Rikunarita-ORG/Wikinium huggingface dataset:
# 1834

|  |
| --- |
| **Roky:** 1829 1830 1831 1832 1833 – **1834** – 1835 1836 1837 1838 1839 |
| **Desaťročia:** 20. roky – **30. roky 19. storočia** – 40. roky |
| **Storočia:** 18. storočie – **19. storočie** – 20. storočie |
| **Slovensko:**
1829
1830
1831
1832
1833 –
**1834** –
1835
1836
1837
1838
1839

---

**Rok 1834 v oblastiach:Kultúra*
Architektúra –
Umenie –
Literatúra –
Hudba
*Iné oblasti*
Veda –
Šport

---

**Zoznam vládcov:**
Predstavitelia štátov –
Vedúce osobnosti |

## Udalosti

* 21. december – v Stavovskom divadle mala premiéru hra Josefa Kajetána Tyla *Fidlovačka* s hudbou Františka Škroupu. Po prvý raz zaznela pieseň *Kde domov můj*.
* Na území Britského impéria nadobudol platnosť zákaz otroctva.
* Zrušenie španielskej inkvizície.
* Jean Charles Athanase Peltier objavil Peltierov jav.

## Narodenia

Dmitrij Mendelejev (\* 8. február)
* 2. január – Vasilij Grigorievič Perov, ruský realistický maliar († 1882)
* 10. január – John Emerich Edward Dalberg-Acton, britský historik († 1902)
* 29. január – Adolph Frank, nemecký chemik, inžinier a podnikateľ († 1916)
* 8. február – Dmitrij Ivanovič Mendelejev, ruský chemik († 1907)
* 13. február – Heinrich Caro, nemecký chemik († 1910)
* 16. február – Ernst Haeckel, nemecký biológ († 1919)
* 17. marec – Gottlieb Daimler, nemecký vynálezca († 1900)
* 24. marec – William Morris, anglický textilný výtvarník, maliar, architekt, básnik, spisovateľ, politik a sociálny reformátor († 1896)
* 4. apríl – Helena Bavorská, bavorská princezná († 1890)
* 5. apríl – Vendelín Bohboj Kutlík, slovenský advokát, básnik, publicista, národný buditeľ († 1904)
* 26. apríl – Hugo Schiff, nemecký chemik († 1915)
* 30. apríl – John Lubbock, britský bankár, politik, archeológ a biológ († 1913)
* 15. jún – Jan Nepomuk Woldřich, český geológ, paleontológ a archeológ († 1906)
* 9. júl – Jan Neruda, český básnik, prozaik a novinár († 1891)
* 19. júl – Edgar Degas, francúzsky maliar, grafik a sochár († 1917)
* 2. august – Frédéric Auguste Bartholdi, francúzsky sochár († 1904)
* 4. august – John Venn, britský matematik, logik a filosof († 1923)
* 31. august – Amilcare Ponchielli, taliansky operný skladateľ († 1886)
* 19. november – Jean Dutrou-Bornier, francúzsky kapitán († 1876)
* 15. december – Charles Augustus Young, americký astronóm († 1908)
* 16. december – Léon Walras, francúzsky matematický ekonóm († 1910)

## Úmrtia

Samuel Taylor Coleridge († 1834))
* 12. február – Friedrich Schleiermacher, nemecký filozof (\* 1768)
* 26. február – Alois Senefelder, rakúsky herec, dramatik a vynálezca litografie (\* 1771)
* 2. marec – Ján Vyskydenský, slovenský evanjelický farár, spisovateľ a novinár (\* 1761)
* 19. júl – Karol Hadai, slovenský matematik (\* 1743)
* 25. júl – Samuel Taylor Coleridge, anglický filozof a básnik (\* 1772)
* 7. august – Joseph Marie Jacquard, francúzsky vynálezca (\* 1752)
* 2. september – Thomas Telford, britský stavebný inžinier (\* 1757)
* 23. december – Thomas Malthus, anglický ekonóm (\* 1766)

## Referencie
# Arthur Stanley Eddington

|  |
| --- |
| Arthur Stanley Eddington |
| anglický astronóm |
|  |
| Narodenie | 28. december 1882 Kendal, Spojené kráľovstvo |
| Úmrtie | 22. november 1944 (61 rokov) Cambridge, Spojené kráľovstvo |
| Odkazy |
| Projekt Gutenberg | Arthur Stanley Eddington (plné texty diel autora) |
| Commons |  Arthur Stanley Eddington |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Britský portál  Biografický portál |

 |

Sir **Arthur Stanley Eddington** (\* 28. december 1882, Kendal, Spojené kráľovstvo – † 22. november 1944, Cambridge) bol anglický astronóm.

