# Anton Pavlovič Čechov

|  |
| --- |
| Anton Pavlovič Čechov |
| ruský spisovateľ a dramatik |
|  |
| Osobné informácie |
| Narodenie | 29. január 1860 |
|   | Taganrog, Ruská ríša |
| Úmrtie | 15. júl 1904 (44 rokov) |
|   | Badenweiler, Nemecká ríša |
| Zamestnanie | lekár, spisovateľ, dramatik |
| Manželka | Oľga Leonardovna Knipperová |
| Dielo |
| Literárne hnutie | Naturalizmus |
| Významné práce | *Ujo Váňa*, *Tri sestry*, *Višňový sad* |
| Ovplyvnený |  * Gogoľ, Ibsen, Tolstoj, Balzac
 |
| Ovplyvnil |  * Stanislavskij, Gorkij, Bulgakov, Cheever, Joyce, Hemingway, Mansfieldová, Nabokov, Salinger, T. Williams, Woolfová, O'Connor, Dylan, Munroová, Carver
 |
| Podpis |  |
| Odkazy |
| Projekt Guttenberg | Anton Pavlovič Čechov (plné texty diel autora) |
|  | Anton Pavlovič Čechov (multimediálne súbory na commons) |
|

|  |  |
| --- | --- |
|  |  Literárny portál  Biografický portál |

 |

**Anton Pavlovič Čechov** (rus. Антон Павлович Чехов; \* 29. január 1860, Taganrog, Ruská ríša – † 15. júl 1904, Badenweiler, Nemecká ríša) bol ruský lekár, spisovateľ a dramatik.

## Život

Anton Pavlovič Čechov sa narodil v Taganrogu ako prostredné zo šiestich detí v rodine obchodníka s potravinami. V Taganrogu navštevoval v rokoch 1868 až 1879 miestne gymnázium. Rád hrával divadlo s ochotníkmi a chodil na predstavenia miestneho divadla. Taktiež sa začal venovať písaniu anekdot a frašiek.

Mladý Čechov v roku 1882
Po ukončení gymnázia sa presťahoval do Moskvy, kde na Fakulte medicíny Moskovskej univerzity získal diplom lekára. Zo svojich príjmov živil svojich rodičov a súrodencov. Čechov pracoval ako lekár, na svojom statku zadarmo ošetroval sedliakov. Vo svojom voľnom čase prispieval do humoristických časopisov. Jeho debut vyšiel v roku 1880 v petrohradskom týždenníku *Strekoza*. Od roku 1882 písal pre petrohradské noviny *Peterburskaja gazeta* a *Novoje vremja*. Napriek tomu, že v tej dobe bol považovaný za známeho spisovateľa, on považoval písanie iba za svoje hobby.

V roku 1881 napísal svoju prvú divadelnú hru – aktovku *Platonov*. Ďalej písal najmä poviedky a k dráme sa vrátil v roku 1886 s dramatickým monológom *O škodlivosti tabaku*. Nasledovali hry *Ivanov* (1887) a séria jednoaktových frašiek: *Labutia pieseň*, *Medveď*, *Pytačky*, *Tragikom proti svojej vôli*, *Svadba* a *Jubileum*.

Koncom 80. rokov sa nakazil od jedného zo svojich pacientov tuberkulózou, ktorá ho sužovala až do konca života. V roku 1890 Čechov podnikol cestu na Sibír, už chorý na pľúca, aby písal o nútených prácach na väzenskom ostrove Sachalin. Cestovná správa opisuje otrasný „život“ vyhnancov v cárskej ríši.

V roku 1896 dokončil hru *Čajka*. V hre sa prepletajú motívy divadla a literatúry a ich vzťahu k životu. *Čajka* však v petrohradskom divadle úplne prepadla a Čechov veľmi nerád dával Stanislavskému povolenie na jej opätovné inscenovanie v Moskovskom umeleckom akademickom divadle (MCHAT). *Čajka* v Stanislavského a Dančenkovej réžii začala celú históriu MCHATu a zaznamenala obrovský úspech u divákov i kritiky. Čechov sa stal domovským dramatikom MCHATu a všetky jeho nasledujúce hry mali svoju svetovú premiéru práve v Moskve. *Ujo Váňa* (1900) vraví o tom ako obetovanie sa a neopätovaná láska ku klaviristke Jelene doženie Ivana Vojnického k zúfalému pokusu zastreliť jej manžela profesora Serebrjakova.

V roku 1901 sa Čechov oženil s herečkou Oľgou Knipperovou, ktorá stvárnila v MCHATe hlavné postavy v jeho hrách: Arkadinovú v *Čajke*, Jelenu v *Ujovi Váňovi*, Oľgu v *Troch sestrách* a Ranevskú vo *Višňovom sade*. Kvôli pľúcnej tuberkulóze sa presťahoval do Jalty (Krym).

