# Aralské jazero

|  |
| --- |
| Aralské jazero |
| jazero |
|  Družicový záber z roku 1985  |
| Štáty |  Kazachstan,   Uzbekistan |
| Regióny | Akťubinská oblasť, Kyzylordská oblasť, Karakalpacko |
|  |
| Ostrovy | Kokaral, Barsakelmes, Vozroždenia |
| Mestá | Avan, Buguň, Ujaly, Uzynkair |
| Rieky | Syrdarja, Amudarja |
|  |
| Nadmorská výška | 31 m n. m. |
| Súradnice | ﻿ / ﻿ |
|  |
| Dĺžka | 428 km |
| Šírka | 235 km |
| Hĺbka | 45 m |
| Povodie | 690 000 km² (69 000 000 ha) |
| Rozloha | 17 160 km² (1 716 000 ha) *(údaj z roku 2004)* |
|  |
|

 Mapa s animáciou vysychania jazera

 |
|  Interaktívna mapa
 |
|  |
| **Wikimedia Commons:**  Aral Sea |
| **OpenStreetMap:** mapa |
|  |
| **Portál, ktorého súčasťou je táto stránka:**

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Geografický portál |

 |
|  |

**Aralské jazero**, predtým nazývané **Aralské more** (po kaz. *Aral tenizi*, po uzb. *Orol dengizi*, po rus. *Аральское море*) je prudko vysychajúce bezodtokové slané jazero v strednej Ázii, na hraniciach Kazachstanu a Uzbekistanu v Turanskej nížine.

Dnes sa skladá z viacerých oddelených jazier.

## Dáta

* vlievali sa doň rieky Amudarja a Syrdarja.
* rozloha: menej ako 30 000 km² (pôvodne 66 458 km²)
* nadmorská výška: 37 m n. m.
* ostrovy (pôvodné): Kokaral, Vozroždenija, Barsa-Keľmes
* priemerná hĺbka (80-te roky): 20 – 25 m
* maximálna hĺbka : 34 m (pôvodne 68 m)
* obsah soli (2003): 78 promile
* rozloha povodia: 940 tisíc km²

## Súčasný stav jazera

Od 60. rokov 20. storočia vysychá, lebo podstatná časť vody z riek, ktoré ho zásobujú sa používa na zavlažovanie poľnohospodárskych plôch vytvorených v púšti. Súčasné Aralské jazero zaberá už mеnej ako polovicu pôvodnej plochy. Kvalita jeho vody je veľmi zlá, keďže okrem vysokej koncentrácie soli obsahuje značné množstvo hnojív a pesticídov, ktoré jeho prítoky naberajú cestou cez poľnohospodársku krajinu. Ďalší diel znečistenia pripadá na vrub testovania biologických zbraní. Aralské more je dnes spolu s Černobyľom chápané ako synonymum pre ekologickú katastrofu obrovských rozmerov. Ústup jazera a jeho veľké znečistenie úplne zničilo kedysi bohatý rybársky priemysel a navyše viedlo k vzniku a rozšíreniu soľných púští a bažín na okolí.

## Vznik ekologickej katastrofy

Družicový záber z roku 2003 zachytáva zvyšok Aralského jazera. Rozsiahle svetlejšie sfarbené plochy v okolí sú soľné pláne na miestach vyschnutého dna. Veľký polostrov vľavo vznikol z niekdajšieho ostrova Vozroždenija.
Pred necelými sto rokmi bolo Aralské jazero štvrté najväčšie jazero sveta. Vtedy sa uviedli do prevádzky prvé zavlažovacie kanály a prvé poľnohospodárske plochy v púštnych oblastiach, a jazero začalo pomaly vysychať. Išlo však o pomalý proces, väčší problém ako vysychanie predstavovalo znečistenie prítokov hnojivami.

Ešte v polovici 20. storočia malo jazero rozlohu takmer 67 000 km². Dnes už Aralské more v tejto podobe, v ktorej je stále zobrazené vo väčšine atlasov, neexistuje. Pôvodná rozloha jazera sa zmenšila na menej ako polovicu (plus-mínus 40 % pôvodnej rozlohy) a objem vody klesol na jednu pätinu. Táto radikálna zmena je následkom monštruózneho projektu zavlažovania púští na účely pestovania bavlny, ktorý v roku 1954 začala sovietska vláda. Rieky Amudarja a Syrdarja, ktoré privádzali vodu z pohoria Pamír a Ťanšan a napájali tisíce rokov Aralské more, boli zvedené do sústavy zavodňovacích kanálov. Výsledkom projektu bola ekologická katastrofa, ktorú možno v dejinách ZSSR porovnať len s explóziou Černobyľského reaktora. V období rokov 1966 až 1993 poklesla hladina vnútrozemského mora o 16 metrov. Pobrežie ustúpilo v priemere o 80 km a jazero sa momentálne rozpadlo na niekoľko častí. Vďaka zvýšenému obsahu soli (2,4x vyššia koncentrácia ako v oceáne) začali vymierať ryby. Okolo jazera vznikla soľná púšť, z ktorej vietor roznáša soľ ďalej do okolia a ničí tak priľahlé bavlníkové plantáže. Voda v jazere je už v podstate jedovatá, lebo prísun hnojív, pesticídov a ďalších látok prinášaných v obrovskej miere riekami je zdôraznený tým, že jazero nemá odtok a jeho objem stále klesá (čím dochádza ku koncentrácii rozpustených látok).

V roku 2003 rozhodla vláda Kazachstanu o pokuse na záchranu severnej časti Aralského jazera, kde sa pokúša zvýšiť hladinu - južná časť Aralského jazera sa už berie ako stratená. Očakáva sa, že zánik oboch južných častí (východnej aj západnej) by mohol nastať v priebehu dvadsiatich rokov.

Stav jazera monitorujú meteorologické stanice Mujnak, Aralsk, Akumsyk a Tostubek.

V roku 2006 bolo jazero rozdelené na tri časti: *Severné Aralské jazero*, *Východná plytká časť* a *Západná hlboká časť*. Jazero, resp. jeho dve, či tri časti majú rozlohu 17 160 km². Oblasť vysychajúceho jazera je 428 km dlhá a maximálne 235 km široká.

V roku 2009 úplne vyschla východná časť, pretože do nej nepriteká dostatok vody a prevažuje výrazne vyparovanie nad prítokom. Ostali len vyschnuté oblasti plné soli, ktorú veterné búrky roznášajú stovky kilometrov ďaleko a spôsobujú problémy a zasolenie pôdy.

## Galéria

* Mapa jazera s rozlohou a tvarom zo 60. rokov
* Ostrov sa spája s pevninou (2000/2001)
* Severné jazero (2005/2006)
* Porovnanie jazera v rokoch 1989 a 2008

* Animácia vysychania jazera
* August 2009
* Púštna búrka, marec 2010
* Porovnanie veľkosti jazera v rôznom období

## Referencie

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Aralské jazero**

## Externé odkazy

* Satelitné snímky vysychania Aralského jazera
* Medzinárodný fond na záchranu Aralského mora (po anglicky)

## Zdroj

*Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Aralské jezero na českej Wikipédii.*