Od roku 1914 bol riaditeľom astronomického observatória v Cambridge. Jeho práce zasahujú do oblasti teoretickej astrofyziky, známy je najmä teóriou vnútornej stavby hviezd, objavil vzťah hmotnosť-svietivosť (v roku 1924), vypracoval teóriu bielych trpaslíkov, pulzujúcich premenných hviezd atď. Bol propagátorom Einsteinovej teórie relativity a jej aplikácií v kozmológii. Roku 1919 viedol expedíciu na Princov ostrov pri západnom pobreží Afriky s cieľom pozorovať úplné zatmenie Slnka. Pozorovaniami potvrdil relativistické zakrivenie svetelných lúčov v gravitačnom poli Slnka. Bol vynikajúcim popularizátorom astronómie.

## Iné projekty

|  |  |
| --- | --- |
|  | Astronomický portál |

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Arthur Stanley EddingtonTento článok alebo jeho časť obsahuje heslo z Encyklopédie astronómie s láskavým dovolením autorov a podporou SZA.*
# Johannes Diderik van der Waals

Nositeľ Nobelovej ceny

|  |
| --- |
| Johannes Diderik van der Waals |
| holandský fyzik |
|  |
| Narodenie | 23. november 1837 Leiden, Holandsko |
| Úmrtie | 8. marec 1923 (85 rokov) Amsterdam, Holandsko |
| Alma mater | Universiteit Leiden |
| Rodičia | Jacobus van der Waals, Elisabeth van den Berg |
| Manželka | Anna Magdalena Smit (1865 - z. 1881) |
| Deti | Anne Madeleine, Jacqueline E., Johanna Diderica, Johannes Diderik |
| Odkazy |
| Commons |  Johannes Diderik van der Waals |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Biografický portál |

 |

**Johannes Diderik van der Waals** (\* 23. november 1837, Leiden, Holandsko – † 8. marec 1923, Amsterdam) bol holandský fyzik, nositeľ Nobelovej ceny (r. 1910) za prácu na stavovej rovnici plynov a kvapalín.

## Život

V rokoch 1862 – 1865 študoval na univerzite v Leidene. Od 1864 učil fyziku a matematiku na strednej škole v Deventeri a o dva roky neskôr v Haagu.

Doktorskú dizertačnú prácu s názvom *Over de Continuiteit van den Gas - en Vloeistoftoestand* obhájil v roku 1873. V roku 1876 sa stal profesorom fyziky na univerzite v Amsterdame, kde sa zaoberal problémom spojitosti plynného a kvapalného stavu látok. Podarilo sa mu nájsť vzťah medzi objemom, tlakom a teplotou plynov a kvapalín. Dokázal existenciu síl, ktoré pôsobia na úrovni molekúl a spôsobujú vnútorný tlak v kvapalinách. Dnes sú známe ako van der Waalsove sily. Sformuloval tiež tzv. van der Waalsovu rovnicu platnú pre kvapaliny i plyny a teda i zmenu skupenstva s platnosťou pre kvapaliny rovnakého zloženia. Bola to práve táto práca, ktorá mu priniesla Nobelovu cenu a poskytla Sirovi Jamesovi Dewarovi a Heike Kamerlinghovi Onnesovi údaje potrebné pre výrobu kvapalného hélia.

V roku 1893 publikoval hlavné myšlienky termodynamickej teórie kapilarity, ktorých hlavným predpokladom bola existencia pozvoľnej, následne veľmi prudkej, zmeny hustoty na rozhraní medzi kvapalinou a parou.

V roku 1910 boli jeho práce ocenené Nobelovou cenou za fyziku.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Johannes Diderik van der Waals**

## Zdroje

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
* *Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Johannes Diderik van der Waals na českej Wikipédii.*
# Princíp ekvivalencie

**Princíp ekvivalencie** je vo fyzike princíp, podľa ktorého je pohyb objektu v neinerciálnej vzťažnej sústave rovnaký ako v inerciálnej vzťažnej sústave za prítomnosti gravitačných síl. Inými slovami: nie je možné rozlíšiť gravitačné zrýchlenie od zrýchlenia pohybom. Jedným z východísk pre toto tvrdenie je tzv. Eötvösov experiment.

