BAR_
AT _BAR_ 12,1 _BAR_ 2,2 _BAR_ 14,4 _BAR_ 2,6 _BAR_ 18,1 _BAR_ 3,0 _BAR_ 44,6 _BAR_ 3,2 _BAR_
BE _BAR_ 18,7 _BAR_ 3,4 _BAR_ 15,0 _BAR_ 2,7 _BAR_ 15,7 _BAR_ 2,6 _BAR_ 49,4 _BAR_ 2,9 _BAR_
DE _BAR_ 76,0 _BAR_ 13,9 _BAR_ 76,2 _BAR_ 13,5 _BAR_ 73,1 _BAR_ 12,0 _BAR_ 225,3 _BAR_ 14,2 _BAR_
DK _BAR_ 5,9 _BAR_ 1,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,0 _BAR_ 1,5 _BAR_ 0,3 _BAR_ 7,6 _BAR_ 0,5 _BAR_
ES _BAR_ 23,6 _BAR_ 4,3 _BAR_ 23,7 _BAR_ 4,2 _BAR_ 31,5 _BAR_ 5,2 _BAR_ 78,8 _BAR_ 4,5 _BAR_
EU [22] _BAR_ 173,4 _BAR_ 31,8 _BAR_ 272,7 _BAR_ 48,4 _BAR_ 201,2 _BAR_ 33,1 _BAR_ 647,2 _BAR_ 35,3 _BAR_
FIN _BAR_ 13,0 _BAR_ 2,4 _BAR_ 11,4 _BAR_ 2,0 _BAR_ 13,1 _BAR_ 2,2 _BAR_ 37,5 _BAR_ 2,4 _BAR_
FR _BAR_ 61,4 _BAR_ 11,3 _BAR_ 32,4 _BAR_ 5,7 _BAR_ 98,7 _BAR_ 16,0 _BAR_ 192,4 _BAR_ 10,2 _BAR_
GR _BAR_ 17,7 _BAR_ 3,2 _BAR_ 10,7 _BAR_ 1,9 _BAR_ 1,0 _BAR_ 0,2 _BAR_ 29,4 _BAR_ 1,4 _BAR_
IRL _BAR_ 8,0 _BAR_ 1,5 _BAR_ 3,0 _BAR_ 0,5 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 11,0 _BAR_ 0,9 _BAR_
IT _BAR_ 41,6 _BAR_ 7,6 _BAR_ 52,0 _BAR_ 9,2 _BAR_ 71,3 _BAR_ 11,7 _BAR_ 164,9 _BAR_ 8,8 _BAR_
LU _BAR_ 1,1 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 1,1 _BAR_ 0,2 _BAR_
NL _BAR_ 44,0 _BAR_ 8,1 _BAR_ 23,0 _BAR_ 4,1 _BAR_ 29,8 _BAR_ 4,9 _BAR_ 96,8 _BAR_ 6,0 _BAR_
PT _BAR_ 10,5 _BAR_ 1,9 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 7,0 _BAR_ 1,2 _BAR_ 17,5 _BAR_ 1,2 _BAR_
SE _BAR_ 13,5 _BAR_ 2,5 _BAR_ 8,9 _BAR_ 1,6 _BAR_ 14,8 _BAR_ 2,4 _BAR_ 37,2 _BAR_ 2,6 _BAR_
UK _BAR_ 24,8 _BAR_ 4,5 _BAR_ 20,0 _BAR_ 3,5 _BAR_ 33,3 _BAR_ 5,5 _BAR_ 78,1 _BAR_ 5,5 _BAR_
Celkem _BAR_ 545,4 _BAR_ 100,0 _BAR_ 563,4 _BAR_ 100,0 _BAR_ 610,1 _BAR_ 100,0 _BAR_ 1718,9 _BAR_ 100,0 _BAR_
15. Většina úseků projektů TEN-T, které byly financovány, se nachází na území jednotlivých členských států.
Z 118 úseků infrastrukturních projektů OVP [23] zahrnuje pouze devět úseků území více než jednoho členského státu.
Tyto přeshraniční úseky projektů narážejí na nejvíce potíží při získávání finančních prostředků jednotlivých členských států a při svém řízení se setkávají administrativními a právními problémy.
Kromě toho Komise nedala těmto druhům projektů při financování náležitou prioritu.
Rozhodnutí o OVP vyhrazuje pouze 5 % svého rozpočtu na přeshraniční projekty, z toho pouze 2 % na přeshraniční projekty v rámci Společenství [24] (viz bod 6).
Kromě toho má být 70 % rozpočtu OVP na období 2000–2006 u devíti přeshraničních úseků poskytnuto teprve v letech 2005 a 2006, konkrétně na úseky související s železničním spojením Španělska s Francií a Rakouska s Itálií.
16. Ačkoli finanční nařízení TEN včas zvýšilo z 10 % na 20 % prahy pro financování přeshraničních úseků projektů nebo úseků překonávajících přirozené překážky, které se mají používat v rozhodnutích o financování od roku 2004, nevedlo to podle stavu v červnu 2005 k vyšší míře financování přeshraničních úseků [25].
Pokud budou přetrvávat potíže při dokončování přeshraničních železničních úseků, nebude plně využita transevropská přidaná hodnota TEN-T.
Příliš roztříštěné rozpočtové příděly
17. Finanční podpora TEN-T nesmí překročit 50 % nákladů na studie a 10 % nákladů na práce na infrastruktuře [26] s celkovým limitem ve výši 10 % celkových investičních nákladů s výjimkou projektů, které se týkají družicových systémů pro určování polohy a navigaci a u přeshraničních projektů či projektů překonávajících přirozené překážky, u nichž mohou granty pokrývat až 20 % celkových investičních nákladů.
18. Rozbor forem přispívání zmíněný v odstavci 4 vztahující se na projekty, na něž byly prostředky přiděleny v období 1995–2004, ukázal (viz graf 1):
- že se téměř všechny akce (99 %) týkaly studií nebo prací,
- že se jen omezeně využívaly příspěvky na úroky z úvěrů a nástroj rizikového kapitálu [27] a
- že příspěvky na poplatky na záruky za půjčky z EIF nebo jiných finančních institucí nebyly využity vůbec.
Graf 1
Počet akcí a přidělené rozpočtové prostředky využité v období mezi roky 1995 a 2004 členěné podle forem pomoci
Zdroj: Databáze projektů Účetního dvora.
+++++ TIFF +++++
19. 40 % akcí v rámci TEN-T, u nichž byl závazek přijat v období 1995 až 2004, se týkalo prací.
Ačkoli se ve finančním nařízení TEN uvádí, že tuto formu lze použít pouze v "řádně odůvodněných případech", audit zjistil, že při využívání této formy pomoci bylo velmi zřídka uvedeno konkrétní odůvodnění.
20. Spolufinancování studií je nejčastěji používaným mechanismem přispívání (59 % akcí).
Na rozdíl od prací jsou studie přitažlivé i pro země a regiony, které k financování infrastruktury využívají jiné programy EU, např. strukturální fondy a Fond soudržnosti [28].
Hlavní příčinou je vysoká míra spolufinancování u studií v rámci TEN-T.
21. V období 1995 až 2004 činila průměrná míra financování u prací a studií 3,5 % (oproti 10 %), resp. 25,4 % (oproti 50 %) celkových odhadovaných způsobilých nákladů [29]. Tyto průměrné míry financování jsou u kterékoli formy pomoci značně pod maximálně přípustnými hodnotami. Kromě toho je rozpočet TEN-T rozložen na velký počet akcí, z nichž mnoho nevyžaduje financování v rámci TEN-T a/nebo nesplňuje zcela hodnotící a výběrová kritéria (viz bod 39).
22. Výše uvedená připomínka a zpoždění při provádění PP (viz bod 11) naznačují nedostatečné uplatňování priorit při výběru akcí TEN-T k financování, čímž se snižuje požadovaný katalytický účinek financování Společenství (viz bod 42).
Nízká průměrná míra skutečného financování u prací dále vyvolává otázky, zda návrh Komise na nové finanční nařízení TEN zvyšující maximální limity financování u prací dosáhne zamýšlených výsledků, tj. přilákat více veřejných a soukromých finančních prostředků [30].
Více než polovina současného rozpočtu OVP na přeshraniční projekty není dosud přidělena
23. V období 2001–2004 byla na projekty OVP přidělena celková částka ve výši 1926 milionů EUR, tj.
63 % celkového rozpočtu, který byl na tento účel k dispozici.
V období 2005 až 2006 zbývá přidělit dalších 1129 milionů EUR. Aby bylo možno v roce 2005 a 2006 přidělit zbývajících 37 %, budou muset Komise a členské státy důsledněji sledovat provádění projektů OVP.
Opatření obsažená v novelizovaných hlavních směrech politiky k řešení závažných zpoždění projektů jsou z dlouhodobého hlediska přiměřená [31].
Aby však bylo možno řešit zpoždění v krátkodobém horizontu, měly by projekty, které nepokračují podle plánu, být ze strany Komise podrobeny přísnějšímu přezkumu.
Po konzultaci s členskými státy by měl být popřípadě naplánováno provedení okamžitý převod v rámci rozpočtu na OVP na projekty, které jsou prováděny podle plánu či v předstihu.
24. Měly by se pečlivě monitorovat projekty, které patří do "provázané skupiny projektů", pro něž zbývá přidělit téměř 40 % rozpočtových prostředků.
To je zejména nutné u skupiny přeshraničních projektů, pro něž v letech 2005 a 2006 zbývá přidělit 56 % rozpočtových prostředků.
To ukazuje obecné potíže při provádění přeshraničních úseků projektů, které jsou součástí PP nebo provázaných skupin projektů.
Právní rámec a správní postupy
Právní a regulatorní požadavky
Rozhodnutí o financování dosud obsahuje nedostatky
25. Hlavním právním základem poskytování finanční podpory jednotlivým projektům v rámci TEN-T je rozhodnutí Komise o financování, které proto musí jednoznačně stanovit oblast působnosti, časový rámec, formu, rozpočet a finanční podmínky pro finanční podporu TEN-T (viz příloha 1).
Komise začala tato rozhodnutí důsledně sdělovat příjemcům teprve v roce 2002, ačkoli to od ní požadovalo finanční nařízení TEN [32].
Od té doby Komise každý rok vzor rozhodnutí o financování reviduje, což vedlo k úplnějšímu a jednoznačnějšímu právnímu základu [33].
26. Ačkoli Komise přijala rovněž podnikla kroky ke zlepšení popisu činností, na něž se rozhodnutí o financování vztahují, neuskutečnil se návrh Účetního dvora, aby byla pro technickou přílohu zavedena závazná vzorová struktura [34].
Takový vzor by měl příjemce zavazovat, aby poskytovali informace na minimální úrovni a přitom dodržovali předem stanovenou strukturu spojující činnosti s rozpočtem.
To by usnadnilo sledování postupu projektů a přispělo k efektivnějšímu a účinnějšímu provádění finančních a technických kontrol činností financovaných Komisí a členskými státy.
27. V rozhodnutí o financování není uvedeno, které technické a finanční informace o stavu projektu musí příjemci poskytnout a jakou formou.
Kvůli této neexistenci standardizovaných zpráv (nebo příslušných pokynů) nebyly technické a/nebo finanční informace, které se předkládají společně s každou žádostí o platbu, vždy dostatečné, aby Komisi umožnily:
- provést důkladné vyhodnocení projektů TEN-T (viz bod 37) a
- ověřit způsobilost činností a/nebo nákladů, jejichž úhradu si příjemci nárokují.
V některých případech byly provedeny závěrečné platby, ačkoli k žádosti o platbu nebyly přiloženy požadované informace o výsledcích spolufinancované studie [35].
To ukazuje, že v těchto případech vnitřní kontroly Komise měly nedostatky.
Rozsah studií a prací není dostatečně jasný
28. Audit Účetního dvora prokázal, že se chyby na úrovni příjemců týkaly většinou těchto charakteristik finanční pomoci v rámci TEN-T:
- chybějící nebo nejasná definice rozsahu studií a prací ve finančním nařízení TEN a rozhodnutí o financování,
- podstatně vyšší míry financování u studií, což příjemce podněcovalo, aby požadovali uhrazení nákladů přímo souvisejících s prací jako u projektů na vypracování studií.
29. To vedlo ke zvýšeným platbám za stavební práce ze strany Komise ve 30 % prověřovaných transakcí týkajících se studií.
Jednoznačné definice rozsahu "studií" [36] a "prací" [37], které Účetní dvůr navrhl s cílem předcházení riziku chyb, nebyly do vzorového rozhodnutí o financování dosud zapracovány.
Vyhodnocení a výběr
Složitý proces podávání žádostí a předběžného vyhodnocování
30. Žádosti o finanční pomoc v rámci TEN-T se podávají každý rok postupem buď v rámci OVP nebo mimo tento rámec (viz příloha 1).
Navzdory víceletému charakteru OVP se vyhodnocování k přidělení prostředků na projekty OVP provádí každý rok.
To společně se současně probíhajícím každoročním hodnocením projektů nespadajících do OVP značně zvyšuje administrativní zatížení Komise i členských států, a tím snižuje celkovou účinnost procesu hodnocení a výběru [38].
Jelikož se dává přednost financování projektů OVP, závisí rozpočet, který je k dispozici pro projekty nespadající do OVP, na výsledku postupu OVP, což zbytečně zpomaluje výběr projektů nespadajících do OVP.
31. Správní postupy pro podávání žádostí a jejich předběžné vyhodnocování jsou složité.
Komise zavedla různé vzorové formuláře na žádosti a na vyhodnocování projektů a používá je současně [39].
Účetní dvůr zjistil několik případů, kdy tato administrativní složitost znamenala pro zaměstnance Komise práci navíc, aniž by měla podstatný vliv na kvalitu výběru projektů nebo přidělování prostředků Společenství.
32. Ačkoli Komise v roce 2004 učinila první kroky ke zjednodušení administrativního procesu spojením předběžné a podrobné žádosti u návrhů týkajících se projektů nespadajících do OVP, existuje prostor pro další zjednodušení procesu podávání žádostí a vyhodnocování, zejména v rámci OVP.
Lhůta pro předkládání návrhů se ne vždy dodržuje
33. Komise stanovila lhůtu pro podávání žádostí o finanční pomoc.
Dodržování této lhůty zajišťuje rovné zacházení s žadateli a poskytuje zaměstnancům dostatek času na vyhodnocení návrhů (nebo pokroku projektů v druhém roce financování).
34. Audit ukázal, že značný počet žádostí o finanční pomoc nebyl předložen ve stanovené lhůtě, ačkoli Komise objasnila a potvrdila pravidla pro včasné podávání žádostí [40].
Do roku 2004 nebyly ve fázi předběžného vyhodnocení a výběru k dispozici úplné údaje o projektu
35. Řádné a transparentní vyhodnocení vyžaduje, aby byly na začátku procesu k dispozici veškeré relevantní informace o projektech.
Avšak formuláře předběžných žádostí používané do roku 2004 jako základ pro prvotní vyhodnocení žadatele nezavazovaly k tomu, aby poskytovali veškeré nezbytné informace, ačkoli to finanční nařízení TEN vyžaduje [41].
36. V důsledku toho se prvotní vyhodnocení a výběr projektů OVP prováděly na základě formulářů žádostí, které obsahovaly neúplné informace o projektu (viz bod 40).
Proto návrhy před hlavní fází vyhodnocení nesplňovaly všechna kritéria pro předkládání.
U OVP je důkladné vyhodnocení zvlášť důležité, neboť rozhodnutí o OVP upřednostňuje rozpočet, na jehož základě je následně projektům přidělována finanční pomoc v rámci TEN-T.
Například jeden PP, na nějž rozpočet OVP na období 2001 až 2003 orientačně přidělil 13 milionů EUR, dostal finanční prostředky teprve v roce 2004 [42].
Jelikož formuláře předběžné a podrobné žádosti pro OVP nebyly před rokem 2004 sloučeny, tento problém do té doby trval.
37. Počínaje druhým rokem financování se vyhodnocení provádí hlavně na základě zpráv o stavu projektu (ZSP).
Audit o nich zjistil, že k tomuto účelu neposkytují dostatečné informace. Rozbor ZSP předložených u kontrolovaných projektů ukázal, že informace, které členské státy poskytly, nebyly dostatečně přesné, zejména pokud jde o stav prací v předchozích obdobích.
Příčinou je formát vzoru zprávy, který od členských států nevyžaduje, aby poskytly podrobné informace.
Proto kvalita výběru projektů závisí velkou měrou na kvalifikaci, praxi a svědomitosti jednotlivých projektových úředníků, kteří projekty vyhodnocují, na času, který je k dispozici provedení přiměřeného přezkumu pokroku, a na spolupráci ze strany členských států při poskytování doplňkových informací, jsou-li zapotřebí.
Výběr projektů není dostatečně zdůvodněný
Finanční nařízení TEN upřesňuje základní podmínky pro udělování pomoci Společenství [43] a kritéria výběru projektů [44].
Formuláře žádosti a schválení projektů, které Komise používá, nezmiňují ani dostatečně nevedou k tomu, aby se posuzovalo dodržování těchto podmínek a kritérií.
