# Španielčina

|  |
| --- |
| španielčina kastílčina (español, castellano) |
| Región | Španielsko, Hispanoamerika, Rovníková Guinea |
| Počet hovoriacich | 489 miliónov ako materinský jazyk (2020) 75 miliónov ako druhý jazyk a hovoriacich s obmedzenou kapacitou + 22 miliónov študentov |
| Poradie | 2 |
| Klasifikácia | indoeurópske jazyky
* italické jazyky
	+ románske jazyky
		- západorománske jazyky
			* iberorománske jazyky
				+ západoiberské jazyky
					- **španielčina**
 |
| Písmo | (španielska) latinka španielske Braillovo písmo |
| Postavenie |
| Úradný jazyk |  Argentína,  Bolívia,  Čile,  Kolumbia,  Kostarika,  Kuba,  Dominikánska republika,  Ekvádor,  Salvádor,  Rovníková Guinea,  Guatemala,  Honduras,  Mexiko,  Nikaragua, Nové Mexiko (USA),  Panama,  Paraguaj,  Peru,  Portoriko (USA),  Španielsko,  Uruguaj,  Venezuela,  Západná Sahara  Európska únia  jeden zo 6 jazykov OSN |
| Regulátor | Real Academia Española (Španielska kráľovská akadémia) |
| Jazykové kódy |
| ISO 639-1 | es |
| ISO 639-2 | spa |
| ISO 639-3 | spa |
| Mapa rozšírenia |
|  |
|      Španielčina ako úradný jazyk
     Španielčina ako spoluúradný jazyk
     Neúradný, ale hovorí ním viac ako 20% populácie |
| Wikipédia |
| Adresa | es.wikipedia.org |
| Pomenovanie | Wikipedia, La Enciclopedia Libre |
| Pozri aj: Jazyk – Zoznam jazykov |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Jazykový portál |

 |

|  |
| --- |
| Základné frázy jazyka *Španielčina* |
| Áno | Sí |
| Nie | No |
| Možno | Tal vez |
| Ahoj | Hola |
| Dovidenia | Adiós |
| Ďakujem | Gracias |
| Prepáčte | Perdone |
| Hovoríš po španielsky? | ¿Habla usted español? |
| Ľúbim Ťa | Te amo (Te quiero) |
| Všeobecná deklarácia ľudských práv |
| „*Todos los seres humanos nacen libres e iguales en dignidad y derechos y, dotados como están de razón y conciencia, deben comportarse fraternalmente los unos con los otros.*“ |

**Španielčina** (po španielsky: *español*; úplné alebo čiastočné synonymum: **kastílčina** - po španielsky: *castellano*) je románsky jazyk, ktorý vznikol na Pyrenejskom polostrove v Európe; dnes je globálnym jazykom, ktorým ako materinským jazykom hovorí takmer 500 miliónov ľudí, hlavne v Španielsku a v Amerike. Je to druhý najpoužívanejší materinský jazyk na svete po mandarínskej čínštine a štvrtý najpoužívanejší jazyk na svete po angličtine, mandarínskej čínštine a hindčine.

Španielčina je súčasťou Iberorománskej skupiny jazykov indoeurópskej jazykovej rodiny, ktorá sa vyvinula z niekoľkých dialektov vulgárnej latinčiny na Pyrenejskom polostrove po rozpade Západorímskej ríše v 5. storočí. Najstaršie latinské texty so stopami španielčiny pochádzajú zo stredo-severu Pyrenejí v 9. storočí a prvé systematické písomné používanie jazyka sa stalo v Tolede, významnom meste Kastílskeho kráľovstva, v 13. storočí. Začiatkom roku 1492 sa španielsky jazyk dostal do miestokráľovstva Španielskeho impéria, predovšetkým do Ameriky a na územia v Afrike, Oceánii a na Filipínach.

## Názvy jazyka

### Slovenčina

Na Slovensku znie kodifikovaný a primárne používaný názov tohto jazyka, ako aj názov používaný zo strany ÚGKK SR, *španielčina*.