## Externé odkazy

* FILIT – zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok.
# Jadrová fyzika

**Jadrová fyzika** alebo **nukleárna fyzika** (z lat. *nucleus* = jadro) je časť fyziky zaoberajúca sa javmi v jadre atómu.

Jadrová fyzika pozostáva z teoretickej a experimentálnej časti. Predmetom skúmania jadrovej fyziky je jadro atómu, jeho štruktúra ako aj reakcie medzi jadrami.

Popis jadrových reakcií sa robí prostredníctvom účinného prierezu. Účinný prierez predstavuje pravdepodobnosť reakcie častice s určitou energiou a jadra.

## Stavebné prvky jadra

Jadro atómu pozostáva z nukleónov. Medzi nukleóny patrí protón a neutrón.
Počet protónov v jadre vyjadruje protónove číslo Z. Počet všetkých nukleónov v jadre predstavuje nukleónové číslo A. Rozdiel nukleónového čísla A a protónového
čísla Z, predstavuje počet neutrónov N v jadre. A=Z+N. Zvyčajne prevyšuje počet neutrónov ako počet protónov v jadre. Zvlášť viditeľný je tento rozdiel pri jadrách vyšších Z.

## Atómová hmotnosť

Atómová hmotnosť je určená počtom nukleónov.

## Izotopy

Izotopy sú atómy rovnakého protónového čísla ale rôznej atómovej hmotnosti.

## Experimenty

Experimenty v jadrovej fyzike alebo fyzike elementárnych častíc až na malé množstvo výnimiek využívajú urýchľovače častíc. Vývoj a konštrukcia urýchľovačov s čoraz väčšou energiou a intenzitou urýchľovaného zväzku častíc umožňuje objavenie nových elementárnych častíc. Experimenty v jadrovej fyzike možno rozdeliť na rozptylové a spektroskopické.

### Rozptylové experimenty

V rozptylových experimentoch je urýchlený zväzok častíc so známou energiou a hybnosťou nasmerovaný k objektu, ktorý chceme študovať (terčík). Častice zväzku pri zrážke interagujú s časticami terčíka. Z kvantitatívnych kinematických rozdielov spôsobených procesom môžeme spoznať vlastnosti terčíka aj interakcií ktoré prebehli.

Uvážme príklad elastického elektrónového rozptylu, ktorý sa osvedčil ako spoľahlivá metóda pre meranie polomerov v jadrovej fyzike. Štruktúra terčíka sa stáva viditeľnou vďaka difrakcii len za predpokladu, že de Broglieho vlnová dĺžka λ = *h/p* elektrónu je porovnateľná s veľkosťou terčíka. Výsledný difrakčný obrazec rozptýlených častíc nám hovorí o veľkosti jadra.

Pre určenie veľkosti atómu nám postačuje Röntgenové žiarenie s energiou ~ 104 eV. Polomery jadier sú merané elektrónovými zväzkami energie ~ 108 eV, pre polomery protónov energie ~ 108 až 109 eV. Napriek dnešnej dosahovanej energii elektrónových zväzkov až ~ 5.1010 eV a protónom s energiami ~ 1012 eV, nie je možné sledovať subštruktúru kvarkov alebo leptónov.

### Spektroskopia

Pojem spektroskopia sa používa pre popis experimentov, ktoré skúmajú rozpadové produkty excitovaných stavov. Týmto spôsobom je možné študovať vlastnosti excitovaných stavov a taktiež aj interkacie medzi komponentmi. Excitačné energie systému narastajú s jeho klesajúcim rozmerom. Pre produkciu týchto excitovaných stavov sú potrebné častice vysokých energií. Rozptylové experimenty pre určenie veľkosti systému a produkcia excitovaných stavov vyžadujú podobne veľké energie zväzkov.