Pokud jsou ve formulářích ke schválení projektu takové otázky uvedeny, omezují se odpovědi hodnotitelů často pouze na "ano" a "ne", aniž by tato odpověď byla něčím doložena.
39. Audit zejména prokázal, že:
- podmínka dodatečnosti vyžadující, aby "pomoc Společenství byla poskytována v zásadě pouze tehdy, jestliže se při provádění projektu vyskytnou finanční překážky", nebyla splněna u téměř 20 % kontrolovaných akcí, jelikož příjemci uvedli ve formuláři podrobné žádosti, že akce "bude pokračovat podle plánu", i když finanční pomoc v rámci TEN-T nebyla poskytnuta [45],
- formulář schválení projektu se nezabývá podmínkou, aby finanční pomoc požadovaná pro úsek projektu nepřekročila 10 % celkových investičních nákladů celého projektu.
Ačkoli audit zjistil, že skutečné míry financování jsou nižší než jejich maximálně přípustné hodnoty (viz bod 21), je každoroční ověřování této podmínky zvlášť důležité v těch případech, kdy po studiích nenásledují práce na infrastruktuře.
Na základě dostupných odhadů audit v prověřovaném výběrovém souboru zjistil, že studie spolufinancované u projektu EGNOS tuto podmínku nesplňovaly [46],
- míra přispění k cílům a prioritám hlavních směrů politiky TEN-T se ne vždy posuzuje dostatečně.
Hodnotitelé projektů musí ocenit úroveň přispění k prioritám nebo cílům politiky pomocí bodové stupnice, aniž by uvedli odůvodnění svého posouzení.
Audit rovněž zjistil, že v několika případech nebyly posouzeny všechny cíle [47],
- dodržení hodnotících kritérií se posuzuje pomocí odpovědi "ano/ne" nebo "vysoké/střední/nízké".
I když se od hodnotitelů vyžaduje, aby připojili poznámky nebo aby svou volbu zdůvodnili, obvykle se tak neděje.
Např. co se týče analýzy nákladů a výnosů a sociálně ekonomické analýzy projektu, neposuzuje se přiměřenost použitého přístupu ani metodiky.
Komise ověřuje pouze splnění požadavků na poskytování těchto informací, aniž by specifikovala jejich dopad na rozhodnutí a/nebo na výši prostředků poskytovaných Společenstvími,
- otázky uvedené v formulářích hodnocení nebyly zaměstnanci Komise, kteří žádosti vyhodnocovali, často zodpovězeny [48], nebo byly zodpovězeny nesprávně [49].
40. Pokud jde o prvotní vyhodnocení projektů OVP, audit ukázal, že u většiny projektů OVP nebyl vyplněn formulář na schválení projektu.
Rozbor těchto formulářů, v nichž Komise dokumentovala své hodnocení, ukázal stejné nedostatky a slabiny jako u vyhodnocování projektů nespadajících do OVP (tj. nezodpovězení všech otázek atd.).
41. Bez zdůvodnění poskytnutých hodnotiteli a pokynů nebo ukazatelů pro vyhodnocení není jasné, jak se ověřuje shoda se stanovenými kritérii a jak zaměstnanci Komise, kteří vyhodnocení provádějí, dospívají ke konečnému rozhodnutí, zda byly splněny podmínky nebo formální požadavky pro to, aby mohl být projekt vybrán pro financování.
42. Program OVP stanoví víceleté přidělování prostředků na TEN-T.
Nicméně finanční nařízení TEN vyžaduje každoroční vyhodnocení projektů a výběr s cílem stanovit priority financování v rámci OVP [32].
V této souvislosti je nezbytné důkladné a transparentní vyhodnocení k posouzení toho, nakolik jednotlivé projekty splňují cíle politiky a výběrová kritéria, aby bylo možno přidělit prostředky v souladu s hlavními směry politiky TEN-T.
Vzhledem k výše popsaným slabinám a nedostatkům při hodnocení, ale rovněž při sledování probíhajících projektů počínaje druhým rokem financování (viz body 44 až 50), byl víceletý rozpočet OVP přidělen jednotlivým kategoriím projektů (tj. projektům společného zájmu, provázaným skupinám projektů a programu Galileo), jednotlivým projektům, úsekům projektů a akcím, aniž byla řádně posouzena kritéria stanovená právními předpisy.
Podle názoru Účetního dvora měly výše uvedené nedostatky negativní dopad na stanovení důležitosti projektů v rámci programu OVP.
Žádné běžné využívání externích odborníků v procesu vyhodnocování
43. Komise se neřídila doporučením Účetního dvora, aby u všech druhů dopravy v procesu vyhodnocování více využívala externích odborníků, jelikož to považovala za "citlivou záležitost kvůli důvěrnosti údajů" [50].
Je nutno poznamenat, že mnoho jiných programů Společenství, např. Fond soudržnosti a rámcové programy RTD, externí odborníky jako hodnotitele využívají, přičemž se otázka důvěrnosti údajů řeší prohlášením, které hodnotitelé musí podepsat [51].
Jak ukazuje hodnocení projektů IDS, využití externích odborníků by vedlo k lépe zdokumentovanému a odůvodněnému procesu vyhodnocování a výběru projektů (viz body 38 a 39).
Kromě toho by odborníci pomáhající projektovým úředníkům při vyhodnocování přispěli k časově i nákladově efektivnějšímu vyhodnocování a zvýšila by se tak objektivnost a odbornost procesu (viz body 56 až 58).
Je to rovněž možnost, jež je výslovně uvedena ve finančním nařízení TEN, které říká, že Komise si může vyžádat jakoukoli odbornou radu, kterou potřebuje, včetně stanoviska EIB [52].
Sledování projektů
Nástroje pro sledování projektů TEN-T jsou nedostatečné
44. Aby bylo zajištěno účinné využívání pomoci Společenství, mají Komise a členské státy společnou odpovědnost za soustavné sledování postupu projektů, popřípadě ve spolupráci s EIB nebo jinými subjekty.
Účelem je posoudit způsob, jakým se projekty a program provádějí, a vyhodnotit dopad jejich provádění [53].
Sledování projektů je mimoto důležitým prvkem každoročního hodnocení a výběru projektů OVP, u nichž se požaduje finanční pomoc počínaje druhým rokem (viz bod 42).
45. Monitorování projektů TEN-T Komisí spočívá převážně na těchto dvou prvcích:
- předkládání zpráv příjemci (zejména roční ZSP [54] a zprávy o finančním a technickém pokroku),
- kontroly projektů na místě prováděné Komisí (nebo jejím jménem).
46. Jak již bylo zmíněno u vyhodnocování projektů (viz bod 37), ZSP předložené v případě prověřovaných transakcí ukázaly, že poskytnuté informace jsou často nedostatečně podrobné nebo někdy dokonce chybí, což ztěžuje přiměřené vyhodnocení a výběru projektů a rovněž má nepříznivý dopad na sledování projektů.
To dokládá průzkum Účetního dvora u zaměstnanců zabývajících se projekty v rámci GŘ TREN.
47. Kromě ZSP projektoví úředníci dostávají rovněž zprávy o technickém a finančním pokroku, když členské státy nebo organizátoři projektu předkládají prohlášení o nákladech.
Jak bylo zmíněno v odstavci 27, neexistuje žádná vzorová struktura pro předkládání zpráv o technickém a finančním pokroku, která by od členských států vyžadovala, aby projektovým úředníkům poskytovaly informace na minimální úrovni.
48. Druhý prvek procesu sledování projektů spočívá v případě projektů k financování infrastrukturních prací v kontrolách projektů na místě, které se ve většině případů uskutečňují pouze před závěrečnou platbou.
U většiny akcí provádí projektový úředník, kterého doprovází finanční úředník, technický a finanční přezkum příslušné akce po předložení žádosti o závěrečnou platbu Komisi a před jejím provedením [55].
49. Komise však pravidelně nesleduje činnosti ani neposuzuje následný dopad, aby ověřila, zda:
- bylo dosaženo cílů politiky a zda byly dodrženy priority [56],
- byly splněny počáteční podmínky pro finanční pomoc či zda bylo dosaženo cílů projektů,
- bylo dosaženo skutečné přidané hodnoty finanční pomoci v rámci TEN-T na daný projekt a samotného projektu k vytváření transevropské dopravní sítě ve srovnání s údaji uvedenými ve fázi podání žádosti pro daný projekt.
50. Navíc, stejně jako v případě vyhodnocování (viz bod 43), se ani v procesu sledování nevyužívá externích odborníků nebo odborných znalostí, které jsou k dispozici v jiných útvarech Komise, jiných institucích (např. EIB) nebo v členských státech.
Úplné a spolehlivé údaje o projektech TEN-T nejsou snadno dostupné
51. Podle doporučení Účetního dvora v jeho výročních zprávách za rok 2001 a 2002 Komise koncem roku 2003 začlenila různé databáze TEN-T do centrálního počítačového systému [57].
Ačkoli Komise vynaložila úsilí na vypracování uživatelské příručky, vyškolení uživatelů a přidání dalších funkcí, tento počítačový systém projektoví úředníci běžně nevyužívají, a proto neobsahuje aktuální a spolehlivé informace.
Průzkum Účetního dvora u zaměstnanců zabývajících se projekty v rámci GŘ TREN ukázal, že projektoví úředníci systém nepoužívají, jelikož není uživatelsky přívětivý a je příliš zaměřen na potřeby rámcových programů RTD.
Komise proto nemůže ve svých zprávách poskytnout spolehlivé a úplné informace bez rozsáhlého a časově náročného slaďování s účetními informacemi obsaženými v centrálním účetním systému Komise.
Organizační struktura a přidělování zaměstnanců
Příliš vysoké pracovní zatížení projektových úředníků ztěžuje vyhodnocování a sledování TEN-T
52. Tabulka 2 ukazuje rozpočtové příděly a přidělení zaměstnanců na veškeré činnosti prováděné v rámci GŘ TREN od roku 2004.
Tabulka 2
Přidělení rozpočtových prostředků a zaměstnanců na činnosti GŘ TREN ke konci roku 2004
Zdroj: Evropská komise, výroční zpráva o činnosti GŘ TREN za rok 2004 a roční plán řízení na rok 2005.
Činnosti GŘ TREN – rozpočet na rok 2004 a zaměstnanci v přepočtu na plnou pracovní dobu (FTE) _BAR_
Činnost _BAR_ Rozpočet (v milionech EUR) _BAR_ % celkové částky _BAR_ Zaměstnanci FTE _BAR_ % celkového počtu _BAR_
Vnitrozemská, letecká a námořní doprava _BAR_ 76 _BAR_ 6 _BAR_ 167 _BAR_ 17 _BAR_
Transevropské dopravní sítě _BAR_ 672 _BAR_ 54 _BAR_ 55 _BAR_ 5 _BAR_
Transevropské energetické sítě _BAR_ 18 _BAR_ 1 _BAR_ 6 _BAR_ 1 _BAR_
Konvenční a obnovitelné zdroje energie _BAR_ 64 _BAR_ 5 _BAR_ 108 _BAR_ 11 _BAR_
Jaderná energie _BAR_ 154 _BAR_ 12 _BAR_ 281 _BAR_ 28 _BAR_
Výzkum související s energetikou a dopravou _BAR_ 235 _BAR_ 19 _BAR_ 103 _BAR_ 10 _BAR_
Administrativní podpora GŘ TREN _BAR_ 23 _BAR_ 2 _BAR_ 201 _BAR_ 20 _BAR_
Strategie politiky a koordinace pro GŘ TREN _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 89 _BAR_ 9 _BAR_
Celkem _BAR_ 1243 _BAR_ 100 _BAR_ 1009 _BAR_ 100 _BAR_
53. Přiměřené personální zajištění je nezbytným předpokladem pro účinné a efektivní řízení programu.
V roce 2004 bylo 459 probíhajících akcí v rámci TEN-T řízeno 18 projektovými úředníky v přepočtu na plnou pracovní dobu (FTE), v průměru tedy připadá 26 akcí na jednoho projektového úředníka FTE.
Kromě toho se skutečný počet akcí řízených jedním projektovým úředníkem značně liší (v rozmezí od 2 do 71 akcí připadajících na jednoho projektového úředníka FTE), což naznačuje nerovnoměrné přidělování akcí a zaměstnanců (zabývajících se TEN-T) mezi jednotlivými ředitelstvími, která řídí TEN-T, a v rámci těchto ředitelství.
Obavy o kontinuitu řízení projektů dále vzbuzuje velký počet akcí (24 %), které řídí přidělení národní odborníci (PNO), kteří jsou ke Komisi přiděleni pouze dočasně.
54. Výsledky průzkumu zaměstnanců, který od projektových úředníků požadoval informace o průměrné pracovní době vynaložené na jednotlivou činnost, odhalují, že většina zaměstnanců je vyčleněna na sledování projektů (35 %) a vyhodnocování a výběr návrhů (16 %) (viz schéma 2).
Velké množství času se však v průměru vynakládá rovněž na "podporu dokumentů politické povahy a/nebo legislativních návrhů" (11 %), a to navzdory existenci útvarů pro politiku v každém ze čtyř výkonných ředitelství.
Graf 2
Průměrná doba podle činnosti
Zdroj: Účetní dvůr.
+++++ TIFF +++++
55. Vysoké pracovní zatížení projektových úředníků podílejících se na široké škále činností znamená, že nelze dostatečnou pozornost věnovat hlavním činnostem, jako vyhodnocování projektů a jejich sledování, včetně pravidelných kontrol na místě.
Vzhledem k tomu, že tyto kontroly jsou podstatným prvkem sledování projektů, nepovažuje to Účetní dvůr za uspokojivé.
Kvalifikace projektových úředníků pro TEN-T: omezené odborné znalosti o otázkách dopravy
56. Projektoví úředníci TEN-T hrají důležitou úlohu v procesu vyhodnocování projektů, jejich výběru a sledování.
Zejména v souvislosti s OVP závisí rozhodnutí, zda pokračovat ve financování projektu, či zda jej pozastavit nebo zrušit, do značné míry na posouzení, které provádějí projektoví úředníci, obvykle bez pomoci a rady externích odborníků.
Za těchto okolností je podstatné, aby projektoví úředníci měli potřebné technické znalosti související s otázkami dopravy.
57. Analýza technické odbornosti projektových úředníků [58] však ukázala, že méně než polovina má vysokoškolské vzdělání v oboru souvisejícím s dopravou [59].
Navíc velmi mnoho statutárních zaměstnanců před svým přijetím na místo projektového úředníka pro TEN-T postrádalo odborné zkušenosti související s dopravou.
Pro srovnání, 8 z 11 PNO takovéto odborné zkušenosti má.
I když nedostatek předchozích odborných zkušenosti v dané oblasti neznamená nutně nedostatečnou způsobilost, je dostatečná technická odbornost v oblasti dopravy podstatná pro kvalitu vyhodnocování, výběr a sledování takovýchto složitých technických projektů.
58. Těmito nedostatky se navíc přiměřeně nezabývají opatření v oblasti odborného vzdělávání.
Analýza činností v oblasti odborného vzdělávání, na nichž se v letech 2001 až 2004 podílelo 30 projektových úředníků (z toho se u 6 jednalo o PNO), ukázala, že 24 z těchto 30 osob (včetně čtyř PNO) se zúčastnilo nejméně jednoho vzdělávacího kurzu o finančních otázkách nebo otázkách postupu.
Avšak pouze 16 z 30 (včetně tří PNO) se zúčastnilo kurzu o záležitostech souvisejících s dopravou [60].
Průměrná doba trvání těchto kurzů byla navíc kratší než jeden den.
Využívání PNO omezeno pravidly Komise
59. Omezená technická odbornost většiny statutárních zaměstnanců zabývajících se projekty v rámci TEN-T je do určité míry kompenzována odbornými zkušenostmi, které nabízejí PNO.
Dočasná povaha jejich přidělení a interní pravidla Komise, která se na PNO vztahují [61], omezují jejich přínos k procesu vyhodnocování, výběru a sledování.
I když tato pravidla platí od května 2002, trvalo GŘ TREN téměř dva roky, aby vysvětlilo praktické důsledky těchto pravidel pro PNO [62].
Audit navíc zjistil, že v rozporu s těmito pravidly někteří PNO řídí projekty pocházející z jejich členského státu a že iniciují a schvalují finanční transakce.
61. Pravidla Komise mají zamezit možnému střetu zájmů.
Nevyhnutelně však znamenají, že PNO se mohou pouze částečně podílet na činnostech souvisejících s řízením projektů.
To zase znamená práci navíc pro statutární zaměstnance Komise a méně efektivní přidělování zdrojů.
Kromě toho se PNO domnívají, že jejich odbornost se plně nevyužívá a že výsledky jejich práce nejsou v Komisi vidět.
Přidělení zaměstnanců na TEN-T a jejich kvalifikace nevyhovuje novým problémům
62. Aby GŘ TREN bylo schopno řídit činnost v rámci TEN-T s podstatně větším počtem projektů a rozpočtovým přídělem počínaje rokem 2007, bude muset co nejrychleji přizpůsobit svou organizační strukturu, přidělení zaměstnanců a jejich kvalifikaci, aby odpovídaly těmto novým problémům.