Názov *kastílčina* nie je kodifikovaný a používa sa oveľa menej často než slovo španielčina, a ak sa používa, tak skôr na označenie historického dialektu Kastílskeho kráľovstva alebo menej často na označenie súčasného kastílskeho dialektu. Porovnaj aj článok kastílčina.

### Španielsky hovoriace štáty

Mapa označujúca miesta, kde sa tento jazyk nazýva *castellano* (červená farba) alebo *español* (modrá farba)
V španielsky hovoriacich štátoch niektoré štáty uprednostňujú názov *español* ("španielčina"), iné názov *castellano* ("kastílčina") - porovnaj obrázok.

Názov castellano (kastílčina) alternatívne, a pôvodne, znamená dialekt bývalého Kastílskeho kráľovstva. Dialekt bývalého Kastílskeho kráľovstva sa v novoveku stal úradným jazykom všetkých národov Španielska, a tak sa stal vlastne španielčinou. Porovnaj aj článok kastílčina.

#### Štát Španielsko

Štát Španielsko má v ústave z roku 1978 (v znení z roku 2022) o úradnom jazyku uvedené : „El castellano es la lengua española oficial del Estado. Las demás lenguas españolas serán también oficiales en las respectivas Comunidades Autónomas de acuerdo con sus Estatutos.“ („Kastílčina je úradným španielskym [t.j. v Španielsku používaným] jazykom štátu. Ostatné španielske jazyky budú takisto úradnými v príslušných autonómnych spoločenstvách v súlade s ich ústavami“). Táto šalamúnska formulácia v španielskej ústave je dôsledkom odporu nešpanielskych národov Španielska k používaniu názvu španielsky jazyk na označenie hlavného jazyka Španielska.

V rozpore s tým *Diccionario panhispánico de dudas* publikovaný Španielskou kráľovskou akadémiou (t.j. kodifikátorom španielčiny) uvádza, že hoci je slovo castellano platným synonymom slova español, treba uprednostniť slovo español a slovo castellano používať len na označenie dialektu Kastílskeho kráľovstva alebo súčasného kastílskeho dialektu. V rokoch 1713 až 1923 však Španielska kráľovská akadémia jazyk nazývala castellano [chýba zdroj].

## Rozšírenie

Súčasné nárečia španielčiny (norte = sever, sur = juh, insular = ostrovné)
Odhaduje sa, že existuje viac ako 437 miliónov ľudí, ktorí hovoria španielsky materinským jazykom, čo ho podľa počtu rodených hovoriacich kvalifikuje na druhú pozíciu v zoznamoch jazykov. Instituto Cervantes tvrdí, že podľa odhadov existuje 477 miliónov rodených španielsky hovoriacich osôb a 572 miliónov španielsky hovoriacich osôb, ktorý ním hovoria ako prvým alebo druhým jazykom - vrátane osôb s obmedzenou kompetenciou - a viac ako 21 miliónov študentov španielskeho jazyka ako cudzieho jazyka.

Španielčina je úradným alebo národným jazykom v Španielsku, Rovníkovej Guinei a 18 krajinách a jednom území v Amerike. Celkový počet hovoriacich v Amerike je asi 418 miliónov. Je to tiež voliteľný jazyk na Filipínach, pretože to bola španielska kolónia v rokoch 1569 až 1899. V Európskej únii je španielčina materinským jazykom 8 % populácie, ďalších 7 % ju hovorí druhým jazykom. Krajinou s najväčším počtom rodených hovoriacich je Mexiko. Španielčina je najpopulárnejším druhým jazykom, ktorý sa učia v Spojených štátoch. V roku 2011 sa v prieskume amerického spoločenstva odhadovalo, že z 55 miliónov obyvateľov hispánskeho USA, ktorí majú päť rokov a viac, 38 miliónov hovorí v domácnosti po španielsky.