## Pozri aj

* Jukawov potenciál

## Externé odkazy

* Vlastnosti silnej interakcie a základné modely jadier – slajdy Stanislava Antalica z FMFI UK
# Sibir

**Sibir** môže byť:

* Sibír po rusky a zastarano aj po slovensky, pozri Sibír
* jeden z názvov mesta Kašlyk, hlavného mesta Sibírskeho chanátu, pozri Kašlyk
* názov sovietskeho ľadoborca, pozri Sibir (ľadoborec)
* názov športových klubov v Novosibirsku:
	+ FK Sibir – futbalový klub
	+ CHK Sibir – hokejový klub

## Pozri aj

* Sibír

Symbol rozcestia

*Toto je rozlišovacia stránka. Obsahuje odkazy na rozličné stránky, ktoré by mohli mať rovnaký názov.*

Ak ste sa sem dostali cez odkaz v článku, prosím, vráťte sa a opravte ho tak, aby odkazoval priamo na najvhodnejší význam.
# Tajga

severský ihličnatý les – tajga (zelene).
Sibírska tajga
**Tajga** je vegetačná formácia a bióm v severnej časti severného mierneho pásma (v Európe, Ázii a Severnej Amerike), v ktorej/-om prevláda ihličnatý les, spravidla pralesného typu. Pôvodne to bolo len označenie pre sibírsky prales na močaristej pôde.

Delí sa na boreálnu a vysokohorskú časť. Rozdiel medzi nimi je v trvaní osvetlenia.

Základnou podmienkou pre rozšírenie ihličnatých lesov je klíma - predovšetkým dĺžka vegetačného obdobia 1 - 4 mesiace. (Ide o obdobie, kedy priemerná teplota vzduchu presahuje 13 °C.) Smerom na sever potom tajga prechádza do tundry (prechodný pás s roztrúsenou stromovou a kríkovou vegetáciou sa nazýva lesotundra). Na juhu zase do biómu zmiešaných a listnatých opadavých lesov. S ihličnatými lesmi sa stretávame často aj mimo ich oblasť prirodzeného výskytu (napr. Česko, Slovensko, Švajčiarsko, Rakúsko), kde rastú vo vysokých nadmorských výškach. Ide o tzv. klimaxové smrečiny, prípadne v podmáčaných oblastiach rašelinné smrečiny a podmáčané smrečiny. Niekedy sa tieto porasty označujú aj pojmom *horská tajga*. Väčšina ihličnatých lesov v Európe je však pestovaná umelo.

Ihličnany potrebujú:

* prevahu zrážok nad vyparovaním
* krátke a pomerne teplé leto
* sú schopné vydržať aj výrazne chladnú zimu ⇒ výskyt aj v oblastiach *permafrostu*

Vďaka veľkému množstvu zrážok a následnej chemickej reakcii so spadnutým ihličím vznikajú podzolové pôdy. Následne kyslá voda vymýva zlúčeniny železa z pôdy, tie klesajú nižšie a tvoria nepriepustnú vrstvu ⇒ tvorba močiarov a rašelinísk, ktoré sú pre sibírsku tajgu typické. Organická hmota je sústredená tak v živých rastlinách, ako aj v odumretej biomase.

## Zloženie tajgy

* vo vlhkom prostredí iba smreky
* na suchších miestach prevažujú borovice
* v miestach s veľkými výkyvmi teplôt (Sibír) tvoria smrekovce najsevernejšiu hranicu
* bylinné poschodie: prevládajú drobné kríčky - brusnice, čučoriedky, vresy
* silno vytvorené machové poschodie
* prechod medzi ihličnanmi a tundrou (oblasť lesotundry) - veľký podiel brezy

## Výskyt tajgy

* Sibír (najmä stredná a východná časť)
* Škandinávia
* polostrov Kola, Karélia a SZ Rusko
* Kanada a väčšia časť Aljašky
* horské oblasti USA a strednej Európy
* južná časť Patagónie, asi 45-50° j.š. (jediný väčší výskyt na južnej pologuli)
* maloplošne v horských oblastiach Austrálskych Álp a južného ostrova Nového Zélandu

Porasty rôznych druhov borovíc, ktoré však nezodpovedajú biómu tajgy, sa nachádzajú aj v Stredomorí, Mexiku, JZ Ázii a na rôznych ostrovoch sopečného pôvodu (napr. Kanárske ostrovy)

V tajge žije mnoho ohrozených druhov cicavcov, napríklad medveď, vlk, los, rys, bobor, vychuchol, atď. Hospodársky významný je lov kožušinovej zveri, ťažba surovín, ťažba dreva (predovšetkým Škandinávia). Ľudské obydlia sa v pásme tajgy vyskytujú len sporadicky, podobne ako aj sieť ciest a železníc nie je príliš rozvinutá, hlavnú úlohu hrá letecká a vodná doprava. Z ťažby je najvýznamnejšia ropa a zemný plyn na Sibíri a Aljaške.

## Iné projekty

Commons* Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Tajga**