63. V Komisi se v současné době zvažuje zřízení výkonné agentury pro TEN-T.
Podle analýzy nákladů a výnosů, kterou si GŘ TREN objednalo, by zřízení takovéto agentury vedlo k nárůstu účinnosti, převážně prostřednictvím toho, že [63]:
- zaměstnanci by se plně věnovali řízení TEN-T a nemuseli by se zabývat otázkami politické povahy a
- by existovala větší flexibilita při přijímání zaměstnanců.
64. Závěry analýzy nákladů a výnosů však za bližší prozkoumání nestojí, zejména kvůli příliš optimistickým parametrům a nesprávným referenčním údajům použitým při výpočtu finančních důsledků.
Mimoto by většinu zjištěných přírůstků účinnosti bylo možno dosáhnout i tehdy, pokud by GŘ TREN řídilo TEN-T "interně".
Koordinace financování dopravní infrastruktury EU
Tři hlavní programy EU k financování dopravní infrastruktury
65. Hlavními zdroji financování Společenství v případě projektů transevropské dopravní infrastruktury jsou TEN-T, strukturální fondy (SF), zejména Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR), a Fond soudržnosti (FS) [64].
Výše spolufinancování jednotlivých projektů prostřednictvím EFRR činí 75 % až 85 % [65] celkových způsobilých nákladů, zatímco FS přispívá až na 85 % způsobilých výdajů.
Naopak, příspěvek Společenství z rozpočtové linie TEN-T je omezen na 10 % celkových investičních nákladů projektu bez ohledu na zvolenou formu přispívání, s výjimkou určitých projektů, u nichž může příspěvek dosáhnout 20 % (viz bod 17).
Neúplné právní předpisy upravující financování z více zdrojů
66. Právní základy, které upravují EFRR [66], nezahrnují výslovná ustanovení pro případ současného financování ze SF nebo jiných programů financování EU.
Co se týče FS, otázku duplicit a překrývání řeší článek 9 nařízení Rady (ES) č. 1164/94 o zřízení Fondu soudržnosti [67], který stanoví, že "úhrn kombinované pomoci z fondu a jiné podpory Společenství poskytnuté na projekt nesmí přesáhnout 90 % celkových výdajů na tento projekt".
Poněvadž maximální výše podpory poskytnuté samotným FS činí 80 % až 85 % veřejných nebo rovnocenných výdajů, na jinou podporu Společenství, např. TEN-T, zbývá prostor ve výši 5 % až 10 %.
5 odst. 4 stanoví, že "finanční zdroje poskytované podle tohoto nařízení nesmějí být v zásadě přidělovány projektům nebo fázím projektů, které využívají jiných finančních zdrojů Společenství".
Použitím výrazu "v zásadě" nařízení nevylučuje spolufinancování projektu TEN-T ze dvou či více zdrojů financování Společenství.
Ve finančním nařízení TEN-T neexistují žádná další ustanovení, která by vysvětlovala využití více zdrojů financování.
68. Financování dopravního projektu z různých programů financování v rámci EU s sebou nese nebezpečí nadměrného či zdvojeného financování téhož projektu či úseku projektu z různých finančních zdrojů Společenství.
Toto nebezpečí navíc existuje také tehdy, když se kombinuje financování z programu TEN-T a:
- FS: je překročen práh 90 % pro FS,
- EFRR (nebo FS): je financováno více než 100 % způsobilých nákladů, což by znamenalo, že buď členský stát nebo organizátor projektu docilují zisku z rozpočtu Společenství.
Toto nebezpečí je však omezeno na studie, které mohou z programu TEN-T obdržet až 50 % celkových nákladů.
Terminologie používaná ve formulářích na žádosti a schvalování projektů není dostatečně jasná a konzistentní
69. Aby se omezilo riziko nadměrného či zdvojeného financování, je důležité, aby Komise měla přesné a relevantní informace o minulém, současném i budoucím financování daného navrhovaného projektu, z EU.
Členské státy musí uvádět jiné finanční prostředky Společenství v žádostech o účast na programu TEN-T, jakož i v žádostech o financování projektů z FS a v zásadě také ve finančních plánech zahrnutých do programových dokumentů SF.
V posledně jmenovaném případě jsou však informace, které má Komise k dispozici, vzhledem k decentralizovanému řízení SF, omezené.
70. Rozbor Účetního dvora týkající se vyplněných formulářů žádostí ukázal, že otázku týkající se financování z různých finančních zdrojů EU chápou jednotlivé členské státy různě, což v některých případech vedlo k nesprávným či neúplným informacím o jiných finančních zdrojích EU poskytovaných pro daný projekt TEN-T.
71. Formuláře podrobné žádosti používané u navrhovaných projektů TEN-T obsahují otázku, zda byla či bude předložená žádost o podporu z jiných zdrojů Společenství.
Znění a rozsah této otázky se u formulářů žádostí pro studie a pro práce liší, ale liší se rovněž mezi vzory z jednotlivých let a někdy i mezi jazykovými verzemi.
Např. výraz "projekt" byl v žádostech týkajících se prací zaměstnanci Komise často vykládán jako výraz vztahující se k určitému úseku projektu, pro nějž se požaduje financování EU, místo na projekt jako celek.
72. Ve formulářích na vyhodnocování projektu TEN-T navíc Komise otázku "Projekt není podporován z jiných prostředků Společenství" vykládá jako otázku vztahující se pouze na úsek, pro nějž se požaduje financování, a ne na projekt jako celek.
Ve formulářích žádosti se však stejný výraz vykládá odlišně.
Omezené využívání odborných znalostí z jiných útvarů Komise nebo z EIB při vyhodnocování
73. S cílem napomoci vyhodnocování návrhů v rámci EFRR a FS Komise uzavřela dohodu o spolupráci a rámcovou smlouvu s EIB.
V případě projektů financovaných společně oběma institucemi EIB poskytuje štědře veškeré své technické a ekonomické rozbory a závěry, a to jak ve fázi schvalování, tak i ve fázi sledování.
V případě projektů, u nichž nebyla podána žádost o financování z EIB, je možné u projektu navrhovaného pro financování využít odborných znalostí EIB při předběžném vyhodnocování technických nebo finančních hledisek.
GŘ REGIO mimoto využívá dalších externích odborníků při posuzování projektů.
Za tímto účelem byla uzavřena víceletá rámcová smlouva s asociací konzultantů v oblasti dopravy.
74. Jak bylo zmíněno v části týkající se vyhodnocování a výběru (bod 43), návrhy TEN-T vyhodnocují hlavně zaměstnanci Komise z GŘ TREN.
Nevyužívají se specifické odborné znalosti, které nabízejí GŘ REGIO nebo EIB.
Tyto zdroje by se mohly využít zvláště u předběžných kontrol projektů, které se nacházejí v regionech nebo členských státech způsobilých pro financování z EFRR nebo FS.
75. Praxe nebo programy v oblasti vyhodnocování, které existují v oblasti strukturální politiky, např. MEANS [68], zaměřující se na zlepšení způsobu vyhodnocování infrastrukturních projektů, se při hodnocení projektů TEN-T nevyužívají.
Vzhledem k nedostatečnosti informací není možná koordinace prostřednictvím konzultací mezi útvary
76. Konzultace mezi útvary (KMÚ) představují formální přístup Komise ke koordinaci, na jehož základě všechny ostatní útvary Komise, včetně právní služby, poskytují ve lhůtě 10 pracovních dnů stanovisko [69] k seznamu projektů navrhovaných pro financování z EU.
Tímto postupem ověřují různé útvary Komise mimo jiné, zda může dojít k překrývání financování EU [70].
77. Efektivnost konzultací mezi útvary závisí do značné míry na kvalitě a dostupnosti informací, které mají jednotlivé útvary Komise k dispozici.
Vzhledem k omezenému času, který je pro odpověď v rámci KMÚ k dispozici, musí být příslušné informace přesné a pro konzultace snadno dostupné.
V Komisi ani v příslušných útvarech však není k dispozici žádná databáze, v níž by se soustředily informace o finančních prostředcích EU přidělených na dopravní projekty.
Tak tomu je zejména v případě EFRR, který řídí GŘ REGIO, kdy členské státy mohou pouze uvést opatření, ale nevyžadují se od nich podrobné informace o projektech v rámci jejich operačních programů nebo programových doplňků, jelikož projekty nejsou v této fázi schváleny.
78. Tento nedostatek informací omezuje efektivnost provedených KMÚ.
To dokládá odpověď uvedená u několika KMÚ pro projekty TEN-T, u nichž bylo vydáno příznivé stanovisko, avšak s výhradou, že překrývání s jiným financováním EU nelze vyloučit.
Dodatečná koordinační opatření nejsou plně využita
79. Kromě KMÚ existují rovněž další možnosti zlepšení koordinace financování EU v oblasti dopravy [71].
Tyto alternativy však Komise nevyužívá plně a soustavně [72].
ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ
Potřeba soustředit financování TEN-T na úseky projektů s nejvyšší evropskou přidanou hodnotou
80. Účetní dvůr zjistil, že finanční pomoc v rámci TEN-T nebyla vždy přidělována nejefektivněji.
Pomalé provádění PP (zejména přeshraničních úseků projektů), velký počet financovaných akcí a nízké průměrné míry financování měly záporný dopad na stanovování priorit financování TEN-T (viz body 11 až 24).
81. Komise a členské státy, které společně odpovídají za účinné a efektivní přidělení rozpočtových prostředků a provedení projektů, by měly přijmout tato opatření:
- členské státy by měly stanovovat priority u svých navrhovaných projektů přesněji, a to na základě jednoznačných kritérií způsobilosti, výběrových kritérií a kritérií pro udělení podpory, která stanoví Komise.
Komise by měla vybírat návrhy pouze na základě těchto kritérií, bez ohledu na obavy členských států, aby šlo o "spravedlivý podíl",
- Komise a členské státy by měly dát nejvyšší prioritu provedení stávajících PP, zejména přeshraničních úseků, a měly by podporovat legislativní a politická opatření, která usnadní koordinaci projektů TEN-T.
V této souvislosti lze uvítat jmenování "evropských koordinátorů", jak je stanoveno hlavními směry politiky TEN-T na rok 2004 [73],
- Komise by měla zavést minimální míry financování do nařízení TEN a zajistit, aby příspěvek Společenství ke každému jednotlivému projektu byl dostatečný, aby byl zajištěn žádoucí katalytický účinek,
- Komise by měla doplnit navrhované zvýšení podílu financování Společenství dvoustrannou dohodou s členskými státy k tomu, aby přijaly nezbytná finanční a technická opatření k provedení vybraných projektů v dohodnutém časovém rámci, zejména u přeshraničních úseků [74].
Právní rámec je nutno doplnit a uplatňovat jednotně
82. Pro příjemce je vzor rozhodnutí o financování hlavním právním základem, jenž stanoví podmínky, které je nutno dodržet k získání finanční pomoci v rámci TEN-T.
I přes několik úprav se vzor rozhodnutí o financování musí ještě zlepšit, aby zajistil účinné sledování projektů a efektivní provádění kontrol (viz body 25 až 29).
83. K vytvoření jednotného a úplného právního rámce by Komise měla:
- zavést formy pomoci, kterými lze nejlépe dosáhnou cílů politiky TEN-T, a zrušit nevyužívané formy pomoci,
- doplnit vzor svého rozhodnutí o financování zavedením jednoznačných definici "studií" a "prací", harmonizací struktury pro popis prací a standardizací technických a finančních zpráv a
- zajistit jednotné uplatňování rozhodnutí o financování u členských států a příjemců, jakmile se dosáhne shody o vhodném vzoru rozhodnutí o financování.
Účinnější, transparentnější a důsledně uplatňovaný postup vyhodnocování
84. Navzdory víceletému charakteru projektů OVP zavedla Komise k vyhodnocování a výběru projektů OVP a projektů nespadajících do OVP složitý roční administrativní rámec.
Tyto náročné administrativní postupy nevedly vždy k tomu, aby byly plně k dispozici relevantní informace pro vyhodnocování, ani k řádně doloženému procesu vyhodnocování.
Navíc neexistuje soudržná a konzistentní metodika zavedená Komisí na posuzování základních podmínek pro financování a na kontrolu dodržování kritérií pro podávání žádosti a jejich vyhodnocování.
V důsledku toho provádí Komise vyhodnocování a výběr projektů způsobem ad hoc a bez zdokumentovaných a veřejně přístupných pokynů (viz body 30 až 43).
85. Pro zajištění časově a nákladově efektivnějšího, transparentnějšího a důsledně uplatňovaného procesu vyhodnocování by Komise měla:
- zrušit současný každoroční postup vyhodnocování a výběrů projektů OVP a projektů nespadajících do OVP a zavést rezervní seznam navrhovaných projektů nespadajících do OVP, které by mohly absorbovat prostředky nevyužité v rozpočtu na OVP,
- omezit papírování zavedením jediného vzorového formuláře žádosti a vyhodnocení, který by zahrnoval všechny podstatné informace o projektu,
- zavést dvoustupňový proces vyhodnocování, v němž se nejdříve posoudí hlavní kritéria, např. základní podmínky pro finanční pomoc, ekonomická životaschopnost, vyzrálost a slučitelnost s právními předpisy v oblasti životního prostředí, a poté se posoudí předem vybrané návrhy podle zbývajících hodnotících kritérií,
- před každou výzvou k předložení návrhů vytvořit veřejně přístupnou příručku o vyhodnocování, jak to vyžadují standardy vnitřní kontroly (ICS) Komise, a specifické pokyny, aby členské státy mohly provést předběžné vyhodnocení s úplnou znalostí metodiky Komise,
- revidovat formulář schvalování projektů, který od hodnotitelů Komise vyžaduje, aby jednoznačněji a úplněji vysvětlili a doložili výsledky vyhodnocení pro všechna kritéria, která jsou stanovena v právním základu,
- široce využít pomoci externích odborníků a využívat častěji odborných znalostí a informací, které mají k dispozici jiná GŘ, zejména GŘ REGIO, a EIB, což umožní účinněji využívat zaměstnance a zajistí objektivní a specifické technické odborné znalosti, když jsou zapotřebí, a
- snížit počet hodnocení v rámci nového šestiletého programu OVP soustavnějším využíváním víceletých právních závazků [75].
To by umožnilo převést zaměstnance na samotné vyhodnocování a sledování projektů.
Pečlivější sledování projektů
86. U probíhajících projektů jsou informace, které příjemci Komisi poskytují, často příliš omezené, než aby umožnily projektovým úředníkům efektivně a účinně sledovat projekty.
Sledování ze strany Komise zejména pravidelně neověřuje, zda byly dodrženy základní podmínky, např. splnění cílů politiky nebo dodržení celkových limitů financování, během celé doby životnosti projektu (viz body 44 až 51).
87. Pro dosažení pečlivějšího a transparentnějšího sledování projektů by Komise měla:
- zrevidovat stávající vzor ZSP, který od příjemců vyžaduje, aby poskytli veškeré podstatné informace o stavu a plánování projektu,
- stanovit minimální požadavky, pokud jde o technické a finanční informace, které mají být poskytnuty, což by umožnilo provést srovnání mezi projekty a členskými státy s ohledem na dosažený pokrok,
- provádět kontroly na místě v rané fázi projektu, aby bylo možno včas přijmout nápravná opatření, popřípadě doplněné pravidelným posuzováním následného dopadu.
Toto následné hodnocení by se mělo konat po dokončení jednotlivých úseků projektu, jelikož takové vyhodnocení jednotlivých akcí se nemusí ukázat jako nákladově efektivní,
- využívat při sledování častěji externích odborníků a informace a odborné znalosti, které jsou k dispozici v jiných GŘ, jiných institucích, např. EIB, a v členských státech a
- pokračovat ve svém úsilí o vytvoření jednotného počítačového systému nebo databáze, která by poskytovala spolehlivé a úplné informace o projektech TEN-T.
Potřeba upravit organizační strukturu a zdroje
88. Vyhodnocování a sledování projektů je ztíženo nadměrným pracovním vytížením zaměstnanců přidělených v rámci Komise na řízení TEN-T.
Nedostatečné vzdělání a/nebo omezené odborné zkušenosti ve specifických oblastech souvisejících s dopravou u významného počtu projektových úředníků TEN-T nejsou dostatečně řešeny opatřeními v odborné přípravě.
Nedostatek odborných znalostí vyrovnává do určité míry účast PNO. Avšak dočasný charakter jejich přidělení a vnitřní pravidla Komise o využívání PNO limitují jejich příspěvek k procesu vyhodnocování, výběru a sledování (viz body 52 až 64).