Ten istý rok dokončil aj svoju tretiu veľkú drámu – *Tri sestry*. Hra rozpráva o úpadku rodiny Prozorovcov, žijúcich v ruskom malomeste, ktorých najväčšou túžbou je vrátiť sa nazad do Moskvy. Najstaršia setra Oľga je stará dievka, stredoškolská učiteľka, prostredná Máša je nešťastne vydatá za miestneho učiteľa a najmladšia Irina sníva o láske, ale po jej sklamaní ju čaká podobný osud ako Oľgu. Ich brat Andrej je zruinovaný jeho drakonickou ženou Natašou.

Poslednou Čechovovou hrou je “komédia v štyroch dejstvách” *Višňový sad* (1904). Krátko po premiére Višňového
sadu, Čechov cestuje do kúpeľného mesta Badenweiler v Nemecku. Tu, 15. júla, ako 44-ročný, po pohári šampanského a slovách *„Ich sterbe“* ("zomieram") umiera. Jeho hrob je v Moskve – na Novodevičom cintoríne.

## Dielo

Vo svojej tvorbe Čechov naráža na tému tzv. „zbytočných ľudí“ – mladých talentovaných šľachticov bez zmyslu života, možnosti uplatnenia a budúcnosti. Prvým zbytočným človekom v ruskej literatúre sa stal Eugen Onegin z rovnomenného diela Alexandra Sergejeviča Puškina.

Najznámejšie Čechovove drámy sú *Čajka* (Чайка), *Ujo Váňa* (Дядя Ваня), *Tri sestry* (Три сестры), *Višňový sad* (Вишневый сад). Okrem týchto hier Čechov písal i jednoaktové hry a frašky.

Napriek tomu, že Čechov svoje hry písal ako komédie, v povedomí verejnosti zostáva skôr ako autor melancholických hier, najmä vďaka Stanislavského inscenáciám jeho hier. Čechov po premiére *Troch sestier* v januári 1901 napísal A. Tichonovovi: *„Povedali ste, že ste nad mojimi hrami plakali. Nie ste jediný. Na to som ich však nenapísal. Stavislavskij z nich spravil sentimentálne hry. Ja som chcel niečo úplne iné. Chcel som len jednoducho a úprimne povedať: Pozrite sa sem, dívajte sa, aký zlý a nudný život vediete! Najdôležitejšie je, aby to ľudia pochopili. Keď to pochopia, budú musieť začať iný, lepší život. (...) Dovtedy však neprestanem ľuďom opakovať: Pozrite sa ako nudne a zle žijete! Nad čím tu plakať?“*

Čechov nezatváral oči pred spoločenskými a rodinnými príčinami krízy identity, ale zodpovednosť pri vytváraní vlastného života prisudzoval každému indivíduu. Ale pri Stanislavského inscenáciách sa meštiacke publikum utápalo v slzách a súcite nad sebou samým, namiesto toho, aby sa konfrontovalo s vlastným “zlým a nudným” životom. Čechovove drámy mali úspech, napriek tomu je však Čechov dramatikom, ktorého jeho súčasníci nepochopili väčšmi než kohokoľvek iného.

Témou väčšiny jeho poviedok (napr. *Nemocničná izba č. 6* a *Priepasť*) je život malomeštiakov v Rusku, hriech, zlo, úpadok duchovného života a spoločnosti. Cítiť v nich hlboký povzdych. V ďalších, ako sú *Študent* alebo *Step*, oslavuje Boha, svet a ľudstvo. V slovenčine vyšiel výber poviedok pod názvom *O láske*. Taktiež navštívil ostrov Sachalin, kde písal o živote trestancov v románe *Cesta na Sachalin*.

## Výberová bibliografia

### Aktovky a scény

* 1881: *Platonov*
* 1887: *Labutia pieseň (Kalchas)*; Dramatická štúdia v jednom dejstve
* 1888: *Medveď*; Žart v jednom dejstve
* 1889: *Pytačky*; Žart v jednom dejstve
* 1889: *Tragikom proti svojej vôli (Zo života letných hostí)*; Žart v jednom dejstve
* 1890: *Svadba*; Scéna v jednom dejstve
* 1892: *Jubileum*; Žart v jednom dejstve
* 1903: *O škodlivosti tabaku*; Dramatický monológ v jednom dejstve

### Hry

* 1888: *Ivanov*; Dráma v štyroch dejstvách
* 1896: *Čajka*; Dráma v štyroch dejstvách
* 1897: *Ujo Váňa*; Obrazy z vidieckeho života v štyroch dejstvách
* 1901: *Tri sestry*; Dráma v štyroch dejstvách
* 1904: *Višňový sad*; Komédia v štyroch dejstvách

### Prózy

* *Izba číslo 6*
* *Prípad z praxe*
* *Prelietavka*
* *Nevesta (1903)*
* *Step*

## Iné projekty

WikicitátyCommons* Wikicitáty ponúkajú citáty od alebo o **Anton Pavlovič Čechov Commons ponúka multimediálne súbory na tému **Anton Pavlovič Čechov**

## Pozri aj

* Čechovova zbraň

## Externé odkazy

* Čechovove diela; (v ruskom origináli)
* Čechovove diela; (v nemeckom preklade)
* Encyklopedia.SME.sk: Anton Pavlovič Čechov[nefunkčný odkaz]; encyklopedický článok o A. P. Čechovovi