Španielčina je jedným zo šiestich úradných jazykov OSN a tretím najhovorenejším jazykom na svete. Ako úradný jazyk ho používa aj Európska únia, Organizácia amerických štátov, Únia juhoamerických národov, Spoločenstvo štátov Latinskej Ameriky a Karibiku, Africká únia a mnoho ďalších medzinárodných organizácií.

Napriek veľkému počtu hovoriacich nie je španielsky jazyk vo vedeckých prácach prominentný, aj keď je v humanitných vedách je lepšie zastúpený. Približne 75% vedeckej produkcie v španielčine je rozdelených do troch tematických oblastí: spoločenské vedy, lekárske vedy a umenie/humanitné vedy. Španielčina je po angličtine a čínštine tretím najpoužívanejším jazykom na internete.

| Krajiny s významnou španielsky hovoriacou populáciou[chýba zdroj] |
| --- |
| Abecedné poradie | Počet hovoriacich |
| 1. Andorra (40 000)
2. Americké Panenské ostrovy (3 980)
3. Argentína (41 248 000)
4. Aruba (105 000)
5. Austrália (150 000)
6. Belize (130 000)
7. Bolívia (7 010 000)
8. Bonaire (5 700)
9. Brazília (19 700 000)
10. Čile (15 795 000)
11. Čína (250 000)
12. Curaçao (112 450)
13. Dominikánska republika (8 850 000)
14. Ekvádor (10 946 000)
15. Filipíny (2 900 000)
16. Fínsko (17 200)
17. Francúzska Guyana (13 000)
18. Francúzsko (2 100 000)
19. Nemecko (410 000)
20. Guatemala (8 163 000)
21. Guyana (198 000)
22. Haiti (1 650 000)
23. Holandsko (17 600)
24. Honduras (7 267 000)
25. Izrael (160 000)
26. Japonsko (500 000)
27. Kanada (272 000)
28. Kolumbia (45 600 000)
29. Kórejská republika (90 000)
30. Kostarika (4 220 000)
31. Kuba (11 285 000)
32. Kuvajt (1 700)
33. Libanon (2 300)
34. Mexiko (106 255 000)
35. Maroko (960 706)
36. Nový Zéland (26 100)
37. Nikaragua (5 503 000)
38. Panama (3 108 000)
39. Paraguaj (4 737 000)
40. Peru (26 152 265)
41. Portugalsko (1 750 000)
42. Portoriko (4 017 000)
43. Rakúsko (1 970)
44. Rovníková Guinea (447 000)
45. Rumunsko (7 000)
46. Rusko (1 200 000)
47. Salvádor (6 859 000)
48. Spojené štáty (41 000 000)
49. Spojené kráľovstvo (900 000)
50. Španielsko (44 400 000)
51. Švédsko (39 700)
52. Švajčiarsko (172 000)
53. Taliansko (455 000)
54. Trinidad a Tobago (32 200)
55. Turecko (29 500)
56. Uruguaj (3 442 000)
57. Venezuela (26 021 000)
58. Západná Sahara (341 000)
 | 1. Mexiko (106 255 000)
2. Kolumbia (45 600 000)
3. Španielsko (44 400 000)
4. Argentína (41 248 000)
5. Spojené štáty (41 000 000)
6. Peru (26 152 265)
7. Venezuela (26 021 000)
8. Brazília (19 700 000)
9. Čile (15 795 000)
10. Kuba (11 285 000)
11. Ekvádor (10 946 000)
12. Dominikánska republika (8 850 000)
13. Guatemala (8 163 000)
14. Honduras (7 267 000)
15. Bolívia (7 010 000)
16. Salvádor (6 859 000)
17. Nikaragua (5 503 000)
18. Paraguaj (4 737 000)
19. Kostarika (4 220 000)
20. Portoriko (4 017 000)
21. Uruguaj (3 442 000)
22. Panama (3 108 000)
23. Filipíny (2 900 000)
24. Francúzsko (2 100 000)
25. Portugalsko (1 750 000)
26. Haiti (1 650 000)
27. Rusko (1 200 000)
28. Maroko (960 706)
29. Spojené kráľovstvo (900 000)
30. Japonsko (500 000)
31. Taliansko (455 000)
32. Rovníková Guinea (447 000)
33. Nemecko (410 000)
34. Západná Sahara (341 000)
35. Kanada (272 000)
36. Čína (250 000)
37. Guyana (198 000)
38. Švajčiarsko (172 000)
39. Izrael (160 000)
40. Austrália (150 000)
41. Belize (130 000)
42. Curaçao (112 450)
43. Aruba (105 000)
44. Kórejská republika (90 000)
45. Andorra (40 000)
46. Švédsko (39 700)
47. Trinidad a Tobago (32 200)
48. Turecko (29 500)
49. Nový Zéland (26 100)
50. Holandsko (17 600)
51. Fínsko (17 200)
52. Francúzska Guyana (13 000)
53. Rumunsko (7 000)
54. Bonaire (5 700)
55. Americké Panenské ostrovy (3 980)
56. Libanon (2 300)
57. Rakúsko (1 970)
58. Kuvajt (1 700)
 |