89. S ohledem na očekávané značné zvýšení rozpočtu na TEN-T je nezbytné, aby Komise účinně využívala své lidské zdroje.
Za tímto účelem Účetní dvůr Komisi doporučuje, aby:
- analyzovala přiměřenost počtu zaměstnanců v oblasti TEN-T a jejich kvalifikace s ohledem na skutečné potřeby,
- podněcovala projektové úředníky, aby se účastnili vzdělávacích činností zaměřených na otázky související s dopravou,
- přezkoumala roli PNO v úkolech souvisejících s řízením projektu a v možném rozsahu přidělovala PNO především odpovědnosti ve sféře politiky,
- zvážila návrat k centralizovanější formě řízení projektů se zvláštním útvarem, který by se zabýval přeshraničními projekty, shromažďoval veškeré odborné znalosti související s projekty, zredukoval koordinační činnosti, umožnil účinnější a pružnější řízení zdrojů a poskytl vnitrostátním orgánům jedno kontaktní místo pro všechny druhy dopravy, a
- případně převedla řízení programu na výkonnou agenturu nebo podobný subjekt, avšak pouze tehdy, bylo-li by to odůvodněno důkladnou analýzou nákladů a zisků.
Je nutno dále posílit koordinaci financování dopravní infrastruktury Společenství
90. Koordinace financování dopravní infrastruktury Společenstvími v Evropské unii neumožňuje Komisi zjistit všechny případy nadměrného či dokonce duplicitního přidělování fondů.
Hlavní příčinou je to, že právní základy různých programů EU nevyjadřují jednoznačně, zda a za jakých podmínek a v jakém rozsahu je financování projektů z více zdrojů přípustné (viz body 65 až 79).
91. K posílení koordinace financování Společenství v oblasti dopravní infrastruktury se Komisi doporučuje, aby přijala tato dodatečná opatření:
- přepracovala formuláře žádostí, schvalování a sledování projektů nebo zprávy tak, aby obsahovaly jednoznačnou otázku, zda projekt TEN-T, a ne pouze jeho úsek, dostává či obdržel jiné finanční prostředky,
- včas si vyměňovala příslušné informace mezi jednotlivými svými útvary (hlavně GŘ TREN a GŘ REGIO), ale také se správami jednotlivých členských států a Evropskou investiční bankou, což vyžaduje mimo jiné vytvoření vhodných postupů a nástrojů, např. společné databáze obsahující informace o všech dopravních projektech financovaných EU, a
- poskytovala finanční pomoc v rámci TEN-T projektům financovaným z více zdrojů EU až po podpisu "ujednání o pracovním postupu" mezi Komisí a daným členským státem pro odlišení různých mechanismů financování.
Takovýto přístup by usnadnil rovněž sledování projektů a kontrolu nákladů, jejichž úhradu příjemci nárokují.
Tuto zprávu přijal Evropský účetní dvůr na svém zasedání v Lucemburku dne 15. prosince 2005.
Za Účetní dvůr
Hubert Weber
předseda
[1] Zpráva skupiny na vysoké úrovni o transevropské dopravní síti, 27. června 2003, odstavec 7.
[2] Články 154 až 156 Smlouvy o ES.
[3] Čl. 154 odst. 2 Smlouvy o ES.
[4] Na rozdíl od nepřímého, společného nebo decentralizovaného řízení (např. strukturální fondy).
[5] Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (Úř. věst. L 228, 9.9.1996, s. 1), ve znění rozhodnutí č. 1346/2001/ES ze dne 22. května 2001 (Úř. věst. L 185, 6.7.2001, s. 1) a rozhodnutí č. 884/2004/ES ze dne 29. dubna 2004 (Úř. věst. L 167, 30.4.2004, s. 1).
[6] Nařízení Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí (Úř. věst. L 228, 23.9.1995, s. 1), ve znění nařízení (ES) č. 1655/1999 ze dne 19. července 1999 (Úř. věst. L 197, 29.7.1999, s. 1), nařízení (ES) č. 788/2004 ze dne 21. dubna 2004 (Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 17) a nařízení (ES) č. 807/2004 ze dne 21. dubna 2004 (Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 46).
[7] Rozhodnutí Komise K(2001) 2654 v konečném znění ze dne 19. září 2001, ve znění rozhodnutí K(2004) 3242 ze dne 26. srpna 2004 a rozhodnutí K(2005) 213 ze dne 3. února 2005.
[8] Hlavní trať podél západního pobřeží (železnice)V příloze 1 nejsou uvedeny tyto tři prioritní projekty, jelikož již byly dokončeny:Stálý spoj Öresund (dokončeno v roce 2000)Železniční spojení Cork-Dublin-Belfast-Stranraer (dokončeno v roce 2001)Letiště Malpensa (dokončeno v roce 2001).
[9] Existují čtyři provázané skupiny projektů (viz příloha 1 rozhodnutí Komise K(2001) 2654 v konečném znění ze dne 19. září 2001):Skupina 1–2: Odstranění problematických míst v železniční síti ke zlepšení nákladní a osobní dopravySkupina 3: Přeshraniční projekty v rámci Společenství a přeshraniční projekty s třetími zeměmiSkupina 4: Inteligentní dopravní systémy v silniční dopravěSkupina 5: Inteligentní dopravní systémy v letectví.
[10] Je-li příjemcem mezinárodní organizace nebo Evropské hospodářské zájmové sdružení, doplňují rozhodnutí Komise o financování smlouvy o grantu podepsané mezi Komisí a příjemcem.
Kromě informací uvedených v rozhodnutí Komise o financování obsahují smlouvy o grantu podrobnější popis činností v rámci projektu.
[11] Článek 5a nařízení (ES) č. 2236/95, ve znění nařízení (ES) č. 1655/1999.
[12] Příloha I rozhodnutí Komise K(2001) 2654 ze dne 19. září 2001, ve znění doporučení Komise K(2005) 213 v konečném znění ze dne 3. února 2005.
[13] Tento audit se nezabývá plněním povinností členských států, pokud jde o vyhodnocení, sledování a finanční kontrolu projektů podle finančního nařízení TEN (zejména článků 12 a 15 nařízení (ES) č. 2236/95 ve znění nařízení (ES) č. 1655/1999, nařízení (ES) č. 788/2004 a nařízení (ES) č. 807/2004).
[14] Účetní dvůr, výroční zprávy za rozpočtové roky 2001 (Úř. věst.
C 295, 28.11.2002), odstavce 4.11 až 4.36 a 4.74, 2002 (Úř. věst.
C 286, 28.11.2003), odstavce 6.22 až 6.42 a 6.57 a 2003 (Úř. věst.
C 293, 30.11.2004), bod 6.24.
[15] Bylo přihlédnuto k 24 standardům Komise vnitřní kontroly přijatým v prosinci 2001, které musí dodržovat všechny útvary Komise při řízení svých zdrojů (viz Evropská komise, "Normy interních kontrol v rámci služeb Komise" (SEK(2001) 2037, 31. prosince 2001 a SEK(2003) 1287 v konečném znění ze dne 26. listopadu 2003).
[16] Železnice, silnice, vnitrozemské vodní cesty, přístavy, letiště, družicové navigační systémy, inteligentní dopravní systémy v silniční a železniční dopravě.
[17] Čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 1692/96/ES.
[18] Sdělení Komise o "Rozvoji transevropské dopravní sítě. Inovační řešení financování a interoperabilita elektronických systémů výběru mýta", KOM (2003) 132 v konečném znění ze dne 23. dubna 2003.
[19] Vnitrozemská vodní cesta Seina-Scheldt.
[20] Nizozemsko a Švédsko.
[21] Finsko.
[22] EU znamená projekty řízené mezinárodními organizacemi (jako jsou ESA, Eurocontrol).
[23] Vyjma provázaných skupin projektů č. 4 a 5 tvořených projekty inteligentních dopravních systémů.
[24] Zbývající 3 % jsou plánována pro přeshraniční projekty s třetími zeměmi a deseti novými členskými státy EU.
[25] Nový návrh na novelizaci finančního nařízení TEN, který umožňuje další zvýšení až na 50 %, nyní projednávají rozpočtové orgány.
[26] Ačkoli finanční nařízení TEN žádný limit neuvádí, Komise uplatňuje práh 10 % na infrastrukturní práce.
[27] V období 1995 až 2004 bylo poskytnuto pouze 13 příspěvků na úroky z úvěrů a jednou prostředky z nástroje rizikového kapitálu při celkovém počtu 1143 podporovaných akcí.
[28] V období 1995 až 2004 bylo na studie využito 84 % rozpočtových prostředků přidělených zemím FS.
[29] Průměrné finanční prostředky přidělené na práce činí 5,0 milionů EUR, zatímco průměrné finanční prostředky na studie činí 3,4 milionu EUR.
[30] Od 10 % do 15 % a v některých případech až 30 % či dokonce 50 % (viz článek 7 návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, KOM (2004) 475 v konečném znění ze dne 14. července 2004).
[31] Čl. 19a odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 1692/96/ES ve znění rozhodnutí č. 884/2004/ES.
[32] Článek 10 nařízení (ES) č. 2236/95.
[33] Po těchto revizích verze používaná v roce 2004 nyní jednoznačněji vymezuje odpovědnosti každé osoby zapojené do vyhodnocení akce TEN-T.
Obsahuje pevně stanovené termíny zahájení a dokončení, vyžaduje od příjemců podrobnější rozpis rozpočtových prostředků podle činností, stanoví lhůty pro předkládání zpráv, definuje jednoznačněji způsobilost nákladů a vysvětluje povinnost propagace.
[34] Výroční zpráva za rozpočtový rok 2002, bod 6.37.
[35] V 6 z 10 příslušných případů byly žádosti o závěrečnou platbu předloženy bez požadovaných informací o výsledcích studie, která je k dispozici.
[36] Studií je jakákoli přípravná analýza, přehled, plán nebo návrh provedený před začátkem realizace s cílem stanovit charakteristiky projektu a opatření nezbytná k vypracování a provedení různých fází daného projektu a nezbytný předpoklad pro stavební povolení a konečné rozhodnutí příslušných orgánů o zahájení realizace.
Studie mohou zahrnovat služby materiální povahy (např. zkušební konstrukce, geologické průzkumy, průzkum staveniště a provedení zkušebních vrtů) za předpokladu, že 1. jsou nezbytné k vydání stavebního povolení nebo konečného rozhodnutí o zahájení realizace a 2. výsledkem není produkt určený k obecnému používání.
Výsledkem studie je popisný nebo analytický dokument zahrnující technickou, ekonomickou, finanční, právní a environmentální oblast.
[37] K pracím patří jakékoli služby a veřejné zakázky po zahájení realizace (včetně nezbytných přípravných opatření, aby bylo možné realizaci zahájit) zahrnující skutečnou realizaci, výstavbu nebo uvedení do provozu dané fyzické konstrukce nebo projekt sloužící k obecnému užívání (podrobněji definováno v rozhodnutí Komise nebo smlouvě pro jakýkoli konkrétní projekt).
Veškeré činnosti v oblasti dohledu a/nebo dozoru, potřebný podrobný návrh nebo návrh alternativního řešení by se měly považovat za nedílnou součást prací bez ohledu na to, zda je příjemce nebo třetí strana provede.
Práce zahrnují rovněž provedení a/nebo výstavbu jakéhokoli fyzického opatření ke zmírnění dopadů na životní prostředí, jak je popsáno v příslušném posouzení vlivu na životní prostředí.
[38] Viz body 52 a 64 o personálním zajištění TEN-T.
[39] Formuláře, které se mají použít, závisí na tom, zda se jedná o projekt OVP nebo projekt nespadající do OVP, projekt financovaný v prvním roce či následných letech a zda se projekt týká studie nebo prací.
[40] Navzdory tomu, že pravidla byla objasněna v příručce postupů a příručce TEN-T GŘ TREN, audit Účetního dvora zjistil, že u 28 z celkem 72 projektů byly návrhy předloženy po termínu až 56 dnů.
[41] Např. analýza nákladů a výnosů, prohlášení o přezkoumání alternativních možností soukromého a veřejného financování, popis kontrolních opatření, která mají provádět členské státy, přímé či nepřímé sociálně ekonomické účinky, zejména na zaměstnanost, a předběžný harmonogram prací, který se omezuje na uvedení termínu zahájení a termínu dokončení projektu.
[42] PP14 – Modernizace hlavní trati podél západního pobřeží.
[43] Finanční nařízení TEN stanoví čtyři základní podmínky (viz článek 5 nařízení (ES) č. 2236/95):pomoc Společenství se poskytuje v zásadě pouze tehdy, jestliže se při provádění projektu vyskytnou finanční překážky,pomoc poskytovaná Společenstvím nesmí překročit minimální částku považovanou za nezbytnou ke spuštění projektu (čl. 5 odst. 2),bez ohledu na formu zvolené pomoci nesmí celková částka pomoci poskytované Společenstvím podle tohoto nařízení překročit 10 % z celkových investičních nákladů (20 % ve zvláštních případech (čl. 5 odst. 3),finanční zdroje poskytované podle tohoto nařízení nesmějí být v zásadě přidělovány projektům nebo fázím projektů, které využívají jiných finančních zdrojů Společenství.Dodržování podmínek, které byly přidány po revizi hlavních směrů TEN-T v roce 2004 a finančního nařízení TEN, nebylo analyzováno, poněvadž je ještě příliš brzy na posouzení jejich uplatňování.
[44] Kritéria uvedená ve finančním nařízení TEN lze shrnout takto (viz článek 6 nařízení (ES) č. 2236/95):míra jejich přispění k cílům a prioritám stanoveným v hlavních směrech politiky TEN-T,projekt je potencionálně ekonomicky životaschopný,finanční rentabilita projektu je v době žádosti nedostatečná,je nutné brát ohled na vyzrálost projektu, stimulující účinek na veřejné a soukromé finance, kvalitu finančního návrhu projektu, přímé či nepřímé sociálně ekonomické účinky, zejména na zaměstnanost, důsledky pro životní prostředí,v případě přeshraničních projektů je třeba brát v úvahu koordinaci různých částí těchto projektů v čase.
[45] Ve 12 z celkem 72 prověřovaných případů.
[46] EGNOS AOC Předprovozní studie kritického návrhu implementace.
Od roku 1995 Komise spolufinancovala 11 studií, přičemž celková částka poskytnutých finančních prostředků do roku 2004 (130,4 milionů EUR) překračuje maximální práh o částku 29,7 milionům EUR.
[47] V 15 z celkem 31 příslušných akcí, které byly prověřovány, Komise neposoudila všechny cíle.
[48] Tak tomu bylo u vyhodnocení studií, u nichž nebyly zodpovězeny otázky k ekonomickému a finančnímu vyhodnocení, ačkoli se to ve formuláři žádosti požadovalo.
[49] U 15 akcí, u nichž byl návrh předložen po termínu, byla otázka na dodržení termínu pro předložení návrhů zodpovězena kladně.
[50] Výroční zpráva za rozpočtový rok 2001, bod 4.35 a odpověď Komise.
[51] Všimněte si však, že hlava III finančního nařízení (čl. 160 odst. 3) stanoví zvláštní pravidla platná pro najímání odborníků pro rámcové programy RTD.
[52] Čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2236/95.
[53] Článek 15 nařízení (ES) č. 2236/95.
[54] Rozhodnutí o financování jednotlivých projektů vymezující podrobněji povinnosti v oblasti sledování stanoví, že ZSP musí členské státy předkládat Komisi každý rok do 31. ledna (počínaje rokem 2004 do 31. března).
Ve vzoru ZSP zavedeném Komisí se od členských států vyžaduje, aby přibližně na jedné straně popsaly provedené činnosti, důvody případného zpoždění při provádění projektu, aby uvedly, zda zůstávají cíle nezměněny, zda je projekt financován z jiných prostředků Společenství, upřesnily provedené platby, přiložily příslušné informace k prokázání shody s právními předpisy EU a aby poskytly rozpis nákladů.
K ZSP je nutno u projektů OVP přiložit dvě tabulky, které poskytují přehled přidělených částek na výdaje a vzniklých výdajů.
[55] 80 % rozhodnutí přijatých v roce 2004, u nichž předcházela mise na místě.
[56] Např. zda je dosud platná původní analýza nákladů a výnosů provedená ve fázi vyhodnocování projektu a jaký byl skutečný dopad přispění Společenství na veřejné/soukromé finance, na zaměstnanost nebo na životní prostředí.
[57] Systém řízení programu (SŘP).
[58] Byly analyzovány životopisy 13 statutárních projektových úředníků a 11 PNO (kteří pracují nebo pracovali na projektech TEN-T od roku 2001).
[59] Např. diplomy DESS v dopravě, M.Sc v plánování dopravy, inženýr pro dopravní infrastruktury.
[60] Analýza školících činností byla provedena na základě informací uvedených ve školících kartách a pasech každého jednotlivého zaměstnance.
[61] Rozhodnutí Komise K(2002) 1559 ze dne 30. dubna 2002, ve znění rozhodnutí Komise K(2003) 406 ze dne 31. ledna 2003 a rozhodnutí Komise K(2004) 577 ze dne 27. února 2004.
Článek 6 stanoví, že PNO "nesmí sami za žádných okolností (…) zastupovat Komisi s cílem přijmout závazek (finanční či jiný) nebo jednat jejím jménem".
V pravidlech se mimoto uvádí, že "je nutno vynaložit veškeré úsilí, aby se zamezilo střetu zájmů nebo podezření na takovýto střet s ohledem na povinnosti PNO, jsou-li přiděleni Komisi".
Navíc článek 52 finančního nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002 uvádí, že "ke střetu zájmů dojde, pokud je z rodinných nebo citových důvodů, důvodů politické nebo národní spřízněnosti, z hospodářských zájmů nebo jiných z jakýchkoli jiných společných zájmů s příjemcem, poškozen nestranný a objektivní výkon funkcí účastníka, který je příslušný pro plnění rozpočtu nebo interního auditora".
[62] Praktické důsledky těchto pravidel jsou ty, že PNO:se může sám zúčastnit mise nebo externích schůzek pouze jako pozorovatel nebo z informačních důvodů, s výjimkou zvláštních okolností schválených generálním ředitelem,se nemůže podílet na procedurální fázi schvalovaných finančních transakcí, což znamená, že PNO nemůže iniciovat nebo ověřit žádnou finanční transakci,nemůže působit jako člen hodnotící komise anemůže působit jako projektový úředník u projektů pocházejících z jeho vlastního členského státu a od organizace, z níž byl přidělen.
[63] Posouzení nákladů a výnosů externího řízení finanční pomoci Společenství pro sítě TEN-T, závěrečná zpráva z června 2004.
[64] FS a EFRR vyhrazují velký podíl finančních prostředků na dopravní projekty ve způsobilých členských státech nebo regionech, a to jak s ohledem na celkové disponibilní prostředky, tak i míru spolufinancování jednotlivých projektů.
Příspěvky Společenství z FS a EFRR v období 2000 až 2003 lze odhadnout na zhruba 3,3 až 3,5 miliard EUR ročně, zatímco průměrná roční rozpočtová částka na TEN-T činí 580 milionů EUR.
Kromě dotací poskytovaných těmito třemi nástroji Společenství poskytuje úvěry na financování dopravní infrastruktury Evropská investiční banka.
[65] Stropy příspěvků ze strukturálních fondů jsou stanoveny v čl. 29 odst.
3 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst.
L 161, 26.6.1999, s. 1) na 75 % celkových způsobilých nákladů v regionech, na něž se vztahuje Cíl 1, 80 % v regionech nacházejících se v členském státě zahrnutém ve Fondu soudržnosti a 85 % u nejvzdálenějších regionů a odlehlých řeckých ostrovů.
V případě investic do infrastruktury přinášejících značný čistý výnos nesmí příspěvek v regionech Cíle 1 přesáhnout 40 %.
[66] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1783/1999 ze dne 12. července 1999 o Evropském fondu pro regionální rozvoj (Úř. věst. L 213, 13.8.1999, s. 1) a nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech.
[67] Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst.
L 130, 25.5.1994, s. 1).
[68] Prostředky k vyhodnocování akcí strukturální povahy.
[69] Buď příznivé stanovisko (bez připomínek či s připomínkami), pozastavené stanovisko (např. do předložení dalších informací) nebo zamítavé stanovisko.
Není-li vydáno žádné stanovisko ve lhůtě 10 pracovních dnů, znamená to tiché příznivé stanovisko.
Lhůta se prodlužuje na 15 pracovních dnů, je-li hlavní část textu (bez příloh) delší než 20 stran.
[70] Totéž se děje u projektů FS a opatření EFRR, avšak s tím rozdílem, že KMÚ se provádí ve dvou krocích: po obdržení žádosti pro daný projekt nebo návrhu operačního programu a při vypracování předlohy rozhodnutí o financování.
Další KMÚ se uskutečňují, pokud členský stát v rámci operačního programu žádá o financování tzv. velkého projektu (s finanční pomocí větší než 50 milionů EUR).
[71] Např. účast na schůzích výborů nebo panelových schůzích (např. monitorovací výbory pro opatření FS a EFRR), Výboru pro finanční pomoc TEN-T a schůze skupiny pro vyhodnocení TEN-T; společné kontroly nebo posouzení dopadu ex post; výměna příslušné dokumentace (např. zprávy o pokroku projektu) nebo neformální kontakty zaměstnanců různých útvarů Komise.
[72] Pozvánky na schůze výborů a hodnotící schůze se vydávají, schůze však nejsou navštěvovány systematicky; kontroly na místě provádí obvykle každé GŘ nezávisle a zprávy o projektech nejsou systematicky předávány ostatním útvarům Komise (a pokud ano, obvykle nejsou analyzovány); posouzení dopadu ex post provádějí externí odborníci u většiny strukturálních akcí, ale zjištění nejsou oznamována GŘ TREN.
[73] Viz článek 17a rozhodnutí č. 1692/96/ES ve znění rozhodnutí č. 884/2004/ES.
[74] Viz návrh stanoviska Výboru pro dopravu a cestovní ruch EP pro Rozpočtový výbor k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí a o novelizaci nařízení Rady (ES) č. 2236/95.
[75] Jak již pro některé druhy projektů předpokládalo finanční nařízení TEN (viz čl. 5 odst. 5 nařízení (ES) č. 2236/95 ve znění nařízení (ES) č. 807/2004).
--------------------------------------------------
CS
SEK(2005) 1658
SDĚLENÍ KOMISE
Použití článku 228 Smlouvy o ES
I. Úvod
1. Možnost uložení peněžitých sankcí členskému státu, který nevyhověl rozsudku, jímž bylo konstatováno porušení smlouvy, zavedla Maastrichtská smlouva, která v tomto smyslu změnila původní článek 171 (nynější článek 228) Smlouvy o ES a článek 143 Smlouvy o Euratomu [1].
2. V roce 1996 zveřejnila Komise první sdělení o použití tohoto ustanovení [2].
V roce 1997 následovalo druhé sdělení, které se týkalo zejména metody výpočtu penále [3].
V roce 2001 přijala Komise interní rozhodnutí, kterým stanovila koeficient délky porušení k výpočtu penále [4].
Soudní dvůr Evropských společenství mezitím vynesl tři rozsudky na základě článku 228 [5].
Kritéria vytvořená ve sděleních z let 1996 a 1997 byla potvrzena praxí Soudního dvora [6].
3. Toto sdělení nahrazuje sdělení z let 1996 a 1997.
V podstatě shrnuje prvky obou předchozích sdělení, ale bere v úvahu i příslušné rozsudky Soudního dvora vyhlášené po zveřejnění těchto sdělení, zejména co se týče nástroje paušální částky a principu proporcionality.
Dále je v něm aktualizována metoda výpočtu sankcí, která byla přizpůsobena situaci po rozšíření EU.
4. Konečné rozhodnutí ve věci uložení sankcí podle článku 228 přísluší Soudnímu dvoru, který má v této oblasti neomezenou soudní pravomoc.
Komisi jakožto strážkyni smluv však přísluší rozhodující úloha, neboť zahajuje řízení podle článku 228 a případně podává žalobu k Soudnímu dvoru a navrhuje uložení platby paušální částky a/nebo penále v určité výši.
Z důvodu průhlednosti uvede Komise v tomto sdělení, jaká kriteria hodlá uplatňovat při navrhování výše peněžitých sankcí Soudnímu dvoru, jež jsou podle jejího názoru přiměřené okolnostem jednotlivých případů.
Komise poukazuje na to, že se při volbě kriterií a jejich uplatnění řídí potřebou zajistit účinné používání práva Společenství.
5. Užití níže uvedených pravidel a kritérií v individuálních případech i příslušné judikatury Soudního dvora umožňuje Komisi, aby dále rozvíjela svůj právní náhled i po schválení tohoto sdělení.
Jelikož peněžitá sankce musí vždy odpovídat okolnostem případu, vyhrazuje si Komise při užití volné úvahy možnost odchýlit se od těchto obecných pravidel a kritérií, bude-li se to v určitém konkrétním případě jevit jako oprávněné a bude-li takové odchýlení dostatečně opodstatněno včetně případu uložení paušální částky.
II. Obecné zásady
6. Pro výši sankce je rozhodující účel, který je jejím uložením sledován a který spočívá v účinném používání práva Společenství.
Podle názoru Komise musí být při stanovení sankce uplatněna tato tři zásadní kritéria:
– závažnost porušení práva,
– doba trvání tohoto porušování,
– odstrašující účinek sankce postačující k zamezení recidivy.
7. Sankce, které Komise navrhne Soudnímu dvoru, musí být pro členské státy předvídatelné a jejich výše musí být stanovena postupem uplatňujícím zásadu proporcionality a rovného zacházení se všemi členskými státy.
Tento postup musí být rovněž jasný a jednotný, neboť Komise je povinna před Soudním dvorem odůvodnit výši navrhované částky.
8. Z hlediska účinnosti sankce je důležité stanovit vhodnou výši sankce tak, aby byl zajištěn její odstrašující účinek.
Ukládání čistě symbolických sankcí by tento nástroj, který plní podpůrnou funkci v řízení o porušení smlouvy, ztratil svou účinnost a byl by v rozporu s účelem tohoto řízení, kterým je zajistit plné použití práva Společenství.
9. Z rozpočtového hlediska představuje paušální částka a penále pro Společenství „jiné příjmy“ ve smyslu článku 269 Smlouvy o ES a rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [7].
A. ULOŽENÍ PAUŠÁLNÍ ČÁSTKY
10. Ve svém sdělení z roku 1996 zastávala Komise názor, že „…penále představuje nejvhodnější prostředek k zajištění co nejrychlejšího ukončení porušování práva, což je vlastním cílem celého řízení o porušení smlouvy“.
Komise zároveň dodala, že „se nevzdává možnosti uložit zaplacení paušální částky“.
Od té doby však bylo při podávání žaloby k Soudnímu dvoru podle článku 228 systematicky navrhováno ukládání penále, která poté Soudní dvůr nařizoval a tím potvrzoval adekvátnost tohoto nástroje.
10.1.
Zkušenosti nicméně ukázaly, že členské státy zpravidla zjednají nápravu teprve v pozdním stádiu, ne-li v poslední fázi řízení podle článku 228.
Za těchto okolností je podle názoru Komise nutno nově promyslit otázku peněžitých sankcí podle článku 228.
Jestliže totiž Komise navrhne Soudnímu dvoru uložení penále pro nevyhovění rozsudku podle článku 228 teprve po jeho vynesení, je pozdní zjednání nápravy zcela beztrestné, a tudíž od tohoto opoždění účinně neodrazuje.
Pouhé uložení penále, aniž by bylo současně požadováno zaplacení paušální částky, by mohlo být považováno za souhlas s tím, že členský stát beztrestně pokračuje v porušování práva poté, co Soudní dvůr konstatoval, že uvedený členský stát neplní své povinnosti.
Komise však zastává názor, že již samo prodlení při výkonu rozsudku Soudního dvora představuje závažné porušení zásady legality a právní jistoty v právní společnosti.
10.2.
Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci C-304/02 Komise v. Francie potvrdil, že lze za totéž porušení práva zároveň uložit oba druhy peněžitých sankcí (penále a paušální částku) a poprvé uložil obě sankce.
10.3.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bude Komise při podání žaloby k Soudnímu dvoru podle článku 228 vždy navrhovat tyto sankce:
– uložení penále za každý následující den prodlení, v němž stát nevyhoví rozsudku podle ustanovení článku 228 a
– zaplacení paušální částky, která představuje sankci za pokračování v porušování práva v období mezi prvním rozsudkem pro porušení práva a rozsudkem podle článku 228.
10.4.
Rovné zacházení s členskými státy lze nejlépe zajistit doporučením uložit paušální částku a penále na základě předem stanovené objektivní metody výpočtu navrhovaných sankcí.
Tento systematický a objektivní přístup je od roku 1996 rozhodující pro postup Komise a Soudnímu dvoru při navrhování a stanovení penále podle článku 228 a prokázal svou účinnost a spravedlivost.
Uplatňování paušálních částek musí být proto prováděno stejným způsobem.
10.5. Komise ovšem ve zcela mimořádných případech nevylučuje možnost platby jediné paušální částky [8].
11. Logickým důsledkem nového přístupu k uplatnění paušálních částek je to, že Komise nestáhne žalobu v případě, že členský stát po rozhodnutí o podání žaloby a vydání rozsudku podle článku 228 ES zjedná nápravu.
Soudní dvůr, který nemůže uložit zaplacení penále, které by již bylo bezpředmětné, může naopak požadovat zaplacení paušální částky postihující dobu trvání porušování práva až do okamžiku zjednání nápravy, neboť tento aspekt právního sporu se bezpředmětným nestane.
Komise kromě toho v kterékoliv fázi soudního řízení neprodleně informuje Soudní dvůr o tom, že došlo k nápravě; totéž platí, jestliže členský stát po vydání rozsudku podle článku 228 zjedná nápravu, a tím zanikne jeho povinnost platit penále.
12. Komise od této změny systému sankcí očekává, že členské státy zjednají nápravu rychleji a že se tím zároveň sníží počet i případů, kdy je nutno podat žalobu k Soudnímu dvoru podle článku 228.
B. ZÁSADA PROPORCIONALITY
13. V judikatuře byly v poslední době vyvozeny specifické důsledky ze zásady proporcionality.
Ve věcech C-387/97 Komise v. Řecko a C-278/01 Komise v. Španělsko Soudní dvůr potvrdil, že penále musí být přiměřená okolnostem a úměrná zjištěnému porušení práva i platební schopnosti dotyčného členského státu [9].
Komise v každém jednotlivém případě pečlivě zkoumá, jak tyto zásady co nejlépe uplatnit při stanovení sankcí, které navrhuje Soudnímu dvoru.
Zejména věc C-278/01 Komise v. Španělsko názorně ukazuje, že je sankce třeba volit tak, aby mohly být vhodně přizpůsobeny předvídatelným změnám okolností.
Z tohoto hlediska lze ze zásady proporcionality a zejména ze zásady sankcí přiměřených okolnostem vyvodit čtyři závěry:
13.1.
Za prvé Komise v případech, v nichž bylo konstatováno několikeré porušení práva nebo v nichž lze podle jejího názoru tato porušení posoudit izolovaně na jasném a objektivním základě, aniž by byl dotčen účel řízení podle článku 228, navrhne pro každé z těchto porušení zvláštní sankci, aniž by toto rozlišení vedlo ke zvýšení celkového množství navržených sankcí ve srovnání s předchozí praxí.
Tento přístup spíše znamená, že celkový objem sankcí bude snížen v souladu s tím, jak dotčený členský stát částečně vyhoví rozsudku, to znamená, že zjedná nápravu po jednotlivých případech porušení.
13.2.
Za druhé lze podle názoru Soudního dvora u určitých porušení práva, jako například ve věci C-278/01 Komise v. Španělsko, která se týkala kvality vody ke koupání stanovené směrnicí 76/160/ES, kdy je podle Soudního dvora „pro členské státy plné provedení směrnice mimořádně obtížné“ a kdy „si lze představit, že by mohl žalovaný členský stát stupeň provádění směrnice ve značné míře zvýšit, aniž by však byl schopen v krátkém čase dosáhnout jejího plného provedení“.
Podle názoru vyjádřeného Soudním dvorem by za těchto okolností „sankce, jež by nebrala v úvahu případný pokrok dosažený členským státem při plnění jeho povinností, nebyla přiměřená okolnostem ani zjištěnému porušení práva“ [10].
Rovněž v případech určitých porušení práva srovnatelných s neprovedením směrnice 76/160/EHS, která stanovila čistě povinnost „výsledku“, kdy lze bez obtíží provést matematické přizpůsobení sankcí pokroku dosahovaného při dodržování ustanovení, Komise navrhne Soudnímu dvoru příslušný vzorec.
Komise bude navíc v individuálních případech zjišťovat, zda a nakolik je vhodné navrhnout podobný mechanismus přizpůsobovaní sankcí, jejž by bylo možno bez obtíží uplatnit i v odlišných případech porušení práva.
13.3.
Za třetí, věci C-278/01 Komise v. Španělsko a C-304/02 Komise v. Francie ukazují, že za jistých okolností může být nutné přizpůsobit časový rámec pro posuzování pokračujícího porušování práva po vyhlášení druhého rozsudku a pro stanovení data splatnosti penále [11].
Není-li možné vyhodnotit stupeň vyhovění rozsudku jinak než v pravidelných časových odstupech, je nutno zamezit tomu, aby částka penále dále narůstala, třebaže již bylo porušování práva ukončeno, ale jeho ukončení nemohlo být dosud konstatováno.
Komise bude sice i nadále zpravidla navrhovat denní penále, ale ve vhodných případech navrhne jiná referenční období, například období šesti měsíců nebo jednoho roku.
Vhodnost období bude záležet na metodě použité v daném právním předpisem pro kontrolu jeho dodržování.
13.4.
Za čtvrté může být za mimořádných okolností vhodné upustit od uložení penále.
Ku příkladu si lze v určitých případech nesprávného vyhovění rozsudku představit, že by členský stát mohl k určitému okamžiku potvrdit, že byla provedena veškerá potřebná opatření.
Komise následně potřebuje určitý čas ke zjištění účinnosti těchto opatření ve spolupráci s členským státem [12].