## Vzťah k iným jazykom

Štúdia taliansko-amerického lingvistu Maria Peiho z roku 1949, ktorá analyzuje mieru odlišnosti od rodiča jazyka (latinčina, v prípade románskych jazykov) porovnaním fonológie, skloňovania, syntaxu, slovnej zásoby a intonácie, naznačuje nasledujúce percentá (vyššie percento, tým väčšia je vzdialenosť od latinčiny): V prípade španielčiny je to jeden z najbližších románskych jazykov k latinčine (vzdialenosť 20 %), iba za sardínčinou (vzdialenosť 8 %) a taliančinou (vzdialenosť 12 %). Okolo 75 % modernej španielskej slovnej zásoby pochádza z latinčiny, vrátane latinských výpožičiek zo starogréčtiny. Španielska slovná zásoba je v kontakte s arabčinou od raného obdobia, vyvinula sa počas éry Al-Andalusu na Pyrenejskom polostrove a približne 8 % jej slov má arabský lexikálny koreň. Ovplyvnil to tiež baskický, iberský, keltiberský, vizigótsky jazyk a ďalšie susedné iberorománske jazyky. Okrem toho absorbuje slovnú zásobu z ďalších jazykov, najmä z ďalších románskych jazykov - francúzštiny, taliančiny, andalúzskych románskych jazykov, portugalčiny, galícijčiny, katalánčiny, okcitánčiny a sardínčiny - ako aj z kečuánčiny a ďalších domorodých jazykov Ameriky.

## Dejiny

Španielsky jazyk sa vyvinul z vulgárnej latinčiny, ktorú na Pyrenejský polostrov priniesli Rimania počas druhej púnskej vojny, ktorá sa začala v roku 210 pred n. l. Na Pyrenejskom polostrove sa predtým hovorilo niekoľkými predrímskymi jazykmi (nazývanými aj paleohispánske jazyky) - niektoré súviseli s latinčinou prostredníctvom indoeurópskeho jazyka a niektoré nesúviseli vôbec. Medzi tieto jazyky patrili baskičtina (dodnes sa ňou hovorí), iberský jazyk, keltiberský jazyk a gallaciánsky jazyk.

Prvé dokumenty, ktoré ukazujú stopy toho, čo sa dnes považuje za predchodcu modernej španielčiny, sú z 9. storočia. Počas stredoveku a do modernej doby najdôležitejšie vplyvy na španielsky lexikón pochádzali zo susedných románskych jazykov - mozarabičtiny (andalúzska románčina), navarsko-aragónčiny, leončiny, katalánčiny, portugalčiny, galícijčiny, okcitánčiny a neskôr z francúzštiny a taliančiny. Španielčina si tiež vypožičala značné množstvo slov z arabčiny, ako aj malý vplyv germánskeho gotického jazyka prostredníctvom sťahovania kmeňov a obdobia vlády Vizigótov v Pyrenejí. Oveľa viac slov si navyše vypožičali z latinčiny vplyvom spisovného jazyka a liturgického jazyka Cirkvi. Výpožičné slová boli prevzaté z klasickej aj renesančnej latinčiny, ktorá sa v tom čase používala.