Navíc již možná členský stát v těchto výjimečných případech přijal veškerá potřebná opatření, aby vyhověl rozsudku, ale požadovaný účinek nemůže nastat dříve, než po uplynutí určité doby. V takovýchto případech by mohlo být vhodné, aby Soudní dvůr ve svém rozsudku podle článku 228 stanovil podmínky odkladu včetně možnosti, aby Komise provedla potřebná šetření ke zjištění, zda byly splněny podmínky pro stanovení počátku a konce doby odkladu.
Komise by v takovémto případě mohla Soudnímu dvoru předložit odpovídající návrh.
III. Výpočet výše penále
14. Penále vyměřené členskému státu je částka vypočtená v zásadě na základě počtu dní prodlení, aniž by byla dotčena jiná období (viz bod 13.3), jakožto sankce za nevyhovění rozsudku Soudního dvora, a to ode dne, kdy byl rozsudek žalovanému členskému státu oznámen, až do doby, kdy tento stát ukončí porušování práva.
Výše denní sazby penále se vypočte takto:
– jednotná základní paušální sazba se vynásobí koeficientem závažnosti a koeficientem doby trvání;
– získaný součin se vynásobí pevným koeficientem určitého státu (koeficient n), který zohledňuje platební schopnost tohoto státu a počet jeho hlasů v Radě.
A. STANOVENÍ JEDNOTNÉ ZÁKLADNÍ PAUŠÁLNÍ SAZBY
15. Jednotná základní paušální sazba je pevná částka, která se násobí určitými koeficienty.
Představuje sankci za porušení zásady legality a nerespektování rozsudků Soudního dvora ve všech věcech podle článku 228.
Byla stanovena tak, že:
– je Komise ponechán široký prostor k volné úvaze při užití koeficientu závažnosti porušení práva,
– částka je přiměřená finančním možnostem všech členských států,
– částka vynásobená koeficientem závažnosti je tak vysoká, že na kterýkoliv dotčený stát vykonává dostatečně silný nátlak.
Výše této částky byla stanovena na EUR 600 denně [13].
B. UPLATNĚNÍ KOEFICIENTU ZÁVAŽNOSTI
16. Již samotné nevyhovění rozsudku představuje závažné porušení práva.
Pro specifické účely stanovení částky peněžité sankce však Komise bere v úvahu dvě další hlediska, které mají úzký vztah k původnímu porušení práva, jehož existence byla konstatována v rozsudku Soudního dvora: význam právních předpisů Společenství, které členský stát porušil; následky tohoto porušení jak pro zájmy Společenství jako celku, tak i pro zájmy jednotlivých subjektů.
16.1.
Při posuzování významu právních předpisů Společenství, které dotyčný členský stát porušil, se Komise zaměří spíše na povahu a dosah těchto předpisů, než na jejich postavení v hierarchii právních norem.
Tak například porušení zásady zákazu diskriminace je vždy nutno chápat jako závažné porušením práva nezávisle na tom, zda se jedná o porušení ustanovení Smlouvy o ES samotné nebo téže zásady vyjádřené v nařízení nebo směrnici.
V zásadě představují porušení základních práv nebo čtyř základních svobod stanovených ve Smlouvě závažná porušení práva, které je nutno stíhat peněžitou sankcí, jež odpovídá jejich závažnosti.
16.2.
Dále je popřípadě nutno vzít v úvahu, že rozsudek Soudního dvora, jemuž členský stát nevyhověl, odpovídá ustálené rozhodovací praxi (například tehdy, jestliže tento rozsudek pro porušení smlouvy následuje po vynesení rozsudku obdobného charakteru v řízení o předběžné otázce).
Jasnost (nebo nejasnost či nesrozumitelnost) porušeného právního předpisu může rovněž představovat rozhodující skutečnost [14].
16.3.
Navíc je případně nutné vzít v úvahu skutečnost, že se členský stát, který považuje opatření, jež přijal ke splnění rozsudku, za dostatečná, ale Komise je považuje za nepostačující, nachází ve zcela jiné situaci, než členský stát, který nepřijal opatření žádná.
Ve druhém případě je jasné, že takový členský stát porušil ustanovení čl. 228 odst.
Rovněž nedostatek loajální spolupráce členského státu s Komisí v řízení podle čl. 228, odst.
2 prvního pododstavce představuje přitěžující okolnost [15]. Naopak k případným polehčujícím okolnostem náleží skutečnost, že je plnění rozsudku spojeno se značnými výkladovými problémy, nebo je jeho splnění v krátké lhůtě spojeno s mimořádnými obtížemi, jež vyplývají z jeho povahy.
16.4.
Následky porušení práva pro zájem celku nebo jednotlivých subjektů je nutno posoudit případ od případu.
Jednotlivě je třeba posuzovat mimo jiné tyto následky:
– ztrátu vlastních zdrojů Společenství,
– účinek porušení práva na fungování Společenství,
– závažnou nebo nenapravitelnou újmu na lidském zdraví nebo na životním prostředí,
– hospodářskou nebo jinou škodu způsobenou jednotlivcům nebo hospodářským subjektům, včetně její nehmotné stránky, jíž je například rozvoj lidské osobnosti,
– rozsah finančních následků porušení práva,
– případnou finanční výhodu, kterou získá členský stát v důsledku nesplnění rozsudku Soudního dvora,
– relativní závažnost porušení práva s přihlédnutím k obratu nebo nárůstu účetní hodnoty příslušného odvětví národního hospodářství daného členského státu,
– počet obyvatel dotčených porušením práva (porušení může být považováno za méně závažné, nedotýká-li se veškerého obyvatelstva daného členského státu),
– odpovědnost Společenství vůči třetím státům,
– skutečnost, že se jednalo o ojedinělé porušení práva nebo naopak o recidivu (například o opakované prodlení při provádění směrnic v určitém odvětví národního hospodářství).
16.5.
Přihlédnutím k zájmům jednotlivých subjektů při stanovení sankce však Komise nezamýšlí dosáhnout náhrady škody pro oběti porušení práva, jíž se mohou poškození domoci v řízení před vnitrostátními soudy.
Komisi jde spíše o zvážení účinku porušení práva na jednotlivce nebo hospodářské subjekty; tak například účinky porušení Smlouvy nejsou stejné, jedná li se o ojedinělé nesprávné použití právních předpisů (neuznání určitého diplomu), anebo naopak neprovedení směrnice o vzájemném uznávání diplomů.
V posledně jmenovaném případě by byly dotčeny zájmy celé profesní skupiny.
16.6.
V závislosti na závažnosti porušení práva se částka jednotné paušální sazby vynásobí koeficientem od 1 (minimum) do 20 (maximum).
C. UPLATNĚNÍ KOEFICIENTU TRVÁNÍ
17. Při výpočtu výše penále se vezme v úvahu doba trvání porušování práva od prvního rozsudku Soudního dvora do okamžiku rozhodnutí Komise podat žalobu k Soudnímu dvoru.
Tato doba je zohledněna formou koeficientu, jímž se vynásobí jednotná základní paušální sazba.
Doba trvání porušování práva má vliv na výši jednotného základního penále, které se vynásobí koeficientem 1 (minimum) až 3 (maximum), a započítá se jednou desetinou za každý měsíc, který uplynul od vyhlášení rozsudku podle článku 226 [16].
Soudní dvůr potvrdil, že doba trvání porušování práva musí být vzata v úvahu jak při stanovení penále, tak i při stanovení paušální částky, neboť každý z těchto druhů sankcí plní samostatnou funkci [17].
D. UVÁŽENÍ PLATEBNÍ SCHOPNOSTI DANÉHO ČLENSKÉHO STÁTU
18. Výše penále musí být představovat přiměřenou sankci, která má zároveň odstrašující účinek.
Odstrašující účinek sankce má dvojí účel.
Sankce musí být dostatečně přísná, aby se:
– členský stát rozhodl zjednat nápravu a ukončit porušování práva (sankce tudíž musí být vyšší než hospodářská výhoda, které stát porušením práva dosáhne),
– členský stát znovu nedopustil recidivy.
(...PICT...)
18.1.
Odstrašující účinek je zohledněn faktorem n, který představuje geometrický průměr vycházející z hrubého domácího produktu (HDP) daného členského státu a počtu vážených hlasů v Radě [18].
Faktor n tak spojuje platební schopnost odvozenou z HDP a tudíž odráží počet hlasů dotčeného státu v Radě.
Takto vytvořený vzorec umožňuje přiměřenou diferenciaci členských států od faktoru 0,36 do faktoru 25,40.
Faktor n má tuto hodnotu:
_BAR_ Členský stát _BAR_ Zvláštní faktor N _BAR_
_BAR_ Belgie _BAR_ 5,81 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Česká republika _BAR_ 3,17 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Dánsko _BAR_ 3,70 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Německo _BAR_ 25,40 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Estonsko _BAR_ 0,58 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Řecko _BAR_ 4,38 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Španělsko _BAR_ 14,77 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Francie _BAR_ 21,83 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Irsko _BAR_ 3,14 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Itálie _BAR_ 19,84 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Kypr _BAR_ 0,70 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Lotyšsko _BAR_ 0,64 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Litva _BAR_ 1,09 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Lucembursko _BAR_ 1,00 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Maďarsko _BAR_ 3,01 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Malta _BAR_ 0,36 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Nizozemsko _BAR_ 7,85 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Rakousko _BAR_ 4,84 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Polsko _BAR_ 7,22 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Portugalsko _BAR_ 4,04 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Slovinsko _BAR_ 1,01 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Slovensko _BAR_ 1,45 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Finsko _BAR_ 3,24 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Švédsko _BAR_ 5,28 _BAR_ _BAR_
_BAR_ Spojené království _BAR_ 21,99 _BAR_ _BAR_
18.2.
Pro výpočet denního penále ukládaného členskému státu se výsledek uplatnění koeficientu závažnosti a trvání na základní penále vynásobí (konstantním) faktorem n daného členského státu.
Komise si nicméně vyhrazuje právo tento faktor změnit, pokud se příliš odchýlí od skutečného stavu věcí nebo pokud dojde ke změně vážení hlasů v Radě.
Vzhledem k předpokládanému proporcionálně vyššímu růstu HDP v nových členských státech však Komise v každém případě přizpůsobí po třech letech faktor n aktuálnímu stavu.
Takto určenou metodu výpočtu lze shrnout následujícím obecným vzorcem:
Pd = (Pz x Kz x Kt) x n,
přičemž Pd = denní penále; Pz = základní částka penále; Kz = koeficient závažnosti; Kt = koeficient trvání; n = faktor zohledňující platební schopnost daného členského státu.
IV. Stanovení paušální částky
19. K zohlednění odstrašující povahy paušální částky i zásady proporcionality a zásady rovného zacházení navrhne Komise Soudnímu dvoru metodu, která sestává ze dvou součástí:
– stanovení minimální pevné paušální částky a
– způsobu výpočtu, při němž se denní sazba vynásobí počtem dní, kdy členský stát pokračoval v porušování práva, v čemž se tento výpočet do značné míry shoduje se způsobem výpočtu penále; tento způsob výpočtu se použije v případě, je-li takto vypočtená výsledná částka vyšší než minimální paušální částka.
20. Při každém podání žaloby k Soudnímu dvoru podle článku 228 Komise navrhne nezávisle na výsledku výpočtu podle bodů 21-24 přinejmenším uložení pevné paušální částky stanovené pro každý členský stát s užitím výše popsaného faktoru n.
Tato pevná minimální částka je odrazem zásady, že jakékoli trvající neprovedení rozsudku Soudního dvora členským státem již samo o sobě, nezávisle na libovolných přitěžujících okolnostech představuje v právní společnosti porušení zásady legality, za něž musí být uložena skutečně účinná sankce.
Navíc pevná minimální částka zamezuje možnosti navrhnout uložení čistě symbolické částky, jež by neměla žádný odstrašující účinek, a tak spíše oslabila, a nikoli posílila, autorita rozsudků Soudního dvora.
Minimální paušální částka se stanoví takto:
(faktor n) (minimální paušální částka [19])
Belgie _BAR_ 5,81 _BAR_ 2 905 000 _BAR_
Česká republika _BAR_ 3,17 _BAR_ 1 585 000 _BAR_
Dánsko _BAR_ 3,70 _BAR_ 1 850 000 _BAR_
Německo _BAR_ 25,40 _BAR_ 12 700 000 _BAR_
Estonsko _BAR_ 0,58 _BAR_ 290 000 _BAR_
Řecko _BAR_ 4,38 _BAR_ 2 190 000 _BAR_
Španělsko _BAR_ 14,77 _BAR_ 7 385 000 _BAR_
Francie _BAR_ 21,83 _BAR_ 10 915 000 _BAR_
Irsko _BAR_ 3,14 _BAR_ 1 570 000 _BAR_
Itálie _BAR_ 19,84 _BAR_ 9 920 000 _BAR_
Kypr _BAR_ 0,70 _BAR_ 350 000 _BAR_
Lotyšsko _BAR_ 0,64 _BAR_ 320 000 _BAR_
Litva _BAR_ 1,09 _BAR_ 545 000 _BAR_
Lucembursko _BAR_ 1,00 _BAR_ 500 000 _BAR_
Maďarsko _BAR_ 3,01 _BAR_ 1 505 000 _BAR_
Malta _BAR_ 0,36 _BAR_ 180 000 _BAR_
Nizozemsko _BAR_ 7,85 _BAR_ 3 925 000 _BAR_
Rakousko _BAR_ 4,84 _BAR_ 2 420 000 _BAR_
Polsko _BAR_ 7,22 _BAR_ 3 610 000 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 4,04 _BAR_ 2 020 000 _BAR_
Slovinsko _BAR_ 1,01 _BAR_ 505 000 _BAR_
Slovensko _BAR_ 1,45 _BAR_ 725 000 _BAR_
Finsko _BAR_ 3,24 _BAR_ 1 620 000 _BAR_
Švédsko _BAR_ 5,28 _BAR_ 2 640 000 _BAR_
Spojené království _BAR_ 21,99 _BAR_ 10 995 000 _BAR_
21. Komise ostatně navrhne Soudnímu dvoru, aby při překročení minimální paušální částky určil tuto částku vynásobením denní sazby počtem dní trvání porušování práva ode dne vyhlášení rozsudku podle článku 226 do dne, kdy byla zjednána náprava nebo, jestliže zjednána nebyla, do dne vyhlášení rozsudku podle článku 228.
Tento způsob výpočtu je zřejmě zcela slučitelný s pojetím paušální částky, pokud jí lze ke dni jejího uložení, to znamená k datu vyhlášení rozsudku, použít, a Soudní dvůr se tudíž může k této paušální částce vyjádřit.
22. Počátkem běhu lhůty (dies a quo) by měl být den vyhlášení prvního rozsudku.
V rozsudku ve věci C-304/02 Komise v. Francie se skutečně stanoví, že doba trvání porušování práva pro účely stanovení sankcí je doba uplynuvší od vyhlášení prvního rozsudku [20].
Podle ustálené rozhodovací praxe je kromě toho k výkonu rozsudku pro porušení smlouvy nutno „neodkladně přikročit a provést jej v co nejkratší lhůtě“ [21].
Komise musí samozřejmě ponechat členskému státu k výkonu rozsudku dostatečně dlouhou dobu závisející na konkrétních okolnostech, než vydá odůvodněné stanovisko podle článku 228, neboť by jinak mohl Soudní dvůr její návrh na uložení paušální částky nebo penále zamítnout [22].
Pokud však byla takováto přiměřená lhůta členskému státu poskytnuta a po jejím uplynutí bylo zjištěno, že rozsudek nebyl vykonán, má se za to, že členský stát od vyhlášení prvního rozsudku neplní svou povinnost okamžitě přikročit k jeho výkonu a provést jej v co nejkratší lhůtě.
23. Způsob výpočtu denní sazby pro stanovení paušální částky se provede způsobem do značné míry podobným výpočtu denní sazby pro stanovení penále, to znamená:
– vynásobením jednotné základní paušální sazby koeficientem závažnosti;
– vynásobením získaného součinu pevným faktorem daného členského státu (faktor n), který bere v potaz platební schopnost tohoto státu i počet jeho hlasů v Radě.
23.1.
K výpočtu paušální částky použije Komise stejný koeficient závažnosti a stejný faktor n jako při výpočtu penále.
23.2.
U paušální částky naopak vyjde z nižší základní částky než u penále.
Denní sazba pro penále, která je vyšší než paušální částka, je zřejmě přiměřená, neboť se závažnost protiprávního chování členského státu zvýší v okamžiku vydání rozsudku podle článku 228 v důsledku skutečnosti, že členský stát neplní dva po sobě následující rozsudky Soudního dvora.
Základní sazba pro výpočet paušální částky je stanovena ve výši 200 EUR [23] denně, což odpovídá třetině základní sazby pro výpočet penále.
23.3.
Na rozdíl od výpočtu penále se neuplatní koeficient trvání, neboť trvání porušování práva je již zohledněno vynásobením denní sazby počtem dní, po něž toto porušování pokračuje.
24. Paušální částka se tudíž vypočítá podle obecného vzorce:
Ps = Zsps x Kz x n x dt
přičemž:
Ps = paušální částka; Zsps = základní částka „paušální sazby“; Kz = koeficient závažnosti; n = faktor zohledňující platební schopnost daného členského státu.
dt = počet dnů trvání porušování práva.
V. Přechodné ustanovení
25. Komise použije pravidla a kritéria vyložená v tomto sdělení na všechna rozhodnutí o podání žaloby k Soudnímu dvoru, která přijme počínaje dnem 1. ledna 2006 podle článku 228 Smlouvy o ES.
26. Na přechodnou dobu však Komise v případech, kdy členské státy v průběhu roku 2006 zjednají nápravu, nepodá v souladu se svou dosavadní praxí žalobu k Soudnímu dvoru podle článku 228.
To poskytne členským státům možnost zavčas přizpůsobit své budoucí chování nové politice Komise.
[1] Odkaz tohoto sdělení na článek 228 Smlouvy o ES platí i jako odkaz na článek 143 Smlouvy o Euratomu, jelikož je znění obou článků shodné.
[2] Úř. věst.
C 242, 21.8.1996, s. 6.
[3] Úř. věst.
C 63, 28.2.1997, s. 2.
[4] Srovn. dok.
PV (2001)1517/2 ze dne 2. dubna 2001.
Viz též bod 17 tohoto sdělení.
[5] Rozsudek ze dne 4. července 2000 ve věci C-387/97 Komise v. Řecko, Sb. rozh.
2000, s. I-5047; rozsudek ze dne 23. listopadu 2003 ve věci C-278/01 Komise v. Španělsko, Sb. rozh.
2003, s. I-14141; a rozsudek ze dne 12. července 2005 ve věci C-304/02 Komise v. Francie (dosud nezveřejněn).
[6] Viz zejména rozsudek ve věci C-387/97 Komise v. Řecko, body 84 až 92.
[7] Úř. věst.
L 253, 7.10.2000, s. 42.
[8] Tento přístup by mohl být ve výjimečných případech vhodný například při opakovaných „jednorázových“ porušeních práva nebo tehdy, jestliže již dotyčný členský stát provedl veškerá nutná opatření k výkonu rozsudku, ale musí ještě uplynout určitá doba, než nastane požadovaný účinek.
[9] Viz rozsudek ve věci C-387/97 Komise v. Řecko, bod 90 a rozsudek ve věci C-278/01 Komise v. Španělsko, bod 41.
[10] Viz body 47 až 52 rozsudku ve věci C-278/01 Komise v. Španělsko.
[11] Viz body 43 až 46 rozsudku ve věci C-278/01 Komise v. Španělsko a body 111 a 112 rozsudku ve věci C-304/02 Komise v. Francie.
[12] Například členský stát odsouzený proto, že připustil poškození významné chráněné krajinné oblasti v důsledku odvodňovacích prací, by mohl provést infrastrukturní opatření k obnovení ekologicky nutných hydrologických podmínek.
Může být vyžadována kontrolní lhůta ke zjištění, zda provedené práce skutečně vedly k nápravě způsobené újmy.
[13] Jednotná základní paušální sazba ve výši EUR 500 zveřejněná v roce 1997 byla indexována na základě deflátoru HDP a zaokrouhlena.
Komise tuto částku každé tři roky přizpůsobí inflaci.
[14] Členský stát, který jedná v rozporu s jasnou normou nebo ustálenou rozhodovací praxí Soudního dvora, se dopustí závažnějšího porušení práva než členský stát, který provádí nepřesný a nejasný právní předpis Společenství, jenž nebyl nikdy předložen Soudu k výkladu nebo posouzení platnosti.
V této souvislosti viz judikaturu Soudu ohledně odpovědnosti členských států za porušení práva Společenství, zejména rozsudek ze dne 26. března 1996 ve věci C-392/93 British Telecommunications, Sb. rozh. 1996, s.
I-1631.
[15] Viz bod 92 závěrečného návrhu generálního advokáta Geelhoeda ve věci C-304/02 Komise v. Francie.
[16] Viz body 81, 102 a 108 rozsudku ve věci C-304/02 Komise v. Francie.
[17] Viz bod 84 ve věci C-304/02 Komise v. Francie.
[18] Tato střední hodnota se vypočítá následujícím způsobem: Faktor n je geometrický průměr, který je druhou odmocninou součinu faktorů vyplývajících z HDP členských států a počtu jejich hlasů
Zpráva nezávislého auditora o ověření účetní závěrky Evropského účetního dvora za rok 2004
(2005/C 299/01)
PŘEDMLUVA
Aniž by byla dotčena ustanovení článku 248 Smlouvy o založení Evropského společenství, který pověřuje Účetní dvůr kontrolou všech příjmů a výdajů Společenství, a ustanovení článku 276 této Smlouvy týkající se udílení absolutoria, jsou příjmové a výdajové účty Účetního dvora od uzávěrky rozpočtového roku 1987 každý rok ověřovány nezávislým auditorem.
Zprávy nezávislého auditora o ověření účetní závěrky Účetního dvora za roky 1987 až 1991 byly zasílány pouze předsedovi výboru pro rozpočtovou kontrolu Evropského parlamentu.
V souladu s rozhodnutím kolegia Účetního dvora přijatým na jeho zasedání dne 8. července 1993 se zprávy nezávislého auditora počínaje rozpočtovým rokem 1992 zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Za Účetní dvůr předseda
Hubert Weber
--------------------------------------------------
OBSAH
Osvědčení o správnosti a spolehlivosti účetní závěrky za rozpočtový rok 2004
Zpráva o správních a účetních postupech, řádném finančním řízení a systému vnitřní kontroly
Účetní závěrka za rozpočtový rok 2004
--------------------------------------------------
Osvědčení o správnosti a spolehlivosti účetní závěrky za rozpočtový rok 2004
Členům Evropského účetního dvora
V souladu s pokyny Evropského účetního dvora jsme prověřili:
- účetní informace, které Evropský účetní dvůr zaslal Komisi za účelem sestavení výkazu příjmů a výdajů a rozvahy Evropských společenství za rozpočtový rok 2004,
- účetní závěrku Evropského účetního dvora k 31. prosinci 2004, která byla sestavena na základě výše uvedených účetních informací a připravena ke zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Za účetní informace a účetní závěrku odpovídá Evropský účetní dvůr.
Naší úlohou je vydat na základě auditu výrok k těmto účetním informacím a účetní závěrce.
Audit jsme provedli v souladu s mezinárodními auditními standardy.
Tyto standardy vyžadují, aby byl audit naplánován a proveden tak, aby auditor získal přiměřenou jistotu, že účetní informace a účetní závěrka neobsahují významné nesrovnalosti.
Audit zahrnuje výběrovým způsobem provedená ověření průkaznosti částek a údajů uvedených v účetních informacích a účetní závěrce.
Audit rovněž zahrnuje posouzení použitých účetních zásad a postupů a významných odhadů učiněných Evropským účetním dvorem při sestavování účetní závěrky a zhodnocení její celkové prezentace.
Jsme přesvědčeni, že provedený audit poskytuje přiměřený základ pro vydání níže uvedeného výroku.
Přiložené účetní informace a účetní závěrka podle našeho názoru podávají věrný a poctivý obraz majetkové a finanční situace Evropského účetního dvora k 31. prosinci 2004 a rovněž výsledku hospodaření a příjmů a výdajů za rozpočtový rok 2004 v souladu s finančním nařízením, prováděcími pravidly, obecně uznávanými účetními zásadami a vnitřními předpisy Evropského účetního dvora.
1 přílohy k účetní závěrce, která stanoví, že na základě účetního standardu č. 12 "Zaměstnanecké výhody", který v souladu s článkem 133 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství přijal účetní Komise svým rozhodnutím ze dne 28. prosinci 2004, Účetní dvůr poprvé zaúčtoval k 31. prosinci 2004 rezervu na důchody členů Evropského účetního dvora, jakož i dlouhodobou pohledávku vůči členským státům ve výši 43689621 EUR.
Částka rezervy byla stanovena Evropskou komisí na základě výpočtu s použitím metod pojistné matematiky.
ÚČETNÍ DVŮR
+++++ TIFF +++++
V souladu s ustanoveními čl. 248 odst. 1 a 4 Smlouvy o ES, článku 143 a čl. 181 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství a článku 116 a čl. 135 odst. 2 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 pro 9. evropský rozvojový fond přijal Evropský účetní dvůr na svém zasedání dne 28. září 2005
VÝROČNÍ ZPRÁVU
za rozpočtový rok 2004
Zpráva spolu s odpověďmi orgánů na zjištění Účetního dvora byla předána orgánu udílejícímu absolutorium a ostatním orgánům.
Výroční zpráva o plnění rozpočtu
(2005/C 301/01)
OBSAH
Obecný úvod
Kapitola 1 – Prohlášení o věrohodnosti a podpůrné informace
Kapitola 2 – Rozpočtové řízení
Kapitola 3 – Příjmy
Kapitola 4 – Společná zemědělská politika
Kapitola 5 – Strukturální opatření
Kapitola 6 – Vnitřní politika včetně výzkumu
Kapitola 7 – Vnější vztahy
Kapitola 8 – Předvstupní strategie
Kapitola 9 – Administrativní výdaje
Kapitola 10 – Finanční nástroje a bankovní činnosti
Příloha I [1] – Finanční informace k rozpočtu
Příloha II [1] – Zprávy a stanoviska, které Účetní dvůr přijal od roku 2000
[1] Přílohy k výroční zprávě o plnění rozpočtu jsou k dispozici na konci této publikace.
--------------------------------------------------
OBECNÝ ÚVOD
0.1 Tento dokument obsahuje 28. výroční zprávu Účetního dvora o plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie a výroční zprávu Účetního dvora o Evropských rozvojových fondech za rozpočtový rok 2004.
Struktura dokumentu navazuje na předcházející výroční zprávy. Kapitola 1 obsahuje prohlášení o věrohodnosti; v kapitole 2 jsou uvedeny hlavní připomínky k rozpočtovému řízení; kapitoly 3 až 9 se týkají příjmů a činností financovaných z různých částí rozpočtu podle okruhů finančního výhledu a kapitola 10 se věnuje finančním nástrojům a bankovním činnostem.
Součástí zpráv jsou odpovědi Komise, případně jiných orgánů EU.
0.2 Kapitoly výroční zprávy o plnění souhrnného rozpočtu, které se vztahují k příjmům a hlavním oblastem výdajů, mají tuto základní strukturu:
- podrobné analýzy a výsledky auditů provedených v souvislosti s prohlášením o věrohodnosti formou zvláštních hodnocení,
- výsledky kontrol, které sledují, jak pokročilo plnění doporučení Účetního dvora a rozpočtových orgánů vyplývajících z předchozích auditů,
- shrnutí zvláštních zpráv, které vydal Účetní dvůr od zveřejnění poslední výroční zprávy.
0.3 Zvláštní hodnocení se zakládají na zhodnocení fungování hlavních systémů dohledu a kontroly příjmů a každé oblasti výdajů, na výsledcích testů uskutečněných operací provedených Účetním dvorem, na posouzení výročních zpráv o činnosti a prohlášení generálních ředitelů a případně na výsledcích práce jiných auditorů.
Celkové hodnocení všech těchto složek provedené Účetním dvorem tvoří základ pro prohlášení o věrohodnosti uvedené v kapitole 1.
Přílohy ke kapitolám 4 až 9 dále uvádějí nástroje používané ke sledování a hodnocení finančního řízení rozpočtu EU.
0.4 Rok 2004 poznamenalo největší rozšíření v dějinách EU, které se uskutečnilo dne 1. května 2004 přijetím deseti nových členských států.
Pokračovala konsolidace reformy finančního řízení Komise, přičemž v roce 2004 byl rozpočet poprvé plně schválen a plněn na základě rozpočtování podle činností. To vedlo ke změně způsobu prezentace finančních informací.
Podrobnosti se nyní v rozpočtu uvádějí v členění podle oblastí politik používaných při rozpočtování podle činností.
0.5 Komise pokračovala v přípravě na úplné zavedení akruálního účetnictví v rozpočtovém roce 2005, což představuje zásadní reformu způsobu vedení účtů a prezentace finančních informací.
V kapitole 1 této zprávy (viz body 1.21 až 1.45) jsou uvedeny výsledky auditu tohoto probíhajícího procesu, a především klíčového postupu sestavování počáteční rozvahy.
Audit Účetního dvora ukázal, že Komise musí vynaložit další úsilí, aby mohla ke konci roku 2005 poskytnout přesné účetní informace.
0.6 Od zahájení reformního procesu v roce 2000 Účetní dvůr zaznamenal zlepšení organizace Komise a jejího řízení rozpočtu EU.
Komise zlepšila kontroly výdajů, které řídí přímo.
Významné úsilí si však vyžadují především ty oblasti rozpočtu, jejichž řízení Komise sdílí s členskými státy.
Je mimořádně důležité, aby Komise spolupracovala s členskými státy na identifikaci nedostatků v koncepci a fungování režimů a přijala vhodná nápravná opatření.
0.7 V dubnu 2004 vydal Účetní dvůr stanovisko č. 2/2004 [1] k modelu jednotného auditu, které obsahovalo návrh na rámec vnitřní kontroly Společenství.
Stanovisko vycházelo ze zkušeností, které Účetní dvůr získal při auditech v průběhu několika let – zvláště z nedostatků zjištěných v systémech vnitřní kontroly na úrovni orgánů EU i členských států, které vedou k významnému výskytu chyb v uskutečněných operacích u většiny rozpočtu.
Účetní dvůr navrhuje, aby se jak stávající, tak nové systémy vyvíjely a uplatňovaly v Komisi a členských státech koordinovaně a v souladu se společnými zásadami a standardy.
Kontrolní systémy by navíc měly být navrženy tak, aby zajistily přiměřenou rovnováhu mezi náklady vynaloženými na kontroly a jejich výnosy z hlediska řízení rizika vzniku nesrovnalostí.
0.8 Komise reagovala na stanovisko Účetního dvora kladně a ve svém oznámení z června 2005 [2] navrhla plán integrovaného rámce vnitřní kontroly.
Komise uznává, že je nezbytné, aby občané Unie měli přiměřenou jistotu, že evropské veřejné prostředky jsou spravovány zákonně a správně.
Kromě toho by jasně definované standardy a cíle systémů vnitřní kontroly poskytly Účetnímu dvoru při provádění jejich auditu objektivní základ pro hodnocení koncepce a fungování těchto systémů, čímž by se zvýšila efektivnost práce Účetního dvora.
[1] Úř. věst.
C 107, 30.4.2004.
[2] KOM(2005) 252 v konečném znění ze dne 15. června 2005.
--------------------------------------------------
KAPITOLA 1
Prohlášení o věrohodnosti a podpůrné informace
OBSAH
Prohlášení o věrohodnosti
Spolehlivost účtů
Zákonnost a správnost uskutečněných operací
Informace na podporu prohlášení o věrohodnosti
Úvod
Spolehlivost účtů
Konsolidované zprávy o plnění rozpočtu (příjmy a výdaje)
Konsolidované finanční výkazy
Akční plán modernizace účetního systému
Zákonnost a správnost uskutečněných operací
Přístup Účetního dvora k prohlášení o věrohodnosti
Výsledky auditu DAS 2004
Systém vnitřní kontroly Komise
Rozsah auditu
Sdělení vedoucích pracovníků Komise
Pokrok při posilování systému vnitřní kontroly
Směrem k rámci vnitřní kontroly Společenství
PROHLÁŠENÍ ÚČETNÍHO DVORA O VĚROHODNOSTI
I. Podle ustanovení článku 248 Smlouvy přezkoumal Účetní dvůr "konsolidované zprávy o plnění rozpočtu a konsolidované finanční výkazy" Evropských společenství za rozpočtový rok 2004 [1].
Účetní dvůr provedl audit v souladu se svými auditními zásadami a standardy, které vycházejí z obecně uznávaných mezinárodních auditních standardů a jsou přizpůsobeny specifickým podmínkám Společenství.
Na základě provedeného auditu Účetní dvůr získal přiměřené opodstatnění pro vyjádření níže uvedeného stanoviska.
V případě příjmů byl rozsah auditu Účetního dvora omezen.
Za prvé, vlastní zdroje odvozené z DPH a HND jsou založeny na makroekonomických statistikách, u kterých Účetní dvůr nemůže přímo prověřit údaje, ze kterých vycházejí, a za druhé, audit vlastních zdrojů nemůže obsáhnout dovozy, které neprošly celní kontrolou.
Spolehlivost účtů
II. Podle názoru Účetního dvora byly "konsolidované zprávy o plnění rozpočtu a konsolidované finanční výkazy" Evropských společenství sestaveny v souladu s ustanoveními finančního nařízení ze dne 25. června 2002 a s účetními zásadami, pravidly a postupy stanovenými v přílohách ke konsolidovaným finančním výkazům [2].
Vyjma důsledků vyplývajících z připomínky v bodě III podávají věrný obraz příjmů a výdajů Společenství za uvedený rozpočtový rok a jejich finanční situace na konci roku.
III. V důsledku chybějících efektivních postupů vnitřní kontroly různých příjmů a záloh si Účetní dvůr nemůže být jist správností a úplností záznamů operací týkajících se položky různých pohledávek.