Podľa teórií Ramóna Menéndeza Pidala sa miestne sociolekty vulgárnej latiny vyvinuli do španielčiny na severe Pyrenejí, v oblasti s centrom v meste Burgos, a tento dialekt sa neskôr dostal do mesta Toledo, kde bola písaná norma španielčiny prvýkrát vyvinutá v 13. storočí. V tomto formatívnom štádiu vyvinula španielčina výrazne odlišný variant od svojho blízkeho bratranca lóončiny a podľa niektorých autorov sa vyznačovala silným baskickým vplyvom. Tento výrazný dialekt sa rozšíril do južného Španielska s postupom *Reconquisty* a medzitým získal značný lexikálny vplyv z arabčiny z Al-Andalus, veľkú časť nepriamo, prostredníctvom románskych mozarabských dialektov (okolo 4 000 slov odvodených z arabčiny, tvoria okolo 8% dnešného jazyka). Písomná norma pre tento nový jazyk bola vyvinutá v mestách Toledo v 13. až 16. storočí a v Madride od 70. rokov 16. storočia.

Vývoj španielskeho zvukového systému od vulgárnej latiny vykazuje väčšinu zmien, ktoré sú typické pre západnorománske jazyky, vrátane lenácie intervokálnych spoluhlások (teda latinsky *vīta* > španielsky *vida*). Dvojhláska zdôraznená v latinke zdôrazňovaná krátkym e a o - ktorá sa vyskytovala v otvorených slabikách vo francúzštine a taliančine, ale vôbec nie v katalánčine alebo portugalčine - sa nachádza v otvorených aj uzavretých slabikách v španielčine, ako ukazuje nasledujúca tabuľka:

| Latinsky | Španielsky | Aragónsky | Astúrsky | Galicíjsky | Portugalský | Katalánsky | Gaskónsky/ Okcitánsky | Francúzsky | Sardínsky | Taliansky | Rumunsky | Slovensky |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| PETRA | p**ie**dra | pedra | pedra, pèira | p**ie**rre | *pedra*, perda | p**ie**tra | p**ia**trǎ | 'kameň' |
| TERRA | t**ie**rra | terra | tèrra | terre | terra | țară | 'pôda' |
| MORITUR | m**ue**re | m**ue**rre | morre | mor | morís | m**eu**rt | mòrit | m**uo**re | m**oa**re | 'zomiera' |
| MORTEM | m**ue**rte | morte | mort | mòrt | mort | *morte, morti* | morte | m**oa**rte | 'smrť' |

Španielčina sa vyznačuje palatalizáciou latinských dvojitých spoluhlások nn a ll (teda latinsky *annum* > španielsky *año* a latinsky *anellum* > španielsky *anillo*).

Spoluhláska napísaná v latinke u alebo v a vyslovená [w] v klasickej latinčine sa vo vulgárnej latinčine pravdepodobne „opevnila“ na bilabiálny frikatív /β/. V ranej španielčine (ale nie v katalánčine alebo portugalčine) splývala so spoluhláskou písanou *b* (bilabiál s plosívnymi a frikatívnymi alofónmi). V modernej španielčine nie je rozdiel medzi výslovnosťou pravopisných písmen *b* a *v*, až na niektoré výnimky v karibskej španielčine.

Pre španielčinu bola zvláštna mutácia latinského začiatočného písmena *f* na *h*-, kedykoľvek po nej nasledovala samohláska, ktorá si nerozpráva.

## Referencie

## Iné projekty

CommonsWikislovník* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Španielčina Wikislovník ponúka heslo **Španielčina**