IV. Aniž by byl zpochybněn názor vyjádřený v bodě II, poukazuje Účetní dvůr na tyto skutečnosti:
a) Stejně jako v minulosti nebyl účetní systém používaný při sestavování účetní závěrky za rok 2004 navržen tak, aby umožnil zaznamenání všech aktiv a pasiv.
b) Při naplňování plánu modernizace účetního systému Evropských společenství dosáhla Komise významného pokroku při zavádění účetnictví na akruální bázi do roku 2005.
Došlo však ke zpoždění při provádění úprav a potvrzení platnosti, které jsou nutné k úplné implementaci nového účetního rámce.
Zákonnost a správnost uskutečněných operací
V. S ohledem na výsledky svého auditu zastává Účetní dvůr názor, že v oblastech, kde jsou systémy dohledu a kontroly zavedeny a umožňují odpovídající řízení rizik – tj. pokud jde o příjmy, závazky, správní výdaje a předvstupní strategii – jsou uskutečněné operace, na kterých se zakládá konsolidovaná účetní závěrka Evropských společenství, ve svém souhrnu zákonné a správné.
Navíc pokud jde o výdaje na společnou zemědělskou politiku (SZP), z auditu Účetního dvora vyplývá, že pokud je integrovaný administrativní a kontrolní systému řádně použit, je účinným nástrojem, který snižuje riziko nesprávných výdajů.
VI. Aniž by byl zpochybněn názor vyjádřený v bodě V, Účetní dvůr zdůrazňuje, že v oblasti předvstupní strategie stále existují různě vážná rizika pro všechny programy a nástroje na úrovni prováděcích organizací v kandidátských zemích.
VII. Je třeba vyvinout větší úsilí při účinném zavádění systémů dohledu a kontroly a odstraňování jejich nedostatků, aby se zlepšilo řešení souvisejících rizik v následujících oblastech, kde jsou platby stále významně postiženy chybami:
a) V případě výdajů na SZP Účetní dvůr opakovaně zjišťoval, že výdaje, které nejsou součástí IACS nebo u nichž se IACS použil nedostatečným způsobem, představují větší riziko, protože kontrolní systémy nejsou natolik účinné.
Kontroly po uskutečnění plateb subvencí SZP, na které se nevztahuje IACS, neposkytují dostatečnou jistotu, pokud jde o dodržování právních předpisů Společenství.
Účetní dvůr dospěl k závěru, že výdaje na SZP jsou ve svém úhrnu stále významně postiženy chybami.
b) V případě strukturálních opatření Účetní dvůr opětovně zjistil nedostatky v řídících a kontrolních systémech, které ukazují, že je v různé míře třeba dosáhnout zlepšení, aby byly plně splněny regulatorní požadavky na účinné průběžné kontroly řízení a/nebo nezávislé kontroly vzorků operací za programové období 2000–2006.
U obou programových období (1994–1999 a 2000–2006) byly zjištěny četné chyby v zákonnosti a správnosti výdajů uvedených v prohlášeních, na jejichž základě Komise provedla platby.
c) V případě vnitřních politik se přes dosažený pokrok v určitých oblastech zjištění Účetního dvora týkající se systémů dohledu a kontroly a uskutečněných operací neposkytují dostatečnou jistotu, pokud jde o zákonnost a správnost plateb.
Je pravděpodobné, že riziko vzniku chyb bude přetrvávat, pokud se právní rámec nezmění tak, aby se zjednodušil systém úhrady výdajů a vyjasnily postupy a pokyny, kterými se řídí jednotlivé programy.
d) V případě vnějších vztahů nejsou zatím zlepšení systémů dohledu a kontroly Komise patrné na úrovni prováděcích organizací, kde bylo na úrovni plateb zjištěno poměrně velké množství chyb s velkou četností výskytu a finančním dopadem. Tyto chyby souvisely s nedostatkem komplexní koncepce dohledu, kontroly a auditu těchto organizací.
VIII. Účetní dvůr si všímá pokroku, jehož Komise dosáhla při reformě svého systému vnitřní kontroly, a kladného dopadu této reformy na zákonnost a správnost vnitřního řízení výdajů Komisí. K dosažení jeho účinného fungování je však ještě třeba vyvinou určité úsilí.
28. září 2005
Hubert Weber
předseda
Evropský účetní dvůr
12, rue Alcide De Gasperi, L-1615 Luxembourg
PŘIPOMÍNKY ÚČETNÍHO DVORA _BAR_ ODPOVĚDI KOMISE _BAR_
INFORMACE NA PODPORU PROHLÁŠENÍ O VĚROHODNOSTI
Úvod
1.1Na základě ustanovení článku 248 Smlouvy o ES předkládá Účetní dvůr Evropskému parlamentu a Radě prohlášení o věrohodnosti účtů a zákonnosti a správnosti uskutečněných operací (dále jen "DAS" z francouzského Déclaration d’assurance).
Smlouva dále zmocňuje Účetní dvůr, aby toto prohlášení doplnil konkrétním hodnocením každé podstatné oblasti činnosti Společenství. _BAR_ _BAR_
1.2Cílem práce týkající se spolehlivosti účtů Evropských společenství je získat dostatečné podklady pro závěry o tom, do jaké míry byly příjmy, výdaje, aktiva a pasiva řádně zaevidovány a zda účetní závěrka věrně odráží finanční situaci ke konci roku (viz body1.6–1.45). _BAR_ _BAR_
1.3Cílem práce týkající se zákonnosti a správnosti uskutečněných operací je získat dostatečné důkazy, ať přímé či nepřímé, pro vyjádření stanoviska, zda jsou uskutečněné operace v souladu s platnými předpisy nebo smluvními ustanoveními a zda byly správně vypočítány (viz body1.46–1.86). _BAR_ _BAR_
1.4Účetní dvůr znovu věnoval zvláštní pozornost úsilí, které Komise vyvinula k posílení svého systému vnitřní kontroly, a opatřením přijatým v návaznosti na akční plány přiložené k výročním zprávám o činnosti a souhrnu těchto zpráv za rozpočtový rok 2003 (viz body 1.54–1.86). _BAR_ _BAR_
1.5Kromě toho Účetní dvůr předkládá ukazatele pro sledování pokroku při zlepšování vnitřních kontrol jak celkově, tak pro každou oblast příjmů a výdajů zvlášť (viz přílohy k této kapitole a ke kapitolám 3 až 9). _BAR_ _BAR_
Spolehlivost účtů
1.6Připomínky Účetního dvora se týkají konečné konsolidované účetní závěrky za rozpočtový rok 2004, kterou sestavila Komise v souladu s ustanoveními finančního nařízení ze dne 25. června 2002. _BAR_ _BAR_
1.7Jelikož akční plán modernizace účetního systému od rozpočtového roku 2005 (viz body 1.21–1.45) nebyl dosud plně realizován a jelikož chybí vhodný účetní systém, příprava finančních výkazů sestavených ke konci roku stále do velké míry vycházela z mimoúčetní evidence.
Mezi informacemi, které k tomuto účelu byly použity, a rozpočtovými operacemi, z nichž vyplývají, nebyla vždy spojitost a ústřední účetní oddělení nebylo vždy schopno zajistit jejich přesnost ani úplnost (viz bod 1.9). _BAR_ 1.7Nový účetní systém byl zaveden v lednu 2005.
Účetní závěrka za rok 2004 byla provedena za použití stejných pravidel a systémů jako v předchozím roce, což předpokládalo finanční nařízení i sdělení komise o modernizaci projektu účetních systémů z prosince 2002 (viz KOM(2002) 755 v konečném znění ze dne 17. prosince 2002). _BAR_
1.8Navíc se v roce 2004 účetní systém stále ve velké míře řídil zásadami účtování na hotovostním základě a neumožňoval rozlišovat mezi investičními a neinvestičními výdaji, mezi konečnými platbami a předběžným financováním či dokonce stanovit částku dluhů a pohledávek.
To mělo vliv na výpočet hospodářského výsledku (viz body 1.17–1.18 a rovněž body 1.28–1.45). _BAR_ 1.8Rozlišení mezi kapitálovými a nekapitálovými výdaji patří mezi zlepšení v souvislosti se zavedením nového účetního systému.
Počáteční rozvaha na rok 2005 se v současné době skutečně připravuje a toto rozlišení se používá. _BAR_
1.9Zjištění Účetního dvora potvrdila výhrady obsažené v prohlášení generálního ředitele pro rozpočet (nedostatečná prezentace aktiv a pasiv a finanční situace Společenství a ERF a otázky bezpečnosti týkající se účetního systému).
Díky úsilí Komise o modernizaci účetního systému však již došlo ke zlepšení kvality poskytovaných informací. _BAR_ _BAR_
1.10Tabulka 1.1 obsahuje opatření přijatá v návaznosti na výhradu ke spolehlivosti účtů, která byla vyjádřena v prohlášení o věrohodnosti za rozpočtový rok 2003, jakož i další otázky, na které Účetní dvůr upozornil ve výroční zprávě za rok 2003 a které by dle názoru Komise měly být vyřešeny v rámci modernizace účetního rámce Společenství. _BAR_ 1.10Jak bylo uvedeno v odpovědích z loňského roku a jak poznamenal Účetní dvůr, výhrada Účetního dvora z roku 2003 týkající se příjmů a záloh se v roce 2005 vypořádává zavedením nového účetního systému.
Tento nový systém rovněž vyřeší jiné body uvedené v tabulce 1.1. _BAR_
1.11Přes zaznamenaný pokrok, zejména pokud jde o prezentaci účetní závěrky a snížení počtu a rozsahu výhrad, zjistil Účetní dvůr v rámci svého auditu problémy, z nichž na většinu upozorňoval již v předchozích zprávách (viz body 1.12–1.20). _BAR_ 1.11Jak uvedl Účetní dvůr, bylo dosaženo skutečného pokroku v prezentaci ročního účetnictví.
Na řadu poznámek, na které Účetní dvůr odkazuje, lze reagovat pouze zavedením akruálního účetnictví a nového účetního systému v roce 2005. _BAR_
Výhrada v prohlášení o věrohodnosti za rok 2003 _BAR_ Odpovědi ve výroční zprávě za rok 2003 _BAR_ Vývoj situace _BAR_
Při neexistenci účinných postupů vnitřní kontroly pro různé příjmy a zálohy nemůže mít Účetní dvůr jistotu, že operace týkající se bodu různé pohledávky byly správně a úplně zaznamenány. _BAR_ Komise pokračuje ve zlepšování svých metod pro tuto oblast za použití systémů, které má v současné době k dispozici (…) (například pravidelné vykazování částek po splatnosti od poloviny roku 2003).
Nicméně (…) podstatného zlepšení v této oblasti lze dosáhnout až zavedením nového účetní systému v roce 2005, zejména zavedením účtování o platbách předběžného financování. _BAR_ Komise upozornila, že bylo provedeno několik opatření.
Věková struktura zůstatku pohledávek a inkasních příkazů obsahující ukazatele týkající se upomínání je čtvrtletně zasílána schvalujícím útvarům, spolupráce se schvalujícími útvary během inkasa pohledávek je těsnější a úroky z prodlení související s inkasními příkazy jsou systematicky vybírány.
Podobně Komise vypracovává soupis operací předběžného financování a naznačila, že odpovídající účetní postupy budou uplatňovány od roku 2005.
Opatření provedená do konce roku 2004 však Účetnímu dvoru nedovolila, aby všechny problémy považoval za vyřešené do tohoto data (viz body 1.17–1.19). _BAR_
Otázky potenciálně vyřešené v rámci modernizace účetního systému Společenství _BAR_ Odpovědi ve výroční zprávě za rok 2003 _BAR_ Případný budoucí dopad projektu modernizace na účetní rámec Společenství _BAR_
Při neexistenci vhodného účetního systému je příprava finančních výkazů sestavených ke konci roku do velké míry založena na mimoúčetních záznamech a k tomuto účelu použitá hodnocení nejsou vždy vztažena k odpovídajícím rozpočtovým operacím.
Současný účetní systém neumožňuje rozlišovat mezi investičními a neinvestičními výdaji, mezi konečnými platbami a předběžným financováním ani stanovit objem dluhů a pohledávek.
To negativně ovlivňuje výpočet hospodářského výsledku. _BAR_ Evropská společenství používají podobně jako většina organizací ve veřejném sektoru účtování na hotovostním základě.
Komise si uvědomuje omezení této metody, a proto se pustila do projektu modernizace účetního systému a přechodu na účetnictví na akruální bázi.
Cílem Komise je dosáhnout souladu se standardy IPSAS do roku 2005. _BAR_ Dne 10. ledna 2005 bylo zahájeno používání centrálního účetního systému pro účely souhrnného rozpočtu. Podle Komise je nyní všeobecné účetnictví plně na akruální bázi s výjimkou externích delegací a tiskových kanceláří mimo ústřední útvary Komise, na které byly přeneseny finanční pravomoci a které budou postupně integrovány do centrálního systému počínaje rokem 2005.
Postupy pro uzavírání účetnictví roku 2005 a přípravu finančních výkazů za rok 2005 je ještě nutno dokončit. _BAR_
Některé problémy související s posouzením částek vykázaných v určitých položkách rozvahy se týkají především částek v držení finančních zprostředkovatelů (vykázaných v položce různé pohledávky), jejich skutečné míry čerpání a částky souvisejících úroků nebo opět určitých účastí a půjček z rozpočtových prostředků (například ECIP, Eurotech Capital, Venture Consort a Joint Venture Programme). _BAR_ Komise již odvedla významnou práci v oblasti finančních zprostředkovatelů.
Tyto problémy je však možno definitivně vyřešit až zavedením nového účetního systému v roce 2005.
V současné době jsou údaje získávány manuálními operacemi a Komise pokračuje ve zlepšování postupů pro účtování úroků.
V rámci přechodu na účetnictví na akruální bázi se všechny otevřené případy ECIP v současné době znovu prověřují. _BAR_ Bylo vyvinuto značné úsilí v oblasti registrace finančních zprostředkovatelů.
Některými otázkami se zabývají účetní pravidla. _BAR_
Přetrvávají další nedostatky týkající se prezentace účtů, pokud jde o některé položky zemědělských výdajů a další zálohy, které nebyly provedeny, ale jsou jako takové vykazovány, vykazování přibližných částek, které mají charakter rezerv, jako dluhů, a účtování nároků na důchod, které neutralizuje dopad na hospodářský výsledek. _BAR_ Různé otázky byly řešeny v rámci přechodu na účetnictví na akruální bázi v roce 2005 a Komise provede změny pouze ve vztahu k účetnictví za rok 2005, aby se zabránilo následným změnám. _BAR_ Uplatněním účetních pravidel přijatých účetním dne 28. prosince 2004 by měla být vyřešena většina problémů, na které bylo upozorněno. Podle Komise však bude současné vykazování důchodů v rozvaze zachováno, dokud v této věci nebude vydán standard IPSAS. _BAR_
Z účetní závěrky sestavené ke konci roku dosud nevyplývá, že útvary Komise nebo členské státy pravděpodobně dodatečně opraví některé operace (viz bod 1.12), ani z nich nevyplývá možný rozsah takových oprav.
Kromě toho existují další nejistoty, které mohou účty dočasně ovlivnit (viz bod 1.13). _BAR_ Účetní závěrka nutně zachycuje současné finanční informace, jak jsou známy v okamžiku uzavření účtů.
Spolehlivost těchto informací bude vždy podmíněna zjištěními auditů prováděných v daném okamžiku nebo následně.
V účtech mohou být zachyceny částky k inkasu, až když Komise přijme rozhodnutí v rámci schválení účetní závěrky nebo podobných postupů.
V rámci modernizace účetního systému připravuje Komise pravidla pro účtování o takových částkách k inkasu a pro zlepšení přílohy k účetní závěrce. _BAR_ U účtů za rok 2004 zůstává situace nezměněna a její řešení se předpokládá v rámci modernizace účetního systému. _BAR_
_BAR_
Konsolidované zprávy o plnění rozpočtu (příjmy a výdaje)
Předběžné složky plnění rozpočtu
1.12 Navzdory připomínkám Účetního dvora vyjádřeným ve výročních zprávách za rok 2002 [7] a 2003 [8] nevyplývá dosud z příloh k účetním závěrkám sestaveným ke konci roku dost jasně a přesně, že útvary Komise nebo členské státy pravděpodobně provedou dodatečné opravy některých operací (schválení účetních závěrek platebních agentur v rámci záruční sekce EZOZF, účetní oprava předběžných částek v případě uzavření projektů a programů týkajících se vnitřních politik, vnějších vztahů a strukturálních fondů).
Navíc z vysvětlivek nevyplývá možný rozsah takových oprav (např. závažnost oprav provedených v předchozích rozpočtových letech nebo rozsah, v jakém by platby, které jdou k tíži rozpočtu, mohly být předmětem budoucích oprav).
1.12 Dodatečná poznámka je uvedena v konečném vyúčtování za rok 2004 a vyplývá z ní, že většina plateb uskutečněných Komisí v průběhu roku jsou platby předběžné a různě podmíněné.